Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

28 листопада 2017 року комунальний заклад Сумської обласної ради «Третя обласна спеціалізована психіатрична лікарня» (надалі КУ СОР «Третя обласна спеціалізована психіатрична лікарня») звернувся до суду із вказаною заявою про госпіталізацію у примусовому порядку до психіатричного закладу [PERSON], [INFO] Заява мотивована тим, що 27 листопада 2017 року у звязку з погіршенням психічного стану [PERSON], який з 1987 року перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом «шизофренія, параноїдна форма», за рішенням опікуна [PERSON] та направленням лікаря-психіатра поступив на стаціонарне лікування. Також заявник посилається на те, що хворий неодноразово лікувався в КУ СОР «Третя обласна спеціалізована психіатрична лікарня», востаннє за рішенням Глухівського міськрайонного суду з 07.06.2017 по 27.11.2017 з діагнозом «шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», і з 2006 року згідно рішення Глухівського міськрайонного суду він визнаний недієздатним. Крім того, заява обґрунтована тим, що на даний час за психічним станом [PERSON] має тяжкий стійкий психічний розлад, виявляє реальні наміри вчинити дії, які становлять безпосередню небезпеку для оточуючих, він не в змозі задовольняти свої життєві потреби, у звязку з чим обстеження та лікування хворого можливі лише в стаціонарних умовах, тому заявник просить суд госпіталізувати його до психіатричного закладу в примусовому порядку. До заяви про примусову госпіталізацію додано висновок комісії лікарів-психіатрів Третьої обласної спеціалізованої психіатричної лікарні про необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. В судовому засіданні представник Третьої обласної спеціалізованої психіатричної [PERSON] підтримала заяву у повному обсязі, пославшись на викладені в ній обставини. Крім того, [PERSON] суду пояснила, що хворий [PERSON] періодично проходив лікування в психіатричному закладі, а також підтвердила його діагноз, і оскільки за законом госпіталізація можлива лише за рішенням суду, то просить суд госпіталізувати [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку, оскільки той погрожував раніше розправою їй та опікуну, не може себе обслуговувати, і він є небезпечним для себе та оточуючих. Хворий [PERSON], щодо якого вирішується питання про примусову госпіталізацію, в суді заперечив проти його госпіталізації до психіатричного закладу. Законний представник [PERSON] в суді теж підтримала дану заяву, пославшись на те, що її підопічний [PERSON] є агресивним, раніше завдав їй тілесних ушкоджень, після чого стала погано чути, а при виписці з лікарні 27.11.2017 не хоче проживати з нею, однак сам не може себе забезпечити і може завдати собі шкоду, тому не заперечує проти його госпіталізації до психіатричного закладу. Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, представника психіатричного закладу, законного представника опікуна [PERSON], суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Закон України «Про психіатричну допомогу» виходить із презумпції психічного здоров'я особи і таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, пункт "е" даної статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану. Європейський суд з прав людини вказав на те, які вимоги повинні бути дотримані, щоб затримання особи, як душевнохворої відповідало вимогам статті 5 Конвенції: - необхідно довести стан психічного розладу; - розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні; - знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу. Ці ж принципи повинні бути дотримані і при вирішенні питання про\~госпіталізацію особи в психіатричний заклад в примусовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] поступив до третьої ОСПЛ м. Глухова 27 листопада 2017 року о 17 год. 00 хв., а 28 листопада 2017 року був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ЛКК Третьої обласної спеціалізованої психіатричної лікарні м. Глухова. З висновку ЛКК, складеного комісією лікарів-психіатрів третьої ОСПЛ від 28 листопада 2017 року вбачається, що [PERSON] поставлено діагноз: «Шизофренія параноїдна форма безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом по змішаному типу, загострення». У хворого має місце тяжкий психічний розлад, потребує стаціонарного лікування, так як поведінка хворого є неадекватною, був виписаний з відділення на прохання опікуна, але вдома почав конфліктувати з сестрою, став розмовляти не по суті, став дисфоричний, агресивний, висловлював маячні ідеї відношення, переслідування та інше. Із направлення на госпіталізацію [PERSON] вбачається, що останній проявляє агресію, не хоче проживати в будинку опікуна та вимагає повернути його до лікарні. У відповідності до статті 279 ЦПК України, - за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Крім того, в сенсі позиції Високого Європейського Суду, висловленої у справі «Ракевич проти Росії» № 58973/00 від 28.10.2003 року, відносно того, що захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації, і захворювання повинно продовжуватись протягом періоду госпіталізації, суд приходить до висновку, що [PERSON] має ознаки тяжкого психічного захворювання, лікування якого на теперішній час можливе лише в стаціонарних умовах, а також ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану, а також, що він виявляє агресію, його дії становлять небезпеку для нього та оточуючих, він потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару. На підставі статей 14, 16, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» та

Outcome: approved