Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася з позовом до [PERSON] (далі - відповідачі), з вимогами: - визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] ; - стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Позивач є власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 29.10.2003. Відповідач доводиться позивачу колишньою невісткою та була зареєстрована у будинку за вказаною адресою 21.02.2018, однак після розлучення із сином позивача, відповідач перестала у ньому проживати, а добровільно знятися з місця реєстрації відмовляється, хоча витрат на утримання житла не сплачує. З огляду на викладені обставини, позивач позбавлена можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 31.03.2021 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачам строк для подання відзиву на позов. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справив порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані в справі докази, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач є власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 29.10.2003 (а.с. 6). Згідно витягу із домової книги зазначеного будинку, відповідач була у ньому зареєстрована з 21.02.2018 (а.с. 9). Згідно довідки, що видана виконкомом Липовецької міської ради №87 від 18.03.2021 відповідач у вищевказаному будинку зареєстрована, але не проживає з 01.11.2019 (а.с. 7). У добровільному порядку відповідач знятися з місця реєстрації не бажає, а позивач позбавлена можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Разом із тим відповідач, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 31.03.2021, не навела обставини, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі та не спростувала доводи позивача. Суд встановив, що наявні докази в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування позовної вимоги. За правилами ст. 150 ЖК України, власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Наведене кореспондується із вимогами ст. 383 ЦК України. Судом було встановлено, що позивач є власником житлового будинку по [ADDRESS] . За змістом ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Судом було встановлено, що відповідач є зареєстрованою у вищевказаному будинку з 21.02.2018. Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач перестала проживати у будинку з 01.11.2019, нею не сплачувалися комунальні платежі та добровільно знятися з місця реєстрації відмовляється, а позивач позбавлена можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Відповідач не подала заперечень проти позову на пропозицію суду викладену в ухвалі суду від 31.03.2021 та не навела обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі. Встановлені судом обставини підтверджують відсутність відповідача понад один рік без поважних причин за місцем зареєстрованого місця проживання, що є юридичним фактом та підставою для втрати її права користування житлом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права особи на користування житловим приміщенням. За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 ЦК України, у зв`язку з чим позов слід задовольнити у повному обсязі. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню. У цілому, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору, керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що позов задоволено повністю, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved