Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

19.04.2021 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визначити, що частка [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , частка у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , є рівними та становлять по 1/2 частки кожному; визначити, що частка [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , частка у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки - 5110600000:01:014:0129, є рівними та становлять по 1/2 частки кожному; визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] , право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки - 5110600000:01:014:0129. Свої вимоги позивач мотивує тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльської міського нотаріального округу Єфимової Т.І. № 135/02-14 від 15 квітня 2021 року позивачу було повідомлено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташована за адресою: [ADDRESS] та частину земельної ділянки, що розташована за цією ж адресою, у зв`язку з неможливістю визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності у спадковому майні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою просить справу розглянути за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 27.08.2014 року та земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки - 5110600000:01:014:0129, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 012126 виданого 14.11.2003 року. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, встановлено, що частки у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , є рівними та становлять по 1/2 частки кожному. Крім того, частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки - 5110600000:01:014:0129, є рівними та становлять по 1/2 частки кожному. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть № 975 від 2020 року, виданого відділом запису актів цивільного стану м. Кашкайш, [PERSON], помер [INFO] . Після смерті [PERSON], згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частка земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки - 5110600000:01:014:0129. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №64520342 від 27.04.2021 року, наданої приватним нотаріусом Єфимовою Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.11.1978 року; - дочка [PERSON] . Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що згідно відомостей будинкової книги будинку [ADDRESS] на день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за вищевказаною адресою, а спільно з ним була зареєстрована та проживала, позивачка по справі, і таким чином прийняла спадщину. Також, на день смерті спадкодавця спільно з ним була зареєстрована та проживала [PERSON] , яка у передбачений законом шестимісячний звернулася до приватного нотаріусу Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльської міського нотаріального округу Єфимової Т.І. № 135/02-14 від 15 квітня 2021 року позивачу було повідомлено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташована за адресою: [ADDRESS] та частину земельної ділянки, що розташована за цією ж адресою, у зв`язку з неможливістю визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності у спадковому майні. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved