Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

19.11.2018 року [PERSON] звернулася до Обухівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги, позивач зазначила, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі та мали на праві спільної власності квартиру [ADDRESS] . 27.12.2008 року шлюб між сторонами був розірваний. 02.09.2009 року відповідач подарував позивачу належну йому 1/2 частину вищевказаної квартири. Відповідач у вказаній квартирі не проживає близько 10 років, його речі у квартирі відсутні. Жодних витрат по утриманню квартири відповідач не несе, позивачу доводиться сплачувати за нього відповідні комунальні платежі, які нараховуються в залежності від кількості зареєстрованих громадян, що завдає позивачу додаткових фінансових витрат. Оскільки відповідач в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, тому за захистом своїх прав та інтересів, позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 04.03.2019 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду поштовим відправленням, заяв та клопотань по суті справи суду не надавав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 24.12.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 338. Факт зміни прізвища позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 248. Відповідно до копії свідоцтва на право власності на житло від 01.03.2002 року, сторонам на праві приватної, спільної власності належала квартира [ADDRESS] . 02.09.2009 року між сторонами був укладений договір дарування 1/2 частини квартири, відповідно до якого відповідач подарував позивачу 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р. зареєстровано в реєстрі за № 2062. Відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідками Григорівської сільської ради № 1679 від 02.11.2018 року та № 63 від 11.02.2019 року. Факт не проживання відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , підтверджується актами від 30.08.2017 року, 30.09.2017 року, 30.10.2017 року, 30.11.2017 року, 30.12.2017 року, 30.01.2018 року, 28.02.2018 року, 30.03.2018 року, 30.04.2018 року, 30.05.2018 року, 30.06.2018 року, 30.07.2018 року, та довідкою Григорівської сільської ради № 1680 від 02.11.2018 року. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст.405 ЦК України). Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (ч.1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"). Судом встановлено, що до теперішнього часу відповідач не знятий з реєстрації, таким чином, враховуючи викладені обставини по справі, вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved