Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до СВ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області про звільнення майна з-під арешту - будинку [ADDRESS] та земельної ділянки загальною площею 0,0995 га [ADDRESS], яке на законних підставах є його приватною власністю. В обґрунтування позову посилався на те, що постановами слідчого Івано-Франківського МВ УМВС України Томчук В.В. від 02 січня 2008 року та 12 липня 2008 року в рамках кримінальної справи накладено арешт на вказане майно. За результатами проведення розслідування 27 жовтня 2009 року слідчим СВ Івано-Франківського МВ УМВС Ноняк В.В. кримінальна справа закрита на підставі п. 2 ст. 6 КПК України. Після закриття кримінальної справи не було вирішено питання про скасування арешту, що порушує законне право позивача, як власника майна, володіти та розпоряджатись ним. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав з мотивів наведених в позовній заяві. Просив його задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача в судові засідання не з'являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 11). Згідно копії дубліката державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 554935 від 14 січня 2009 року, [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 0,0995 га [ADDRESS] (а.с. 12). Як вбачається із копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 березня 2014 року та 18 березня 2014 року арешт на будинок [ADDRESS] був накладений постановою МВ УМВС України в Івано-Франківській області від 02 січня 2008 року, арешт на земельну ділянку [ADDRESS] - постановою від 12 липня 2008 року. Постановою слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС Ноняк В.В. від 27 жовтня 2009 року кримінальну справу № 277242 порушену за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України закрито на підставі ст. 6 п. 2 КПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27 серпня 1976 року N 6 (в редакції від 30 червня 1978 року N 5). Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 126 КПК України (який діяв на момент вчинення процесуальної дії) забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. Позивач [PERSON] не був обвинуваченим чи підозрювальним у рамках порушеної кримінальної справи № 277242, а сама справа згідно постанови слідчого закрита. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для утримання під арештом належних позивачу на праві власності будинку та земельної ділянки, а тому порушене право позивача щодо володіння, користування та розпорядження майном, підлягає відновленню шляхом задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі. На підставі вищенаведеного, відповідно до, ст. ст. 321, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60 Цивільного процессуального кодексу України,

Outcome: approved