Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

30.07.2018\~року позивачі звернулися\~до суду\~із позовною\~заявою,\~в якій\~просять визнати за кожним право на 1/2 частину земельної частки (пай) розміром 5,1 умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Колос» Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 06.06.2001 року. Відповідно до розпорядження голови Нововодолазького районного суду Харківської області від 30.07.2018 року цивільну справу № 631/837/18 передано до Валківського районного суду Харківської області для розгляду по суті, куди надійшла 03.08.2018 року. В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують, що 27.02.1996 року померла їхня баба [PERSON] Її син [PERSON] батько позивачів помер 06.06.2001 року. Він є єдиним спадкоємцем після смерті матері. За життя батько не отримав в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на належне їй право на земельну частку (пай). Згідно записів будинкової книги для прописки громадян, які проживають в [INFO] позивачі були зареєстровані та проживали разом з батьком на момент його смерті. Вказали, що державний акт на право колективної власності на землю КСП «Колос» Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області серія ХР-21-00-000427 був виданий [PERSON] районною радою народний депутатів Нововодолазького району Харківської області. У додатку до державного акту на право колективної власності на змелю КСП «Колос» - списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства під №369 включена «Волотко Елена Ивановна». В Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Колос» сертифікат не зареєстрований. Розмір земельної частки (паю) по вказаному підприємству становить 5,1 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартість земельної частки (паю) на час паювання складає 17 483,00 грн. При зверненні до [PERSON] державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] щодо оформлення права на земельну частку (пай), яке він успадкував після смерті баби [PERSON], позивачі отримали відмову через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай). Звернувшись до відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Харківської області щодо видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) у землі, яка знаходиться у колективній власності КСП «Колос» Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, належне [PERSON], позивачі отримали лист, в якому визнано право баби на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Колос», але відмовлено у видачі сертифікату на право на земельну частку (пай), оскільки така процедура не передбачена на даний час нормами чинного законодавства. Враховуючи, що позивачі прийняли спадщину, але зареєструвати своє право в установленому законом порядку не мають можливості, змушені звернутись до суду з даним позовом, так як вирішити дане питання в позасудовому порядку неможливо. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 08.08.2018 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та розяснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. 28.09.2018 року представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Харківської області перший заступник голови [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позивачами надано всі докази, які підтверджують факт прийняття спадщини після смерті [PERSON], в тому числі і право на земельну частку (пай) із земель КСП «Колос» Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області. Посилаючись на викладені позивачами обставини, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені вище обставини. Інші учасники судового провадження в судове засідання не зявилися, клопотань про відкладення розгляду справи не направили. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до архівної довідки від 24.01.2018 року №01-29/3-3289 у книзі реєстрації актів про народження по [PERSON] сільській раді Нововодолазького району Харківської області за 1940 рік міститься запис від 11.12.1940 року (реєстраційний номер 5) про народження 01.12.1940 року «Волотка Віктор», батько якого «Волотка Григорій Петрович», мати - «Волотка Олена Іванівна». [PERSON] є батьком позивачів, що підтверджується даними Свідоцтв про народження серії І-ВЛ №500545, IV-ВЛ №313359, зареєстрованих відповідно 05.05.1969 року, 14.10.1986 року [PERSON] районним відділом РАЦС Харківської області, актові записи №№72,216. Після реєстрації шлюбу позивачу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] (Свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ВЛ №167058, зареєстроване відділом реєстрації актів громадянського стану [PERSON] районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №39 від 14.06.2003 року) [PERSON] позивачів [PERSON] померла 27.02.1996 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 019453, виданим 28.02.1996 року [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 46. Зі змісту листа Харківського обласного державного нотаріального архіву від 26.07.2018 року № 2098/01-20 вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] [PERSON] державною нотаріальною конторою видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на інше спадкове майно. Із довідки державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори Харківської області № 624/02-14 від 12.09.2018 року слідує, що після смерті [PERSON], яка померла 27.02.1996 року станом на 12.09.2018 року наявні дані про те, що до складу її спадкоємців входять [PERSON] та [PERSON] позивачі у справі. Батько позивачів [PERSON] помер 06.06.2001 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 304021, виданим 06.06.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану [PERSON] районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 130. Після смерті [PERSON] [PERSON] державною нотаріальною конторою Харківської області відкрита спадкова справа №119, номер у Спадковому реєстрі - 62734848, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №52686280 від 20.07.2018 року. Відповідно до записів будинкової книги для прописки громадян, які проживають в [INFO] позивачі [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та проживали разом з батьком [PERSON] на момент його смерті. Згідно Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-21-00-000427, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 8, на підставі рішення Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області земельну ділянку площею 3856,6 га передано у колективну власність КСП «Колос» для ведення сільськогосподарського виробництва. В списку членів КСП, доданому до даного Державного акту на право колективної власності на землю, право на земельну частку (пай) розміром 5,1 умовних кадастрових гектар у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Колос», під № 369 (370) значиться прізвище баби [PERSON] Згідно довідки Відділу у [PERSON] районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №29-20-0.23,26-70/117-18 від 30.03.2018 року державний акт на право колективної власності на землю КСП «Колос» Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області серія ХР-21-00-000427 був виданий [PERSON] районною радою народних депутатів Харківської області. У додатку до державного акту на право колективної власності на землю КСП «Колос» - списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства під №369 включена «Волотко Елена Ивановна». В Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Колос» сертифікат не зареєстрований. Розмір земельної частки (паю) по вказаному підприємству становить 5,1 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартість земельної частки (паю) на час паювання складає 17 483,00 грн. Постановою державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори Харківської області відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Колос» Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області після смерті [PERSON] через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай). Згідно інформації [PERSON] районної державної адміністрації Харківської області №02-32/1688 від 25.06.2018 року за [PERSON] визнано право на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Колос», але відмовлено у видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) в звязку з тим, що на даний час не передбачена видача сертифікатів на земельну частку (пай), їх копій чи дублікатів відповідно до норм чинного законодавства. Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Обєктом відносин спадкування виступають права та обовязки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст. 1221 ЦК України). Ч.1\~ст.1276 ЦК України встановлює, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, при цьому нотаріус обовязково перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи які підтверджують вказані факти (п.п.4.12 і п.п.4.14 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в МЮ України 22.02.2012 року за № 282/20595). Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п.11 Постанови від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Згідно роз'яснень\~Міністерства юстиції\~України №\~19-32/319\~від 21.02.2005\~року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлими права на спадкове майно судом не встановлено, позивачі у справі є єдиними спадкоємцями першої черги за законом, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачів щодо визнання права на земельну частку (пай), що входить до спадщини, яка залишилася після смерті баби та батька, так як досліджені докази свідчать про неможливість оформити спадщину в нотаріальному порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved