Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

18 лютого 2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 24 квітня 2004 року Степівською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області. Від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через різницю в поглядах на сімейне життя, тому подальше спільне життя стало суперечити її інтересам. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, зазначила, що шлюб з відповідачем зареєстровано 24 квітня 2004 року. Стосунки з відповідачем ускладнилися, любов та повага пройшла, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду цивільної справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач не надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, та те, що позивач надав згоду на проведення судового засідання у відсутність відповідача, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони одружились 24 квітня 2004 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження Степівською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис за № 01 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. - (а.с. - 4). З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалося через різницю в поглядах на сімейне життя, між сторонами відсутня повага та взаєморозуміння, внаслідок чого між ними часто виникають сварки, в їх сім`ї склався несприятливий психологічний клімат. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, оскільки сторони проживають окремо з березня 2013 року, з моменту окремого проживання стосунки не налагодилися, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. Позивач вказала на відсутність спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. В судовому засіданні позивач не виявила бажання зберегти шлюб, повідомила суд, що після розірвання шлюбу діти будуть проживати разом з нею. Відповідно до ст.113 СК України позивач виявила бажання зберегти прізвище "[PERSON]". На підставі викладеного,

Outcome: approved