Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

21.12.2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що йому на праві власності належить будинок [ADDRESS]. У зазначеному будинку зареєстровані відповідачі - його доньки [PERSON] та [PERSON] З червня 2014 року відповідачі за місцем реєстрації не мешкають, спочатку мешкали у Російській Федерації, а тепер у Волновасі. Добровільно знятись з реєстрації відповідачі не можуть через брак часу та місцезнаходження населеного пункту на лінії розмежування, а вказаний факт порушує його права власника. У зв'язку з цим, позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. У судове засідання позивач не з'явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.2018 року позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. Згідно довідки секретаря Миколаївського сільської ради №2278 від 20.12.2018 року у вищевказаному будинку зареєстровані відповідачі: [PERSON] та [PERSON], які є доньками позивача, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER]. Згідно з актом обстеження фактичного проживання осіб від 20.12.2018 року відповідачі за місцем реєстрації не мешкають з 15.06.2014 року. Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сім'ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи вищевикладене, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідачів більше одного року в будинку [ADDRESS] без поважних причин, тому позов слід задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок. На підставі ст.ст. 316, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved