Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

[PERSON] в липні 2014 року звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про захист порушеного права споживача, повернення вкладу, стягнення процентів за договором банківського вкладу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 25.12.2013р. між нею, [PERSON], та Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний банк» було укладено Договір № 2630/70/149079 про акційний банківський строковий вклад (депозит) у національній валюті на суму 30 000,00 грн. Позивач вказує, що після спливу терміну договору вона звернулася до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» з вимогою повернути їй кошти та нараховані відсотки за час дії депозитного вкладу. Однак, їй було відмовлено в цьому, посилаючись на внутрішнє розпорядження банку. Позивач вважає, що одностороння відмова відповідача від належного виконання своїх зобов'язань за договором є порушенням вимог діючого законодавства, у зв'язку з чим, вона вимушена звернутися до суду та просити суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Міський комерційний банк» повернути їй, [PERSON], суму вкладу згідно умов Договору банківського вкладу «Ваш різдвяний» № 2630/70/149079 у національній валюті від 25.12.2013р. у розмірі 30 000,00 грн.; суму нарахованих процентів по депозитному вкладу в розмірі 150,13 грн.; 3% річних в розмірі 189,86 грн.; проценти за користування депозитними коштами за період з 25.04.2014р. до 11.07.2014р. в розмірі 2 130,00 грн. 14.10.2014р. до суду надійшла заява від позивача, в якій вона просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.14). Представник Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Судом встановлено, що 25.12.2013р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний банк» було укладено Договір банківського вкладу «Ваш різдвяний» за № 2630/70/149079 у національній валюті, предметом якого є розміщення вкладником в банку на умовах депозитного продукту «Ваш різдвяний» в національній валюті України на строк 120 днів, з виплатою 21,8 річних процентів. Згідно умов вказаного договору сума початкового вкладу склала 30 000,00 грн. (а.с.6-8). Пунктом 1.1. означеного договору передбачено, що дата вимоги вкладника про повернення свого вкладу є 25.04.2014. (з.а.с.6). Згідно виписки по особовому рахунку позивача від 25.04.2014 року на рахунку позивача знаходяться грошові кошти в розмірі 32 150,13 грн. (а.с.11). Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що 28.04.2014р. позивач звернулася до ПАТ «Міський комерційний банк» з вимогою видати їй грошові кошти з вищевказаного рахунку, однак відповідач свої обов'язки за договором виконав частково, так в період з 28.04.2014р. по 19.06.2014р. позивачу було виплачено лише 2 000,00 грн. (а.с.14-15). Задовольняючи позов суд виходив з наступного. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до вимог ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Відповідно до норм ст. 1068 ч. 3 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Аналогічні зі своїм змістом норми містяться й у Інструкції «Про порядок відкриття, використання й закриття рахунків у національній і іноземній валютах», затвердженої постановою правління Національного Банку України № 492 від 12.11.2003 року (далі - Інструкція). Пунктом 10.12 Інструкції передбачено, що після закінчення строку або настання інших певних обставин, законодавством України або договором банківського вкладу, кошти з депозитного рахунку повертаються вкладникові шляхом видачі наявними або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів або за заявою вкладника на інший його рахунок. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до вимог ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (дату). Оскільки датою витребування вкладу було 25.04.2014р., а банк повернув позивачеві лише 2 000,00 грн. відсотків по вкладу по день розгляду справи судом, то належним способом захисту права позивача у вказаній частині буде стягнення суми вкладу на користь позивача та застосування норм ч. 5 ст. 1060 ЦК України, згідно якої проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що внесені Позивачем грошові кошти відповідно до Договору у визначені договором строки не повернені позивачу, а відповідач продовжує користуватися вкладом позивача то з відповідача підлягають стягненню на користь позивача проценти за користування депозитними коштами за період з 25.04.2014 до 11.07.2014р. у сумі 2 130,00 грн., а також 3% річних у розмірі 189,86 грн., що підтверджується наступним розрахунком: (Втрати від інфляції розраховуються за наступною формулою : (сума боргу)*(індекс інфляції)/100% - (сума боргу), тобто - індекс інфляції за квітень 2014 року - 103,3%, травень 2014 - 103,8%; витрати від інфляції в квітні 2014 року 30 000,00*103,3/100%-30 000,00 = 990,00 грн., та травні 2014 року 30 000,00*103,8/100%-30 00,00 = 1,140,00 грн. Отже всього втрати від інфляції за квітень, травень 2014 становлять 990+1 140,00 = 2 130,00 грн.; (3% річних розраховуються за формулою: (сума боргу)*(процентна ставка)/100%/365 днів*(кількість днів), отже всього проценти за користування коштами - 30 000,00грн.*3%/100%/365 днів = 189,86 грн. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, виходячи з вищевказаних правових норм, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню у зв'язку з чим із відповідача слід стягнути за Договором банківського вкладу «Ваш різдвяний» № 2630/70/149079 у національній валюті від 25.12.2013р. суму вкладу у розмірі 30 000,00 грн., суму нарахованих процентів по депозитному вкладу у розмірі 150,13 грн., 3% річних в розмірі 189,86 грн., проценти за користування депозитними коштами за період з 25.04.2014р. по 11.07.2014р. в розмірі 2 130,00 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь держави судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору у розмірі 324,69 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved