Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить встановити факт постійного спільного проживання [PERSON] [INFO] із [PERSON] [INFO] на момент смерті [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] померла її баба [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане 17.02.2017 Хорошівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. З 2002 року по момент смерті [PERSON] заявниця постійно проживала разом з померлою в будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У січні 2019 року [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області із заявою про отримання свідоцтва про вступ у спадщину з метою оформлення прав власності на спадщину, проте отримала відмову від нотаріуса. Відмова мотивована тим, що на момент смерті місце проживання було зареєстровано у [ADDRESS] . Зважаючи на те, що від встановлення факту спільного постійного проживання залежить виникнення прав на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , звернулась до суду із цим позовом. Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 14.09.2020 матеріали цивільної справи №276/339/19 направлено за підсудністю до Корольовського районного суду м. Житомира. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2020, для розгляду вказаної цивільної справи головуючим суддею визначено Петровську Марину Вікторівну. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 23.11.2020 відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження із повідомленням сторін. Ухвалою судді, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, до участі у справі залучено заінтересовану особу [PERSON] . В судовому засіданні представник заявниці підтримала заяву з підстав, викладених у ній, просила її задовільнити. Представник заінтересованої особи Хорошівської селищної ради не з`явився в судове засідання, про розгляд справи повідомлений належним чином. Згідно раніше поданої заяви від 18.01.2021 просив розглянути заяву без його участі, проти задоволення заяви не заперечував. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Згідно поданої заяви просила розглядати справу без її участі, проти задоволення заяви не заперечувала. Частиною третьою статті 294 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Вислухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви, суд дійшов наступних висновків. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.02.2017 [PERSON] померла [INFO] . Все своє майно померла заповіла [PERSON] , що підтверджується заповітом № 16 від 06.07.2017. 08.01.2019 [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області із документами для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] . Постановою нотаріуса Пилипчук В.І. від 08.02.2019 відмовлено заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно після померлої [PERSON] , оскільки [PERSON] не прийняла спадщину після померлої в порядку та в строк, встановлені чинним законодавством. Враховуючи наведене, [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення з факту постійного спільного проживання із [PERSON] на момент її смерті за адресою: [ADDRESS] . Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з пп.4.10 п.4 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Згідно роз`яснень, викладених у п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Як вбачається із акту свідчення осіб про проживання від 12.02.2019, сусідами [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] ) та [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] ) підтверджено той факт, що сім`я у складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] спільно проживали однією родиною і вели спільне господарство. Згідно довідок від 18.12.2018 № 834 та № 835, виданих виконавчим комітетом Хорошівської селищної ради Хорошівського р-ну, [PERSON] , яка померла [INFO] дійсно була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На момент її смерті та протягом шести місяців після смерті [PERSON] з нею без реєстрації проживали онука [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність заперечень проти задоволення заяви заінтересованих осіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви, оскільки в ході судового розгляду доведено факт постійного спільного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи те, що встановлення цього факту породжує для заявниці юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину, іншої можливості встановити цей факт заявниця не має, у суду відсутні відомості щодо можливого порушення прав інших осіб у зв`язку зі встановленням факту проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , а тому заява підлягає до задоволення. У відповідності до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved