overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

25.11.2014 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Подружнє життя в них не склалося, так як вони різні за характерами та звичками люди в результаті чого у них виникали сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. Протягом останніх 4 місяців вони проживають окремо. Спір відносно поділу спільного майна відсутній. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №3457, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія І-АМ №156256. Після розірвання шлюбу присвоїти позивачці дошлюбне прізвище "Кочубейник". Позивач надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], надав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин, наполягають на розірванні шлюбу між ними, що свідчить про те, що їх сім'я розпалась і зберегти її неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, оскільки вони відповідають волевиявленню сторін, а тому позов підлягає до задоволення. Ст. 113 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

25.11.2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 10.04.2015 року померла її мати [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку № 89 площею 4,75 га, розташовану на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району. При житті, на випадок своєї смерті вона не залишила заповіту. Вона є спадкоємцем померлої матері, але оформити спадщину не може так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку. Тому просить визнати за нею право власності на спадкову земельну ділянку. Представник позивача в судове засідання не з"явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відстутність, позов підтримала посилаючись на вказані обставини. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини. 10.04.2015 року померла [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть серія І-ОЛ № 205842. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку № 89, площею 4,75 га., розташовану на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. Спадкова земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земльну ділянку, серії РІ № 349226, виданого на підставі розпорядження Маловисківської РДА від 15.04.2002 року № 110-р , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8069. При житті, на випадок своєї смерті, [PERSON] не залишила заповіту. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З копії спадкової справи № 263/2015, вбачається, що після смерті [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулася її донька [PERSON] Сергіївна-позивач у справі. Інші спадкоємці - [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини. З довідки виданої Лозуватською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області вбачається, що [PERSON] з 29.05.1987 року по день смерті проживала та була зареєстрована в [INFO]. Заповіт від її імені в Лозуватській сільській раді Маловисківського району Кіровоградської області не посвідчувався. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом померлої [PERSON]., однак, в нотаріальному порядку оформити спадщину не може через відсутність правовстановлюючого документу на спадкову землю, представник відповідача позов визнає, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

25.11.2015 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, зазначивши, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 15.10.2011 р. Даний шлюб рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 01.10.2015 р. було розірвано. Від спільного проживання у них є донька: [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає . Посилаючись на викладене , позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не з»явилась , повідомивши суд телефонограмою про розгляд справи у її відсутність , у якій вказала, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з"явився, повідомивши суд телефонограмою про розгляд справи у його відсутність , у якій вказав , що позов визнає повністю. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з таких підстав.. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.10.2011 р. Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 01.10.2015 р. даний шлюб було розірвано ( а.с.- 10 ). Як видно зі свідоцтва про народження [PERSON] її батьком являється [PERSON] - відповідач по справі ( а.с.- 6 ). З довідки Іванівської сільської ради Любашівського району Одеської області № 317-ср-02-12 від 23.11.2015 р. вбачається, що [PERSON] , [INFO] , знаходиться на утриманні позивачки (а.с.- 7 ). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Оскільки судом не встановлено перешкод для стягнення аліментів з відповідача у визначеному позивачкою розмірі, суд вважає можливим задовольнити позов у повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 487 гривні 20 коп. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

25.11.2015р. С»єдін А.В. звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме : встановити факт, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], яка померла 11 березня 2013року. Встановлення даного факту необхідно для оформлення спадщини. В судове засідання заявник та представник заінтересованої особи в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявник на вимогах заяви наполягає, представник Вербівської сільської ради проти заявлених вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню за слідуючих підстав. [PERSON], померла 11.03.2013 року, місце смерті с. Партизани Нижньосірогозького району Херсонської області (а.с.№6). Згідно свідоцтва про народження виданого 11 квітня 2013р. матір"ю [PERSON], [INFO], зазначена [PERSON] (а.с.№ 5). 13 січня 1954 року, актовий запис № 3, між [PERSON] та [PERSON], [INFO], укладено шлюб згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбу № 00015839882 (а.с.8-9). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00015999618 прізвище після державної реєстрації шлюбу з «С"єдіна» змінено на «Резанова» [PERSON], актовий запис № 03, від 13 січня 1954 року (а.с.7). [PERSON] , яка мешкає с. Партизани на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 16,2900 гектарів, яка розташована на території Вербівської сільської ради (а.с.10). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Вербівської сільської ради [PERSON], яка померла 11.03.2013р., мешкала та була зареєстрована в [INFO], на момент смерті з нею проживав син - [PERSON], [INFO] У відповідності до ст. 234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються судовим порядком. У відповідності зі ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, суд вважає встановленим факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме: [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], яка померла 11.03.2013року в с. Партизани Нижньосірогозького району Херсонської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

25.11.2016 р. позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями розташованого в смт. Чечельник по вул. Циганська, (колишня Щорса),12 Вінницької області після покійного батька [PERSON]. При звернені до нотаріальної контори йому було відмовлено в оформелені будинку в зв"язку з відсутністю на нього правоустановлюючих документів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі по мотивах вказаних в позовній заяві. Відповідач [PERSON] селищна рада Вінницької області в особі [PERSON] не заперечують проти задоволення позову. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно свідоцтва про смерть серія 1-АМ № 014868 [PERSON] помер 26.11.1997 рок. Згідно технічного паспорта на житловий будинок розміщеного в смт. Чечельник по вул. Циганська,12 (колишня Щорса),12 право власності на покійного [PERSON] не зареєстровано. Згідно свідоцтва про народження позивача VII-УP № 0233326 [PERSON] його батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Згідно відповіда державного нотаріуса [PERSON] позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним не були надані документи, що підтверджують належність майна спадкодавцеві [PERSON]. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з"ясовування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, що підтверджено матеріалами справи, тому він підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

25.11.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 17.01.1997 року він з відповідачкою зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Ясногородської сільської ради Єланецького району Миколаївської області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З відповідачкою сімейні відносини не склалися через різні характери, спільного господарства вони не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, поновлювати шлюбні відносини не бажає, на примирення не згоден, тому просив суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, в телефонограмі просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги визнала, просила задовольнити. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 17.01.1997 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Ясногородської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, актовий запис №1. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, не бажають примиритись, що свідчить про дійсність їх намірів щодо розірвання шлюбу та дає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне залишити відповідачці прізвище " [PERSON] ". Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

25.11.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 30.10.2009 року він з відповідачкою зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Єланецького районного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу спільних дітей не мають. З відповідачкою сімейні відносини не склалися та припинилися з кінця 2018 року, спільного господарства вони не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, поновлювати шлюбні відносини не бажає, на примирення не згоден, тому просив суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомна належним чином, про причини неявки не повідомила. У відповідності до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 30.10.2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Єланецького районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №46. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, не бажають примиритись, що свідчить про дійсність їх намірів щодо розірвання шлюбу та дає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне залишити відповідачці прізвище " [PERSON] ". Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

25.11.2020 р [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання двокімнатної квартири [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя; поділ двокімнатної квартири [ADDRESS] та визнання за позивачкою права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] та стягнення судових витрат. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 5 вересня 2015 р сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. 24.10.2018 р [PERSON] купив двокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка є спільним сумісним майном подружжя. Проте, у 2020 р сторони припинили шлюбні стосунки, на розгляді суду перебуває справа про розірвання шлюбу між ними. Вони не можуть досягти згоди щодо поділу спільного сумісного майна подружжя. Тому [PERSON] просить позов задовольнити. До початку розгляду справи по суті відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, про що подав письмову заяву. Статтею 206 ЦПК України визначено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснив сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. А отже, позивачці [PERSON] слід повернути з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при зверненні з позовом до суду, що становить 729 грн 63 коп .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

25.12.2014 р. [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування позову вказує, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.1996 року, після смерті [PERSON], квартира [ADDRESS] належить в рівних долях їй та синам [PERSON] та [PERSON] [PERSON] є її сином, який не мешкає у квартирі з грудня 2012 року. Про місце його проживання їм не відомо, з ними він не спілкується. Реєстрація відповідача в квартирі створює труднощі у користуванні та володінні житлом, на відповідача нараховуються комунальні послуги, які він не сплачує. Позивачі просять визнати [PERSON] втратившим право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через житловий орган за місцем реєстрації згідно ст.76 ч.3 ЦПК України, оскільки відповідач за місцем реєстрації не проживає. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.1996 року, квартира [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлого [INFO], спадкоємцями є у рівній частині кожен: дружина - [PERSON], син - [PERSON] та син - [PERSON] - а.с. 9. Відповідно до свідоцтва на право власності на житло № 78-93 від 21.03.1994 року квартира [ADDRESS] належала [PERSON] - а.с. 8. Згідно довідки з місця проживання № 23 від 28.11.2014 та акту від 02.12.2014 року підписаного сусідами та завіреного майстром дільниці та директором ТОВ "УЮТ-2011" - а.с.7, 11, [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], але з грудня 2012 року не проживає. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач зареєстрований в [ADDRESS], на нього нараховуються комунальні послуги, проте в квартирі він не мешкає понад один рік, не сплачує комунальні послуги, що створює перешкоди позивачам у володінні та користуванні власністю, тому суд вважає необхідним визнати [PERSON] втратившим право користування квартирою [ADDRESS]. На підставі ч.2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved