Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

24.04.2020 року до суду звернувся позивач [PERSON] , представник позивача, адвокат Ворон А.І., з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] 27.05.2020 року надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.05.2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін на 30.07.2020 року. 30.07.2020 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області провадження у справі зупинене в зв`язку з наданням сторонам строку для примирення. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25.09.2020 року поновлене провадження у справі. Справа призначена до розгляду на 01.10.2020 року. 01.10.2020 року справа не розглядалась в зв`язку з хворобою судді. Справа призначена до розгляду на 11.11.2020 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В судовому засіданні 11.11.2020 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 15 лютого 2020 року Південним районним у м. Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 26. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 15 лютого 2020 року він уклав шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований Південним районним у м. Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 26 Спільних дітей від шлюбу вони не мають . Шлюбні відносини між ними припинені з березня 2020 року. Їх сім`я розпалась остаточно. Вони шлюбних відносин не підтримують тому вважає, що примирення та збереження шлюбу між ними неможливе , що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Підтвердив, що з березня місяця 2020 року вони спільно не проживають. У них велика різниця у віці, він людина хвора, потребує лікування, тому вони мають різні інтереси та погляди на життя. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. посилаючись на те, що позивач бажає розірвати шлюб лише з причин оформлення субсидії, що на її думку не є причиною для розірвання шлюбу. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що 15 лютого 2020 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Південним районним у м. Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 26, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Дітей від шлюбу сторони не мають Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини і спільне проживання з березня місяця 2020 року, відповідач будь-яких доказів на спростування даного факту не надала. Тому даний факт суд вважає встановленим. Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність між сторонами, взаємопорозуміння, взаємоповаги, взаємодопомоги. Зазначені обставини, на думку суду створюють неможливі умови для подальшого спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, - чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання шлюбу. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між сторонами потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України - Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України - Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах досить незначний період часу. Фактично сім`ї у сторін не виникло. Позивач вказує, що значна різниця у віці має наслідком відсутність у сторін спільних інтересів. Сторонам надавався строк для примирення, але примирення не відбулося і позивач продовжує настоювати на розірванні шлюбу, тому виходячи із принципу добровільності (вільної згоди чоловіка і жінки) шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше перебування сторін у шлюбі буде мати наслідком примушення позивача до шлюбних відносин, та втратить одну з основних його підстав - добровільність. За даних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Дане рішення приймається судом у відповідності із способом захисту обраним позивачем та передбаченим нормами Сімейного кодексу України. Питання про зміну прізвища після розірвання шлюбу судом не вирішується, оскільки відповідачка не змінювала свого прізвища в зв`язку з реєстрацією шлюбу. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог та враховуючи вину обох сторін у розірванні шлюбу, суд вважає за необхідне понесені судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача. Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, суд вважає за можливе покласти на відповідача. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved