Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

31 серпня 2015 року позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що 19.10.1972 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Палаці одружень відділу ЗАГС м. Москва, про що зроблено актовий запис № 9612. Від шлюбу вони мають трьох дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 30.04.1998 року, [PERSON], який є батьком позивача [PERSON], та членам його сім'ї, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], була передана в спільну сумісну власність займана сім'єю квартира [ADDRESS]. Позивачі зазначають, що [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить належна йому частина спірної квартири. Заповіту він не залишив. [PERSON], як син померлого, будучи єдиним спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину, оскільки проживав разом з батьком на момент відкриття спадщини, проте в нотаріальну контору за оформленням спадщини не звертався. Розпочавши оформлення спадщини він звернувся до приватного нотаріуса, де йому повідомили, що розмір частки померлого у спільній сумісній власності не визначений, а нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. У зв'язку з вищевикладеним, позивачі [PERSON] та [PERSON] просять суд визначити розмір часток [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON] та частку померлого [PERSON] по 1/6 ідеальній частці кожному у спільній сумісній власності на квартиру № [ADDRESS]. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.12.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON]. Позивач [PERSON], яка також є представником позивача [PERSON], згідно довіреності, до судового засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд даної справи проводити за її відсутності, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності та зазначив, що позов визнає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначив, що позов визнає. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначив, що позов визнає. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] до судового засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надіслала заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначив, що не заперечує проти задоволення вказаного позову. За таких обставин, на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд, у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 02.10.1951 року, суд вбачає, що позивач [PERSON] народився [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] та [PERSON] 19 жовтня 1972 року уклали шлюб у Палаці одружень відділу ЗАГС м. Москва, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане 19 жовтня 1972 року Палацом одружень відділу ЗАГС м. Москва (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва на право власності на житло, виданого 30.04.1998 року виконкомом Вінницької міської ради, вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної власності [PERSON] та членам його сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). З акту про шлюб № ІІ/304/1998, виданого 04.06.1998 року відділом актів громадського стану в ст. м. Варшава Воєводство відділ Жалібож, вбачається, що 04.06.1998 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Варшаві (а.с. 40). Судом встановлено, що 03.07.1999 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб в Уїзді, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № 15/1999 (а.с. 7, 8). Відповідно до особового рахунку № [NUMBER] від 27.08.2015 року на квартиру № [ADDRESS] її власником з 05.05.1972 року є [PERSON] (а.с. 12). Разом з ним проживають за даною адресою: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію ТОВ «ЖЕО», суд вбачає, що позивач [PERSON] проживає і постійно зареєстрована в [ADDRESS], а також в даному житловому приміщенні зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Згідно листа КП «ВМБТІ» № 3839 від 11.09.2015 року, судом встановлено, що рішенням Вінницької міської ради від 27.12.2002 року № 194 [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] (а.с. 39). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане 07 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 10). Як вбачається з оглянутої копії спадкової справи до майна померлого № 51/2013, відкритої Третьою Вінницькою державною нотаріальною конторою внаслідок смерті [PERSON], що [PERSON] (син померлого) звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] (а.с. 90 зворіт). Однак, матеріали спадкової справи не містять відомості про прийняття [PERSON] спадщини, а саме: частки квартири [ADDRESS], належної померлому [PERSON] Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2371/02-31, виданою Третьою Вінницькою державною нотаріальною конторою 12 листопада 2015 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на його ім'я після смерті [PERSON], який помер [INFO] на частку квартири [ADDRESS], у зв'язку з тим, що [PERSON] не подав заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини протягом шести місяців, а також через відсутність спадкоємців, котрі могли б дати згоду на прийняття ним спадщини (а.с. 93). Згідно відповіді на запит КП «ВМБТІ» № 866 від 27.11.2015 року, судом встановлено, що станом на 29.12.2012 року квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON]., [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.04.1998р., виданого на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 30.04.1998р. № 521. Інформацією щодо накладення обтяжень на вищезазначений об'єкт нерухомого майна станом на 29.12.2012р. КП «ВМБТІ» не володіє (а.с. 72). Згідно ст. ст. 1216 - 1218, 1222-1224, 1233 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 - 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно глав 13-14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії, або є підозра в тому, що ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у її статуті чи положенні, або виходить за межі її діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених Законом. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються, зокрема, причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Суд зазначає, що главою 86 ЦК України, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, лише тоді виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Враховуючи вищезазначені положення законодавства, те, що частка у майні, належному померлому [PERSON] на праві спільної сумісної власності на даний час не визначена, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved