Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

17.09.2021 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 3,95 умовних кадастрових гектар за рахунок земель власності колишньої агрофірми «Сніжків», що розташована на території Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог вказує, що рішенням суду встановлено факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , був її двоюрідним братом. Після смерті останнього позивач розуміла, що в неї є 6 місяців для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак у зв`язку із карантинними обмеженнями, як особа похилого віку, яка досягла пенсійного віку та має хронічні захворювання, перебувала на самоізоляції, змогла приїхати м. Валки тільки 03.06.2020 року, коли й дізналася про неможливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Зазначені обставини встановлено рішенням суду під час розгляду цивільної справи № 615/1202/20. Вже після судового розгляду дізналася, що брат на день своєї смерті мав ще право на земельну частку (пай) після смерті свого батька [PERSON] , так як проживали та були зареєстровані за однією адресою, проте оригінал сертифіката не зберігся, тому змушена звернутися до суду із даною позовною заявою. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 20.09.2021 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача - міський голова Скрипніченко В. надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради, просить прийняти рішення згідно закону на підставі наявних доказів. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 22.12.2020 року у справі №615/1202/20 встановлено факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , був двоюрідним братом [PERSON] , [INFO] та визнано за нею право власності на інше спадкове майно. Цим же рішенням встановлено, що [PERSON] , 1907 р.н., та [PERSON] , 1910 р.н., фактично перебували в шлюбних відносинах з 1927 року, що підтверджується рішенням Валківського районного суду Харківської області від 19.02.1981 року. Проте офіційно зареєстрували шлюб 04.03.1981 року, після чого [PERSON] присвоєно прізвище - [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 04.03.1981 року Валківським районним відділом ЗАГС Харківської області, актовий запис №24. [INFO] . В них народився син [PERSON] , про що свідчить архівна довідка №59, де батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , які проживали в с. Сніжків Валківського району Харківської області. Згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст.126,133,135 СК України №№00027294960, 00027294699 від 05.08.2020 року, виконавчим комітетом Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області 08.06.1953 року та 27.09.1956 року складено актові записи №№17,32 про народження [INFO] та [INFO] року [PERSON] та [PERSON] відповідно, батьками яких зазначені [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] в с. Сніжків Валківського району Харківської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №00027294476 від 05.08.2020 року, актовий запис №49. За інформацією Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області №02-28/752 від 10.08.2020 року [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований і постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою на день смерті [PERSON] також були зареєстровані: [PERSON] - син, [PERSON] - дружина. [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №00027294798 від 05.08.2020 року, актовий запис №18. Спадкові справи не відкривалися. [PERSON] помер [INFO] , про що свідчать дані свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.11.2019 року виконавчим комітетом Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області, актовий запис №23. В довідці Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області №02-23/474 від 03.06.2020 року зазначено, що [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований і постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою на день його смерті інших зареєстрованих осіб не було. За повідомлення державного архіву Харківської області №01-29/3-860 від 25.06.2020 року, у книгах реєстрації актів громадянського стану по Сніжківській сільській раді Валківського району Харківської області за 1940 рік, які збереглися не повністю, актового запису про народження [INFO] [PERSON] не має. Як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00027294188 від 05.08.2020 року, виконавчим комітетом Заміської сільської ради Валківського району Харківської області 17.11.1959 року складено актовий запис №33 про реєстрацію шлюбу [PERSON] з [PERSON] , після чого їй присвоєно прізвище - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.06.1962 року Ленінським ЗАГС м. Харкова, батьками позивача значаться [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №895. 02.12.1986 року позивач уклала шлюб із [PERSON] , після чого їй присвоєно прізвище [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 02.12.1986 року Комінтернівським відділом ЗАГС м. Харкова, актовий запис №960. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.05.2012 року Пономаренківською сільською радою Харківського району Харківської області, актовий запис №20. За інформацією приватного нотаріуса Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчук С.В. №01-16/200 від 03.06.2020 року, після померлого [INFO] двою рідного брата позивача [PERSON] спадкова справа не відкривалася. Батьки [PERSON] померли раніше, на момент смерті в зареєстрованому шлюбі не перебував, дітей не мав. Брат [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , на момент смерті в зареєстрованому шлюбі не перебував, дітей не мав. Інших рідних братів та сестер [PERSON] не мав, його баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері померли раніше. Рідна тітка [PERSON] , мати позивача - [PERSON] померла [INFO] . На підставі ст.1263 ЦК України спадкоємцем [PERSON] згідно зі ст.1266 ЦК України є позивач - його двоюрідна сестра. Ч.4 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зі змісту відповіді ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 22.04.2021 року слідує, що відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів Агрофірми «Сніжків» зареєстровано за №629 (дата реєстрації відсутня) сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР №003577, який видано на підставі розпорядження голови Валківської РДА від 08.04.1996 року за №102 на ім`я [PERSON] , розміром 3,95 умовних кадастрових гектарах. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 ЗК України гарантується право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Згідно положень ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Процес приватизації землі в Україні розпочинався з передачі її у власність колективних сільськогосподарських підприємств (далі - КСП), сільськогосподарським кооперативам, акціонерним товариствам, створеним на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших державних підприємств на підставі державного акта на право приватної власності на землю з доданим до нього списком осіб, які мали право на одержання своєї частки землі. Відповідно до п.1 ст.1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Крім того, п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в п.1 ст.1 Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. П.17 Перехідних положень ЗК України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Європейський суд з прав людини в своїх рішення, а саме: «Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» від 23 жовтня 1991 року, «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року, сформував позицію, про те, що держава під час виконання своїх функцій, щодо захисту права власності має дотримуватись принципу правомірних або законних очікувань громадян, а також утримуватись від необґрунтованого пасивного втручання у разі якщо такі очікування на оформлення права власності за особою підтвердженні будь-якими засобами, передбаченими національним законодавством. Слід зазначити, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», який згідно п.1 розділу II Прикінцевих положень набрав чинності з 1 січня 2019 року, внесені зміни до законодавчих актів України, зокрема у ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Згідно ч.2 ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в нинішній редакції) невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Відповідно до ст.3 Закону підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). За положеннями ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. З огляду на викладене, оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] , який помер [INFO] , набув право на земельну (пай) після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Але не оформив спадкові права, що перешкоджає позивачу вирішити спірні питання у нотаріальній конторі.. На підставі викладеного,

Outcome: approved