Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

18.06.2020 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, а 30.09.2020 із заявою про зменшення позовних вимог до [PERSON] з наступними вимогами: розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів 29.10.2014 зроблено відповідний актовий запис за № 2089, залишивши їй прізвище - " [PERSON] "; стягнути з [PERSON] , на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн 00 коп. щомісячно, з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову зазначила, що з 29.10.2014 перебуває відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . До 06.04.2020 вони проживали за адресою: [ADDRESS] . Оскільки, спільне життя в них не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя та взаєморозуміння, частими сварками, з 07.04.2020 вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, їх син проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. Подальше перебування у шлюбі суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини розвиватися фізично, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Спори стосовно майна між ними відсутні, син залишається жити з нею. Вважала за необхідне зазначити також про те, що вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 СК України не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані обставини продовжуються протягом тривалого часу, а способи примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів (а. с. 1-4, 34, 35). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.07.2020 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 31.08.2020. 31.08.2020 судове засідання відкладено через перше нез`явлення сторін. 30.09.2020 позивач [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні зменшених позовних вимог наполягала, після розірвання шлюбу прізвище просила залишити без змін (а. с. 37). 30.09.2020 відповідач [PERSON] подав заяву, в якій проти позовних вимог не заперечував, просив провести судове засідання за його відсутності та ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , та стягнути з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі три тисячі грн. щомісячно (а. с. 36). Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з`явилися. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутністю учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відомостями свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] та копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] підтверджується, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.10.2014, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 6, 16). Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони припинили проживання однією сім`єю та спільне ведення господарства, збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, між ними не досягнуто згоди щодо участі батька, який проживає окремо, в утриманні спільної дитини. Зазначені обставини не заперечувалися і відповідачем [PERSON] . Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом № 11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідністю з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] визнав позов про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів у повному обсязі, і це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Позивач не вимагала відшкодування судових витрат, тому питання щодо розподілу судових витрат, понесених нею під час подання позову в частині вимоги про розірвання шлюбу, судом не вирішувалося. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України в частині стягування аліментів рішення належить звернути до негайного виконання в межах платежу за один місяць.

Outcome: approved