Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

25 липня 2019 року акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 серпня 2011 року між банком та [PERSON] укладено договір, згідно якого їй надано кредит у розмірі 3800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідачка зобов`язалася сплачувати відсотки за користування кредитом на умовах, передбачених договором. Однак, в порушення умов кредитного договору, [PERSON] погашення кредиту не здійснювала і має заборгованість по кредиту у розмірі 5497 грн. 82 коп. [INFO] [PERSON] померла, а спадкоємцем останньої є її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив про задоволення позову. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином повісткою. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частина 1 статті 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В разі порушення зобов`язання наступають наслідки, визначені ст. 611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору. Статті 526, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Згідно з статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять yсі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Вiдповiдно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою i у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, отже зобов`язання за кредитним договором входять до складу спадщини. 13 серпня 2011 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами. Датою укладення договору є дата підписання позичальником заяви. На виконання умов договору, позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 3800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, в обмін на її зобов`язання по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Із заяви, підписаної [PERSON] вбачається, що вона ознайомлена та погоджується з Умовами надання вказаного споживчого кредиту. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно з розрахунком, наданим позивачем, станом на дату смерті [PERSON] , заборгованість за даним кредитним договором визначена у розмірі 5497 грн. 82 коп., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 3458 грн. 62 коп., заборгованість за відсотками 1810 грн. 57 коп., заборгованість за пенею та комісією - 228 грн. 63 коп. За матеріалами справи вбачається, що на час смерті [PERSON] з нею був зареєстрований її чоловік [PERSON] , який фактично прийняв спадщину після смерті дружини, про що не заперечував відповідач надавши заяву про визнання позову. 12 грудня 2015 року Банк пред`явив вимоги до спадкоємців шляхом надіслання претензії до нотаріуса. 03 травня 2019 року відповідачу [PERSON] також було направлено лист претензію. Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, наявні підстави для задоволення позовних вимог Банку у повному обсязі на суму 5497 грн. 82 коп., оскільки відповідач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті позичальника. Вказана сума не виходить за межі вартості спадкового майна і доведена представленими Банком доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 1921 грн. 00 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачці з державного бюджету має бути повернуто 960 грн. 50 коп. (50% суми сплаченого судового збору). На підставі викладеного,

Outcome: approved