Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

15 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Воронівської сільської ради Білопільського району про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на все його майно, зокрема на домоволодіння [ADDRESS]. Вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка шляхом спільного проживання з ним на час відкриття спадщини. Також у встановлений законом строк вона звернулася до приватного нотаріуса Білопільського районного нотаріального округу Шамукової Н.В. та отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння нотаріус їй відмовила у зв'язку з тим, що її чоловік за життя не зареєстрував вказане домоволодіння у відповідних державних органах та не отримав правовстановлюючих документів на нього. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить суд задовольнити її позов. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, остання направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Воронівської сільської ради Білопільського району в судове засідання не з'явився, голова сільської ради [PERSON] направила суду листа про розгляд справи без участі їх представника, позову визнають повністю. Третя особа - приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Шамукова Н.В. в судове засідання також не з'явилася, причин неявки суду не повідомила. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та 3-ї особи за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що чоловіком [PERSON] був [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а. с. 5). [INFO] року [PERSON] помер (а. с. 4). Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно. Як вбачається з витягу з погосподарської книги Воронівської сільської ради за 2011-2015 роки від 27 лютого 2018 року №151/02-17 та довідки виконкому Воронівської сільської ради Білопільського району від 27 лютого 2018 року №184, [PERSON] у 1954 році побудував житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. На підставі рішення виконкому Воронівської сільської ради від 19 серпня 1993 року №12 [PERSON] передані у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,28 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. (а. с. 12, 13). До дня смерті [PERSON] право власності на вказане вище домоволодіння не зареєстрував. Згідно з довідкою КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» філіал «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» від 20 лютого 2018 року №162 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на даний час ні за ким не зареєстровано. Інвентаризаційна справа №3903 на інвентарному обліку БТІ з 31 липня 2003 року по замовленню [PERSON] (а. с. 9). Відповідно до довідки виконкому Воронівської сільської ради Білопільського району від 27 лютого 2018 року №151/02-17 [PERSON] до дня смерті [INFO] року постійно проживав за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю дружиною [PERSON] Заповіт від імені [PERSON] виконкомом сільської ради не посвідчувався (а. с. 14). Як вбачається зі спадкової справи, [PERSON] 21 лютого 2012 року подала приватному нотаріусу Білопільського районного нотаріального округу Шамуковій С.Ф. заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] (а. с. 30). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Шамуковою С.Ф. 16 серпня 2012 року та зареєстрованого в реєстрі за №527, [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] успадкувала земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,27 га, розташовану на території Воронівської сільської ради, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю (а. с. 35). На даний час [PERSON] має намір оформити свої спадкові права на вказаний вище будинок, що залишився після смерті чоловіка [PERSON], однак внаслідок того, що останній за життя не зареєстрував його у відповідних державних органах на себе, вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі (а. с. 15). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На час побудови спірного домоволодіння діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка передбачала реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст та селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто фактично записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Згідно з довідкою №6 від 23 лютого 2018 року та висновком начальника КП "Білопільське районне архітектурно-планувальне бюро" від 23 лютого 2018 року житловий будинок в [ADDRESS] зведений з дотриманням архітектурних, санітарних та протипожежних норм та правил. Житловий будинок і надвірні будівлі знаходяться в межах земельної ділянки, не виходять за червону лінію вулиці, а також не знаходяться на суміжних земельних ділянках (а. с. 10-11). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати за нею право власності на домоволодіння №54, яке розташоване по вулиці Івана Виговського в с. Москаленки Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved