Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

[PERSON] 10.10.2016р. звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та просила стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача від дня пред'явлення позову та до повноліття дитини, посилаючись на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, заочним рішенням суду 2-ї інстанції (суд у справах сім'ї) повіт Ердемлі Турецької Республіки від 22.04.2016р. шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні дитини не приймає, відмовився надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Позивач самостійно намагається матеріально забезпечити та виховувати дитину. Відповідач працездатний, отримує дохід, може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. В зв'язку з вищезазначеним, позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. [PERSON], повідомлена належним чином про дату, місце та час судового засідання, надала заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та просила розглядати справу у її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Ухвалою Суворовського районного суду від 19.10.2017р. було повторно підготовлено судове доручення про вручення документів відповідачу [PERSON] за кордоном до Турецької Республіки, а саме за адресою [ADDRESS]. Згідно протоколу повідомлення Генеральної прокуратури Турецької республіки, [PERSON] повідомленням направлено лист з додатками. Отже, відповідач, повідомлений належним чином про наявність у суді справи, дату, місце та час судового засідання, до зали судових засідань не з'явився, відзиву, заяв, клопотань на адресу суду не направляв. Відповідно до положень ст.280 ЦПК України суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі з 03.01.2013р., який заочним рішенням суду 2-ї інстанції (суд у справах сім'ї) повіт Ердемлі Турецької Республіки від 22.04.2016р, яке набрало законної сили 09.05.2016р., розірвано. Згідно свідоцтва про зміну імені, виданого 30.03.2016р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, [PERSON], [INFO], змінила прізвище на "[PERSON]", актовий запис №39. 18 травня 2016р. [PERSON], [INFO] змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені, виданого Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Згідно свідоцтва про народження, виданого 26.08.2016р. Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [INFO] народився [PERSON], актовий запис №7882, батьками якого зазначено: батько-[PERSON], мати-[PERSON].. На даний час дитина знаходиться на утриманні позивача, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Судом встановлено, що дитина виховуються позивачем і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, у зв'язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Оцінивши надані докази в сукупності та з урахуванням того, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягають задоволенню, що не буде порушувати права дитини та батька. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином враховуючи вказану норму суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн..

Outcome: approved