Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

20.03.2018 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розподіл майна, яке є загальною власністю подружжя, виділ частки та розподіл будинку в натурі. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01.10.1993 року, зареєстрованому Міським відділом ЗАГС м.Маріуполя Донецької області, відповідно до актового запису № 2113. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 31.10.2017 року шлюб було розірвано. В період спільного життя з відповідачем та за спільні кошти ними було придбано спірний будинок [ADDRESS]. Право власності було зареєстровано на ім'я чоловіка (відповідача за даним позовом), про що свідчить копія договору купівлі-продажу від 24.01.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Тулаіновою І.М. (реєстраційний номер № 267) та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.03.2004 року (реєстраційний номер № 2958163). На день придбання зазначеного домоволодіння до його складу входили наступні споруди: житловий будинок літ. А-1, житловою площею 38,8 кв.м., сіни літ.а-1, погріб літ.а/п, сіни літ.а1-1, тамбур літ.а2-1, площадка літ.а3, літня кухня літ.Б, вбиральня літ.Г, гараж сіл.В, огорожа №1,2, замощення І. Вартість спірного домоволодіння згідно висновку експертної оцінки майна становить 240520 грн. У спірному будинку зареєстровані та проживають: вона, відповідач та їх донька [PERSON] Відповідач веде антигромадський спосіб життя, а саме, зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, застосовує до неї фізичну силу. Крім того, відповідач вважає, що їй у будинку нічого не належить, будинок повністю належить йому та є його власністю, і тому він може вигнати її з будинку, коли йому заманеться. Вона пропонувала відповідачу вирішити спір мирним шляхом, а саме вона запропонувала йому викупити у нього його частку згідно ринкової вартості. Проте, відповідач завищує вартість будинку, що не відповідає дійсності. У зв'язку врегулювати спір мирним шляхом не вдається. На підставі викладеного та з метою захисту своїх прав, позивачка просить суд визнати домоволодіння [ADDRESS] спільною власністю подружжя. Також, просила виділити та визнати за нею право власності на належну їй на праві сумісної власності подружжя 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS]. 02.05.2018 року відповідач [PERSON] подав до суду зустрічний позов про розподіл майна, яке є загальною власністю подружжя, виділ частки та розподіл будинку в натурі. В обґрунтування зустрічної позовної заяви зазначив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою [PERSON] з 01.10.1993 року, зареєстрованому Міським відділом ЗАГС м.Маріуполя Донецької області, відповідно до актового запису № 2113. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 31.10.2017 року шлюб було розірвано. В період спільного життя з позивачкою та за спільні кошти ними було придбано спірний будинок [ADDRESS]. Право власності було зареєстровано на його ім'я, про що свідчить копія договору купівлі-продажу від 24.01.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Тулаіновою І.М. (реєстраційний номер № 267) та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.03.2004 року (реєстраційний номер № 2958163). До складу домоволодіння входять наступні споруди: житловий будинок літ. А-1, сіни літ.а-1, погріб літ.а/п, сіни літ.а1-1, тамбур літ.а2-1, площадка літ.а3, літня кухня літ.Б, вбиральня літ.Г, гараж сіл.В, огорожа №1-3, замощення І. Вартість спірного домоволодіння згідно висновку експертної оцінки майна становить 240520 грн. У спірному будинку зареєстровані та проживають: вона, відповідач та їх донька [PERSON] Мирним шляхом вирішити питання про розділ будинку їм з колишньою дружиною не вдалось, [PERSON] не впускає його у будинок, забрала ключі та документи на будинок, змушує його переоформити будинок на неї. У зв'язку із чим, він був вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просив суд усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні будинком та вселення. Рішенням Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 26.11.2018 року його позовні вимоги було задоволено в повному обсязі. На підставі викладеного та з метою захисту своїх прав, просить суд провести розділ домоволодіння [ADDRESS] та визнати за ним право власності на належну йому на праві сумісної власності подружжя 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS]. Ухвалою Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 22.05.2018 року цивільні справи за вказаними позовними заявами було об'єднано в одне провадження. Позивачка [PERSON] у судових засіданнях надала пояснення, та просила визнати за нею право власності на 51/100 частини жилого будинку [ADDRESS] та виділити їй: жилу кімнату площею 19,5 кв.м., частину жилої кімнати, площею 8,0 кв.м., кухню, площею 9,3 кв.м., комору, площею 3,0 кв.м., загальною площею 39,8 кв.м., літню кухню літ. Б, 1/2 частину огорожі №1,2, 1/2 частину замощення І. Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи. Зобов'язалась виплатити відповідачу [PERSON] компенсацію у розмірі 1250 грн. Не заперечує проти визнання за [PERSON] права власності на 49/100 частини жилого будинку [ADDRESS] та виділення йому: сіней, площею 8,9 кв.м., тамбура, площею 8,3 кв.м., вітальні, площею 9,9 кв.м., жилої кімнати, площею 7,7 кв.м., частини жилої кімнати, площею 3,6 кв.м., загальною площею 32,4 кв.м., погрібу літ.а/п, площадки літ.а3, гаражу літ.В, вбиральні літ.Г, 1/2 частини огорожі №1,2, 1/2 частини замощення І. Провести переобладнання згідно висновку судової будівельно - технічної експертизи №24-с від 03.11.2018 року. Щодо вимог зустрічного позову [PERSON] позивачка надала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що вона не позбавляла відповідача [PERSON] права користування та володіння домоволодіння, не чинить йому перешкод у проживанні у спірному будинку. Відповідач [PERSON] веде антигромадський спосіб життя, а саме, зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, застосовує до неї фізичну силу, збив її автомобілем. Така поведінка [PERSON] негативно впливає на її здоров'я та пригнічує емоціональний стан їх доньки, яка проживає з ними. Представник позивачки, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, адвокат Колеснікова О.М. у судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги [PERSON] та просила виділити [PERSON] на праві власності 51/100 частини жилого будинку [ADDRESS] та визнати за нею право на: жилу кімнату площею 19,5 кв.м., частину жилої кімнати, площею 8,0 кв.м., кухню, площею 9,3 кв.м., комору, площею 3,0 кв.м., загальною площею 39,8 кв.м., літню кухню літ. Б, 1/2 частину огорожі №1,2, 1/2 частину замощення І. Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи. Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності, [PERSON], вимоги зустрічного позову підтримала у повному обсязі та просила визнати за [PERSON] право власності на 49/100 частини жилого будинку [ADDRESS] та виділити йому: сіни, площею 8,9 кв.м., тамбур, площею 8,3 кв.м., вітальню, площею 9,9 кв.м., жилу кімнату, площею 7,7 кв.м., частину жилої кімнати, площею 3,6 кв.м., загальною площею 32,4 кв.м., погріб літ.а/п, площадку літ.а3, гараж літ.В, вбиральню літ.Г, 1/2 частину огорожі №1,2, 1/2 частину замощення І. Крім того, просить стягнути з [PERSON] на його користь компенсацію у рахунок порівняння часток у розмірі 1250 грн. Також, стягнути з [PERSON] на його користь витрати по проведенню судової будівельно - технічної експертизи в сумі 3250 грн. Готові зробити переобладнання: встановити дверний пройм у внутрішній та зовнішній стіні приміщення 1-9 (комора) площею 3,0 кв.м. Закласти дверний пройм між приміщеннями 1-2 та 1-8, 1-4 та 1-6. Влаштувати глуху перегородку в приміщенні 1-7 для його розподілу на відстані 3,60 м від фасадної зовнішньої стіни з боку тупику Охотничому перпендикулярно боковій зовнішній стіні. Демонтувати існуючу перегородку між приміщеннями 1-5 та 1-7, що приведе до збільшення площі приміщення 1-5 до 11,3 кв.м. Вітальня 1-4 використовується як жила кімната. В приміщенні 1-2 пропонується влаштувати кухню. Влаштувати дверний пройм між приміщеннями 1-6 та 1-8. Не заперечує проти визнання за [PERSON] права власності на 51/100 частини жилого будинку [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна, яке є загальною власністю подружжя, виділ частки та розподіл будинку в натурі, та за зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна, яке є загальною власністю подружжя, виділ частки та розподіл будинку в натурі, підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.10.1993 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано Міським відділом ЗАГС м.Маріуполя Донецької області, відповідно до актового запису № 2113. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 31.10.2017 року шлюб було розірвано. Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21 грудня 2007 року до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Частиною 1ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2 ст. 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України). При цьому, якщо поділ стосується неподільної речі, а жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Згідно з ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу житлового будинку від 24.01.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Тулаіновою І.М. (реєстраційний номер № 267) та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.03.2004 року (реєстраційний номер № 2958163) [PERSON] було придбано будинок будинок [ADDRESS]. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08.08.2018 року за клопотанням відповідача по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу. На виконання зазначеної ухвали судовим експертом Новіковим В.С. був наданий висновок № 24-с від 03.11.2018 року судової будівельно-технічної експертизи, згідно до якого: Експертом пропонується наступний варіант розділу домоволодіння [ADDRESS], за умовою отримання згоди на перепланування згідно діючого законодавства. На 1/2 частину одному співвласнику пропонується виділити: 2- сіни, площею 8,9 кв.м., 3- тамбур, площею 8,3 кв.м., 4- вітальню, площею 9,9 кв.м., 5- жилу кімнату, площею 7,7 кв.м., 7- частину жилої кімнати, площею 3,6 кв.м., загальною площею 32,4 кв.м., що на 3,7 кв.м менше ніж приходиться на 1/2 частині; погріб літ.а/п, площадку літ.а3, гараж літ.В, вбиральню літ.Г, 1/2 частину огорожі №1,2, 1/2 частину замощення І, інвентаризаційною вартістю в діючих цінах 110734 грн., що складає 49/100 реальної частки. На другу 1/2 частину пропонується виділити: 6- жилу кімнату площею 19,5 кв.м., 7- частину жилої кімнати, площею 8,0 кв.м., 8- кухню, площею 9,3 кв.м., 9- комору, площею 3,0 кв.м., загальною площею 39,8 кв.м., що на 3,7 кв.м. більше ніж приходиться на 1/2 частину; літню кухню літ. Б; 1/2 частину огорожі №1,2; 1/2 частину замощення І, інвентаризаційною вартістю в діючих цінах 113234 грн., що складає 51/100 реальної частки. Переобладнання: Закласти дверний пройм між приміщеннями 1-2 та 1-8, 1-4 та 1-6. Влаштувати глуху перегородку в приміщенні 1-7 для його розподілу на відстані 3,60 м від фасадної зовнішньої стіни з боку тупику Охотничому перпендикулярно боковій зовнішній стіні. Демонтувати існуючу перегородку між приміщеннями 1-5 та 1-7, що приведе до збільшення площі приміщення 1-5 до 11,3 кв.м. Вітальня 1-4 використовується як жила кімната. В приміщенні 1-2 пропонується влаштувати кухню. Влаштувати дверний пройм між приміщеннями 1-6 та 1-8. Роботи по влаштуванню пройма виготовляють дисковими пилами без ударних динамічних впливів; готовий пройм рекомендується усилити обмеженням по периметру з металевого кутика з полкою не менше 75 мм із двох сторін, з'єднаних металевими пластинами. Опалення частин при необхідності зробити окремо для кожної частини. Роботи по перевлаштуванню інженерних мереж, влаштуванню проймів в несучих стінах та встановленню обладнання виконувати спеціалізованим організаціям згідно розробленим проектам у разі їх необхідності. Компенсація першому співвласнику в рахунок порівняння часток становить 1250 грн. З даним висновком експерта №24-с щодо проведеної судової будівельно-технічної експертизи, сторони погодились, оскільки відповідно висновку експерта уточнили свої позовні вимоги та так само, як зазначено у висновку експерта просили поділити домоволодіння [ADDRESS]. Судом встановлено, що спірні правовідносини регулюються главою 26 ЦК України - Право спільної власності. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦК України, за домовленістю між ними. Співвласник має право на виділ у натурі частини із майна, що є у спільній частковій власності у відповідності до положення ч. 1 ст. 364 ЦК України. Якщо виділ у натурі із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до положення ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб і визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єкти права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частину у праві спільної часткової власності на майно. Положеннями ст. 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Майно учасників спільної часткової власності за наявності спору між ними ділиться в натурі, коли це можливо. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 6 постанови від 04.10.1991 року № 7 з наступними змінами та доповненнями «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», виділу натурі часток жилого будинку можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом. Як врегульовано Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з поняттям Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна, або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна. Поділ майна між співвласниками є однією з підстав для припинення права спільної часткової власності. Таким чином, юридичним наслідком поділу майна завжди є припинення права спільної часткової власності між колишніми учасниками. Спорідненість правовідносин поділу та виділу ґрунтується на тому, що можливість поділу, залежить від того, чи є річ за своїми характеристиками подільною або не подільною. За таких підстав, позов та зустрічний позов про розподіл майна, яке є загальною власністю подружжя, виділ частки та розподіл будинку в натурі, визнання права власності на частки підлягає задоволенню. З позивачки на користь відповідача підлягає стягненню компенсація в урахування порівняння часток у сумі 1250 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved