Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

30 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до Шняківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, в якій зазначає, що 09 грудня 2004 року помер її дід [PERSON] (батько її батька [PERSON]М.). Після смерті діда відкрилась спадщина на все майно, що належало йому за життя (житловий будинок по вул. Комсомольській, 37 в селі Шняківка, Ніжинського району та право на земельний пай). Спадкодавець не розпорядився належним йому майном на випадок своєї смерті, не склав заповіт. На день смерті дід був зареєстрований та постійно проживав у своєму будинку по вул. Комсомольській, 37 в с. Шняківка, Ніжинського району. Крім нього в будинку більше ніхто не проживав і не був зареєстрований. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги був її батько [PERSON], який похововав діда, а сам помер 15 липня 2011 року. В даний час з'ясувалося, що батько спадщину діда не прийняв, оскільки не подав заяви нотаріусу про її прийняття. Таким чином, спадщина після її діда ніким не прийнята і вона являється єдиним спадкоємцем за законом п'ятої черги. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Таким чином вона має право на спадкування після померлого діда [PERSON], але для цього їй необхідно поновити строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Причиною пропуску нею належного строку для прийняття спадщини є наступні обставини. За життя свого батька [PERSON], вона вважала, що останній прийняв спадщину після свого батька (її дідуся) [PERSON] та належним чином її оформив. Коли батько помер у 2011 році, жилий будинок в с. Шняківка по вул. Комсомольській № 37 був вже в такому технічному стані, що виключав можливість в подальшому проживати в ньому. На початку жовтня 2015 року у сімейному архіві вона випадково натрапила на сертифікат на земельну частку (пай) на ім'я діда [PERSON] виданого йому 16.06.1997 року. Враховуючи зазначене, що вона [PERSON] одержує право на спадкування з підстав передбачених ст.1258 ЦК України, позивач просив визначити для неї додатковий строк у два місяці для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її діда [PERSON], який помер 09.12.2004 року. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 листопада 2015 року в задоволенні позовної заяви [PERSON] до Шняківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини відмовлено. З вищезазначеним рішенням не погодилась [PERSON] і оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі вона просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, вона посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим через неповне зясування обставин по справі, неправильне застосування норм матеріального права. На думку позивачки, після смерті діда [PERSON] в 2004 році право на спадкування мав її батько [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги. [PERSON] як онука, не мала права на спадкування, тому у неї не поставало питання про подачу заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Вона вважала, що її батько [PERSON] виконав всі необхідні дії для оформлення за собою права на спадщину після померлого [PERSON] Після смерті батька [PERSON] 15 липня 2011 року, [PERSON] прийняла спадщину, яка відкрилася після його смерті, та 02 червня 2012 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом в Броварській районній державній нотаріальній конторі. Коли [PERSON] дізналася, що спадщина після смерті діда [PERSON] ніким із попередніх черг спадкоємців не прийнята, вона як спадкоємець за законом пятої черги, зразу ж звернулася до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення [PERSON]. перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах апеляційної скарги, прийшла до наступного висновку. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що вона пропустила строк на подачу заяви про прийняття спадщини без поважних причин. Однак, з такими висновками погодитись не можна, зважаючи на обставини, встановлені по справі. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням називається перехід цивільних прав і обов»язків фізичної особи, яка померла, (спадкодавця) до інших осіб - його спадкоємців. Із зазначеного випливає що спадкування - це правовідносини, де є дві сторони: спадкодавець та спадкоємець. Згідно з правилами ст.1218 ЦК України об»єктами спадкування є цивільні права й обов»язки спадкодавця, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини, і існування яких не припиняється смертю фізичної особи. Конституційне право громадян на судовий захист закріплено у ст.3 ЦПК України. Відповідно до статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Як встановлено судом першої інстанції, копією свідоцтва про смерть 1- ЕЛ № 199932 підтверджується, що [PERSON], помер 09 грудня 2004 року, у віці 76 років, в селі Вертіївка Ніжинського району Чернігівської області, про що виконкомом Шняківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області 14 грудня 2004 року видано свідоцтво про смерть. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції [PERSON], є онукою [PERSON], син якого та батько позивача, [PERSON], помер 15 липня 2011 року у віці 54 роки, в смт. Калита, Броварського району, Київської області. Свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 20 лютого 1996 року і свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20 лютого 1997 року підтверджується, що [PERSON] являється власником жилого будинку за адресою: Чернігівська область, Ніжинський район, село Шняківка, вул. Комсомольська № 37 (а.с.7, 14). Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0273089 від 16 червня 1997 року підтверджується, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Україна» в селі Шняківка, Ніжинського району, Чернігівської області, розміром 3.4 га в умовних кадастрових гектарах.(а.с.15). З довідки Управління Держгеокадастру у Ніжинському районі Чернігівської області наданої на запит апеляційного суду слідує, що взамін сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії ЧН№0273089, зареєстрованого 16 червня 1997 року за №277, виданого [PERSON] по КСП «Україна» Шняківської сільської ради, державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався (а.с.81). В довідці виконкому Шняківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 22.10.2015 року № 03-27/202 зазначено, що померлий 09 грудня 2004 року [PERSON] на день смерті проживав і був прописаний в селі Шняківка, по вулиці Комсомольській, 37 Ніжинського району, Чернігівській області. Разом з ним на день смерті та протягом 6 - ти місяців після смерті за вищезазначеною адресою ніхто не проживав і не був прописаний. Похорони проводив його син [PERSON] за свої кошти (а.с.16). Станом на 04 листопада 2015 року спадкова справа після померлого [PERSON], не заводилась і спадщина не приймалась, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 04.11.2015 року № 42014032 (а.с.21-22). В листі до Ніжинського міськрайонного суду від 27.11.2015 року приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу [PERSON] зазначено, що [PERSON] зверталась з приводу оформлення спадкових справ після померлого 09.12.2004 року діда [PERSON] Спадкова справа не заводилась, оскільки спадкоємцем пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Рекомендовано звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.36). Таким чином, позивач є онукою спадкоємця [PERSON], і за відсутності спадкоємців попередньої черги, будучи відповідно до положень п.1ст.1265 ЦК України спадкоємицею п»ятої черги за законом, одержує право на спадкування майнових прав та обов»язків спадкодавця відповідно до положень ст.1258 ЦК України. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Статтею 1270 ЦК України встановлений шестимісячний строк, протягом якого спадкоємець зобов»язаний заявити про своє бажання прийняти спадщину або виконати дії, що свідчать про фактичне прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов»язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 3 ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що причини пропуску [PERSON] строку звернення про прийняття спадщини не можуть вважатися поважними, оскільки не пов»язані з об»єктивними непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Проте колегія суддів не може погодитися з наведеною судом підставою відмови позивачу, для визначення йому додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Статтею 41 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві. Як вбачається з матеріалів справи, після смерті діда позивача [PERSON], відкрилася спадщина на належні останньому цивільні права та обов»язки, у зв»язку із відсутністю спадкоємців, до яких переходять права та обов»язки спадкодавця, право на спадкування одержує [PERSON] В матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані щодо заперечення будь-кого щодо переходу до позивача спадкового майна належного спадкодавцю [PERSON] та наявності спору щодо цього. Уповноважений представник відповідача (сільський голова), визнав позов повністю (а.с.20), що є проявом принципу диспозитивності, не суперечить закону і не порушує прав та інтересів інших осіб. ЦПК України у ст.1 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, [PERSON]С, пов»язана зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обов»язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб»єктом яких є позивач. Суд першої інстанції не звернув уваги, що підстави визнання позову відповідачем не суперечать наявним у матеріалах справи доказам, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею спадщини, яка відкрилася після смерті її діда [PERSON] і прийняття нею спадщини останнього не порушує прав інших осіб, відмовивши ж в задоволенні заяви позивача про визначення їй додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, суд безпідставно в даному випадку застосував цивільно-правову відповідальність, яка полягає у позбавленні останньої права на спадщину. Враховуючи наведені [PERSON] пояснення щодо недотримання нею шестимісячного строку встановленого ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини, колегія суддів вважає, що у позивача не було об»єктивної можливості знати про факт наявності спадкового майна, яке залишилося неуспадкованим після смерті її діда [PERSON] і дана обставина робила неможливим своєчасне її звернення із заявою про бажання прийняти спадщину, із врахуванням положень ст.8 Конституції України щодо верховенства права, та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення ЄСПЛ у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 року), колегії суддів вважає поважною причиною пропуск [PERSON] строку для прийняття спадшини [PERSON] та необхідності визначити позивачу строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищенаведене, що суд першої інстанції неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи, вирішив справу з порушенням чинного законодавства, рішення суд як незаконне підлягає скасуванню. Враховуючи фактичні обставини справи, їх правовий характер, правову суть спору, зміст правої норми, яка застосовується до цих правовідносин, що відсутні заперечення проти допуску позивача - спадкоємиці до прийняття спадщини, необхідно задовольнити позов, та визначити [PERSON] додатковий двохмісячний строк для подання нею заяви нотаріусу про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті 09 грудня 2004 року [PERSON]

Outcome: approved