Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

20 листопада 2015 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа відділ Держземаганства в Дніпропетровській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, зобовязання видати сертифікат на земельну частку (пай), надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25 листопада 2010 року помер його батько [PERSON], який на день смерті проживав разом з дружиною [PERSON] Окрім останньої, спадкоємцями першої черги є позивач та донька спадкодавця [PERSON] За життя батько позивача [PERSON] набув право власності на земельну частку (пай), згідно державного акту на право колективної власності на землю серії ДПМж №008, виданого аграрно-виробничому акціонерному товариству «Іванівське» на підставі рішення Іванівської сільської ради 13 травня 1994 року, в додатку до списку громадян членів КСП якого останній значиться під №135. З невідомих позивачу причин спадкодавець не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), видача яких покладена на районні державні адміністрації. Мати позивача [PERSON] та його сестра [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON] 19 серпня 2015 року [PERSON] зверталась до відповідача стосовно видачі сертифіката на право на земельну частку (пай) на імя спадкодавця, однак у видачі було відмовлено з рекомендацією звернутись до суду. 11 вересня 2015 року позивач прийняв спадщину померлого батька у вигляді житлового будинку по вул.Леніна, 125, смт Межова та земельну ділянку площею 0,1500 га під житловою забудовою, призначеною для будівництва та обслуговування житлового будинку. В частині успадкування права на земельну частку (пай) нотаріусом в усній формі було відмовлено [PERSON] з причини відсутності правовстановлюючого документу сертифікату. Рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених Законом України «Про землеустрій» та Земельним кодексом України. Рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії. Документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є: проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок; технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Позивач просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, зобовязати відповідача видати сертифікат на земельну частку (пай), надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також покласти судові витрати на відповідача. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відмовився від позовних вимог в частині зобовязання [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області видати сертифікат на земельну частку (пай) та стягнення з них судових витрат. Наслідки відмови від позовних вимог йому відомі. 08 грудня 2015 року судом винесено ухвалу про закриття справи у цій частині. Представник відповідача [PERSON] районна державна адміністрація Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Проти задоволення змінених позовних вимог не заперечують. У судове засідання представник третьої особи відділу Держземагенства в Межівському районі Дніпропетровської області не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника. Стосовно задоволення змінених позовних вимог не заперечують. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, зясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Під час вивчення документів по справі, їм надано відповідну оцінку. Згідно державного акту на право колективної власності серія ДПМж №008, виданого аграрно-виробничому акціонерному товариству «Іванівське», розташованого в с. Іванівка, Межівського району, Дніпропетровської області, даному господарству землі передано у колективну власність 7152,2 гектарів, які розташовані на території Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Землі передано у колективну власність для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Іванівської сільської ради народних депутатів від 13 травня 1994 року (XII сесія XXI скликання). Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №8. Згідно свідоцтва про народження серії IV-КИ №460688, виданого [PERSON] районним відділом ЗАГС Дніпропетровської області 04 червня 1985 року, актовий запис №80, матірю позивача являється [PERSON], а його батьком є [PERSON], на якого малась вимога правління КСП «Іванівське», адресована начальнику відділу земельних ресурсів Межівського району [PERSON] про виготовлення сертифікату на право на земельну частку (пай) помилково пропущених членів КСП, спадкодавець був у списку за №135, що підтверджується листом КСП «Іванівське» №5 від 09 березня 2000 року. Згідно свідоцтва про народження серії III-КИ №460672, виданого [PERSON] райвідділом ЗАГС Дніпропетровської області 10 грудня 1981 року, батьком [PERSON] являвся [PERSON], а матірю [PERSON] Останні перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії II-КИ №316065, виданим [PERSON] райвідділом ЗАГС Дніпропетровської області 21 червня 1980 року, актовий запис №38. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-КИ №368507, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 26 листопада 2010 року, актовий запис №156, [PERSON] помер 25 листопада 2010 року. Довідкою [PERSON] селищної ради №626 від 30 червня 2015 року, підтверджується, що на день смерті 25 листопада 2010 року [PERSON] проживав разом з дружиною [PERSON], [INFO], по вул.Леніна, 125, смт Межова. Згідно довідки відділу Держземагенства в Межівському районі Дніпропетровської області №899 від 01 липня 2015 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки (паю) по колишньому АТ «Іванівське» станом на 2015 рік складає 143813,82 гривень. Спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, які видані 11 вересня 2015 року державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори, спадкова справа - №49/11, зареєстровані в реєстрах - №273 та №275, за якими спадкоємцем зазначеного в цих свідоцтвах всього майна [PERSON], а саме: житлового будинку по вул.Леніна, 125, смт Межова та земельної ділянки площею 0,1500 га під житловою забудовою, призначеною для будівництва та обслуговування житлового будинку - є його син [PERSON] Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до роз'яснень, що містить п. 11 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Пункт 17 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно зі ст.ст.1,2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст.22 Закону України «Про землеустрій», землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень. Рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст. 214, 215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст. 88, 214, 215 ЦПК України є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди). Оскільки позивач відмовився від однієї вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачений за цю вимогу, не підлягає стягненню. Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved