Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

21.03.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 06.05.2014 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині позовних вимог про розірвання шлюбу залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] свою позовну заяву в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку підтримала в повному обсязі. [PERSON] суду пояснила, що 07.06.2013 року вони з [PERSON] уклали шлюб, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони фактично припинили шлюбні відносини. Після припинення шлюбних відносин донька залишилася проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, як батько дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працює і має таку можливість, чим ставить її у скрутне матеріальне становище. Вона на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у зв'язку з чим отримує незначну державну допомогу, інших доходів немає. Тому просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову і до повноліття доньки та аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення трирічного віку. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Справу розглянуто за відсутності відповідача, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Проти заочного розгляду справи позивач не заперечує. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Ч.3 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачає, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) на дитину присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відповідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 3 ст. 84 СК України, право на утримання, вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 07.06.2013 року, який зареєстрований 07.06.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції в Миколаївській області, актовий запис № 93. Сторони є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] ( а.с. 9 ). [PERSON] у добровільному порядку не приймає регулярної участі у матеріальному утримані непрацездатної дружини та своєї малолітньої доньки [PERSON], яка перебуває на її утриманні, хоча має таку можливість, чим ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Таким чином, [PERSON] ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку щодо матеріального утримання своєї малолітньої доньки, чим порушує вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України, яка зобов'язує батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Ухилення відповідача від виконання свого батьківського обов'язку по утриманню неповнолітньої доньки, надає позивачу право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на її утримання. За таких обставин, суд визначає розмір аліментів на підставі ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом і її мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та дитини, їх рівний обов'язок по утриманню неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття, стан здоров'я та здатність працювати і вважає, що позов підлягає повному задоволенню в розмірі 1/4 частки заробітку ( доходу ) відповідача, на утримання малолітньої дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та 1/4 частки заробітку ( доходу ) відповідача на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В силу ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України аліменти одному з подружжя та на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України). У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь держави витрати пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved