Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

22.09.2020 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на земельну ділянку загальною площею 1,8429 га, яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на земельну ділянку площею 1,00 га, яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства. Позовні вимоги вмотивовані тим, що вищевказані земельні ділянки належали [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, заповіту не залишила. Позивач прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. №83/02-14 від 01.02.2019 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину на майно, що залишилось після померлої [INFO] [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за їх відсутністю не направляли, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка загальною площею 1,8429 га, яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Вікторія», частка (пай) № [NUMBER] , [NUMBER], передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 011822, виданого 03.02.2005 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01.05.521.00451. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.12.2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до заповіту від 19.07.2005 року, посвідченого секретарем Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Каракач Л.П., зареєстрованого в реєстрі за № 267, [PERSON] заповів усе його майно де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті, і на що він за законом матиме право - [PERSON] . Згідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 62362965 від 06.11.2020 року, наданого приватним нотаріусом Веліксар Т.І., заповіт [PERSON] від 19.07.2005 року, зареєстрований за № 267, не змінювався та не скасовувався. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які мають право на обов`язкову частку після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.05.2019 року (цивільна справа № 500/1840/19) був встановлений факт постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] на час відкриття спадщини. Тобто, [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 26.03.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з: -земельної ділянки загальною площею 1,8429 га, яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Вікторія», частка (пай) № [NUMBER] , [NUMBER], передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (яку вона прийняла після [PERSON] , але не оформила); -земельної ділянки площею 1,00 га, яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД № 029759, виданий 13.04.2004 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 10-19-214, кадастровий номер земельної ділянки 5122086900:01:002:0095). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54783277 від 17.01.2019 року, наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І., інформація про заповіт, складений [PERSON] , відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: -чоловік [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження, повторно виданим 08.07.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського районного управління юстиції Одеської області; -донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 14.02.1984 року Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 18.07.2011 року виконкомом Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; -син [PERSON] ; -донька [PERSON] . [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 2752 від 26.11.2018 року, виданою Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, тобто відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. №83/02-14 від 01.02.2019 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину на майно, що залишилось після померлої [INFO] [PERSON] . Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved