Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою він перебував у шлюбі з 22 лютого 2008 року по 25 липня 2018 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . За заявою відповідача Слов`янським міськрайонним судом Донецької області 08 вересня 2021 року видано Судовий наказ про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від усіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що при винесені вищевказаного судового наказу не взято до уваги обставини, які визначені вимогами ст.182 Сімейного кодексу України, що передбачають зменшення розміру аліментів, а саме наявність у нього непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги, оскільки отримує пенсію, розмір якої не забезпечує їй прожиткового мінімуму та утримання житла, інших дітей у матері немає. Крім того, діти періодично проживають із ним і перебувають на його матеріальному утриманні. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет» з 01 грудня 2021 року установлений прожитковий мінімум на 1 дитину в розмірі 2618,00 грн. Просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього, [PERSON] , на підставі Судового наказу від 08 вересня 2021 року, в розмірі 1/3 частки всіх його доходів на утримання дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до 1/4 частки його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину до досягнення ними повноліття, а також стягнути з відповідача на його, [PERSON] , користь судові витрати. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. 20 грудня 2021 року надала до суду Заяву, в якій вказала, що позовні вимоги не визнає, просить відмовити у їх задоволенні, оскільки ані аліментів, ані матеріальної допомоги з моменту розлучення з позивачем вона не отримувала. Надана позивачем інформація невірна, діти проживають постійно із нею, молодша донька бачиться із татом тільки на вихідних, а старша донька відмовляється зовсім. Позивач перешкоджає розподілу та продажу сумісного майна, тому вони із дітьми орендують квартиру. Діти відвідують ряд гуртків та репетиторів. Навіть присуджені аліменти не покривають четвертої частини усіх витрат, які вона несе на утримання дітей щомісячно. Просила розгляд справи провести без її участі (а.с.21). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до\~ [PERSON] про\~зменшення розміру\~аліментів, підлягають задоволенню з наступних підстав. У статті 1 Загальної декларації прав людини проголошено, що всі люди народжуються вільними й є рівними за своєю гід\-ністю та правами. Вони наділені розумом і совістю та повинні діяти один щодо одного в дусі братерства. Кожна людина має всі права і всі свободи, проголошені цією Декларацією, неза\-лежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового, станового або іншого становища (ст. 2). Згідно зі статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, всі особи є рівними перед судами і трибуналами. Це основоположні міжнародні правові норми з питань рівності прав людини, на які орієнтується всі правові держави світу. Конституція України закріплює основні засади правового статусу людини і громадянина в Україні, тобто ті провідні ідеї, що покладені в основу змісту й умов реалізації прав та обов`яз\-ків людини і громадянина в нашій державі. Передусім це стосу\-ється частин 1, 2 ст. 24 Конституції України, відповідно до яких: «Громадяни мають рівні« конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв і обмежень за ознаками раси, ко\-льору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального поводження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками». Крім того, ч. 2 ст. 21 Конституції України закріплює засаду невідчужуваності та непорушності прав і свобод людини. Відповідно до цієї заса\-ди не допускається не тільки відчуження прав і свобод, якими людина володіє, а й обмеження їхнього змісту, створення пере\-шкод для їх реалізації тощо. Дані положення повною мірою поширюються і на передбачені цивільно-процесуальним за\-коном права суб`єктів цивільного провадження. У загальному розумінні рівність перед законом означає обо\-в`язок всіх додержуватися приписів закону, використовувати закон у своїх інтересах. Закріплення рівності перед законом як засади здійснення правосуддя в цивільних справах означає, що жодна обста\-вина не може стати підставою для надання будь-яких привілеїв або запровадження будь-яких обмежень, що суперечать припи\-сам цивільно-процесуального закону щодо прав і обов`язків всіх суб`єктів провадження. У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до п.п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що 08 вересня 2021 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області по справі № 243/9570/21 видано Судовий наказ, відповідно до якого щомісячно з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.3). З Акту № 240 від 13 вересня 2021 року, складеного керівником комітету мікрорайону «Словважмаш» Кругловою О.С. вбачається, що діти [PERSON] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , деякий час проживали з ним та були на його матеріальному утриманні, він займався вихованням дітей. З квітня 2018 року [PERSON] до середини березня 2020 року (два літні місяці) проживала у матері. З березня 2020 року та до середини грудня 2020 року у матері. З середини грудня до 25 травня 2021 року у батька. [PERSON] у 2018-2019 роках періодично була у батька. З осені 2019 року по березень 2020 року більшу частину часу була у батька. Батько приймає участь в житті своїх дітей. На теперішній час діти проживають два дні з батьком, два дні з матір`ю (а.с.4). Згідно ст. 12 ЦПК України Цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Тобто, доказами можуть бути будь-які дані, на підставі яких суд повинен встановити наявність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача щодо наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів саме з його вини. Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. В той час, ст. 78 ЦПК України, яка регулює питання допустимості доказів, передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто, докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими. Статтею 180 СК України\~встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 1\~ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК України. Так, позивач [PERSON] в позовній заяві посилається на те, що він також надає матеріальну допомогу своїй непрацездатній матері - [PERSON] , [INFO] , яка потребує матеріальної допомоги, оскільки отримує пенсію, розмір якої не забезпечує їй прожиткового мінімуму та утримання житла, інших дітей у матері немає. Крім того, зазначає, що діти періодично проживають із ним і перебувають на його матеріальному утриманні. Відповідно до Свідоцтва про народження, [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а.с.24). Згідно з Пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 22 жовтня 2019 року, [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію за віком (а.с.25). Відповідно до Довідки про доходи № 3775 4277 7978 4717 вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в Слов`янському об`єднаному управлінні ПФУ в Донецькій області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01 грудня 2021 року по 31 грудня 2021 року складає 2206,77 грн. (а.с.26). Згідно з Довідкою № 0257 від 21 грудня 2021 року, виданою ПАТ «Зевс Кераміка», слідує, що [PERSON] працює в Приватному акціонерному товаристві "Зевс Кераміка" з 01 липня 2021 року. На даний час займає посаду електрогазозварник. Дохід за період з 01 липня 2021 року по 30 листопада 2021 року становить 71 220,04 грн. За липень 2021 року виплачено 12\~238,57 грн., за серпень 2021 року 11\~687,01 грн., за вересень 2021 року 11\~221,05 грн., за жовтень 2021 року 10\~137,21 грн., за листопад 2021 року 12\~048,29 грн. Всього виплачено 57\~332,13 грн. (а.с.27). Відповідно до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст.181,192\~СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька, його сімейного стану може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Згідно з положеннями п.п.17,23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх доньки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками може бути змінений за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з набранням рішенням законної сили. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, місячний дохід позивача значно перевищує дохід (пенсію) його матері. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] має непрацездатну мати, [PERSON] , яка є пенсіонером, та потребує його матеріальної допомоги. Так, в силу приписів ст.2 Конвенції про права дитини «Держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. 08 липня 2017 року набув чинності закон України №2037-У111 від17 травня 2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» яким внесено зміни у ст.182 Сімейного кодексу України і ч.2 викладена в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Згідно з ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в\~ст. 150 Сімейного Кодексу України. Крім того, відповідно до ч.4\~ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину 1/4, на двох дітей - 1/3, на трьох і більше дітей 1/2 частину заробітку. Тобто законодавцем визначено залежність розміру аліментів від кількості дітей платника аліментів. Отже, законодавством визначено, що на двох дітей розмір аліментів повинен становити 1/3 частину заробітку платника аліментів. Проте, законодавством також визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, суд, вирішуючи питання щодо зменшення розміру аліментів, приймає до уваги положення п.п.17, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до яких, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати, зокрема, наявність у платника аліментів непрацездатних батьків. Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що має на утриманні непрацездатну мати, яка є пенсіонером. Статтею 192 СК України\~визначений конкретний перелік підстав,\~за яких розмір аліментів,\~визначений за рішенням суду,\~може бути зменшений,\~а саме: у разі зміни матеріального або сімейного стану,\~погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 303/369/20 зауважив, що під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Зміна сімейного стану у вигляді перебування на утриманні позивача непрацездатної матері, яка також потребує матеріальної допомоги, оскільки як зазначив позивач, інших дітей, які здатні допомагати та утримувати мати немає, є підставою, в розумінні положень\~ст.192 СК України,\~для зміни стягнутих раніше аліментів. Між тим, відповідач [PERSON] жодних доказів, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень щодо задоволення позовних вимог, а саме щодо того, що діти постійно проживають із нею, до суду не надала, а в матеріалах справи міститься Акт № 240 від 13 вересня 2021 року, відповідно до якого на теперішній час діти проживають два дні з батьком, два дні з матір`ю. Так, зменшуючи розмір аліментів, що стягуються за Судовим наказом, виданим Слов`янським міськрайонним судом Донецької області 08 вересня 2021 року та визначаючи їх розмір, суд керується наступним. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На час ухвалення судом даного рішення [PERSON] , [INFO] , виповнилося дванадцять повних років, а [PERSON] , [INFO] , виповнилося шість повних років. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня становить 2618 гривень. Отже, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 1309 гривень щомісячно. Як вбачається з Довідки № 0257 від 21 грудня 2021 року, виданої ПАТ «Зевс Кераміка», заробітна плата позивача за листопад 2021 року становить 12\~048,29 грн. У випадку стягнення з позивача аліментів у розмірі 1/4 частини від його доходів, як просить [PERSON] , суд виходить з наступного розрахунку: 12\~048,29 грн. / 4 = 3012, 07 грн. (щомісячно на двох дітей) / 2 = 1506,03 грн. (щомісячно на одну дитину). Отже, мінімальний розмір аліментів на одну дитину щомісячно буде становити не менше 1506,03 грн., що узгоджується з ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, на підставі вищевикладеного, з урахуванням зміни сімейного стану позивача, при цьому враховуючи положення ч. 2 ст. 182 СК України, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та зменшення встановленого Судовим наказом Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 вересня 2021 року розміру аліментів з 1/3 частки від усіх його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, - на 1/4 частину заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-IХ, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2021 року складає 2270,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн. (а.с.6). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Отже з цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 908,00 грн., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 908 грн. 00 коп. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК). При цьому суд зобов`язаний врахувати: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК). На підтвердження наданих юридичних послуг [PERSON] , її представник адвокат Винник З.Г., надала квитанцію № 41 від 29 листопада 2021 року, відповідно до якої від [PERSON] адвокатом Винник З.Г. було прийнято гонорар у розмірі 500,00 грн. (а.с.6 зворот). Оскільки суд дійшов висновку про задоволення даних позовних вимог, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved