overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому вказує, що він 12 серпня 2014 року одружився з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою тому, що їх спільне життя не склалося, одруження виявилося невдалим, сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими, з часом вони перестали розуміти один одного, в них різні погляди на життя та побут, що викликає постійні сварки. Відповідачка бажає іншого життя, не пов'язаного з сімейним побутом, він не має сил ні морально, ні фізично самостійно забезпечувати добробут сім'ї. Сторони з січня 2018 року однією сім'єю не проживають. Примирення між ними не можливе. Сторони в судове засідання не з'явилися, в адресованих суду заявах просять справу розглядати у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Сторони одружені з 12 серпня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 12 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиколаївського районного управління юстиції у Запорізькій області. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони однією сім'єю не проживають з січня 2018 року. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що сторони з січня 2018 року однією сім'єю не проживають, жодна із сторін не просить застосувати заходи для їх примирення, суд вважає не доцільним застосовувати такі заходи. На підставі вищевказаного суд вважає встановленим, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Таким чином, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому вказує, що він 13 червня 1987 року одружився з відповідачем. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що їх спільне життя не склалося, вже більше 10 років стосунки між ними розладились, зникли взаєморозуміння і взаємоповага. Намагання зберегти шлюб викликали тільки ще більше роздратування одне одним. Кожен живе окремим життям. З 2015 року він постійно проживає на території Російської Федерації. Ніяких стосунків з відповідачем не підтримує. Фактично сім'я давно припинила своє існування. В позові позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явилися, в адресованих суду заявах просять справу розглядати у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Сторони одружені з 13 червня 1987 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 13 червня 1987 року Романовобалківською сільською Радою народних депутатів Первомайського району Миколаївської області. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони однією сім'єю не проживають. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що з 2015 року сторони не проживають однією сім'єю, жодна із сторін не просить застосувати заходи для їх примирення, суд вважає не доцільним застосовувати такі заходи. На підставі вищевказаного суд вважає встановленим, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Таким чином, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому вказує, що він 15 вересня 2016 року одружився з відповідачкою. Від шлюбу спільних дітей не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою тому, що їх спільне життя не склалося, одруження виявилося невдалим, з часом вони перестали розуміти один одного, в них різні погляди на життя та побут, що викликає постійні сварки, відповідачку постійно щось не влаштовує, він не має сил ні морально, ні фізично самостійно забезпечувати добробут сім'ї. З серпня 2017 року сторони однією сім'єю не проживають. Примирення між ними не можливе. Сторони в судове засідання не з'явилися, в адресованих суду заявах просять справу розглядати у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Сторони одружені з 15 вересня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 15 вересня 2016 року Новомиколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Від шлюбу спільних дітей не мають. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони однією сім'єю не проживають. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що з серпня 2017 року сторони не проживають однією сім'єю, жодна із сторін не просить застосувати заходи для їх примирення, суд вважає не доцільним застосовувати такі заходи. На підставі вищевказаного суд вважає встановленим, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Таким чином, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому вказує, що він 15 січня 2002 року одружився з відповідачкою. Від шлюбу дітей не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою тому, що одруження виявилось невдалим, шлюбні відносини припинені через 7 років після реєстрації шлюбу. Спільне господарство не ведеться, примирення між ними не можливе, намірів зберегти сім'ю він не має, у неї своє життя, у нього своє. Після реєстрації шлюбу минуло 16 років, останні 9 років з яких вони спільно не проживали, і цього часу було достатньо, щоб вони усвідомили, що їх нічого не пов'язує. Сторони в судове засідання не з'явилися, в адресованих суду заявах просять справу розглядати у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Сторони одружені з 15 січня 2002 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб, виданим 29 серпня 2018 року Новомиколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Сторони від шлюбу спільних дітей не мають. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони протягом останніх дев'яти років спільно не проживають. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що жодна із сторін не просить застосувати заходи для їх примирення, а також враховуючи строк, протягом якого сторони не проживають однією сім'єю, суд вважає не доцільним застосовувати такі заходи. На підставі вищевказаного суд вважає встановленим, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Таким чином, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому вказує, що він 15 травня 2009 року одружився з відповідачкою. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою тому, що одруження виявилось невдалим, під час спільного життя між ними відбувалися сварки, внаслідок різних поглядів на подальше сумісне життя, що призвело до втрати почуття любові. З 2012 року їх сім'я фактично розпалася, вони припинили вести сумісне господарство та стали проживати окремо. Збереження шлюбу та подальше сумісне життя не можливе. Сторони в судове засідання не з'явилися, в адресованих суду заявах просять справу розглядати у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Сторони одружені з 15 травня 2009 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб, виданим 07 вересня 2018 року Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони протягом останніх шести років спільно не проживають. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що жодна із сторін не просить застосувати заходи для їх примирення, а також враховуючи строк, протягом якого сторони не проживають однією сім'єю, суд вважає не доцільним застосовувати такі заходи. На підставі вищевказаного суд вважає встановленим, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Таким чином, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому вказує, що він 17 червня 2013 року одружився з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що їх одруження виявилось невдалим, шлюбні відносини припинені з початку червня 2018 року через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові та поваги, різних поглядів на подружнє життя. Позивач не має наміру на примирення з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, в адресованій суду заяві просить справу розглядати у його відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд розглядає справу у її відсутність заочно, на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Сторони одружені з 17 червня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 17 червня 2013 року виконавчим комітетом Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони однією сім'єю не проживають з початку червня 2018 року. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи строк, протягом якого сторони однією сім'єю не проживають, те, що жодна із сторін не просить застосувати заходи для їх примирення, суд вважає не доцільним застосовувати такі заходи. На підставі вищевказаного суд вважає встановленим, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Таким чином, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому вказує, що він 19 вересня 2015 року одружився з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою тому, що одруження виявилось невдалим, на даний час шлюбні відносини фактично припинені, через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів сторони проживають окремо, тому подальше спільне життя і збереження сім'ї не можливе Сторони в судове засідання не з'явилися, в адресованих суду заявах просять справу розглядати у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Сторони одружені з 19 вересня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 19 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони однією сім'єю не проживають. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що сторони однією сім'єю не проживають, жодна із сторін не просить застосувати заходи для їх примирення, суд вважає не доцільним застосовувати такі заходи. На підставі вищевказаного суд вважає встановленим, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Таким чином, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому вказує, що він 25 липня 2017 року одружився з відповідачем. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що одруження виявилось невдалим, фактично шлюбні відносини припинені з лютого 2018 року, на його думку сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими, він проживає з іншою жінкою, а відповідачка проживає з іншим чоловіком. В позові [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Сторони в судове засідання не з'явилися, в адресованих суду заявах просять справу розглядати у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Сторони одружені з 25 липня 2017року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб, виданим 26 червня 2018 року Новомиколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Від спільного життя сторони мають трьох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони з лютого 2018 року спільно не проживають. Ухвалою суду від 11 вересня 2018 року сторонам було надано строк для примирення, терміном 2 місяці, проте вжиті судом заходи не привели до примирення сторін. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Таким чином, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому вказує, що він 31 липня 1999 року одружився з відповідачем. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що їх одруження виявилось невдалим, спільне господарство вони не ведуть з 2012 року, примирення між ними неможливе. Позивач не має наміру на примирення з відповідачем. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з'явився, в адресованій суду заяві просить справу розглядати у його відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд розглядає справу у її відсутність заочно, на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Сторони одружені з 31 липня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 31 липня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області. Від спільного життя сторони неповнолітніх дітей не мають. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони однією сім'єю не проживають з 2012 року. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи строк, протягом якого сторони однією сім'єю не проживають, те, що жодна із сторін не просить застосувати заходи для їх примирення, суд вважає не доцільним застосовувати такі заходи. На підставі вищевказаного суд вважає встановленим, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Таким чином, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved