Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

16.09.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява Кагарлицької районної державної адміністрації в Київській області як органу опіки та піклування, в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], неповнолітньої [PERSON], [INFO], до [PERSON], третя особа на стороні позивача, - Переселенська сільська рада Кагарлицького району Київської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якій позивач просив суд винести рішення, яким: - позбавити громадянку [PERSON], жительку с.Переселення, Кагарлицького району батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]; - стягнути з відповідачки [PERSON] аліменти в твердій сумі в розмірі по 500 грн. кожному на користь [PERSON], [INFO], яка перебуває в обласному центрі соціально-психологічної реабілітації «Оберіг» м. Богуслав та [PERSON], [INFO], який перебуває у Комунальному закладі Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка», до їх повноліття. - на підставі ст.. 17 закону України "Про охорону дитинства" накласти заборону на відчуження житла неповнолітніх, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. - передати неповнолітніх [PERSON], [PERSON] органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей та сім'ї Кагарлицької райдержадміністрації. Свої позовні вимоги позивач в мотивувальній частині позовної заяви обґрунтовує наступним: У с. Переселення Кагарлицького району Київської області проживає [PERSON], [INFO]. Вона народила двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вихованням дітей мати не займається зовсім. Тому на даний час [PERSON] перебуває в Київському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації «Оберіг». [PERSON] - в обласному дитячому будинку м. Боярка. За час проживання в селі [PERSON] зарекомендувала себе з негативного боку, бродяжила, забираючи із собою і дочку. Зважаючи на це до Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу Головного управління Національної поліції в Київській області зверталися районний центр соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді та виконавчий комітет Переселенської сільської ради. Відділом поліції встановлено факти змушування матір»ю до жебракування малолітньої [PERSON]. [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.І ст.184 КупАП. За час проживання [PERSON] з матір»ю дитина пропустила навчання без поважних причин у 1 класі 125 днів, у 2 класі не відвідувала школу з 15 жовтня 2015 року по 25 листопада 2015 року, після чого дівчинка розшукана та направлена до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Факти бродяжництва матері сільською радою зафіксовані з 2013 року, коли мати залишала дочку на свого брата та його співмешканку. [PERSON] неодноразово попереджувалася про адміністративну та кримінальну відповідальність за порушення прав дитини на освіту та примушування її до жебракування. [INFO] [PERSON] народила другу дитину - сина [PERSON]. Мати не має навиків по догляду за дитиною, місце для проживання сина не облаштувала. Тому 22 січня 2016 року мати написала заяву на тимчасове влаштування дитини в будинок дитини. [PERSON] [PERSON] не відвідувала у закладі зовсім, а [PERSON] перші місяці відвідувала, при цьому влаштовуючи у закладі дебоші. Про виконання батьківських обов»язків [PERSON] слухалося на засіданнях виконавчого комітету Переселенської сільської ради від 21.02.2013 р., комісії з питань захисту прав дитини при Переселенській сільській раді від 04.03.2015 р.,27.11.2015 р., від 28.04.2016 року та комісії з питань захисту прав дитини при Кагарлицькій районній державній адміністрації від 04.06.2015 р. від 24.06.2015 р. Мати на шлях виправлення не стала. При відвідуванні представниками сільської ради за дорученням органу опіки та піклування Кагарлицької райдержадміністрації помешканні [PERSON], за місцем проживання її не виявлено (акти обстеження від 20.11.2015 р., 25.04.2016 р., 18.05.2016 р., 22.07.2016 р., 05.08.2016 р.) [PERSON] перебуває під соціальним супроводом районного центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді з 27 серпня 2015 року по даний час. За цей час мати поведінку не змінила, рекомендацій працівників центру не виконувала. Протягом 2015 року працівники правоохоронних органів, служби у справах дітей та сім»ї, центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді двічі розшукували матір з дитиною та повертали до постійного місця проживання. На даний час мати продовжує вести аморальний спосіб життя, бродяжить, про старшу дівчинку навіть і не згадує, інколи відвідує сина, повністю самоусунулася від виконання батьківських обов»язків. Відповідно Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України [PERSON] зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, батько [PERSON] помер у 2008 році. Відповідно до роз'яснень Постанови від 12.06.1998 року № 16 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» при вирішенні справ про позбавлення батьківських прав просимо суд виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов для їх нормального виховання. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідного для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Стаття 5 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» говорить «за умови втрати дитиною батьківського піклування служба у справах дітей зобов'язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитини- сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування». Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.8 ч. 1 Сімейного кодексу України, в якому регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, просять позбавити батьківських прав [PERSON] щодо дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Згідно ч. 6 ст.167 Сімейного кодексу України дитина, яка була передана родичам, мачусі, вітчиму, органові опіки та піклування, зберігає право на проживання у житловому приміщенні. Відповідно ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження житла та майна дітей, про що повідомляє нотаріальну контору за місцезнаходженням майна та житла дітей. 16.09.2016 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 22.09.2016 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду на 06.09.2016 року. 06.10.2016 року слухання справи було відкладено на 21.10.2016 року в зв»язку з неявкою відповідачки [PERSON] В судовому засіданні, яке відбулося 21.10.2016 року, представник позивача, - Головко Н.С. позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви. Окрім того, зазначила, що знає відповідачку [PERSON] досить тривалий час, так як дана сім»я перебуває на обліку. Знає відповідачку [PERSON] з негативної сторони, відповідачка є особою, яка зловживає алкогольними напоями, схильна до бродячого способу життя, тому відповідачка досить часто не проживає за своїм місцем реєстрації. Після народження меншої дитини, - [PERSON], відповідачка [PERSON] також покинула його, написала власноручно заяву про влаштування дитини до дитячого закладу, після чого дитина була переведена до дитячого закладу в м. Боярка. В помешканні відповідачки порушені всі норми санітарії, відсутні меблі, опалення немає, навіть немає дитячого одягу для дітей, окрім неї в будинку проживає брат відповідачки, проте, останній також зловживає алкогольними напоями, тому долею племінників не цікавиться. Вважає, що перебування дітей на утриманні та вихованні матері, - відповідачки по справі, - [PERSON] створює загрозу не лише здоров»ю дітей, а й їхньому життю, тому просить суд задовольнити позовні вимоги, проте, уточнила позов в частині аліментів, та просить суд стягувати на дітей аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, але не менше 30 % для дітей відповідного віку. В судовому засіданні, яке відбулося 21.10.2016 року, відповідачка [PERSON] не з»явилася вдруге, повторно, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи, про що маються відповідні відмітки в матеріалах справи. В судовому засіданні, яке відбулося 21.10.2016 року представник третьої особи, - Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області Циганок В.А. позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви. Окрім того, пояснив, що є на даний час головою села Переселення Кагарлицького району, тому знає практично кожного жителя села. Відповідачку [PERSON] знає лише з негативної сторони, знає її як особу, яка веде антисоціальний спосіб життя. Будинок, в якому проживає відповідачка, знаходиться в занедбаному стані, умов для проживання дітей там взагалі немає, в будинку повна антисанітарія. Спільно з відповідачкою в будинку проживає її рідний брат, але він також є особою, яка зловживає алкогольними напоями, його не цікавить життя як рідної сестри, так і життя двох його племінників. Він неодноразово повідомляв брату відповідачки про те, що в суді слухається справа про позбавлення її батьківських прав, тому він переконаний, що відповідачка обізнана про слухання справи, проте, на його думку, відповідачці байдуже вирішення даного спору. 20.10.2016 року відповідачку [PERSON] бачили в селі, вона перебувала в стані алкогольного сп»яніння, був сильний запах алкогольного перегару, мала дуже неохайний зовнішній вигляд. Вважає, що відповідачку слід позбавити батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей, так як їх перебування на вихованні відповідачки, на його думку, створює реальну загрозу як здоров»ю, так і життю дітей. В судовому засіданні допитаний як свідок [PERSON] показав наступне. В 2015 році працював оперуповноваженим карного розшуку в справах дітей Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області. Відповідачку знає наглядно. За час його роботи в органах поліції в службі дітей на їхню адресу неодноразово надходили звернення як Кагарлицької РДА, так і звернення сільського голови Переселення Кагарлицького району, в яких відповідальні особи просили розшукати відповідачку з її дитиною, прийняти міри щодо фіксації фактів ухилення відповідачки [PERSON] від виконання нею батьківських обов»язків відносно її дитини. Він особисто складав протокол про адміністративне правопорушення відносно відповідачки [PERSON] за ухилення відповідачки від виконання батьківських обов»язків, на підставі якого в 2015 році Кагарлицьким районним судом було винесено постанову про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності. Пам»ятає зиму 2015 року, а саме, лютий місяць, коли він з іншими працівниками Кагарлицького РВ виїздили у відрядження до міста Києва з метою відшукання відповідачки [PERSON] та її доньки, - [PERSON]. По приїзду в м. Київ на центральний автовокзал, під час спілкування з особами без постійного місця проживання, ним було встановлено місцезнаходження відповідачки. Він встановив, що відповідачка спільно з своєю донькою жила на території центрального залізничного вокзалу, ночували під накриттям біля місцевого монастиря, харчувалися в столовій монастиря, окрім того, відповідачка заставляла свою дочку, - [PERSON] жебракувати біля центрального входу на залізничний вокзал. По приїзду з міста Києва дитину помістили в лікарню, де вона пробула близько 2 - ох тижнів, так як у неї констатували виснаження, переохолодження, педікульоз, та інші негативні наслідки бродяжницького способу життя. На скільки він пам»ятає, через деякий час відповідачка знову покинула постійне місце проживання спільно з своєю дочкою та пішла жебракувати. Допитана як свідок в судовому засіданні як свідок [PERSON] показала наступне. Обіймає посаду головного спеціаліста в службі справах сім»ї та молоді при Кагарлицькій РДА. Сім»я відповідачки [PERSON] перебуває під супроводом служби з серпня 2015 року. Знає відповідачку як особу, яка веде антисоціальний спосіб життя, - зловживає алкогольними напоями, веде бродяжницький спосіб життя, фактично про своїх дітей не піклується. В будинку, в якому проживає відповідачка, антисанітарія, умов для проживання дітей взагалі немає. Служба сприяла виготовленню свідоцтва про народження меншої дитини, - [PERSON], так як мати з пологового будинку дитину не забрала, самостійно написала заяву про направлення дитини до будинку дитячого типу. Вважає, що відповідачку слід позбавити батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей, так як їх перебування на вихованні відповідачки, на її думку, створює реальну загрозу як здоров»ю, так і життю дітей. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] показала наступне. Обіймає посаду директора Переселенської ЗОШ Кагарлицького району Київської області. Знає доньку відповідачки [PERSON], - [PERSON] з 2014 року. Дитина в школу приходила в неохайному вигляді, часто пропускала навчання без поважних причин, як їй відомо, з вини матері. Восени 2015 року дитина взагалі перестала ходити до школи. Не заперечує проти задоволення позову. Суд, вислухавши представника позивача Головко Н.С., представника третьої особи, - Циганок В.А., які позов підтримали, вислухавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Підсудність. Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з паспорту громадянина України серії [NUMBER], який видано 29 червня 2004 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, відповідачка [PERSON] з 22.02.2005 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS], відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області як суду загальної юрисдикції першої інстанції. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права. Відповідачкою по даній справі є громадянка України, - [PERSON], [INFO], уродженка село Переселення Кагарлицького району Київської області,громадянка України, паспорт серії [NUMBER], який видано 29 червня 2004 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер [NUMBER]. Як встановлено судом в судовому засіданні з пояснень сторін та матеріалів справи, відповідачка [PERSON] на даний час не одружена, є мати - одиначка. Відповідачка [PERSON] має двох дітей, дочку [PERSON] та сина [PERSON]. Так, [INFO] відповідачка [PERSON] народила дитину, - дівчинку, - [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], яке видане 15 січня 2008 року виконкомом Горохуватської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Горохуватка Кагарлицького району Київської області, Україна, про що в Книзі реєстрації народжень 15 січня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 01. В графі «батько» зазначений [PERSON]. В графі «мати» зазначена [PERSON], відповідачка по справі. [INFO] відповідачка [PERSON] народила дитину, - хлопчика, [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане 22 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, в якому зазначено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Кагарлик Київської області, Україна, про що 22 січня 2016 року складено відповідний актовий запис за № 12. В графі «батько» зазначений [PERSON]. В графі «мати» зазначена [PERSON], відповідачка по справі. Що стосується осіб, записаних в свідоцтвах про народження в графі «батько», - [PERSON], [PERSON], то слід зазначити наступне. Батько неповнолітньої дитини [PERSON], - [PERSON], помер в 2008 році. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видане 16 вересня 2016 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому зазначено, що [PERSON] помер [INFO] у віці 40 років, про що 14 жовтня 2008 року складено відповідний актовий запис за № 14. Місце смерті, - село Горохуватка Кагарлицького району Київської області. Як встановлено судом, після смерті [PERSON] близьких родичів, які б опікувалися його дитиною, немає. Що стосується батька малолітньої дитини [PERSON], - [PERSON], то дані про прізвище, ім»я, та по - батькові батька були зазначені в свідоцтві про народження на підставі положень ст. 135 СК України, - зі слів матері, - відповідачки по справі, - [PERSON]. Так, згідно ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім.»я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Окрім цього, згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України: - № 00016228051 від 22 січня 2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, факт народження дитини, - [PERSON], [INFO], складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, державна реєстрація в частині зазначення батька, (відомості про батька), проведена відповідно до частини другої статті 135 СК України. Як встановлено в судовому засіданні вищевказана сім»я, (хоча поняття сім»я в розумінні положень СК України до даної сім»ї, на думку суду, застосувати не можливо), перебуває у складних життєвих обставинах через алкогольну залежність мами, - відповідачки по справі, - [PERSON], що потягнуло за собою незадовільні матеріально - побутові умови, які, на думку позивача, та, відповідно, суду, після дослідження всих обставин справи, створюють загрозу життю та здоров»ю дітей, яких народила, ( а не виховує, не піклується, спільно проживає) відповідачка [PERSON] Так, згідно актів обстеження умов проживання: № 51 від 19.01.2016 р., 25.04.2016 р., 18.05.2016 р., 22.07.2016 р., 05.08.2016 р., 20.11.2015 р., які є по змісту аналогічними, - одноповерховий житловий будинок складається з трьох житлових кімнат. В одній кімнату проживає [PERSON], в інших двох - брат із співмешканкою та її синами. Умови проживання: будинок цегляний, критий шифером. Опалення газове. Ремонт у будинку не проводився. Температурний режим низький. Кімната, в якій проживає [PERSON], перебуває в антисанітарному стані. Умови для утримання, виховання та розвитку дитини не створені. Стосунки, традиції сім»ї: в сім»ї зловживають алкогольними напоями, стосунки між членами родини напружені, члені сім»ї не працевлаштовані, [PERSON] схильна до бродяжництва, неодноразово з дочкою розшукувалася правоохоронними органами. [PERSON] перебуває під соціальним супроводом районного центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді з 27 серпня 2015 року по даний час. За цей час мати поведінку не змінила, рекомендацій працівників центру не виконувала. Протягом 2015 року працівники правоохоронних органів, служби у справах дітей та сім»ї, центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді двічі розшукували матір з дитиною та повертали до постійного місця проживання. На даний час мати продовжує вести аморальний спосіб життя, бродяжить, про старшу дівчинку навіть і не згадує, інколи відвідує сина, повністю самоусунулася від виконання батьківських обов»язків. Як встановлено судом в судовому засіданні з пояснень учасників процесу та матеріалів справи, на даний час мати, - відповідачка по справі [PERSON] продовжує вести аморальний спосіб життя, долею дітей не піклується, що опосередковано підтверджується тим, що відповідачка, достеменно знаючи про судове засідання, в якому вирішується доля її неповнолітніх дітей, свідомо ігнорує судові засідання, продовжуючи жебракувати та вживати алкогольні напої. Вищевказані факти, на думку суду свідчать про те, що відповідачка [PERSON] повністю самоусунулася від виконання батьківських обов»язків. Слід зазначити, що суд при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав керувався, окрім норм СК України, іншими галузевими нормами права, так було враховано положення ППВСУ № 16 від 12.06.1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» де, зокрема, зазначено, що при вирішенні справ про позбавлення батьківських прав суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дитини та умов її нормального виховання. Отже, судом встановлено наступне. По місцю проживання, зокрема, в побуті, відповідачка [PERSON] характеризується негативно. Даний факт підтверджується довідкою № 02 - 31/425, виданою 31.08.2016 року виконавчим комітетом Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якій зазначено наступне: [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS]. На даний час за зазначеною адресою не проживає. Зі слів родичів, місце перебування невідоме. Інвалід дитинства. За час проживання в селі зарекомендувала себе з негативної сторони. Неодноразово разом з дитиною виїздила з села в невідомому напрямку. Виконавчим комітетом сільської ради та Переселенською ЗОШ 1 - ІІІ ступенів подавалася заява до Кагарлицького РВ ГУ МВС України про розшук [PERSON] та її дочки [PERSON]. [PERSON] має схильність до бродячого способу життя. Дочка [PERSON] вилучена із сім»ї та перебуває в Київському обласному центрі соціально - психологічної реабілітації дітей «Оберіг». Син [PERSON] перебуває в дитячому будинку м. Боярка. Враховуючи вищевказане позивачем по справі на підставі ст. 5 Закону України «Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» подано дану позовну заяву. Так, згідно ст. 5 Закону України «Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за умови втрати дитиною батьківського піклування служба у справах дітей зобов'язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитини - сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування. Отже, як видно з вищевикладеного, відповідачка [PERSON] не виконує свої материнські обов'язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства, вона фактично самоусунулася від будь-якого спілкування з дітьми та їх виховання і утримання. Суд приходить до висновку щодо того, що відповідачка [PERSON] свідомо нехтує своїми обов'язками щодо виховання та забезпечення дитини. Згідно з ст. ст.150,157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Отже, як встановлено судом в судовому засіданні з пояснень представника позивача, матеріалів справи, з моменту народження своєї меншої дитини, - [PERSON], та з моменту поміщення старшої дитини, - [PERSON] до Київського обласного центру соціально - психологічної реабілітації дітей «Оберіг», відповідачка [PERSON] з дітьми відносин фактично не підтримує та не зустрічається, спеціалізовані дитячі заклади, де перебувають її діти, - не відвідує з часу поміщення дітей до закладу, не цікавиться станом дітей, не піклується про їх розвиток, відповідно, фактично не спілкується з дітьми, не проявляє материнських почуттів до дітей, що свідчить про її байдуже ставлення до долі дітей, що, зглядаючись на усталені принципи суспільства в галузі сімейних відносин, є аморальним, та заслуговує на засудження таких дій суспільством, та забезпечення умов, з боку держави, які передбачені ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Вищевказані факти підтверджуються наступними матеріалами справи. Що стосується старшої дитини, - [PERSON], то згідно направлення № 126 від 24.11.2015 року № 2686/01 - 14, виданого службою у справах дітей та сім»ї Київської обласної державної адміністрації, вищевказана служба направила до Київського обласного центру соціально - психологічної реабілітації «Оберіг» [PERSON], [INFO]. Причина, - мати дитини інвалід дитинства. Вона не турбується про дитину, не дотримується санітарно - гігієнічних норм у будинку, не забезпечує дочку повноцінним харчуванням, неодноразово разом з дитиною виїздила у невідомому напрямку. Протягом 2015 року працівники правоохоронних органів, служби у справах дітей та сім»ї, центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді двічі розшукували матір з дитиною та повертали до постійного місця проживання. Що стосується відвідування відповідачкою [PERSON] своєї дитини, - [PERSON], то в матеріалах справи міститься лист № 127 від 09 вересня 2016 року Київського обласного центру соціально - психологічної реабілітації дітей «Оберіг», в якому зазначено наступне: - [PERSON], мати [PERSON], [INFO], яка перебуває в центрі з 25.11.2015 року, (наказ про зарахування № 46 - ОД від 25.11.2015 р.) відвідувала дочку два рази, - 24.01.2016 року та 26.06.2016 року. Дана особа перебувала у нетверезому стані та брудному одязі. Що стосується меншої дитини, - [PERSON], то, зважаючи на обставини справи, суд вважає, що відповідачка [PERSON] фактично відразу ж відмовилася від даної дитини, що стверджується наступними доказами. Так, [PERSON] народився [INFO], після чого постійно перебував в пологовому будинку Кагарлицької центральної районної лікарні Київської області. 22.01.2016 року відповідачка по справі, - [PERSON] власноручно написала заяву про тимчасове влаштування дитини в будинок дитини строком на 6 місяців. Причина, по якій написано дану заяву, та яку зазначила позивачка, - немає де подітися. Причому, відповідачці [PERSON] під розписку було роз»яснено, що уразі необґрунтованої відмови забрати дитину в зазначений строк, а також відмови від її участі в її вихованні й утриманні без поважних причин адміністрація будинку дитини має право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав на дитину або передати дитину для усиновлення іншим особам без її згоди. Далі, 22.01.2016 року Кагарлицька районна державна адміністрація Київської області звернулася до головного лікаря Кагарлицької ЦРЛ з листом про влаштування дитини до спеціалізованого закладу, в якому зазначено наступне: - Кагарлицька районна державна адміністрація просить Вас сприяти у влаштуванні [PERSON], [INFO] до КЗ КОР «Спеціалізований будинок дитини в м. Боярка» терміном на 6 (шість) місяців у зв»язку з перебуванням матері, - [PERSON], в складних життєвих обставинах. В результаті дитина, - [PERSON] був влаштований до КЗ КОР «Спеціалізований будинок дитини в м. Боярка», що підтверджується листом вищевказаного дитячого закладу за № 01 - 10 - 421 від 02.09.2016 року, в якому вказано наступне: - адміністрація КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» повідомляє, що в закладі з 22.01.2016 року по теперішній час перебуває дитина, - [PERSON], [INFO]. За час перебування хлопчика в закладі мати його відвідала 03.02.2016 р., 21.03.2016 р., 27.04.2016 р., 12.05.2016 р., 23.06.2016 р., 17.08.2016 року. Відповідно, зглядаючись на вищевказаний лист, вбачається, що дитина в будинку спеціалізованого типу перебуває більше шести місяців з моменту поміщення, та починаючи з серпня місяця 2016 року мати дитини, - відповідачка, - [PERSON] дитину, - [PERSON] не відвідує, що, на думку суду, вказує на самоусунення відповідачки від участі у вихованні дитини, її байдужість до долі дитини. Відповідно, судом встановлено той факт, що фактично вихованням дітей займаються працівники спеціалізованих державних закладів. Отже, враховуючи те, що відповідачка [PERSON] жодним чином не була позбавлена інформації стосовно місця перебування дітей, а з боку відповідальних працівників позивача та будинків дитячого типу ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дітей з нею, то, на думку суду, вищевикладені обставини свідчать про фактичну об»єктивну можливість, проте, вольове небажання відповідачки [PERSON] виконувати відносно дитини материнські обов'язки, покладені на неї законом, та усталеними нормами моралі суспільства, що свідчить про усталене суб»єктивне негативне ставлення відповідачки, направлене на ухилення від своїх материнських обов»язків щодо дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Не приймаючи участі в вихованні дітей, відповідачка [PERSON] також не надає будь - якої добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей, діти перебувають на вихованні та повному утриманні спеціалізованих дитячих закладів, тобто, держави. Вищевикладене свідчить виключно про те, що відповідачка [PERSON] в порушення норм Конституції України, норм ЦК України, СК України, норм міжнародного права, самоусунулася від виконання батьківських обов'язків. Відповідно, відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків що до виховання дітей, без поважних причин не бере участі в утриманні дітей, не виявляє материнської уваги та турботи про доньку та сина, та свідчить, на думку суду, про добровільну відмову відповідачки від своїх дітей. Згідно ч. 3 ст. 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. В сенсі ч. 3 ст. 155 СК України відмовою батьків від дитини вважається відмова від батьківських прав та обов»язків. Отже, зглядаючись на правову природу ч. 3 ст. 155 СК України суд вважає, що, зглядаючись на обставини справи, встановлені в судовому засіданні, відповідачка [PERSON] фактично відмовилася від своїх дітей, - [PERSON] та [PERSON], та ухиляється від своїх батьківських обов»язків по вихованню та утриманню дітей. У відповідності з ч. 4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Отже, частина четверта статті встановлює норму щодо позбавлення батьківських прав або відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення батьківських прав через ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків. Зглядаючись на вищевказані норми права, слід зазначити, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є правопорушенням. Вид та форма відповідальності, до якої можуть бути притягнуті батьки у зв'язку з ухиленням їх від виконання своїх обов'язків залежать від складу правопорушення та характеру обов'язку, від виконання якого батьки ухиляються. Так, вони можуть бути притягнені до адміністративної, кримінальної цивільно-правової та сімейно-правової відповідальності. Слід зазначити, що відповідачка [PERSON] притягувалася Кагарлицьким районним судом Київської області до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, - за ухилення від виконання передбачених законодавством батьківських обов»язків, що підтверджується постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 23.06.2015 року, копія якої міститься в матеріалах справи. Проте, як видно з обставин, встановлених в судовому засіданні, відповідачка [PERSON] після притягнення її до адміністративної відповідальності судом за ухилення від виконання батьківських обов»язків, належних висновків для себе не зробила, не спрямувала свою поведінку на покращення умов проживання дітей, продовжує вести антисоціальний спосіб життя, що, на думку суду, негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дітей. Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України батько (мати) може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Факт ухилення матері дитини, відповідача по даній справі, - [PERSON] від виконання батьківських обов»язків підтверджується вищевказаними доказами по справі, ( поясненнями учасників процесу та письмовими доказами), окрім того, в матеріалах справи міститься висновок Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], в якому вказано наступне: Кагарлицька районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, вивчивши питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають в спеціалізованому будинку дитини м. Боярка та Київському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей « Оберіг» встановила наступне. [PERSON] [INFO] веде аморальний, бродячий спосіб життя, перебуває на обліку у лікаря-психіатра Кагарлицької центральної районної лікарні. Перебуває під соціальним супроводом у Кагарлицькому районному центрі соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді. Мати грубо порушує вимоги ст.150 Сімейного кодексу України та Закону України «Про загальну середню освіту» у частині забезпечення здобуття дитиною освіти». Син [PERSON] перебуває в обласному будинку дитини м. Боярка. Мати інколи приїздила до нього , але не маючи навиків догляду та спілкування з дитиною, материнського почуття до сина не виявляла. Дочка [PERSON] перебуває в Київському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей « Оберіг». З листопада 2015 року мати лише один раз відвідала дочку, при цьому не поцікавилася здоров»ям [PERSON]. За час проживання [PERSON] з матір»ю вона часто не проживала у селі, жебракувала, часто і безпідставно пропускала уроки у школі. Згідно ст.164 Сімейно кодексу України « якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини », то це є підставою для позбавлення батьківських прав. У п.9 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов»язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 « Питання діяльності органів опіки та піклування, пов»язаної із захистом прав дитини» з коментарями вбачається « протягом двох місяців після виявлення дитини, яка залишилася без батьківського піклування, служба у справах дітей... забезпечує підготовку документів для надання дитині статусу дитини, позбавленої батьківського піклування». На даний час мати не виявляє ніякого бажання у спілкуванні з дітьми, у селі з»являється тальки для отримання виплат. Окремо суд в даному випадку зазначає, що виплати, які здійснює держава на утримання малолітньої дитини використовуються з порушенням їх цільового використання, тобто, вони йдуть не на утримання дитини, (харчування, одяг, та інш.), а на придбання відповідачкою алкогольних напоїв. Беручи до уваги невиконання громадянкою України [PERSON] обов'язків щодо виховання своїх дітей, Кагарлицька районна державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено доказами, які наведено вище судом. Відповідно, встановлені судом обставини є підставою для позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав стосовно дітей, - [PERSON], [PERSON]. У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України: - при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, мі\-сця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління бать\-ками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування; - орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спо\-ру на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Враховуючи вищевикладені обставини справи, суд повністю погоджується з висновком органу опіки та піклування, так як, він, на думку суду, є достатньо обґрунтованим, та не суперечить інтересам дітей, а, навпаки, направлений на покращення умов для виховання та життя дітей, їх виховання, адаптації до умов проживання в суспільстві, повноцінного фізичного та морального розвитку дітей. Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає наступне: Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку де самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Підсумовуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] ухиляється від обов'язку щодо виховання своїх дітей, - дочки [PERSON], [PERSON], відмовилася від своїх дітей, то відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України відповідачка, на думку суду, повинна бути позбавлена батьківських прав. Обгрунтування судом рішення в частині стягнення аліментів. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. На даний час Відповідачка не виконує встановленого ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язку, оскільки фактично не приймає участі в утриманні дітей, не надає грошової або іншої матеріальної допомоги, тому діти фактично перебувають лише на утриманні спеціалізованих дитячих закладів, грошові виплати держави на малолітню дитину витрачаються відповідачкою на придбання алкогольних напоїв. Відповідачка, як встановлено в судовому засіданні з пояснень учасників процесу та матеріалів справи, на даний час ніде не працює, веде антисоціальний стиль життя. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі-Постанова Пленуму ВСУ) за відсутності домовленості між: батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, відповідно до вказаних норм Сімейного кодексу України суд приймає рішення про стягнення аліментів з Відповідачки на користь закладів, в яких перебувають діти, на утримання дітей, - [PERSON], [PERSON], в твердій грошовій сумі. Оскільки, як встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін процесу, матеріалів справи, інших дітей та непрацездатних осіб у відповідачки [PERSON] немає, виходячи з потреб дітей, а також того, що Відповідачка не має постійного та регулярного доходу, суд вважає що з Відповідачки може бути стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в наступних розмірах. Так, при стягненні аліментів в твердій грошовій сумі, слід стягувати аліменти з урахуванням матеріального стану відповідача, його стану здоров»я, можливості працевлаштування, тощо, але розмір стягуваних аліментів не повинен бути меншим за 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Отже, що стосується стягнення аліментів, то слід: - стягнути з [PERSON], [INFO], уродженки село Переселення Кагарлицького району Київської області, громадянки України, паспорт громадянина України серії [NUMBER], виданий 29 червня 2004 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на користь Київського обласного центру соціально - психологічної реабілітації дітей «Оберіг», 09700, м. Богуслав, Київської області, вул.. 40 - річчя Перемоги, 8, Код 39557619, Р\\р 35414035089363 в УДКСУ у Богуславському районі, МФО 821018, м. Київ, на утримання дитини, - [PERSON], [INFO], уродженки село Горохуватка Кагарлицького району Київської області, свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 15 січня 2008 року виконкомом Горохуватської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в розмірі 500 (п»ятьсот) грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви, - з 16.09.2016 року, до повноліття дитини, - [PERSON], - до [INFO], включно. Стягнути з [PERSON], [INFO], уродженку село Переселення Кагарлицького району Київської області, громадянку України, паспорт громадянина України серії [NUMBER], виданий 29 червня 2004 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на користь комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка», 08154, Київська область, м. Боярка, вул.. Хрещатик, 11, на утримання дитини, - [PERSON], [INFO], уродженця місто Кагарлик Кагарлицького району Київської області, свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 22 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, в розмірі 500 (п»ятьсот) грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви, - з 16.09.2016 року, до повноліття дитини, - [PERSON], - до [INFO], включно. Сума аліментів в розмірі 500 грн. на кожну дитину обумовлена тим, що станом на день слухання справи одна дитина є малолітньою, а інша неповнолітньою, тому судом при визначенні розміру аліментів було враховано положення Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік». Обгрунтування рішення судом в частині накладення арешту на житло. Згідно ч. 6 ст. 167 Сімейного кодексу України дитина, яка була передана родичам, мачусі, вітчиму, органові опіки та піклування, зберігає право на проживання у житловому приміщенні. Відповідно ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження житла та майна дітей, про що повідомляє нотаріальну контору за місцем знаходження майна та житла дітей. Враховуючи вищевикладені норми права, суд приходить до висновку щодо накладення заборони на відчуження житла, яке розміщене за адресою: [ADDRESS]. Судові витрати. Суд на підставі ст. 88 ЦПК України приходить до висновку щодо стягнення судових витрат з відповідачки по справі, - [PERSON]. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved