Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в якому просить визнати за [PERSON] право власності на 2/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], з яких на 1/6 частину як за спадкоємцем за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO], та на 1/6 частину як за колишнім членом колгоспного двору; визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/6 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], як за колишніми членами колгоспного двору, мотивуючи свої вимоги тим, що будинок належав [PERSON], який помер [INFO], як голові колгоспного двору та був зареєстрований за ним, тому позивачі не можуть оформити право власності на будинок. В підготовче засідання представник позивачів та позивачі не з'явилися. Представник позивачів надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач - Михайло-Коцюбинська селищна рада Чернігівського району та області явку представника не забезпечила, надавши заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, зазначивши, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Третя особа - Чернігівська районна державна нотаріальна контора явку представника не забезпечила, надавши заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями по [ADDRESS] був колгоспним двором, головою якого був [PERSON], який володів будинком відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 24 січня 1989 року.(а.с.41) Членами колгоспного двору були: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району та області № 361 від 24 квітня 2018 року.(а.с.44) Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року № 105 « Про порядок державного обліку житлового фонду» і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. Згідно статті 120 ЦК УРСР (1963 року), колгоспний двір це сімейно-трудове об'єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України Про власність, кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України Про власність 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору. Таким чином, незважаючи на той факт, що свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок було видане [PERSON] - всі члени колгоспного двору мали рівні частки житлового будинку з господарськими спорудами, а саме по 1/6 частині. Згідно відповіді КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» від 22 лютого 2018 року, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] станом на 22.02.2018 року зареєстровано за [PERSON] згідно свідоцтва про право власності від 24.01.1989 року.(а.с.43) Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO].(а.с.32) Після його смерті відкрилась спадщина. Відповідно до довідки Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району та області № 362 від 24 квітня 2018 року, [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS], разом дружиною [PERSON] та сином [PERSON](а.с.48) Згідно копії спадкової справи Чернігівської районної державної нотаріальної контори, 16 січня 2018 року відкрита спадкова справа № 11/2018 після померлого [INFO] [PERSON], яку прийняла за законом [PERSON]. 23 березня 2018 року з заявою про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись [PERSON] та [PERSON]. (а.с.63-64) Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 квітня 2018 року, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], відмовлено, у зв'язку з тим, що в документі, що посвідчує право власності на майно вказано, що житловий будинок належить колгоспному двору, при цьому зазначено лише голову колгоспного двору, а інформація про інших членів двору відсутня. (а.с.40) При викладених обставинах суд приходить до висновку про необхідність судового захисту права на спадкування та права власності позивачів, шляхом задоволення їх позову.

Outcome: approved