Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві зазначила, що з жовтня 2011 р. по вересень 2015 р. перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, шлюб не реєстрували. 31.12.2013 року у них народився син [PERSON]. Коли сторони проживали разом, відповідач на утримання сімї коштів майже не надавав. Після того, як сторони розійшлися, відповідач взагалі перестав цікавитись сином, не навідується до нього, нічого не купляє, коштів на утримання не надає. Відповідач фізично здоровий, має можливість та повинен брати участь у вихованні та утриманні дитини. Він також має інших неповнолітніх утриманців: сина від першого шлюбу [PERSON], [INFO], дочку від другого шлюбу [PERSON], [INFO]. Позивачці невідомо, чи сплачує відповідач аліменти на їх утримання, однак виходячи з того, що відповідач у 2013 р. придбав квартиру, в 2015 р. - будинок і машину, то кошти у нього є. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечує щодо задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно представленої копії свідоцтва про народження серії І-НМ № 250846, виданого 23 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківської області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що малолітній син проживає разом з позивачкою. Відповідач, який проживає окремо від свого сина, коштів на утримання дитини не надає. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, ч.2 ст.51 Основного Закону визначено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Обовязок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею 180 СК України. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачене визначення розміру аліментів у частці від заробітку. При визначенні розміру аліментів суд, з урахуванням обставин, визначених ст.182 СК України, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача в корись позивачки аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON], [INFO]. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 16.11.2015 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.ст. 141, 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved