Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

21.08.2019 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради (далі по тексту - відповідач) за участю третіх осіб - Малого колективного підприємства «Мрія-2» (далі по тексту - третя особа-1) та [PERSON] (далі по тексту - третя особа-2) про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності (а.с.2-6). Так, позивач просить суд: -визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на магазин змішаної торгівлі, літ. «Б», загальна площа 1168,2 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , серії [NUMBER] , видане 10.08.2010 року Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради; -скасувати державну реєстрацію права власності на магазин змішаної торгівлі, літ. «Б», загальної площі 1168,2 кв.м., за Малим колективним підприємством «Мрія 2», проведену 12.08.2010 року Комунальним підприємством «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації». Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.08.2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі № 495/7605/19 за позовом [PERSON] до ВК Білгород-Дністровської МР за участю третіх осіб МКП «Мрія-2» та [PERSON] про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності. По справі призначено підготовче судове засідання (а.с.38-39). 18.11.2019 року від адвоката Оськіна М.Д. (представника третьої особи-1) до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] (а.с.103-105), відповідно до якого він вважає доводи позивача безпідставними, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, позивач, посилаючись на своє порушене право власності з боку МКП «Мрія-2», хоче визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності від 10.08.2010 року, однак у своєму ж позові він вказує, що власником він став на підставі договору купівлі-продажу від 05.12.2014 року, укладеним між ним та [PERSON] , а не МКП «Мрія-2», яке ніколи не виявляло свою волю на відчуження свого майна. При цьому, позивач забув вказати, що [PERSON] відчужила йому Ѕ частки магазину на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 07.08.2013 року реєстровий №3041, та договору внесення змін № 1 від 20.09.2013 року реєстровий № 3854, які рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.08.2018 року залишені в цій частині в силі постановою Верховного Суду від 03.07.2019 року, визнано недійсними. Таким чином, цей договір не створив ні для кого юридичних наслідків, а саме у [PERSON] не виникло жодне право власності. За твердженням адвоката Оськіна М.Д. , свідоцтво про право власності від 10.08.2010 року жодним чином не може порушувати права позивача, у якого тимчасово на підставі правочину визнаного судом недійсним, виникло право власності через 14 років з моменту оформлення та видачі оскаржуваного ним свідоцтва про право власності. Також, свідоцтво про право власності від 10.08.2010 року було видано на підставі рішення виконкому Білгород-дністровської міської ради від 05.08.2010 року № 775 замість договору купівлі-продажу від 18.08.1999 року. Земельна ділянка, МКП «Мрія-2» була надана під будівництво магазину на підставі державного акту на право постійного користування землею виданого на підставі рішення виконкому від 16.06.1994 року № 731. Таким чином, виконком Білгород-дністровської міської ради законно та обґрунтовано оформив та видав свідоцтво про право власності МКП «Мрія-2» на новозбудований магазин змішаної торгівлі літ. «Б» по [ADDRESS] . Представник третьої особи-1 вважає, що жодного порушення норм законодавства під час оформлення свідоцтва про право власності позовна заява не містить та є такою, що не підлягає задоволенню. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.12.2019 року закрито підготовче провадження по справі № 495/7605/19 за позовом [PERSON] до ВК Білгород-Дністровської МР за участю третіх осіб МКП «Мрія-2» та [PERSON] про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності. Справу призначено до судового розгляду (а.с.125-126). В судових засіданнях позивач - [PERSON] та його представник - адвокат Губський А.В., позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. В судових засіданнях представники третьої особи-1 МКП «Мрія-2» - Караулан І.М. та адвокат Оськін М.Д., заперечували щодо позовних вимог [PERSON] , просили суд відмовити в їх задоволенні, так як вважають їх безпідставними. Підтримали в повному обсязі свій відзив на позовну заяву, зазначали, що права та законні інтереси [PERSON] нічим не порушені та взагалі він пропустив строк позовної давності для звернення із даною позовною заявою до суду. Відповідач - ВК Білгород-Дністровської МР, відзив або заперечення на позов [PERSON] до суду не надав та його представник в судові засідання 13.09.2019 року, 21.10.2019 року, 03.12.2019 року, 24.01.2020 року та 21.02.2020 року не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними розписками (а.с.61, 115, 133, 157). Третя особа-2 - [PERSON] , жодних пояснень на позов [PERSON] до суду не надала та в судові засідання 13.09.2019 року, 21.10.2019 року, 03.12.2019 року, 24.01.2020 року та 21.02.2020 року не з`явилася без поважних причин, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань не заявляла, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, що документально підтверджується (а.с.62, 63-64, 137-138, 141-142). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.223 ЦПК України). Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача та третьої особи-2, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, вислухавши в судових засіданнях позивача та його представника, представників третьої особи-1 та пояснення свідків, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.1 Цивільного кодексу України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так, [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВК Білгород-Дністровської МР за участю третіх осіб МКП «Мрія-2» та [PERSON] про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 10.08.2010 року ВК Білгород-Дністровської МР видано МКП «Мрія-2» свідоцтво про право власності на магазин змішаної торгівлі, літ. «Б», загальною площею 1168,2 кв.м., серії САВ № 621310 (а.с.23). Підставою видачі свідоцтва було рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради від 05.08.2010 року номер 775, замість договору купівлі-продажу від 18.06.1999 року та акту передачі майна державного підприємства від 21.06.1999 року (а.с.69-74). 12.08.2010 року КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» здійснило державну реєстрацію права власності на магазин змішаної торгівлі, літ. «Б», загальна площа 1168.2 кв.м. за МКП «Мрія 2» (а.с.24). Однак, свідоцтво про право власності на магазин змішаної торгівлі, літ. «Б», загальна площа 1168.2 кв.м., серії САВ № [NUMBER] видано МКП «Мрія 2» є недійсним та підлягає скасуванню з огляду на наступне. Так, 05.12.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі- продажу, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив 1/2 частку магазину змішаної торгівлі, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Того ж дня, 05.12.2014 [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила 1/2 частку магазину змішаної торгівлі, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин [PERSON] став власником 1/2 частки магазину змішаної торгівлі, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У 2015 році МКП «Мрія-2» звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за участю третьої особи Білгород-Дністровської МР про визнання недійсним договорів та витребування майна. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 495/9109/17 від 28.08.2018 року (а.с.7-14): - визнано недійсним договір позики, укладений між [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] та МКП «Мрія-2» в особі директора Конаревої А.М., посвідчений 07.08.2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., за реєстровим номером 3038; - визнано недійсним Договір іпотеки від 07.08.2013 року магазину змішаної торгівлі, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який в цілому складається з: магазину змішаної торгівлі літ. «Б» загальною площею 1168,2 кв.м., та належить на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради 10.08.2010 року на підставі рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради, замість договору купівлі-продажу від 18.06.1999 року та акта передачі майна державного підприємства від 21.06.1999 року, дата 05.08.2010 року, №775, право власності на який зареєстровано КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» 12.08.2010 року, реєстраційний номер вищевказаного майна - 31187424, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., та зареєстрованого в реєстрі за №3039, укладений між [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] та МКП «Мрія-2» в особі директора Конаревої А.М.; - визнано недійсним договір про задоволення вимог Іпотекодержателя від 07.08.2013 року посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., та зареєстрованого в реєстрі за № 3041, укладений між [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] та МКП «Мрія-2» в особі директора Конаревої А.М.; - визнано Договір про внесення змін №1 від 20.09.2013 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., за реєстровим №3852 до Договору позики грошей, посвідченого 07.08.2013 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., та зареєстрованого в реєстрі за №3038 - недійсним; - визнано недійсним договір купівлі-продажу від 05.12.2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., за реєстровим № 5754; - витребувано із володіння [PERSON] та [PERSON] на користь МКП «Мрія-2», магазин змішаної торгівлі, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . який в цілому складається з: магазину змішаної торгівлі літ. «Б», загальною площею 1168,2 кв.м., та належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради 10.08.2010 року на підставі рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради, замість договору купівлі-продажу від 18.06.1999 року та акту передачі майна державного підприємства від 21.06.1999 року, 12.08.2010 року зареєстровано КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» право власності на вказаний магазин, реєстраційний номер вищевказаного майна - 31187424. Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.07.2019 року, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 2808.2018 року в частині позовних вимог МКП «Мрія-2» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 05.12.2014 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову МКП «Мрія-2» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 05.12.2014 року - відмовлено. В іншій частині рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.08.2018 року - залишено без змін (а.с.15-19). Таким чином, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 28.08.2018 року, яке набрало законної сили 03.07.2019 року, витребувано із володіння [PERSON] та [PERSON] на користь МКП «Мрія-2» магазин змішаної торгівлі, який в цілому складається з: магазину змішаної торгівлі літ. «Б», загальною площею 1168,2 кв.м. Вказане судове рішення мотивовано тим, що магазин змішаної торгівлі, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який в цілому складається з: магазину змішаної торгівлі літ. «Б», загальною площею 1168,2 кв.м., належить на праві приватної власності МКП «Мрія-2» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого ВК Білгород-Дністровської міської ради 10.08.2010 року на підставі рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради, замість договору купівлі-продажу від 18.06.1999 року та акту передачі майна державного підприємства від 21.06.1999 року, оскільки воно вибуло у нього без його волі, незаконним шляхом, особою, яка не мала право його відчужувати. За твердженням [PERSON] , МКП «Мрія-2» у позовній заяві під час розгляду цивільної справи № 495/9109/17 вказувало, що магазин змішаної торгівлі, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який в цілому складається з: магазину змішаної торгівлі Б», загальною площею 1168,2 кв.м., належить на праві приватної власності МКП «Мрія-2» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради 10.08.2010 року на підставі рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради, замість договору купівлі- продажу від 18.06.1999 року та акту передачі майна державного підприємства 21.06.1999 року. Як вказує [PERSON] , 31.07.2019 року, ним отримано копію рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.10.2008 року по справі №2-6686 (а.с.25). Так, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.10.2008 року по справі №2-6686 (а.с.20) позовна заява [PERSON] та [PERSON] до МКП «Мрія-2» та ВК Білгород-Дністровської МР задоволена в повному обсязі, а саме: - визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 10.09.2008 року між МКП «Мрія-2» та [PERSON] та [PERSON] , згідно якого МКП «Мрія-2» продали, а [PERSON] та [PERSON] купили магазин змішаної торгівлі літ. «Б» з самовільно реконструйованими підвальними приміщеннями, розташований по [ADDRESS] , загальною площею 1168,2 кв.м. та торговою площею 718 кв.м. на земельній ділянці площею 0,045 га (державний акт на право постійного користування землею серії ОД №27-005 від 17.04.1995, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №5); - визнано за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках право власності на магазин змішаної торгівлі літ. «Б» із самовільно реконструйованими підвальними приміщеннями, розташований по [ADDRESS] , загальною площею 1168,2 кв.м. та торговою площею 718 кв.м. на земельній ділянці площею 0,045 га. Також, даним рішенням встановлено, що [PERSON] та [PERSON] після укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна, повністю прийняли у своє володіння та розпорядження магазин змішаної торгівлі літ. «Б», розташований по [ADDRESS] , загальною площею 1168,2 кв.м. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №2- 6686/08 від 23.10.2008 року набрало законної сили 03.11.2008 року. Крім того, за твердженням [PERSON] , 31.07.2019 року, ним отримано копію рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.06.2010 року по справі № 2-3862/10 (а.с.26). Так, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.06.2010 року по справі № 2-3862/10 позовна заява [PERSON] та [PERSON] до ВК Білгород-Дністровської МР про визнання права власності на самочинне будівництво задоволена в повному обсязі. Визнано в рівних частинах за [PERSON] та [PERSON] право власності на самочинно збудовані будівлі, які розташовані на території магазину змішаної торгівлі літ. «Б», загальною площею 1168,2 кв.м. та торговою площею 718 кв.м. по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,045 га. (а.с.21). Також, даним судовим рішенням встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в рівних частках є власниками магазину змішаної торгівлі літ. «Б», загальною площею 1168,2 кв.м торговою площею 718 кв.м. по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,045 га., на підставі договору купівлі-продаж технічного паспорту. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №2- 3862/10 від 04.06.2010 року набрало законної сили 15.06.2010 року. Викладені обставини, на думку суду, свідчать про той факт, що МКП «Мрія-2» не могло бути власником магазину змішаної торгівлі літ. «Б», загальною площею 1168,2 кв.м. на підставі свідоцтва право власності на нерухоме майно, виданого ВК Білгород-Дністровської МР 10.08.2010 року на підставі рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради, замість договору купівлі-продажу від 18.06.1999 року та передачі майна державного підприємства від 21.06.1999 року, на час розгляду цивільної справи №495/9109/17, оскільки МКП «Мрія-2» здійснило продаж магазин змішаної торгівлі: літ. «Б», загальною площею 1168,2 кв.м. на користь [PERSON] та [PERSON] за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 10.09.2008 року. [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах були власниками магазину змішаної торгівлі літ. «Б», загальною площею 1168,2 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу та технічного паспорту станом на 15.06.2010 року. Як вбачається із рішень Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.10.2008 року та від 04.06.2010 року, ВК Білгород-Дністровської МР в обох судових справах (№ 2-6686/08 та № 2-3862/10) був залучений до участі у справі в якості відповідача та під час прийняття обох рішень позовні вимоги визнав в повному обсязі. Таким чином, ВК Білгород-Дністровської МР не міг видати МКП «Мрія-2» свідоцтво про право власності на нерухоме майно 10.08.2010 року, оскільки йому було достовірно відомо про той факт, що власниками магазину змішаної торгівлі літ. «Б», загальною площею 1168,2 кв.м, по [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,045 га. є [PERSON] і [PERSON] в рівних частинах. Під час прийняття рішень та видачі свідоцтва право власності на нерухоме майно у будь-якому випадку встановлюється власник нерухомого майна, а право власності на магазин змішаної торгівлі, літ. «Б», загальною площею 1168.2 кв.м. станом на 10.08.2010 року не належало ні ВК Білгород-Дністровської МР, ні МКП «Мрія-2». За таких обставин, у ВК Білгород-Дністровської МР не було правових підстав для прийняття рішення за номером 775 від 05.08.2010 року про видачу МКП «Мрія-2» свідоцтва про право власності на магазин змішаної торгівлі, літ. «Б», загальна площа 1168.2 кв.м., серії САВ № [NUMBER] . Позивачем - [PERSON] , 03.12.2019 року було подано до суду заяву про викликв судове засідання для допиту та дачі пояснень свідків (а.с.106-107), яка ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.12.2019 року була задоволена (а.с.122-124). В судове засідання 24.01.2020 року для допиту та дачі пояснень по справі прибули свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які були приведені до присяги та повідомлені про кримінальну відповідальність за неправдиві показання (а.с.145-149). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працював у ВК Білгород-Дністровської МР, як представник представляв інтереси ВК Білгород-Дністровської МР у суді. Що було у 2008 році не пам`ятає. На його думку, ВК Білгород-Дністровської МР мав право 10.08.2010 року видавати МКП «Мрія-2» відповідне свідоцтво про право власності на магазин змішаної торгівлі, літ. «Б», загальною площею 1171,2 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є рідною сестрою голови МКП «Мрія-2» - Караулан І.М. приблизно з 2006 року по 2015 рік працювала у МКП «Мрія-2». У 2010 році була директором МКП «Мрія-2», тоді ж подавала усі документи до ВК Білгород-Дністровської МР та отримувала відповідне свідоцтво про право власності, усе було законно. До суду дійсно подавала відповідні позовні заяви, на той час був такий порядок отримання та реєстрації права власності. Не пам`ятає навіщо підприємство - МКП «Мрія-2» визнавало право власності на спірне майно за фізичними особами - [PERSON] та [PERSON] . Усі спірні об`єкти будували самі, будували торгівельний центр, узаконювали майно у 2008 році. Магазин будувала їх сім`я, фізичні особи. Мати вирішила побудувати у 2010 році. Укладала договір з МКП «Мрія-2» як фізична особа, але примірника цього договору не збереглося. Укладали даний договір, так як вважали, що майно повинно належати фізичним особам - [PERSON] та [PERSON] . Де укладали договір не пам`ятає. Договір підписувала власноручно. Умови договору не пам`ятає. Подавала до суду позов про визнання права власності на магазин, до суду та на судові засідання ходила. Рішення суду від 2008 року отримувала, але не зареєструвала. [PERSON] знала про рішення суду від 2008 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що на даний час є директором МКП «Мрія-2», про рішення суду від 2008 року дізналася у другій половині 2019 року, після отримання позовної заяви [PERSON] по даній справі. Про рішення суду від 2010 року знає приблизно з 2015 року, суть його не розуміла та відповідний позов до суду у тій справі взагалі не подавала. Є засновником МКП «Мрія-2» приблизно з 2006-2007 років. Орендну плату отримувала півтора роки, десь 2013-2015 роки. Про позику, яку взяла [PERSON] не знала. Магазин будувало підприємство - МКП «Мрія-2», яке і є власником цього магазину. 23.10.2008 року у суді не була, відповідне судове рішення не мала. Як зазначає [PERSON] , порушення його прав та охоронюваних законом інтересів полягає у тому, що саме внаслідок незаконної видачі 10.08.2010 року ВК Білгород-Дністровської МР свідоцтва про право власності МКП «Мрія-2», останнє використало його та позбавило позивача права власності на магазин змішаної торгівлі, літ. «Б», загальною площею 1171,2 кв.м за адресою: [ADDRESS] , про що йому стало відомо 31.07.2019 року, після отримання рішень Білгород-Дністровського міськрайонного Одеської області від 23.10.2008 року по справі № 2-6686/08 та від 04.06.2010 року по справі № 2-3862/10. Дані обставини і стали підставою для звернення [PERSON] з відповідною позовною заявою до суду. Відповідно до положень ст.182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно , обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Фактично ж реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту (у тому числі і судового) прав особи , що виникають з правовідносин , предметом яких є нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам підлягає обов`язковій державній реєстрації, що випливає зі ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до положень зазначеного Закону, державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 01.01.2013 року проводиться державним реєстратором прав на нерухоме майно органу державної реєстрації, а також нотаріусами як спеціальними суб`єктами, на яких покладаються функції державного реєстратора. Частиною четвертою статті 9 Закону визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Згідно із частиною першою статті 26 Закону, записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно із п.п.10 п.27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Пунктом 2.1 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року № 3502/5 встановлено, що для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи , визначені цим Порядком. Згідно із п.3 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (чинної на момент видачі свідоцтва та його реєстрації), документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Таким чином, під час прийняття рішень та видачі свідоцтва право власності на нерухоме майно у будь-якому випадку встановлюється власник нерухомого майна. Між тим, як вбачається з матеріалів справи та було вище зазначено, право власності на магазин змішаної торгівлі, літ. «Б», загальна площа 1168.2 кв.м. станом на 10.08.2010 року не належало ні ВК Білгород-Дністровської МР, ні МКП «Мрія 2». За таких обставин, у ВК Білгород-Дністровської МР не було правових підстав для прийняття рішення за номером 775 від 05.08.2010 року та видачі МКП «Мрія 2» свідоцтва про право власності на магазин змішаної торгівлі літ. «Б», загальна площа 1168.2 кв.м., серії САВ №621310. Згідно із ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту, які застосовуються судом, встановлені ст.5 Цивільного процесуального кодексу України, з положень якої випливає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як роз`яснено в п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Згідно із ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонене законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.6 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна (Додаток Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме, затвердженого наказом Мінюсту України від 07.02.2002 №7/5) передбачено свідоцтво про право власності на об`єкти нерухомого майна, видане органом місцевого самоврядуванню. Отже зазначене Свідоцтво, у відповідності до п.6 Переліку правовстановлючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна, є правовстановлюючим документом. У зв`язку з наведеними підставами не відповідає вимогам закону і державна реєстрація права власності. Так, згідно із ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 ст. 37 цього Закону, до Державного peєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, матеріали справи, викладені обставини та норми чинного законодавства, на думку суду, свідчать про той факт, що порушення прав та охоронюваних законом інтересів [PERSON] полягає у тому, що саме внаслідок незаконної видачі 10.08.2010 року ВК Білгород-Дністровської МР свідоцтва про право власності МКП «Мрія-2», останнє використало його та позбавило [PERSON] права власності на магазин змішаної торгівлі, літ. «Б», загальною площею 1171,2 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Щодо посилання в судовому засіданні представника МКП «Мрія-2» - адвоката Оськіна М.Д. на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, по-перше, як вбачається з матеріалів справи та було вище зазначено, про підстави та обставини видачі 10.08.2010 року ВК Білгород-Дністровської МР свідоцтва про право власності МКП «Мрія-2», [PERSON] стало відомо 31.07.2019 року, після отримання рішень Білгород-Дністровського міськрайонного Одеської області від 23.10.2008 року по справі № 2-6686/08 та від 04.06.2010 року по справі № 2-3862/10. По-друге, ніяких заяв та клопотань про застосування спливу строків позовної давності до суду не надходило. По-третє, у відповідності до ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення, але в даному випадку МКП «Мрія-2» є третьою особою, а стороною, а саме відповідачем є ВК Білгород-Дністровської МР, який, як вже зазначалось, взагалі жодних пояснень, заяв та клопотань до суду не подавав. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до ст.13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку прозаконність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог [PERSON] до ВК Білгород-Дністровської МР за участю третіх осіб МКП «Мрія-2» та [PERSON] про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved