Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

15 листопада 2018 року представник позивача [PERSON] (місце реєстрації: Донецька область, м. Бахмут, вул. Тітова, 40) адвокат [PERSON] (місцезнаходження: Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 51, каб. 8) звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] (місце реєстрації: Донецька область, м. Бахмут, вул. Садова, 158/1), в якій просить: розірвати спадковий договір, укладений 10 січня 2013 року між позивачем та відповідачем, який посвідчений державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за № 1-10. В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що 10 січня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено спадковий договір на жилий будинок, що був посвідчений державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за № 1-10. Зазначає, що за вказаним договором відповідач зобовязаний виконувати передбачені в ньому розпорядження (матеріального та нематеріального характеру як за життя, так і після смерті) і в разі її смерті набуває право власності на майно позивача, а саме: жилий будинок, який знаходиться за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Тітова, 40. Однак, починаючи з дня укладання спірного спадкового договору та до теперішнього часу відповідач належним чином не виконує взяті на себе обовязки, а саме: не забезпечує позивача щоденним калорійним харчуванням, не забезпечує придатним для носіння одягом та взуттям, не надає побутових послуг, не забезпечує належними лікувальними засобами. У звязку з викладеним, вона звернулася до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06 лютого 2019 року на 10-00 годину. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у підготовче засідання не зявилися. Про дату, час і місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином. 06 лютого 2019 року за № 3346 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача. На позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання також не зявилася. Про дату, час і місце підготовчого засідання була повідомлена належним чином. 06 лютого 2019 року за № 3345 надала суду заяву, в якій зазначила, що з позовними вимогами [PERSON] про розірвання спадкового договору згодна та просить розглядати справу без її участі. Згідно ст. 223 ЦПК України, їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, наслідки визнання позову йому зрозумілі, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч. 4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, ухвалює судове рішення в підготовчому засіданні. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі за наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 10 січня 2013 року державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори [PERSON] було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 1-10 спадковий договір на жилий будинок, згідно якого [PERSON] передає після своєї смерті у власність [PERSON] належний їй на праві приватної власності жилий будинок, який знаходиться за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Тітова, буд. 40 на земельній ділянці розміром 322,17 м?, кадастровий номер 1410300000:00:019:0928. За згодою сторін на набувача майна [PERSON] покладаються такі обовязки: забезпечення щоденним калорійним харчуванням, забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям, здійснення догляду та надання необхідної допомоги, надання побутових послуг, забезпечення належними лікувальними засобами, в разі смерті відчужувача поховати на цвинтарі м. Артемівська (а.с. 8). Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 31 серпня 1990 року, [PERSON] купила жилий будинок, розташований за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Тітова, 40, який було зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації 22 травня 1998 року за № 3033 (а.с. 6-7). Згідно копії паспорту серії ВС № 298870, виданого Артемівським МВ УМВС України у Донецькій області 28 квітня 2000 року, [PERSON] народилася 25 травня 1932 року у м. Соледар Артемівської міськради Донецької області та зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 5). Постановою Верховної [PERSON] України від 04 лютого 2016 року № 984-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» м. Артемівськ перейменовано на м. Бахмут. За змістом статті 1302\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України), за спадковим договором одна сторона (набувач) зобовязується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Частиною першою статті 1308\~цього Кодексу визначено, що спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Відповідно до п. 12 вказаного спадкового договору, у разі невиконання набувачем майна розпоряджень відчужувача, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача, а також на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача (а.с. 8 зворот). Крім того, ч. 2\~ст.\~651\~ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У абзаці 2 п. 11 постанови №\~14\~Пленуму "Про\~судове рішення\~у цивільній\~справі"\~від 18\~грудня 2009\~року Верховний Суд України роз'яснив, що, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3\~ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Таким чином, суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб і, залежно від встановленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до умов спадкового договору від 10 січня 2013 року, виконання обовязків набувачем є безумовним, тобто не ставиться в залежність від наявності відповідного звернення відчужувача. З урахуванням наведеного, оскільки ст.ст. 1302, 1305 ЦК України\~і умовами укладеного сторонами спадкового договору передбачено, що обовязки по вчиненню певних дій, передбачених договором, покладено на набувача, а відчужувач у спадковому договорі не має обовязків, він наділяється лише правом вимоги, тому набувач повинен довести належне виконання ним зобовязань за договором. Аналізуючи зазначені норми права, розяснення Пленуму Верховного Суду України, з'ясовуючи вказані обставини та оцінюючи належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів кожний окремо та у їх сукупності, у судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує умови спадкового договору, проти чого відповідач не заперечує та ним визнані позовні вимоги у повному обсязі, а також в матеріалах відсутні докази того, що відповідач виконував розпорядження позивача, передбачені п. 6 спадкового договору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання спадкового договору слід задовольнити.

Outcome: approved