Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Франківського ВДВС у м.Львові\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції(м.Львів)про зобов`язання зняти арешт з майна. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . При оформленні спадщини йому стало відомо, що на його квартиру [ADDRESS] накладено арешт - постановою про\~арешт майна\~боржника та\~оголошення заборони\~на його\~відчуження,\~б/н,\~08.06.2006,\~ДВС у\~Франківському районі\~м.Львова,\~державний виконавець\~Єфімінко В.А.Після чого, він 24.07.208 року звернувся з відповідною заявою до Франківського ВДВС у м.Львові\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції(м.Львів)та його листом цього ж дня 24.07.2020 року вих. № 8414 повідомили, що згідно перевірки відомостей автоматизованої системи виконавчих проваджень, єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що у відділ на примусовому виконанні не перебували(не перебувають) виконавчі листи де він є боржником та роз`яснили йому, що відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Тому вважає, що даний арешт є безпідставний, а тому для захисту свого права та інтересу змушений звернутись до суду. Просить позов задовольнити. Представник позивача у судове засіданні не з`явився, однак подав заяву 17.11.2020р., з якої видно, що він просить справу заслухати у його відсутності та просить позов задоволити, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав заяву 17.11.2020 року, з якої видно, що просить справу заслухати у його відсутності та щодо позовних вимог покладається на розсуд суду, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється. Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. У відповідності до ч.1 ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] . Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що 04.07.2006, реєстраційний номер обтяження 3411960, накладено обтяження на квартиру [ADDRESS] , власник [PERSON] , підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 08.06.2006, ДВС у Франківському районі м. Львова, державний виконавець Єфіменко В.А. Як вбачається із відповіді Франківського ВДВС у м.Львові\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції(м.Львів)від 24.07.2020 року вих. № 8414, що згідно перевірки відомостей автоматизованої системи виконавчих проваджень, єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що у відділ на примусовому виконанні не перебували(не перебувають) виконавчі провадження де боржником є позивач [PERSON] . Із письмових пояснень Франківського ВДВС у м.Львові\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції(м.Львів)від 10.09.2020 р. вих. № В-9/28906 видно, що відділу не має змоги надати копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 08.06.2006, ДВС у Франківському районі м. Львова, державний виконавець Єфіменко В.А., оскільки відповідно до п.2 розділу XI Наказу Міністерства юстиції України «Правила ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік, а тому виконавче провадження знищено у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Згідно із\~ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»\~арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення тільки у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав. Згідно із ч. 2\~ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно із\~ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження"\~арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Враховуючи, що будь-яких виконавчих проваджень, за якими боржником є позивач, не має та те, що виконавче провадження знищено через сплив строків зберігання, суд вважає, що відсутні законні підстави для збереження арешту даного майна позивача. Частиною 3\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~визначено підстави, за якими зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини здійснюється у відкритому виконавчому провадженні. Згідно частини 5\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Тож у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Разом з тим, при розгляді таких спорів суди повинні враховувати роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в Постанові Пленуму від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна». Так, згідно п. 2 зазначеної Постанови Пленуму вбачається, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Аналізуючи вищенаведені обставини, в даний час дія арешту на нерухоме майно порушує право позивача, оскільки відповідно до відомостей наданих Франківським ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Львів) виконавчі документи відносно позивача у відділі на виконанні не перебувають. Відповідно до ст.316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, належно від волі інших осіб. Відповідно до ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з\~ст.391\~ЦК України\~власник майна\~має право\~вимагати усунення\~перешкод у\~здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Нормами ч.ч.1.2 ст.\~321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно з ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952р. до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В свою чергу положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. передбачають, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ч. 2 ст.\~16\~ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушували право, примусового виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із ст.5 ЦПК України,\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 89 ЦПК України, \~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням вищевказаного та враховуючи встановлені\~обставини,\~на час\~звернення з\~заявою до\~суду за\~наявності арешту\~(обтяження)\~накладеного на\~майно,\~порушується право\~позивача на\~володіння майном,\~внаслідок чого\~він буде\~позбавлений змоги\~в повному\~обсязі користуватися\~та розпоряджатися\~своїм майном\~на власний\~розсуд,\~оскільки будь-яке\~виконавче провадження\~відносно[PERSON] , який є власником майна, в провадженні Франківського ВДВС у м.Львові\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції(м.Львів)відсутнє, суд прийшов до висновку, що відповідно до встановлених обставин та закону, арешт накладений на майно боржника знімається та скасовується, державним виконавцем не були здійснені заходи щодо зняття арешту, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом скасування постанови про арешт майна та зняття арешту з даного майна.

Outcome: approved