Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

25 вересня 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Татарбунарської міської ради Одеської області, в якому просить визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок, посилаючись на слідуючі обставини. 30 липня 2013 року в м.Татарбунари Одеської області помер її чоловік [PERSON], який за життя заповіту не вчиняв. Після смерті останнього залишився житловий будинок № 20 по вулиці Партизанська в м. Татарбунари Одеської області. Позивачка є спадкоємицею першої черги за законом, інших спадкоємців, що претендують на спадщину, немає. Факт належності спадкодавцю зазначеного житлового будинку підтверджується копією договору купівлі-продажу від 23.04.1973 року, внесеного до реєстру під №720. Позивачка своєчасно звернулася до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом щодо спадкового будинку, але отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, з причини невідповідності площі житлового будинку, зазначеного у правовстановлюючому документі, а саме 37,80 кв. метри, тій площі, яка вказана у технічній документації обєкта, де площа житлового будинку вказана 64 кв. метри. Зазначені обставини стали причиною звернення позивачки до суду із цим позовом про визнання за нею права власності на спадковий будинок. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.22). Представник Татарбунарської міської ради Одеської області в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, не заперечуючи проти вимог позову (а.с.20). Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази в сукупності, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України, вважає можливим позов задовольнити. При цьому, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про одруження серії ІІ-УР №074245 від 12.08.1961 року (а.с.4), [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у Татарбунарському районному бюро ЗАГС Одеської області, про що зроблено актовий запис №40 від 12.08.1961 року. У звязку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Іванова». Копією свідоцтва про смерть І-ЖД №351630 підтверджується, що [PERSON] помер 30 липня 2013 року (а.с.5). Із копії договору купівлі-продажу від 23.04.1973 року (а.с.10-11), засвідченого нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори [PERSON] та внесеного до реєстру під №720, слідує, що [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок, який складається із 2-х кімнат, кухні та коридору під номером 20, розташований по вул.Партизанська в селищі Татарбунари Одеської області житловою площею 37,80 квадратних метри. З матеріалів справи також вбачається, що 26.02.2014 року, на замовлення позивачки, Татарбунарським районним бюро технічної інвентаризації Одеської області виготовлено технічний паспорт на житловий будинок №20 по вул. Партизанська в м. Татарбунари Одеської області із викладенням детальної інформації про характеристику будинку, господарських будівель та споруд, плану будинку, експлікації внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень житлового будинку, де, зокрема, зазначено житлову площу будинку 64 кв.метрів (а. 6-9). Судом також встановлено, що 21.10.2014 року [PERSON], звернувшись до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою, зареєстрованою під №677(а.с.29), про прийняття у спадщину земельної ділянки площею 4,4244 га після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 30.07.2013 року, прийняла у спадщину зазначену земельну ділянку та отримала відповідне Свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.10.2014 року (а.с.30), зареєстроване у реєстрі під №1746, тобто частково прийняла спадщину. Листом нотаріуса №995/02-14 від 21.09.2017 року (а.с.12), відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок після померлого [PERSON] через розбіжності у зазначенні площі нерухомого майна у правовстановлюючому документі та технічній документації обєкта. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 11.10.2017 року (а.с.27) підтверджується, що після смерті спадкодавця [PERSON] померлого 30.07.2013 року, приватним нотаріусом [PERSON] відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 55613984, зареєстрована у нотаріуса за №17/14 від 18.01.2014 року по заяві [PERSON], поданої 18.01.2014 року за №26 щодо прийняття всієї спадщини (а.с.28). Відповідно до п.4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві. Таким чином, між сторонами виникли спадкові правовідносини, які неможливо вирішити в позасудовому порядку. У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачка є дружиною спадкодавця [PERSON] (а.с.4) та, відповідно, спадкоємцем першої черги за законом після його смерті на спадковий житловий будинок, розташований по вул. Партизанська, 20 в м. Татарбунари Одеської області. В звязку з виявленими розбіжностями розміру житлової площі спадкового житлового будинку у правовстановлюючому документі, де вказано 37,80 кв.метрів (а.с.10-11) та у технічній документації обєкта станом на 26.02.2014 року, де площа житлового будинку вказана 64 кв.метри (а.с.9), приватний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.12). Разом з тим, досліджені судом матеріали справи підтверджують факт належності спадкодавцю [PERSON] спадкового житлового будинку на праві приватної власності (а.с.10-11). У звязку з неможливістю оформлення відповідачкою права власності на спадковий житловий будинок у позасудовому порядку, за відсутності заперечень відповідача (а.с.20), з урахуванням розяснень абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», згідно яких, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, суд вважає, що права останньої мають бути захищені шляхом визнання за [PERSON], як спадкоємцем першої черги за законом, права власності на житловий будинок, розташований по вул. Партизанська, 20 в м. Татарбунари Одеської області, що залишився після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 30.07.2013 року.

Outcome: approved