Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

15.10.2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона 02.03.2013 року уклала усний договір на виготовлення меблів, кухонного гарнітуру пластикового з приватним підприємцем [PERSON], в якому був обумовлений термін виготовлення та надання пластикової кухні до 20.04.2013 року. Повна вартість кухонного гарнітура складає 19500 гривень, 03.03.2013 позивачкою проведена передплата у сумі 16000 гривень, про що вказано у квитанції, яка скріплена печаткою ПП [PERSON] У вказаний строк зобов'язання не було виконане в повному обсязі, як не виконане і до теперішнього часу. На вимогу повернути кошти позивачу було відмовлено. 05.07.2013 року позивач звернулася до Саксаганського районного відділу внутрішніх справ з проханням порушити кримінальне провадження за фактом шахрайства. Дана заява зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12013040750002743 від 06.07.2013 року. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягнути з відповідача Фізичної особи-підприємця [PERSON] на її користь передплату за договором побутового підряду у розмірі 16000 грн. та моральну шкоду у розмірі 8000 грн., а також судові витрати в розмірі 240 грн. судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. У судове засідання сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, відповідач заперечень проти позову не надав. ( а.с.16-18, 20, 26-27 повідомлення). Представник позивача [PERSON] надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 28 заява). Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення , виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачем 03.03.2013 року працівнику ПП «[PERSON]» внесено передплату в розмірі 16000 гривень за заказом вартістю 19500 гривень на виготовлення кухні пластикової з датою його здачі 20.04.2013 року, на підтвердження цього була виписана квитанція за внесену предоплату від 03.03.2013 року, в якій зазначено що предмет замовлення «кухня пластикова», сума замовлення 19500 грн., передплата 16000грн., квитанція була підписана сторонами та скріплена печаткою. ( а.с.7 копія квитанції про предоплату). Ст. 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона ( підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони ( замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення ( ч.1 ст.843 ЦК України). Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду ( ч.1 ст.846 ЦК України). Згідно ч.ч. 1, 2 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно п.7 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. З наданої позивачем квитанції судом встановлено, що між позивачем та відповідачем ПП [PERSON] був укладений усний договір підряду на виготовлення меблів, кухонного гарнітуру пластикового. Відповідно договору відповідач взяв на себе зобов'язання виготовити та надати меблі в строк до 20.04.2013 року. Позивачем було внесено предоплату за виконання робіт у розмірі 16000 грн, На день розгляду справи договір не був виконаний, гроші, надані в якості першого внеску, згідно договору від 03.03.2013 року, повернуті не були. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідач взяті на себе зобов`язання в обумовлений сторонами строк до 20.04.2013 року не виконав. Зважаючи на викладені обставини суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів сплачених нею згідно квитанції від 03.03.2014 року як передплату за договором в розмірі 16000 гривень. В той же час суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог7 позивача в частині стягнення з відповідача в рахунок відшкодування їй завданої моральної шкоди 8000 гривень, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, зазначені у вказаній статті. Стаття 872 ЦК України, яка встановлює права замовника в разі істотного порушення підрядником договору побутового підряду, не передбачає права на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів»(в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який теж поширюється на відносини, що виникають з договору побутового підряду, - споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Укладений між сторонами договір побутового підряду такого правового наслідку неналежного виконання робіт підрядником, як відшкодування моральної шкоди, також не передбачає. Згідно положень ч.2 ст. 22 Закону україни «Про захист прав споживачів» суд при задоволенні вимог споживача одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди тільки у тому випадку, якщо можливість такого відшкодування передбачена законом ( п 5 ч.1 ст.4 Закону «Про захист прав споживачів»). Системний аналіз діючого законодавства дає підстави для висновку про те, що у спорах про захист прав споживачів діюче цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Тобто моральна шкода відшкодовується лише у тих випадках, якщо внаслідок використання неякісного товару було пошкоджене належне споживачу майно, або було спричинено шкоду здоров'ю споживача, що не доведено суду позивачем. Таким чином, суд не вбачає підстав в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача коштів в рахунок відшкодування спричиненої їй моральної шкоди. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.2 ч.2 ст.79 ЦПК до судових витрат серед іншого належать і витрати на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved