Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Олександрівський районний у м. Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання батьківства. В обґрунтування позову зазначив, що 02.07.11 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 925 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції. Копія свідоцтва про шлюб від 02.07.11 року додається до позовної заяви. Фактичні шлюбні відносини між відповідачами тривали недовго, оскільки [PERSON] повернувся до свого постійного місця проживання у Нову Зеландію, а [PERSON] залишилася проживати в Україні. Приблизно з 2015 року [PERSON] та [PERSON] проживають однією сім'єю та зареєстровані за однією адресою. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] до сьогодні не розірвано з причини небажання [PERSON] спілкуватися із [PERSON] Проживаючи однією сім'єю із [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вирішили завести дитину. [INFO] у них народилася донька - [PERSON]. Копія свідоцтва про народження від 24.03.17 додається до позовної заяви. Оскільки на момент народження [PERSON] шлюб між [PERSON] та [PERSON] не було розірвано, її батьком був записаний [PERSON] Наразі позивач бажає визнати своє батьківство оскільки є батьком [PERSON]. Крім того, в подальшому він має на меті укласти шлюб із [PERSON], що наразі неможливо з огляду на норми ст. 110 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Згідно з нормами ч. 4 ст. 110 Сімейного кодексу України чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. Крім його бажання визнати батьківство щодо [PERSON], існують беззаперечні докази того, що [PERSON] не може бути біологічним батьком [PERSON], оскільки задовго до моменту зачаття дитини виїхав із України та більше не повертався, а відповідачка [PERSON], в свою чергу, задовго до моменту зачаття дитини та до теперішнього часу з України не виїжджала. Бажаючи долучити до позову докази відсутності в Україні [PERSON] протягом часу між зачаттям дитини до теперішнього часу [PERSON] ініціював адвокатський запит до Державної прикордонної служби України із вимогою повідомити, чи перетинав у період з 01.05.16 по [INFO] державний кордон України [PERSON], якщо перетинав, то коли, в якому пункті перетину кордону та в якому напрямку (з України чи в Україну). Копія адвокатського запиту додається до позову. У відповідь на зазначений адвокатський запит Державна прикордонна служба України надіслала відмову у надані інформації, повідомивши, що наявна запитувана інформація про особу без його письмової згоди буде надана на виконання судового рішення про витребування зазначеної інформації з усіма обов'язковими реквізитами про особу («Громадянство», «Прізвище, ім'я особи», «Дата народження» (число, місяць та рік). Копія відповіді Державної прикордонної служби України від 01.09.17 № 0.64-27908/0/15- 17 додається до позову. Згідно з нормами ч. 1 ст. 129 Сімейного кодексу України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. На підставі вищевикладеного просить суд визнати його, [PERSON], батьківство щодо [PERSON], [INFO]. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити їх на підставі фактів викладених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, оскільки розуміє, що дитина повинна проживати разом з батьком, а батько піклуватися та утримувати свою дитину належним чином. У судове засідання відповідач [PERSON] не з*явився. Від нього до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Не заперечує проти задоволення позовних вимог. У судове засідання представник третьої особи Олександрівського районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області не з*явився. До канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Не заперечують проти задоволення позовних вимог. У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження у зв'язку із визнанням позову відповідачами. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 02.07.11 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 925. Вищевказане підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02.07.2011 року. Як встановлено у судовому засіданні фактичні шлюбні відносини між відповідачами тривали недовго, оскільки [PERSON] повернувся до свого постійного місця проживання у Нову Зеландію, а [PERSON] залишилася проживати в Україні. Приблизно з 2015 року [PERSON] та [PERSON] проживають однією сім'єю та зареєстровані за однією адресою. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] до сьогодні не розірвано з причини небажання [PERSON] спілкуватися із [PERSON] Проживаючи однією сім'єю із [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вирішили завести дитину. [INFO] народилася [PERSON], та відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 24.03.2017 року, її батьками записані: мати - [PERSON], батько - [PERSON], оскільки на момент її народження шлюб між [PERSON] та [PERSON] не було розірвано. Відповідно до положень ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Сторонами у справі визнаються ті обставини, що [PERSON] та [PERSON] з 2015 року мали близькі стосунки і походження дитини від позивача. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 129 Сімейного кодексу України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Згідно роз'яснень Верховного Суду України, викладених в постанові № 3 від 15.05.2006 "Про застосування окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4 Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Статтею 134 СК України визначено, що на підставі заяв осіб, зазначених у ст.126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач [PERSON] визнає себе батьком [PERSON], а відповідачі [PERSON] та [PERSON] визнали позовні вимоги, суд дійшов висновку про задоволення позову, так як він є обґрунтованим, законним та підтверджується матеріалами справи.

Outcome: approved