Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON], на обґрунтування якого повідомив, що 19.01.2016 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою, від якого у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Зазначив, що через деякий період спільного життя відповідачка почала втрачати інтерес до дітей, перестала займатися їх вихованням та забезпеченням, залишати їх одних у дома без нагляду та почала зловживати алкоголем. З 19.04.2017року відповідачка покинула сім'ю і самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей, а вихованням дітей займається він самостійно, у зв'язку з чим просив позбавити відповідачку батьківських прав стосовно дітей. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, або розгляду справи за її відсутності до суду не направила. Оголошення про виклик відповідачки у судовому засіданні було опубліковано в газеті «Вінниччина» (№ 99(23240) від 22.12.2017 року), а також на сайті Ладижинського міського суду за посиланням https://lgm.vn.court.gov.ua/sud0211/pres-centr/ogoloshenya_pro_vukluk/. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Вінницької міської ради Вінницької області Марценюк Л.Є. у судовому засіданні позов підтримала, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дітей. Відповідно до ч.4 ст.223, ч. 1 ст.280 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі зібрані докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з положеннями ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини (ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до рекомендацій викладених у п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У судовому засіданні встановлено, що 19.01.2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, від якого у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] [PERSON] не проживає з дітьми з 19 квітня 2017 року та не бере участі у їх вихованні, не надає коштів на утримання дітей. Протягом тривалого часу відповідачка самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей, вихованням дітей та слідкує за станом їх здоров'я. Вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості. Із свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 19.01.2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області видно, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації «[PERSON]», про що складено актовий запис за № 88. Із свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області видно, що [PERSON] народилася [INFO], батьками записано: [PERSON] та [PERSON], про що складено актовий запис №869. Із свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області видно, що [PERSON] народився [INFO], батьками записано: [PERSON] та [PERSON], про що складено актовий запис №178. Із рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.11.2017 року у справі № 127/17569/17 видно, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Із постанови від 25.08.2017 року № 127/16975/17, виданої Вінницьким міським судом Вінницької області видно, що [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 гривні. Із судового наказу від 01.09.2017 року у справі № 127/17093/17, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області, видно, що із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей. Із довідки № 5565 від 09.08.2017 року, виданої ТОВ «Житлово - експлуатаційне об'єднання» видно, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON]., [PERSON] та [PERSON] Із довідок Комунального закладу «Центр первинної медико - санітарної допомоги № 2» від 05.09.2017 року та 28.12.2017 року видно, що з червня 2017 року [PERSON] самостійно займається вихованням та лікуванням дітей в ЦПМСД №2. Із листа КЗ «Дошкільний навчальний заклад № 31 Вінницької міської ради» № 05-01-02/71 від 06.09.2017 року видно, що [PERSON] відвідує дитячий заклад. Батько [PERSON] дотримується правил перебування дітей в дошкільному закладі, мати за весь період перебування дитини в дошкільному навчальному закладі, а саме: з 11.08.2017 року, не з'являлась взагалі. Із відповіді Вінницького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 01-07/953 від 27.12.2017 року, що надана на звернення [PERSON]. видно, що під час відвідування його сім'ї громадянка [PERSON] жодного разу не знаходилася поряд з дітьми та не допомагала у їх вихованні та утриманні. Із виробничої характеристики КП «Вінницька транспортна компанія» від 24.11.2017 року видно, що [PERSON] за час роботи зарекомендувала себе з негативної сторони. Із розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, виданого Ладижинським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області видно, що [PERSON] заборгувала станом на 13.11.2017 року 5704,00грн. Із витягу з кримінального провадження № 12017020020004036 видно, що 27.11.2017 року до ЄРДР внесено відомості за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 164 КК України, оскільки [PERSON] не виконує судовий наказ від 01.09.2017 року щодо виплати аліментів на користь неповнолітніх дітей. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], показали суду, що [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки, досить довгий час вони її не бачили, вона з сім'єю не проживає, вихованням та доглядом за дітьми повністю займається їх батько [PERSON] Із висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради № 01-00-011-5429 від 06.02.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. видно, що фактично [PERSON] не проживає з дітьми з 19 квітня 2017 року та не бере участі у їх вихованні, не надає коштів на утримання дітей. Під час спільного проживання у сім'ї періодично зловживала спиртними напоями, неналежно виконувала батьківські обов'язки щодо дітей. У зв'язку з чим виконком вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дітей. Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані з дотриманням чинного законодавства та ніким не оскаржуються. Аналізуючи наведені докази, суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Зважаючи на те, що відповідачкою [PERSON] не надано суду доказів, які мають значення для справи і на які вона могла б посилатися як на підставу своїх заперечень, суд розглянув справу на підставі наданих позивачем доказів, які у достатній мірі підтвердили його позовні вимоги. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно дитини. Проте, між інтересами дитини та заходом впливу на батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над застосуванням такого крайнього заходу впливу на відповідача, як позбавлення його батьківських прав. При вирішенні спору про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей, суд виходить не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів сина та дочки, умов їх нормального виховання, бере до уваги ставлення матері до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Поведінку [PERSON] суд розцінює, як ухилення від виховання дітей та покладених на неї законодавством обов'язків, а тому позов підлягає до задоволення. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, позов у пред'явленому розмірі задоволено, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 640 грн. покладається на відповідачку. На підставі ст. ст. 10, 60, 81, 88, 158, 169, 174, 208, 209, 212-215, 367 ч. 1 п. 1 ЦПК України,

Outcome: approved