overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~14 січня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Літинського районного\~ управління\~юстиції Вінницької\~області,\~актовий запис\~№ 01, в якому у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із різними поглядами на життєві цінності між ними почали виникати непорозуміння, конфлікти, що привело до припинення сімейно-шлюбних відносин, тому [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В судове\~засідання позивач\~не з`явилася,проте подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність без застосування звукозапису, позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити строк на примирення не надавати, оскільки відповідач створив іншу сім`ю з якою проживає. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, вимоги визнає, просить їх задовольнити, оскільки на даний час проживає з іншою сім`єю. \~Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~Відповідно до абзацу 3 пункту 24\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~12.06.2009,\~№ 2\~"Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. Спору щодо місця проживання доньки [PERSON] ,\~ [INFO] ,немає. На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

14 січня 2014 року [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 січня 2011 року розірвано. Від спільного подружнього життя у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не надає постійної матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча фізично здоровий, має мінливі доходи, інших утриманців не має. Позивач, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд стягувати з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав повністю. Погодився сплачувати аліменти в розмір 400,00 грн. щомісячно на утримання свого сина. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Під час шлюбу, який рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 січня 2011 року шлюб розірвано, у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою квартального комітету №11 «Одая» від 13.01.2014 року №5. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів суд, відповідно до вимог ст. 182 СК України враховує матеріальне становище позивача, на утриманні якої знаходяться малолітня дитина, матеріальне становище відповідача, який працює, фізично здоровий, інших утриманців не має, а також те, що позивач позов визнав повністю та вважає, що розмір аліментів слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі по 400,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позивачем позову і до досягнення дитиною повноліття. Також суд враховує вік дитини та прожитковий мінімум на одну дитину відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік". На підставі викладеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

14 січня 2014 року [PERSON] звернулася до Глобинського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, в якій просить суд винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Свій позов позивач обґрунтувала тим, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 03 вересня 2011 року. Від даного шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Заявою до суду позивач [PERSON] просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує і прохає суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] також звернувся до суду з аналогічною заявою. Заявлені позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Як з'ясовано, 03 вересня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 88. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач не надає допомоги на утримання спільної дитини, яка проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Про способи виконання обов'язку утримувати дитину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини аліменти присуджуються у частці від доходу її батьків і або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня подання позову. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На цій підставі з [PERSON] в дохід держави стягується 243 грн. 60 коп., згідно ставки встановленої п.п.1 п.1 ч.2 статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

14 січня 2014 року комунальне підприємство «Очаківський комбінат комунальних послуг» (далі - КП «ОККП») звернулося до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач одержував послуги з вивезення побутових відходів за адресою: [ADDRESS], але через несплату цих послуг, в останнього виникла заборгованість за період з 01 листопада 2010 року по 01 січня 2014 року у розмірі 549 грн. 73 коп. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості. Представник позивача та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що представник позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідач є відповідальним абонентом за користування послуг з вивезення твердих побутових відходів за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до особового рахунку [NUMBER] який відкритий у позивача, [PERSON] одержував послуги з вивезення побутових відходів та йому щомісячно у період з листопада 2010 року по жовтень 2013 року нараховувалася плата у розмірі 16 грн. 30 коп. за дві особи, з листопада 2013 по грудень 2013 року 8 грн. 15 коп. Проте, відповідач не здійснював оплату вказаних вище послуг, а тому станом на 01 грудня 2013 року його заборгованість становить 549 грн. 73 коп. Як випливає зі змісту ст.ст. 20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний внести плату за надані йому житлово-комунальні послуги не пізніше наступного місяця після надання цих послуг. За правилами статті 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином. Їх невиконання має своїм наслідком відшкодування збитків відповідно до приписів статей 611, 614, 623, 625 ЦК України. Виходячи з викладеного, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь боргу за надані послуги з вивезення побутових відходів такими, що підлягають задоволенню повністю. Крім цього, сплату судового збору до ухвалення судового рішення було відстрочено, а тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

14 січня 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що вони з відповідачем з 18 липня 2009 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 276. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї, стало те, що сторони мають різні характери та погляди на життя. Шлюбні відносини фактично припинились та з вересня 2014 року сторони проживають окремо. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги. Просила їх шлюб з відповідачем розірвати, так як відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, на розірвання шлюбу не згоден, вважає, що зберегти сім"ю можливо. Згідно ухвали Світловодського міськрайонного суду від 27.03.2015 року сторонам надавався термін для примирення, на день слухання справи примирення не відбулося,при таких обставинах суд вважає, що сім'я фактично розпалась, подальше сумісне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, що зареєстрований 18 липня 2009 року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 276. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO](а.с.6) В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з вересня 2014 року, відновлювати подружні відносини позивач не має наміру. За клопотанням відповідача сторонам надався строк на примирення терміном в один місяць. За цей час примирення між сторонами не відбулось. При таких обставинах суд вважає, що сформовані родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін. Майновий спір по розділ майна відсутній. Донька буде мешкати з матір"ю. Судові витрати у справі складаються з судового збору у сумі 243 гривень 60 копійок (а.с.1). Приймаючи до уваги, що позивач сплатила судові витрати, заява задоволена, а тому суд присуджує відповідачеві сплатити понесені витрати. На підставі ст. 105 ч.3,110,112-113,115,160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

14 січня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. Сторони зареєстрували шлюб 25 листопада 2006 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції, актовий запис № 1833. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивачка у судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином ( а.с. 9, 13). Статтею 224 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення, тому суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 25 листопада 2006 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції, актовий запис № 1833, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 4). Позивачка з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], де батьком дитини зазначений відповідач по справі, про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини (а.с. 5). Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів родини, а також інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO] знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, непрацездатних членів родини та інших утриманців не має. На підставі викладеного з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп, відповідно до Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

14 січня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2007 року, актовий запис № 6, від якого мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сім'ї, тому просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши за нею шлюбне прізвище. У попередньому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав, вважаючи також неможливим збереження сім'ї та примирення з позивачкою, про що вказав у письмовій заяві (а.с. 18). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання зі згоди сторін в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Заслухавши сторони і дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 11 серпня 2007 року зареєстрували шлюб (а.с. 3), від якого мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою КП "Служба єдиного замовника" м. Костянтинівка від 13 січня 2016 року (а.с. 5). Шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї Павлик суперечить інтересам сторін, інтересам іхньої дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

14 січня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем [PERSON] 22 липня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1084, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось, виникають постійні сварки та непорозуміння, шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття взаємоповаги, подальше спільне життя вважає неможливим. В засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач в засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як слідує з положень ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідачем позов визнається, про що надана письмова заява, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому засіданні. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 22 липня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1084 (а.с.4). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5). Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов"язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги - ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

14 травня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначала, що в 1992 році зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Під час перебування в шлюбі в них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В 2011 році сторони припинили подружні стосунки, сумісне господарство не ведуть. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, в зв'язку з чим між ними постійно відбувалися сварки, конфлікти. Позивач дійшла до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася та примирення між ними неможливе, в зв'язку з чим звернулася до суду із вказаним позовом, просила шлюб розірвати, залишивши їй прізвище, що було обрано нею під час реєстрації шлюбу, - "[PERSON] . За письмовою заявою відповідача сторонам був наданий строк на примирення - п'ять місяців, згідно ухвали суду від 19 червня 2014 року. Після поновлення провадження у справі сторони в судове засідання, призначене на 24 листопада 2014 року, не з'явилися, надіслали заяви з проханням слухати справу за їх відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечували. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу сторони зареєстрували шлюб 11 січня 1992 року в Шевченківській сільській раді Жовтневого району Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №1. Під час укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на "[PERSON] (а.с.4). Сторони мають двох неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6,7). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть сумісного господарства, примирення між ними не відбулося. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини, що стали причиною подання позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved