Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

30.01.2017 року заявник звернувся із заявою до суду та просить застосувати примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], мешканця [INFO] до Житомирської обласної психіатричної лікарні №2 без його згоди до шести місяців, мотивуючи тим, що останній поступив на стаціонарне лікування з діагнозом виражена деменція в результаті епілепсії з частими поліморфними судомними нападами, супутній діагноз НЛТБ легенів (дисемінований). В судовому засіданні представник лікарні підтримав вимоги заяви. Прокурор не заперечувала проти задоволення заяви. Опікун [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги підтримує в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, думку прокурора, дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Згідно рішення Романівського районного суду Житомирської області від 22.12.2009 року [PERSON] визнано недієздатним, встановлено опіку та призначено опікуна вихователя Романівського дитячого будинку інтернату [PERSON]. З висновку комісії лікарів-психіатрів Житомирської обласної психіатричної лікарні №2 від 26.01.2017 року вбачається, що [PERSON] надійшов на стаціонарне лікування повторно по заяві опікуна та направлення лікаря фтизіатра Житомирського ОПТД, а тому враховуючи що в [PERSON] спостерігається рецидив туб процесу, йому показане до обстеження і стацлікування в умовах ОПЛ №2. Крім того, висновком встановлено [PERSON] діагноз: виражена деменція в результаті епілепсії з частими поліморфними судомними нападами. Частиною 6 ст. 11 Закону «Про протидію захворюванню на туберкульоз» встановлено, примусова госпіталізація хворих на заразні форми туберкульозу, які страждають на психічні розлади, здійснюється в установленому цим Законом порядку з урахуванням законодавства про психіатричну допомогу. Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомлюваної згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановлені в особи тяжкого психіатричного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередньо небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Таким чином, враховуючи, всі обставини справи та правові норми, що їх регулюють, суд приходить до висновку про задоволення заяви. На підставі ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз", ст. 13,14 ЗУ «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved