Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

15 березня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Шосткинської міської ради Сумської області, в якому просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай), розміром 5,72 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на земельну частку (пай), серія СМ №0125180, виданого Шосткинською районною державною адміністрацією Сумської області на ім`я [PERSON] , зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №180, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер її дядько по лінії матері - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 5,72 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Шосткинської міської ради Сумської області. За життя [PERSON] заповіту не склав. На час його смерті спадкоємцем першої черги була його рідна сестра (мати позивача) [PERSON] , яка спадщину прийняла оскільки проживала з ним до дня його смерті. [INFO] [PERSON] померла. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповідала позивачу [PERSON] . В січні 2021 року позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно - земельну частку (пай), але нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну частку було відмовлено, у зв`язку з відсутністю оригіналу такого правовстановлюючого документу. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про час, дату та місце його проведення повідомлена, до суду надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 21) Представник відповідача Шосткинської міської ради Сумської області Кравчук К.П. в підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце його проведення повідомлений, надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. (а.с. 23-25) У відповідності до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Крім того, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого 18 грудня 2002 року виконавчим комітетом Глазівської сільської ради Шосткинського району, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 18.12.2002 зроблено запис за №21. (а.с. 5) З довідки Глазівської сільської ради Шосткинського району Сумської області №124 від 28.02.2019, вбачається, що [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] , по день смерті - [INFO] . Разом з [PERSON] по день його смерті проживала [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] виконкомом не складався та не реєструвався. (а.с. 6) Згідно із Архівним витягом №Н-46 виданим 19 серпня 2019 року Державним архівом Сумської області, [PERSON] народився [INFO] , його батьки - [PERSON] .., мати [PERSON] . (а.с.7) Із Архівної довідки №Н-45 виданої 19 серпня 2019 року Державним архівом Сумської області, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьки: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . (а.с. 8) Із свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого 20 березня 2006 року Виконавчим комітетом Глазівської сільської ради Шосткинського району Сумської області, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , про що цим Відділом в Книзі реєстрації смертей 20 березня 2006 року зроблено відповідний актовий запис №06. (а.с. 9) Згідно із заповітом, що складений 10.05.1989, посвідченого секретарем Глазівської сільської ради Шосткинського району Сумської області, [PERSON] заповідала все належне їй на день смерті майно - [PERSON] . (а.с.11) Відповідно до Свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 01 липня 1964 року, зареєтрованого Глазівською сільською радою Сумської області, [PERSON] , народилася [INFO] , актовий запис №3, і її батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . (а.с. 12) Згідно із Свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] , виданого 12 травня 1970 року, зареєстрованого Глазівським сіль ЗАГСом, с. Глазове Шосткинський район Сумська область, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , 1946 року народження, одружилися 12 травня 1970 року, актовий запис №10. Дружині присвоєне прізвище « [PERSON] ». (а.с. 12) З листа Шосткинської районної державної адміністрації №07-15/474 від 23 лютого 2021 року вбачається, що Сертифікат на право на земельну частку (пай), серія СМ №0125180 на ім`я [PERSON] виданий за реєстраційним номером 180. Пай розташований на землях колишнього САПТЗТ ім. Кірова за межами населених пунктів у межах адміністративного підпорядкування Шосткинської міської ради Сумської області (колишньої Глазівської сільської ради Шоскинського раону Сумської області, розмір паю - 5,72 в умовних кадастрових гектарах. Станом на 01.01.2013 Державні акти на право власності на земельні ділянки на ім`я [PERSON] не видавалися. (а.с. 13) З інформації №17/142-21 виданої 10 лютого 2021 року Відділом у Шосткинському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, вбачається, наступне: Місце розташування земельної частки (пай) - за межами населених пунктів на території Глазівської сільської ради Шосткинського району Сумської області; правовстановлюючий документ - Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №0125180 зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №180, виданий Шосткинською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ ім. Кірова; користувач - [PERSON] , померлий [INFO] ; площа земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах - 5,72. (а.с.14) З листа Шосткинської районної державної нотаріальної контори №171/01-16 від 22.04.2021, вбачається, що після померлої [INFO] [PERSON] відкрита спадкова справа за №326/2007, дочка спадкодавця [PERSON] прийняла спадщину за законом заява за п/н 591. 22.11.2007 видано 2 Свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстровим №1488, №1491, на ім`я [PERSON] . Інші спадкоємці для прийняття спадщини в нотаріальну контору не заверталися. Крім того, згідно із даними алфавітних книг спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилась. Дані про його спадкоємців відсутні. (а.с.22) Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), який набрав чинності з 01.01.2004, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Отже, до спірних правовідносин щодо питань про прийняття спадщини, а саме прийняття спадщини [PERSON] після брата [PERSON] , який помер [INFO] , слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс України 1963 року (далі - ЦК України 1963 року). За змістом статей 524, 548 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно із статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-IV,основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай) також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Щодо прийняття спадщини позивачем після матері [PERSON] , яка померла [INFO] , то слід застосовувати норми ЦК України. Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно із ч. 1 ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві із часу відкриття спадщини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 04.04.2011 по справі № 3-18цс11, згідно із вимогами статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними. Згідно із ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Оглянутими в підготовчому засіданні доказами підтверджується належність [PERSON] , який помер [INFO] , за життя спірної земельної частки (пай), яка після його смерті перейшла в порядку спадкування за законом, відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , і яка за життя спадщину не оформляла. В подальшому після [PERSON] спадщина у порядку спадкування за заповітом належить позивачу. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах спадкування»). Відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 №3613-VI та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» повноваження територіальних органів Держгеокадастру у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою припинились, тобто отримати дублікат свідоцтва про право на земельну ділянку не має можливості. Отже, з викладеного вбачається, що на момент звернення до суду позивач правомірно претендує як єдиний спадкоємець на визнання за нею права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності спадкоємця на спадкову майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У даному випадку у позивача [PERSON] відсутній оригінал правовстановлюючого документу, що свідчить про неможливість отримання нею свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, а отже таке її право має бути захищено в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене у сукупності, а також те, що відповідач позов визнає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved