Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до Верхньоінгульської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, після смерті матері [PERSON], на земельну частку (пай) площею 7,47 умовних кадастрових гектар., яка розташована на території Верхньоінгульської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, передана для введення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю [PERSON], померлої 05.04.1999 року, мотивуючи позовні вимоги тим, що відсутній правовстановлюючий документ, а саме сертифікат на земельну частку-пай на імя спадкодавця, який був втрачений, що позбавляє можливості позивачів реалізувати своє право на спадщину, а тому останні змушені звернутися до суду за захистом порушеного права. В судове засідання представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] не зявилась, але надала до суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач голова Верхньоінгульської сільської ради Бобринецького району в судове засідання не зявився, але надав до суду письмову заяву в якій просить справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку про необхідність задоволення позову з слідуючих підстав. Так, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що 05 квітня 1999 року померла [PERSON] (а.с.9). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної частки (пай) площею 7,47 умовних кадастрових гектар, яка знаходиться на території Верхньоінгульської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, згідно сертифіката серії КР №0203909, який зареєстрований за №387 від 16.06.1998р. Позивачі по справі є синами [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження позивачів (а.с.10,11). Згідно довідки Верхньоінгульської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 02.02.2016 року за вихідним номером 73 вказано, що померла [PERSON], яка народилась 14.07.1949 року і яка померла 05.04.1999 року по день смерті була зареєстрована та проживала в [INFO]. На час смерті проживала разом з членами сімї: сином [PERSON] та сином [PERSON]. 02 лютого 2016 року, позивачі звернулися до державного нотаріуса Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області [PERSON] з заявами про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак постановою державного нотаріуса Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області [PERSON] позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом в звязку з тим, що у них відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) на імя спадкодавця. Відповідно до довідки, виданої Верхньоінгульською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області від 04.02.2016 року, за вихідним № 28 вказано, що дійсно на території Верхньоінгульської сільської ради знаходиться земельна частка (пай) померлої [PERSON] розміром 7,28 га, номер земельної ділянки 141. Відповідно до відповіді, наданої відділом Держгеокадастру у Бобринецькому районі Кіровоградської області від 12.02.2016 року вказано, що згідно книги записів реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) на території Верхньоінгульської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області на імя [PERSON] виготовлено та видано сертифікат на земельну частку (пай) серія КР№0203909, який зареєстровано за № 387 від 16.06.1998 року, загальним розміром 7,47 умовних кадастрових гектар на підставі розпорядження районної державної адміністрації № 183-р від 08.06.1998 року. Як вбачається з відповіді, наданої на запит суду, начальником відділу держгеокадастру у Бобринецькому районі [PERSON], вартість земельної частки (паю) на території Верхньоінгульської сільської ради станом на 01.01.2016 року становить 215513 грн. У спадкоємців відсутній правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на земельну частку (пай), виданий на імя спадкодавця [PERSON], оскільки даний документ втрачений, в звязку з чим позивачі не можуть оформити свої спадкові права. Як вбачається із інформації про реєстрацію в Спадковому реєстру спадкових справ та заповітів, після смерті [PERSON], заповіти від її імені державною нотаріальною конторою не посвідчувались, заведена спадкова справа №227-2015, за заявою [PERSON] та [PERSON] З матеріалів спадкової справи №227-2015, щодо померлої [PERSON], 05.04.1999 року, вбачається, що спадкоємцями після смерті останньої є позивачі по справі, які прийняла спадщину, так як проживали на момент смерті із спадкодавцем. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно приписів ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, при встановлених обставинах, суд вважає, що позивачі позбавлені можливості іншим (не судовим) шляхом довести своє право власності, набуте в порядку спадкування. Відповідно норм Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкодавців/ /ст..1216/, право на спадщину мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприймання спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визнанні у статтях 1261-1265 ЦК. Відповідно до ст. 1258 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності спадкодавця на спадкове майно підтверджується відомостями наданими відділом держгеокадастру та довідкою із сільської ради, ці обставини встановлені в судовому засіданні при дослідженні копії спадкової справи, з якої також вбачається відсутність інших спадкоємців, відсутність заповітів, спадкових договорів, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог. Позивачі по справі є спадкоємцями за законом першої черги після смерті спадкодавця [PERSON] прийняли спадщину, інші спадкоємці, які б мали право на майно відсутні, тому в силу вищевказаних норм закону позивачі мають право успадкувати її майно земельну частку (пай), а тому, суд вважає за можливе задовольнити заявлену вимогу позивачів визнавши за останніми в порядку спадкування після смерті спадкодавця право на належну їм земельну ділянку в повному обсязі.

Outcome: approved