Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

25 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 30 листопада 2013 року між нею та відповідачем [PERSON] у Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1715, посилаючись на те, що мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини не склалися через відсутність порозуміння, любові та поваги. З грудня 2016 року шлюб носить формальний характер, а тому збереження шлюбу суперечить їх інтересам. З червня 2017 року проживають окремо. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала письмову заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала та просила розглядати справу без її участі, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання також не з'явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав та просив розглядати справу без його участі. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи, що у письмовій заяві [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає можливим ухвалити рішення по суті справи в підготовчому судовому засіданні. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що 30 листопада 2013 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], був зареєстрований шлюб, про що Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 1715. Прізвище дружини після укладення шлюбу "[PERSON]". Сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Як вбачається з позовної заяви та письмових заяв сторін у грудні 2016 року вони припинили шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння, примиритися не бажають. Відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з взаємовідносин між сторонами, які проживають окремо, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а саме відсутність між сторонами взаєморозуміння, приймаючи до уваги всі обставини життя сторін, зокрема, обоюдне небажання зберегти шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб між сторонами слід розірвати. При зверненні з дійсним позовом позивачем були понесені судові витрати у виді сплати судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. Згідно з частиною 1 статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved