Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду з даним позовом до [PERSON] селищної ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29 липня 2015 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. Банківська, 23, смт. Новоайдар, Луганської області та земельна ділянка для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: вул. Банківська, 23, смт. Новоайдар, Луганської області. Спадкодавець за життя склав заповіт, яким усе своє майно заповідав своєму сину, позивачу [PERSON] Окрім того, позивач [PERSON] зазначив, що для того щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, він має довести свої родинні зв`язки з [PERSON], який помер 29 липня 2015 року, оскільки є розбіжності у написанні прізвища позивача та спадкодавця. Так, прізвище позивача українською мовою значиться як «Грінь», а прізвище померлого українською мовою значиться як «Гринь». При зверненні позивача до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв'язку з розбіжностями у написанні прізвища позивача та спадкодавця. Для вирішення питання та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, які належали [PERSON], померлому 29 липня 2015 року, за позивачем, було запропоновано звернутися до суду. На підставі вищенаведеного, позивач просив суд встановити факт, що він, [PERSON], є рідним сином [PERSON] та визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті батька. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради [PERSON], у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Відповідно до Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 29 липня 2015 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. Банківська, 23, смт. Новоайдар, Луганської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.11.1990 року (а.с. 14-15) та копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.27-31) та земельна ділянка для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: вул. Банківська, 23, смт. Новоайдар, Луганської області, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю (а.с.17-21). Спадкодавець за життя склав заповіт, яким усе своє майно заповідав своєму сину, позивачу [PERSON] (а.с.11). Окрім того, позивач [PERSON] зазначив, що для того щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, він має довести свої родинні зв`язки з [PERSON], який помер 29 липня 2015 року, оскільки є розбіжності у написанні прізвища позивача та спадкодавця. Так, прізвище позивача українською мовою значиться як «Грінь», а прізвище померлого українською мовою значиться як «Гринь». З обставин, наведених позивачем у позовній заяві, встановлено, що йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки є розбіжності у написанні прізвища позивача та його батька. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем [PERSON] підтверджується: співпадінням імені спадкодавця [PERSON] з по-батькові позивача [PERSON] у свідоцтві про народження позивача (а.с.8), довідкою про склад сімї, виданої [PERSON] селищною радою, на імя [PERSON], де зазначено, що [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.13). Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до 1 ч. ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин,а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи те, що під час судового розгляду обставини, викладені в позові, знайшли своє підтвердження, позивачем доведено факт наявності спадкового майна та правомірність його успадкування, факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], суд приходить до висновку про можливість задовольнити заявлені позивачем вимоги в повному обсязі шляхом застосування такого способу захисту, як визнання права на спадкове майно та встановлення факту родинних відносин. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 328, 392, 1216, 1220, 1221, 1225, 1233, 1235, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved