Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи тим, що 26 квітня 1995 року між ним та командитним товариством Будівельно монтажний поїзд №7 було укладено Договір про спільну діяльність. У відповідності до п.1.1. цього Договору його предметом було будівництво (замовником якого було ВАТ «Шляхмаш») дев'ятиповерхового будинку по [ADDRESS]. Пунктом 1.6. Договору було визначено, що за визначену п.1.3. Договору плату у розмірі 110000000 карбованців, йому у власність буде передана у побудованому будинку двокімнатна квартира, загальною площею 55,22 кв.м.. Згідно повідомлення КТ БМП-7 № 102 від 25.05.1995 року, яке було вручено йому при підписанні Договору, визначену п.1.3. Договору плату у розмірі 110000000 карбованців він згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 110 -11.05.1995 року перерахував на користь КТ БМП-7. Рішенням виконкому Бердянської міської ради № 33 від 08.02.1996 року було затверджено акт прийому в експлуатацію Державної приймальної комісії закінченого будівництвом першої черги на [ADDRESS] та присвоєно вказаному будинку поштову адресу: [ADDRESS]. Після чого, була здана в експлуатацію друга черга квартир, та 25.04.1996 року замовнику будівництва - ВАТ «Шляхмаш» - було видане свідоцтво про право власності на жилий будинок. При цьому, 14.05.1996 року генеральним підрядником будівництва - командитним товариством Будівельно монтажний поїзд №7, в якому він працював та з яким було укладено Договір про спільну діяльність, йому були передані ключі від двокімнатної квартири [ADDRESS], але ордер та правовстановлюючі документи на квартиру так надані і не були. Після чого, він вселився у вказану квартиру та з того часу у ній проживає, несе витрати на її утримання та оплачує усі комунальні послуги. В даний час бажає розпорядитися квартирою, але не може цього зробити, оскільки реєстраційним відділом виконавчого комітету Бердянської міської ради йому відмовлено у здійсненні державної реєстрації мого права власності на квартиру. Просить визнати за ним, [PERSON], право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Волков М.І. (договір від 14.11.2016р.) - позовну заяву підтримали та просили її задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Представник третьої особи - Реєстраційного відділу виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області - у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 26 квітня 1995 року між [PERSON], з однієї сторони та командитним товариством Будівельно - монтажний поїзд №7, з іншої сторони було укладено Договір про спільну діяльність. (а.с.5) У відповідності до п.1.1. цього Договору його предметом було будівництво дев'яти поверхового будинку по вул. Крилова у м. Бердянську. Пунктом 1.6. Договору було визначено, що за визначену п.1.3. Договору плату у розмірі 110 000 000 карбованців, позивачеві у власність буде передана у побудованому будинку двокімнатна квартира загальною площею 55,22 кв.м.. Згідно повідомлення КТ БМП-7 № 102 від 25.05.1995 року [PERSON] визначену п.1.3. Договору плату у розмірі 110 000 000 крб. повинен був перерахувати до 11.05.1995 року. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №110-11.05.1995 року [PERSON] було сплачену вищезазначену суму (а.с.5,6). Рішенням виконкому Бердянської міської ради № 33 від 08.02.1996 року було затверджено акт прийому в експлуатацію Державної приймальної комісії закінченого будівництвом першої черги на [ADDRESS] та присвоєно вказаному будинку поштову адресу: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок від 25 квітня 1996 року, виданого Бердянським виконавчим комітетом міської ради народних депутатів будинок за адресою: [ADDRESS] належить ВАТ «Шляхмаш» (а.с.9). Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що виходячи зі змісту наведених норм права (ст.ст.15, 392 ЦК України), потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Статтею 15 Закону України «Про власність» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому у користування, набуває права власності на це майно. Згідно з вимогами ст.430 ЦК Української РСР (редакція 1963 року) за договором про сумісну діяльність сторони зобов'язуються сумісно діяти для досягнення спільної господарської мети, як-то: будівництво і експлуатація міжколгоспного або державно-колгоспного підприємства або установи (що не передаються в оперативне управління організації, яка є юридичною особою), будування водогосподарських споруд і пристроїв, будівництво шляхів, спортивних споруд, шкіл, родильних будинків, жилих будинків і т. ін. Громадяни можуть укладати договір про сумісну діяльність лише для задоволення своїх особистих побутових потреб. Частиною першою статті 432 ЦК Української РСР (редакція 1963 року) визначено, що для досягнення мети, зазначеної у статті 430 цього Кодексу, учасники договору про сумісну діяльність роблять внески грошима чи іншим майном або трудовою участю. Грошові та інші майнові внески учасників договору, а також майно, створене або придбане в результаті їх спільної діяльності, є їх спільною власністю. Частиною першою статті 128 ЦК Української РСР (редакція 1963 року) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. [PERSON] повністю сплатив внесок відповідно до договору про спільну діяльність, що підтверджується квитанцією від 11.05.1995 року, та йому було передано у користування квартиру [ADDRESS], за таких обставин він набув право власності на спірну квартиру. За таких підстав суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved