Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

18.11.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 2004 року вона проживала в цивільному шлюбі з відповідачем. [INFO] народилася донька [PERSON], батьком якої записано [PERSON]. Позивачка вказує, що на теперішній час вона від відповідача ніякої матеріальної допомоги на дитини не надає, хоча можливість це робити в нього є, так як він працює у Шахтоуправлінні «Першотравневе» ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля». Позивачка зазначає, що відповідач більше нікому не сплачує аліменти. На підставі статей 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON]. Позивачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала і просила задовольнити. Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав. В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно до правил ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що сторони з 2004 року проживали спільно у цивільному шлюбі. У сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], актовий запис № 60, свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 16.01.2006 року /а.с. 3/. Спільне проживання з відповідачем припинено, донька проживає разом з позивачкою. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного суду України в своїй Постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько дитини повинен піклуватися про неї та утримувати, однак матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягувати на користь позивачки на утримання доньки, аліменти у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 18 листопада 2013 року. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України позивачка зазначила ціну позову за сукупністю виплат за шість місяців виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років, складає - 1210 грн., відповідно ціна позову склала 1210 грн. х 30% х 6 місяців = 2178 грн.. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» розмір мінімальної заробітної плати складає 1147 грн., в зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі зазначеного, ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України, ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved