Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

28.11.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, 29 жовтня 2011 року померла її мати [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді належних їй за життя часток земельних ділянках. [PERSON] як спадкоємець 1-ї черги за законом на майно померлої дружини, відмовився від прийняття спадщини на її користь. Вона як спадкоємець 1-ї черги за законом на майно померлої матері звернулася до Державного нотаріуса Пятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, однак, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, кадастровий номер 3220884001:01:054:0005, розташованої за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Іванків, вулиця Пролетарська, 57, а також їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, кадастровий номер 3220884001:01:054:0004, розташованої за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Іванків, вулиця Пролетарська, 57, в зв'язку з тим, що неможливо визначити склад спадкового майна. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №944881 від 19.09.2008 року, та державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 944882 від 19.09.2008 року співвласником земельної ділянки, кадастровий номер 3220884001:01:054:0005 та кадастровий номер 3220884001:01:054:0004 окрім померлої [PERSON] є [PERSON] Здійснити поділ нерухомого майна за домовленістю між його співвласниками неможливо, оскільки один із співвласників помер, а за життя договір про поділ майна, що є у спільній сумісній власності, укладений не був. Так як у разі поділу майна частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними й інше не встановлено домовленістю між співвласниками та законом. Тому вона вважає, що кожному із співвласників належить по 1/2 частці вищевказаних земельних ділянок. У звязку з вищевикладеним просить суд визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки загальною площею 0,2522 га, кадастровий номер 3220884001:01:054:0005, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованої за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Іванків, вул. Пролетарська, 57 та визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,1579 га, кадастровий номер 3220884001:01:054:0004, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Іванків, вул. Пролетарська, 57. В судове засідання представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, обставини справи підтвердив. Представник Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області до суду не зявився, повідомлений належними чином про час та місце розгляду справи, до початку розгляду справи надав до суду лист в якому просить суд проводити розгляд справи у його відсутність та зазначив, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Пятої Київської державної нотаріальної контори до суду не зявився, повідомлений належними чином про час та місце розгляду справи, до початку розгляду справи надав до суду лист в якому просить суд проводити розгляд справи у його відсутність. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, причина неявки суду не відома. Клопотань про перенесення розгляд управи не надійшло. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову [PERSON] з наступних підстав. Згідно ст.1268 спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Стаття 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Встановлено, що 29 жовтня 2011 року померла [PERSON], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві, видано Свідоцтво про смерть серії 1-БК № 219009 (а.с.11). Після смерті якої відкрилася спадщина на належне при житті їй майно у відповідності з вимогами закону, а саме: частки земельних ділянок, які розташовані за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Іванків, вулиця Пролетарська, 57, про що свідчать державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯД №944881 від 19.09.2008 року та серії ЯД № 944882 від 19.09.2008 року (а.с.12-13). [PERSON] як спадкоємець 1-ї черги за законом на майно померлої дружини [PERSON], відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON], про, що свідчить заява від 25.04.2012 року, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи № 281/2012 заведеної після смерті [PERSON] [PERSON] є дочкою померлої [PERSON], про, що свідчить свідоцтво про народження серії ІІ-БК № 438876 (а.с.8). Позивач як спадкоємець 1-ї черги за законом на майно померлої матері звернувся до Державного нотаріуса Пятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса №3158/02-31 від 28.10.2016 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, кадастровий номер 3220884001:01:054:0005, розташованої за адресою: Київська область. Бориспільський район, с. Іванків, вулиця Пролетарська, 57, а також постановою державного нотаріуса №3159/02-31 від 28.10.2016 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, кадастровий номер 3220884001:01:054:0004, розташованої за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Іванків, вулиця Пролетарська, 57, в зв'язку з тим, що неможливо визначити склад спадкового майна (а.с.14-15). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовною провадження. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У відповідності до ст. 1277 Цивільного кодексу України у випадку відсутності спадкоємців чи неприйняття ними спадщини, спадщина переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Ця обставина змушує Позивача звертатись в суд з позовом до Іванківської сільської ради. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Зі змісту ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності Є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. В силу ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними (ч.1 сі.372 ЦК України). У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч.2 ст.370 ЦК України). Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч.4 ст.372 ЦК України). На підставі ч.3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №944881 від 19.09.2008 року, та державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 944882 від 19.09.2008 року співвласником земельної ділянки, кадастровий номер 3220884001:01:054:0005 та кадастровий номер 3220884001:01:054:0004 окрім померлої [PERSON] є [PERSON]. Здійснити поділ нерухомого майна за домовленістю між його співвласниками неможливо, оскільки один із співвласників помер, а за життя договір про поділ майна, що є у спільній сумісній власності, укладений не був. Так як у разі поділу майна частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними й інше не встановлено домовленістю між співвласниками та законом. Позивач вважає, що кожному із співвласників належить по 1/2 частці вищевказаних земельних ділянок. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, враховуючи положення ч. 1 ст. 1241 ЦК України [PERSON] має право на половину частки спадкового майна, а саме земельних ділянок, за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Іванків, вулиця Пролетарська, 57. Статтею 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що у позовах про визнання права власності на майно, ціна позову визначається вартістю майна. Відповідно до висновку щодо ринкової вартості земельної ділянки загальною площею - 0,2522 га., кадастровий номер 3220884001:01:054:0005, ринкова вартість становить 145828: гривень. Ринкова вартість ? частини становить: 72914 гривень (а.с.19-20). Згідно до висновку щодо ринкової вартості земельної ділянки загальною площею - 0,1579 га., кадастровий номер 3220884001:01:054:0004 ринкова вартість становить: 63915 гривень. Ринкова вартість ? частини становить: 31957 гривень 50 коп. (17-18). Таким чином у позивача виникла необхідність звернутися до суду про визнання права власності на частки земельних ділянок за законом після смерті [PERSON] Судом також встановлено, що інших спадкоємців, які б своєчасно подали заяви на прийняття спадщини, крім позивача, - не має. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про наявність спору про право з іншими спадкоємцями. Права щодо володіння, користування та розпорядження спадковим майном позивача порушуються, а тому підлягають захисту відповідно до ст. 392 ЦК України, оскільки не визнаються органом, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Враховуючи викладені вище обставини, Позивач є належним позивачем, який не може юридично закріпити своє право на спадщину. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності на спадкове майно. Крім того, згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Беручи до уваги, що позивач, як спадкоємець за законом, має право на набуття права власності на частки земельних ділянок, після смерті [PERSON], а також те, що вона має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак не змогла його отримати з незалежних від її причин, - позовні вимоги щодо визнання права власності слід задовольнити в повному обсязі. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Оскільки таке свідоцтво видано не було, з незалежних від позивача причин, суд вважає за можливе ухвалити відповідне рішення визнавши спадкоємця власником зазначеного нерухомого майна. Судові витрати за розгляд позовних вимог покласти на позивача, яка сплатила їх при поданні позову до суду, за клопотанням останньої. На підставі викладеного та ст.ст. 16, 328, 355, 357, 368, 370, 372, 392, 1216, 1218, 1222, 1223, 1241, 1261, ч. 5 ст. 1268, 1277, 1297 ЦК України, ст. 41 Конституції України,

Outcome: approved