Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

23.07.2020 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 78 386, 40 грн. заборгованості за договором позики, судові витрати. У обґрунтування позову посилається на те, що ТзОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги з надання у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. 03.06.2017 між ним та відповідачем укладено договір позики №200597 в електронній формі. За умовами договору позикодавець надає позичальникові кошти в сумі 1800 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вважається датою укладення договору позики. Так, на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1800 грн., що підтверджується повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» , яке надає ТзОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк - еквайер здійснює зарахування коштів, згідно договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016. Таким чином, позивачем належним чином виконані умови Договору позики, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість. Загальний розмір заборгованості станом на 12.07.2020 становить 78 386,40 грн., з яких 1800 грн. основний борг, 36 806,40 грн. заборгованість по відсоткам, 39 780 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Враховуючи відмову [PERSON] сплатити заборгованість у добровільному порядку, ТОВ «ВЕЛЛФІН» вимушено звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача в позовній заяві просив про розгляд справи без його участі, відносно проведення заочного розгляду не заперечує. Позов просив задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин своєї неявки не повідомляв, однак належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи за останньою відомою судові адресою. Суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріли справи, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід частково задоволити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 27.10.2015 серія [NUMBER] , реєстраційний номер 16103225 виданого Національною комісією, що здійснює Державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ТОВ «ВЕЛЛФІН» зареєстровано як фінансову установу. З договору позики № 200597 від 03.06.2017 вбачається, що такий укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] . Відповідно договору позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 1800 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування. Позика надається виключно за допомогою веб-сайту за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Строк позики складає 30 днів, позика має бути повернута згідно графіку розрахунків до 03.07.2017. Договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання останнім своїх зобов`язань. Відповідно до графіку розрахунків до договору позики сума по договору 1800 грн., дата погашення 03.07.2017, сума до сплати процентів 972 грн., разом до сплати 2772 грн. Згідно довідки щодо заборгованості за договором №200597 від 03.06.2017 станом на 12.07.2020 загальна сума заборгованості становить 78 386,40 грн., з яких 1800 грн. основний борг, 36 806,40 грн. заборгованість по відсоткам, 39 780 грн. заборгованість за простроченими відсотками. 18.05.2016 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та Фінансовою компанією «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» укладено договір про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3, відповідно до якого ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» надає ТзОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк - еквайер здійснює зарахування коштів. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Положенням ст.1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Виходячи з того, що матеріали справи містять належні докази на підтвердження факту надання відповідачу позики за Договором № 116834 та враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо зворотного з боку відповідача, вимога про стягнення основного боргу (суми по договору) у розмірі 1800 грн. та 972 грн. відсотків є такою, що підлягає задоволенню. Що ж до вимоги про стягнення нарахованих та невиплачених відсотків за користування позикою, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до висновку, якого дійшла колегія суддів Великої Палати Верхового Суду у своїй постанові від 28.03.2019, прийнятій за результатами розгляду справи №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане, Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Отже, враховуючи вищезазначені норми матеріального права та позицію Великої Палати Верхового Суду, висловлену у справі №444/9519/12, можна дійти висновку, що нарахування відсотків за ставкою, визначеною Договором відбувається лише у період строку кредитування. Оскільки позика відповідачем за вказаним договором була надана строком на 30 днів, тобто до 03.07.2017, та враховуючи наявний в матеріалах розрахунок, який є невід`ємною частиною вищезазначеного Договору, з відповідача підлягають стягненню відсотки за процентною ставкою, встановленою Договором, у загальному розмірі 972 грн. Крім того, доречним буде зауважити, що оскільки позиція позивача не містить відсилання на приписи ст. 625 ЦК України, відсутні підстави для застосування наслідків прострочення виконання зобов`язання, визначені положенням вказаної норми. Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково, в сумі 2772 грн. Відповідно до п. 6 ч. 1 під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.141ЦПК України та ст.4 Закону України"Про судовий збір" з відповідача на користь позивача слід стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 74,33 грн. з понесених судових витрат. На підстав вищевикладеного,

Outcome: approved