Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

25.08.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відповідно до якої просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на його користь матеріальну шкоду в сумі 8 500 грн. яка складається з сум: 2 500,00 грн. - розмір франшизи, та 6 000,00 грн. - сума за надання правової допомоги адвокатом; моральну шкоду в розмірі 4 793,80 грн., та на користь Держави судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 01.09.2020 року до суду надійшла відповідь ВАДР ГУДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено вказану справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін на 13 жовтня 2020 року. 13.10.2020 року у зв`язку із знаходженням судді Кузнецової В.В. на лікарняному судове засідання відкладене на 25.11.2020 року. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача та без її участі. Відповідач про час, дату та місце судового засідання сповіщався належним чином, однак до суду повторно не з`явився без поважних причин, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності суду не надавав та не заявляв. Представник третьої особи АТ «Страхова група «ТАС» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання ним судової повістки, причини неявки суду не повідомив. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 29.05.2020 року о 19.45 годині в місті Одесі на вул. Маршала Говорова, 10/4, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Ford Transit, н.з. [NUMBER] скоїв зіткнення з припаркованим на паркомісці автомобілем Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] , та залишив місце ДТП. [PERSON] порушив вимоги п. 2.10, п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, за що відповідальність передбачена ст. ст. 122-4, 124 КУпАП. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом [NUMBER] про реєстрацію транспортного засобу Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] . Позивач вказує, що з допомогою адвоката встановив кому належить і хто керує автомобілем Ford Transit, н.з. BG , [NUMBER] , який уїхав з місця скоєного ним ДТП. В подальшому звернувся до Управління патрульної поліції в Одеський області з відповідною заявою про притягнення винного водія до адміністративної відповідальності. За вказаним вище фактом співробітниками поліції відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 074134 від 03.06.2020 року за ст.124 КпАП України, який підписав правопорушник. Крім того, за вказаним вище фактом співробітниками поліції відносно [PERSON] був складений другий протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 074135 від 03.06.2020 року за ст.122-4 КпАП України, який також підписав правопорушник. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Приморського районного суду м Одеси від 03 липня 2020 року по справі № 522/9632/20 визнано [PERSON] винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КпАП України, та призначено адміністративне покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 255,00 гривень. Також, постановою Приморського районного суду м Одеси від 03 липня 2020 року по справі № 522/9632/20 визнано [PERSON] винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень. Відповідно правових висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц про те, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду погодилася з доводами відповідача, який заперечував проти відшкодування вже виплаченого позивачем потерпілій страхового відшкодування, оскільки вважав, що саме на страховика відповідача покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування. 01.06.2020 року позивач звернувся до МТСБУ з відповідним повідомленням про ДТП і заявою про виплату суми заподіяної шкоди. Оцінювачем [PERSON] на виконання робіт (доручення МТСБУ) по справі № 68079 від 09.06.2020 р. № 3.1-02/68079/вих.3, проведено огляд пошкоджень на території офіційного дилера Skoda - «Автотрейдінг-Одеса» (вул. 6-й км, Овідіопольська дорога, 10/2, Одеса). Після чого була складена і засвідчена печаткою фототаблиця. 11 червня 2020 року майстром [PERSON] було виписано рахунок - фактура № АС -0006031 на суму: 14 298,22 грн. з урахуванням ПДВ: 17 155,48 грн. Однак, через деякій час позивач отримав від МТСБУ повідомлення, що по відношенню до транспортного засобу марки FORD з державним номерним знаком [NUMBER] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності, поліс № АР 7409021, виданий страховою компанією АТ «СГ «ТАС» (приватне). 30.04.2020 року між АТ «СГ «ТАС» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 7409021, за яким були застраховані майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу «Ford Transit», н.з. [NUMBER] . Строк дії договору до 30.04.2021 року. Таким чином, на момент скоєння [PERSON] , 29.05.2020 року, договір був дійсним. Франшиза за Договором страхування становить 2 500,00 гривень. 16.06.2020 року АТ «СГ «ТАС» отримало від [PERSON] , як водія автотранспортного засобу Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , письмове повідомлення про ДТП, встановленого МТСБУ зразка та отримало заяву про страхове відшкодування. Страховик у встановлені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строки, здійснив огляд транспортного засобу із залученням експерта. Оцінка ринкової вартості та розміру шкоди, завданої транспортним засобом «Ford Transit», н.з. BG , [NUMBER] ., була проведена експертом-автотоварознавцем [PERSON] . Відповідно до звіту № 39-07-20 від 19.07.2020 р. ФОП [PERSON] про оцінку вартості відновлюваного ремонту, розмір матеріального збитку становить 14 232,78 грн., а вартість відновлюваного ремонту з коефіцієнтом фізичного зносу, відповідно до звіту № 39-07-20 від 06.07.2020 р. ФОП [PERSON] становить 9 587,60 грн. Розрахунок страхового відшкодування згідно листа АТ «СГ «ТАС» від 11.08.2020 року, з урахуванням безумовної франшизи у розмірі 2 500 грн. та суми ПДВ, становить 6 401,05 грн Згідно платіжного доручення № 113896 від 28 липня 2020 р. сума у розмірі 6 401,05 гривень, була перерахована на особистий рахунок позивача з призначенням платежу «згідно страхового акту № АР 409021 від 30.04.2020 року». Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV передбачає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. 32.7 ст. 32 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 р. № 142/5/2092 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за № 1074/8395) (далі - Методика). Крім того, згідно з Положенням про порядок та умови проведення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 р. № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей. Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку. Потерпілий у ДТП має право стягнути шкоду безпосередньо з особи, яка її завдала, навіть якщо цивільно-правова відповідальність цієї особи застрахована (ВСУ від 26 жовтня 2016 р., у справі № 6-954цс16). Позивач вказує, що ним не отримано від відповідача грошових коштів в якості сплати франшизи у розмірі 2 500.00 гривень, а тому вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно до ч. 1, 2 п. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Позивач в позовній заяві вказує, що завдана моральна шкода, виразилась у душевних стражданнях, у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача: пошкодженням його майна, приховуванням від правоохоронних органів (уїзд з місця ДТП), проведенням позивачем дій направлених на встановлення даних водія автомашини на болгарській реєстрації, тривалим очікуванням відшкодування завданої шкоди від МТСБУ, а потім від АТ СГ «ТАС». Крім того, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, позивач на час подання позовної заяви перебуває у пригніченому стані, відчуває певний емоційний та фізичний дискомфорт, пов`язаний з необхідністю проведення оцінки пошкодженого автомобілю, його ремонтом і відшуканню грошових коштів на це, позбавлений можливості використовувати пошкоджений автомобіль, звертатися до страхової компанії за страховою виплатою, звертатися до суду з позовною заявою, у зв`язку з чим оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 4 793.80 гривень. Згідно із п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачу, як власнику транспортного засобу, автомашина якого потрапила у дорожньо-транспортну пригоду, з вини відповідача, завдано моральної шкоди, пов`язаної з душевними стражданнями з приводу пошкодження його майна - автомобіля Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] , з необхідністю звертатися до Управління патрульної поліції в Одеський області, МТСБУ та страхової компанії - АТ «СГ «ТАС», до суду, що спричинило незручності у його житті та порушило нормальні життєві стосунки. Разом з тим, з урахуванням викладеного, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений розмір відшкодування моральної шкоди в 4 793,80 гривень не є завищеним, а тому підлягає стягненню з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу. Право на правову допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України. Статтею 133 ЦПК передбачені види судових витрат і передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). Відповідно до ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Приписи ст. 632 ЦК України врегульовують поняття ціни в договорі. Така ціна встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена, виходячи з його умов, вона визначається, виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Разом з цим, ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» надає визначення поняттю адвокатського гонорару. Таким чином, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Постановою від 20.11.2018 р. у справі № 910/23210/17 Верховний Суд висловлює наступну позицію: «Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта». Позивачем надано суду копію Договору про надання правничої допомоги за № 01-06/2020 01.06.2020 року, укладеного між [PERSON] , та адвокатом, [PERSON] ; копію додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги № 01-06/2020, який встановлює погодинну ставку роботи адвоката в розмірі 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за 1 годину участі адвоката під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, участь в судових засіданнях; копію акту про прийняття-передачу виконаних робіт від 19.08.2020 року, копію квитанції до прибуткового касового ордера №15 від 03.06.2020 року про сплату гонорару у розмірі 6 000 грн.. Як вбачається із матеріалів справи, позивач надав суду усі необхідні та допустимі докази, пов`язані із наданням правової допомоги, а тому вимоги щодо стягнення судових витрат на правову допомогу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Законом України «Про судовий збір» визначено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що позивач є інвалідом ІІ групи. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ груп. У зв`язку з чим позивачем при зверненні до суду судовий збір сплачено не було. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, оскільки позивачем при зверненні до суду судовий збір сплачено не було, оскільки останній звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved