Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

[PERSON], 11.10.2017 року звернулась до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначила, вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 06.01.2016 року. Спільне життя з відповідачем не склалось через постійні конфлікти, які виникали через образи та інше, шлюбних стосунків сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. На збереження сім'ї позивачка не згодна. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. (а.с.17) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився двічі, поважних причин своєї неявки суду не повідомив. (а.с.16) Відповідно до ст. 128 ч. 11 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, отже враховуючи, що судом були виконанні вимоги ч.11 ст.128 ЦПК України, суд вважає його таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та визнає його неявку з неповажних причин. Окрім того позивачем відповідач був сповіщений шляхом оголошення до газет «Урадовий кур'єр» та «Одеські вісті».(а.с.31-40). В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. В порядку ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, згоди позивача та неявки відповідача в судове засідання без поважних причин,. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147 від 03.10.2017 року внесенні зміни до відповідних Кодексів. Згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, із змінами внесеними відповідно до зазначеного Закону, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи, що внесенні зміни до ЦПК України набрали чинності 15 грудня 2017 року, суд вважає розглянути справу за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, а також п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 06 січня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, на підставі актового запису №1. (а.с.4) Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], копія свідоцтва про народження наявна в матеріалах справи. (а.с.8) Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Сторони припинили подружні відносини і проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї позивач вказує відсутність між ними взаєморозуміння та різних характерів, а тому наполягає на розірванні шлюбу і вважає, що їх сім`я розпалася остаточно. Майнові суперечки між сторонами відсутні. Спору щодо поділу майна подружжя та місця проживання дитини сторони не мають. Згідно ч. 2 ст.112 СК України «Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них». Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, між ними відсутній спір про місце проживання дитини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує лише формально, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне врахувати заяву позивача про залишення позивачу прізвища, яке вона отримала після реєстрації шлюбу - "[PERSON]". Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судовий збір по справі складає 640.00 грн., який повністю сплачено позивачем при зверненні до суду та розподілу не підлягає. На підставі ст.ст.105,110,112-115 СК України,

Outcome: approved