Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що згідно паспорта громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера та інших документів, її прізвище «Чічул».\~ 01.02.2010 року на підставі розпорядження Сквирської районної державної адміністрації №41 від 22.01.2009 року заявниці було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №692596,\~ в якому помилково зазначено прізвище заявниці «Чігул». Заявниця звернулась до Сквирського відділу ГУ Держгеокадастру у Київській області із заявою про внесення виправлень у допущені помилки у її прізвищі, однак їй було відмовлено у здійсненні виправлень. Розбіжності у вище вказаних документах перешкоджають їй у повному обсязі розпоряджатися своєю власністю. Посилаючись на зазначені обставини, заявник просить суд встановити факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК №692596, виданий на імя [PERSON] дійсно належить [PERSON]. Заявниця в судове засідання не зявилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання свого представника не направила, про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, повно та всебічно зясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що Розпорядженням Сквирської районної державної адміністрації №41 від 22.01.2009 року заявниці надано у власність земельну ділянку площею 0,0801 га, цільове призначення для ведення садівництва, розташовану у Київській області, Сквирського району, Пищиківська с/р, СТ «Джерело», діл. №342, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК №692596. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 6 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Як роз'яснено в листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. У вказаному листі Верховного Суду України також зазначено, що заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: - особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй. Той факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку ЯК №692596 належить саме заявниці, підтверджується наданими до суду доказами. Заявницею надано копію паспорта громадянина України серії СК 901822 на імя [PERSON], [INFO], місце народження місто Біла Церква Київської області (а.с.4). Заявницею також надано копію картки платника податків на імя [PERSON] (а.с.6). В матеріалах справи міститься копія довідки, виданої [PERSON] про те,що вона дійсно є членом садівничого товариства «Джерело» і користується земельною діянкою площею 0, 08 кв.м,\~ яка була виділена у користування в 1992 році та копія членської книжки садовода на імя [PERSON] (а.с.9-10). Встановлення факту належності заявнику зазначеного правовстановлюючого документу має значення для того, щоб у повному обсязі розпоряджатися своїм майном, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку є основним документом, що підтверджує право власності. Оскільки встановити даний факт іншим способом, окрім судового неможливо, аналіз зібраних по справі доказів та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, що передбачено ч.1 ст. 315 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved