Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

16.09.2020 року на розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Сторони по справі з 03 червня 2017 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . З лютого 2019 року шлюбні відносини подружжя фактичного припинено, сторони мешкають окремо. Неповнолітній син [PERSON] , 2017 року народження проживає з позивачем, знаходяться на її утриманні. Домовленості про добровільну виплату аліментів на утримання дитини між сторонами не досягнуто. На теперішній час [PERSON] відчуває матеріальні труднощі, відповідач [PERSON] на своєму утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, отже має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина. За таких обставин, [PERSON] просить в судовому порядку встановити [PERSON] обов`язок сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Ухвалою суду від 18.09.2020 року судом за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення; розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідачем [PERSON] , в порядку та строк, передбачені ст. 278 ЦПК України не подано. Сторони на виклик до суду не з`явилися. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] \~у судове засідання не з`явився, надав суду, в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України заяву про визнання позовної заяви, відсутності заперечень проти стягнення аліментів та розгляд справи за його відсутності, що узгоджується з ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Миколаївка Покровського району Донецької області, громадянка України, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (підтверджено копією паспорта а.с. 4, копією витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання а.с. 5). Відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Новоселівка-1 Ясинуватського району Донецької області, громадянин України, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (підтверджено копією паспорта а.с. 6). 03.06.2017 року укладено шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] (підтверджено копією свідоцтва про шлюб а.с. 8). В шлюбі у сторін народжений син [PERSON] , [INFO] (підтверджено копією свідоцтва про народження а.с. 9). Згідно довідки Гродівської селищної ради Покровського району Донецької області № 822 від 05.08.2020 року [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільне проживання подружжя [PERSON] припинено. На час розгляду справи сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, мають різні бюджети, дитина проживає з позивачем (матір`ю), домовленості про надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не досягнуто. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення повноліття та за ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитини. При розгляді справи, враховуючи роз`яснення постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", та встановивши наступні відносини: - наявність батьківських правовідносин між неповнолітньою дитиною та [PERSON] , до якого пред`явлено вимогу про стягнення аліментів (родинний зв`язок між сторонами по справі судом визначено за правилами, встановленими нормами глави 12 СК України, споріднення підтверджено свідоцтвом про народження); - знаходження неповнолітньої дитини на утриманні [PERSON] , яка пред`явила позов про стягнення аліментів (після фактичного припинення шлюбних відносин неповнолітній син мешкає разом з матір`ю (позивачем); - відсутність між батьками, сторонами по справі, угоди про сплату аліментів (договору про сплату аліментів на дитину відповідно до ч. 1 ст. 189 СК України не укладено); - невідповідність утримання неповнолітньої дитини, що надається, розміру достатньому для нормального розвитку, - суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо встановлення аліментних зобов`язань відповідачу є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд в розумінні ст. 182 СК України враховує: - стан здоров`я платника аліментів та дітей: будь-якої інформації щодо хворобливого стану відповідача не надано; згідно довідки Гродівської лікарської селищної амбулаторії [PERSON] , 2017 року народження здоровий та на диспансерному обліку не перебуває а.с. 10; - матеріальне становище платника аліментів: відповідач [PERSON] має працездатний вік, протипоказань для роботи за станом здоров`я не має, довідку про отримувані доходи суду не надано; - відсутність у [PERSON] грошових зобов`язань, відповідач не несе утримань за виконавчими листами, не має неповнолітніх, непрацездатних осіб на утриманні; згідно довідки Ясинуватського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 17.4-74/34008 від 17.08.2020 року за даними автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі документи щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , 2017 року народження не перебували та не перебувають а.с. 11. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач [PERSON] заявляє вимогу стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частки від доходу. Відповідачем [PERSON] суду в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України адресовано заяву про повне визнання пред`явлених до нього вимог, визнання викладених в позовній заяві обставин. Така заява підлягає прийняттю, доказів того, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси осіб, - суду не надано. З урахуванням вказаних правових норм, суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини доходу (25 відсотки), як такі що ґрунтуються на чинному законодавстві, визнані відповідачем, та спрямовані на забезпечення інтересів неповнолітньої дитини відповідно до справжніх обставин справи. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша компенсується за рахунок держав. Так, позивач [PERSON] в силу Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати державного мита, тому судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] в дохід держави. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі\~ст.\~ст.\~180,\~181,\~182,\~183,\~191\~СК України,\~

Outcome: approved