Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

16 серпня 2017 року позивач звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 15 грудня 2007 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Очаківського району. загальною площею 7,63 га. Вказану земельну ділянку [PERSON] заповіла позивачу. 16 серпня 2017 року він звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, нотаріусом йому біло відмовлено у цьому, оскільки оригінал державного акту на право власності на землю втрачений. Посилаючись на викладене, позивач просив визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. У судовому засіданні встановлено, що 15 грудня 2007 року померла [PERSON] (а.с.8). 17 червня 2003 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла право на земельну частку (пай) згідно сертифікату МК 0099806 площею 7,13 умовних кадастрових гектарів, майновий пай, що знаходиться в місцевому господарстві СТВ "Україна" Очаківського району Миколаївської області [PERSON] (а.с.10). В подальшому сертифікат було переоформлено на Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії МК № 042464. (а.с.9). \~\~ Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з положенням ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини як визначено у ст.81 ч.1 Земельного кодексу України. Як вбачається з роз'яснення приватного нотаріуса Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], при зверненні до нотаріуса [PERSON] не надано документів, які підтверджують право власності померлої на спадкове майно, у звязку з їх відсутністю. Інформація про реєстрацію права власності на нерухоме майно померлої у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно також відсутня. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом та своєчасно прийняв спадщину, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, то право власності на спадкову земельну ділянку після смерті [PERSON] слід визнати за ним, а тому суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права у обраний ним спосіб, що повністю відповідає вимогам ст.16 ЦК України та ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Outcome: approved