Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

29 червня 2021 року позивач звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 25 жовтня 2019 року між позивачем та [PERSON] був укладений Кредитний Договір №191025-001. Відповідно до пункту 1.1 Договору, позивач надає відповідачу кредит у розмірі 30000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит позивачу та зробити оплату за користування кредитом на умовах, що передбачені договором. Позивач свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кредитні кошти у передбаченому договором розмірі, що підтверджується платіжним дорученням №354 від 25 жовтня 2019 року про перерахування відповідачу суми кредиту на визначений у кредитному договорі рахунок, з вирахуванням комісії 5,5% за оформлення кредиту. Відповідач був зобов`язаний здійснювати щомісячні платежі та до 25 жовтня 2020 року повністю сплатити заборгованість, проте не виконує зобов`язання за Договором. Станом на день подачі позовної заяви відповідач лише частково сплатив заборгованість, погасивши 2550, 00 гривень основної заборгованості (за тілом кредиту) та 1650,00 гривень нарахованих відсотків. Загальна заборгованість відповідача за кредитом складається із залишку суми отриманої позики (тіло кредиту) - 27450,00 гривень, нарахованих відсотків за користування кредитними коштами - 29700,00 гривень, штрафу за неналежне виконання зобов`язань - 1235,00 гривень. Штрафні санкції на період карантину не нараховувались. Також, зазначає, що позивач звертався до відповідача телефоном та письмово з вимогами про належне виконання умов договору та сплату боргу у позасудовому порядку, однак відповідач виконувати умови договору відмовляється, а тому позивач змушений звернутись за захистом свого порушеного права до суду. На підставі викладеного у позовній заяві, просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» заборгованість у розмірі 58385,00 гривень. Розподілити судові витрати згідно із законом. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.07.2021 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» Богодухов Д.О. до судового засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції з повісткою про виклик, а також шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-сайті "Судова влада України". Відповідно до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не надіслав до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Заяв про поважність причин неявки та про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому суд, відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. 02 грудня 2021 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 12 ЦПК України). Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25 жовтня 2019 року між ТОВ «Кредитсервіс» та відповідачем був укладений кредитний договір № 191025-001, відповідно до пункту 1.1 якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 30000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язувався повернути кредит позивачу та зробити оплату за користування кредитом на умовах, що передбачені Договором. Отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором підтверджується платіжним дорученням № 354 від 25 жовтня 2019 року про перерахування відповідачу суми кредиту на визначений в кредитному договорі рахунок, з вирахуванням комісії 1650,00 гривень за оформлення кредиту, на суму 28350,00 гривень. Відповідно до пункту 4.2 Договору плата за користування кредитом складає 5,5% в місяць від загального розміру кредиту. Крім щомісячних процентів, стягується разовий процент у розмірі 5,5 % від загального розміру кредиту. Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок відповідача. Згідно пункту 2.2 Договору відповідач зобов`язаний повернути кредит та здійснити плату за його користування до 25 жовтня 2020 року, але в будь-якому разі Договір діє до повного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором. Відповідач був зобов`язаний здійснювати щомісячні платежі згідно з розділом 5 Договору (графік платежів). Сторони також погодили порядок і строки виконання зобов`язання. Повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, сплачуючи позивачеві до 25 числа кожного місяця кошти у розмірі 4150,00 гривень (щомісячний платіж) упродовж строку кредитування. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на строк до 25 жовтня 2020 року. За розрахунками позивача у відповідача у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору утворилась заборгованість у розмірі 58385,00 гривень, яка складається з: залишку суми отриманої позики (тіло кредиту) - 27450,00 гривень, нарахованих відсотків за користування кредитними коштами - 29700,00 гривень, штрафу за неналежне виконання зобов`язань - 1235,00 гривень. Суд, вирішуючи справу в межах позовних вимог, відповідно до статті 13 ЦПК України, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина перша статті 1048 ЦК України передбачає , що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а частина перша статті 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частинами першою, другою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до пункту 7.2 Договору у разі порушення позичальником виконання зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за цим договором, він зобов`язується сплатити на користь кредитодавця штраф. У разі несвоєчасної оплати кожного щомісячного платежу (понад 7 календарних днів) позичальник сплачує штраф в розмірі 10 % від загальної суми простроченої заборгованості. У такому разі позичальник зобов`язаний заплатити на користь кредитодавця нарахований штраф до завершення дії договору. Загальна сума штрафу не може бути більшою за 50% суми кредиту. Розділом 4 Паспорту кредитного продукту «12 місяців» до Договору від 25 жовтня 2019 року, який підписано відповідачем, визначено, що у разі якщо протягом 7 (семи) календарних днів з кінцевої дати повного погашення кредиту, що визначається виходячи з терміну кредитування, кредит не був повністю погашений, щомісячна плата за користування кредитом нараховується кожен повний та неповний місяць до моменту повного остаточного погашення позичальником кредиту на умовах договору. Таким чином, відповідач на підставі кредитного договору отримав кредит у розмірі 30000,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 5,5 % на місяць, але взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів не виконує в повному обсязі, чим істотно порушує умови укладеного договору. Як убачається із долученої до матеріалів справи Вимоги позивача повернути усю суму кредиту та здійснити платежі за нарахованими процентами за користування кредитом та інші платежі (досудова вимога №10/07-4 від 10 липня 2020 року) відповідач не виконав та продовжує порушувати зобов`язання за кредитним договором. Станом на день розгляду справи спір між сторонами не врегульований, відповідач заборгованість за кредитним договором у добровільному порядку не сплатив. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача є доведеними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у сумі 2270,00 гривень.

Outcome: approved