Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування вимог зазначає, що 01.09.2015 року відповідач взяв у нього в борг 3\~600 дол. США. 01.10.2015 року [PERSON] взяв у нього кошти в сумі 2\~400 дол. США. Вищевказані позики [PERSON] зобов»язався повернути за вимогою позивача, що підтверджується відповідними розписками. Однак, на вимогу позивача [PERSON], ухиляється від повернення боргу, при зустрічах обіцяє повернути борг але не повернув і до цього часу. Просить стягнути з [PERSON] на його користь 135448 грн. 06 коп, що за курсом НБУ на день подачі позову до суду еквівалентно 6000 доларів США. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просить задовольнити. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином, відповідно п. 3 ст. 76 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у повному обємі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01.09.2015 року [PERSON] передав, а [PERSON] отримав позику в розмірі 3\~600 дол. США., які зобов»язався повернути за першою вимогою [PERSON], що підтверджується розпискою від 01.09.2015 року. 01.10.2015 року [PERSON] передав, а [PERSON] отримав позику в розмірі 2 400 дол. США., які зобов»язався повернути за першою вимогою [PERSON], що підтверджується розпискою від 01.10.2015 року. Позивач повідомив відповідача про необхідність повернути борг 02.10.2015 року. Але відповідач борг не повернув. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Як вбачається з розписки відповідач зобов»ячався повернути позичені кошти на вимогу позивача. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно ст..526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст.. 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 545 ЦК України наявність боргового документу на руках у боржника підтверджує факт виконання ним зобов'язання. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Отже, оскільки розписка була на руках у кредитора, суд вважає, що зобов»язання по розписці відповідачем не виконані. Відповідач [PERSON] у визначений в розписці строк отримані кошти не повернув, а тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 13 5448 грн. 06 коп. слід задовольнити. Відповідно до ст..610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Відповідно ч.1 ст..612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 ЦК України, згідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Відповідно до ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати понесені при розгляді справи, а саме: судовий збір у розмірі 1354, 49 грн.

Outcome: approved