Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

[PERSON] в березні 2019 року звернувся до суду з вимогами ухвалити судове рішення про стягнення в солідарному порядку з відповідачів на його - позивача - користь на відшкодування майнової шкоди 589309,67 грн, стверджуючи, що [PERSON] і [PERSON] не виконують свої зобов`язання з утримання належної їм нерухомості і це призвело до руйнувань його - [PERSON] квартири [ADDRESS] . Сума позову то є витрати на відновлювальний ремонт квартири. Ухвалою суду від 08.04.2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі за позовом [PERSON] і справу призначено до підготовчого судового засідання. 02.05.2019 року до суду надійшли письмові пояснення від [PERSON] , яка в казала, що її діти виїхали. Адресу відповідачів - власників квартири [ADDRESS] заявниця не вказала. До сьогоднішнього судового засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце слухання справи сповіщались судом неодноразово у відповідності до вимог закону за місцем реєстрації і останнім відомим місцем проживання. Представник позивача - [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує, просить справу розглядати за його відсутності і не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] до суду не з`являються, причини неявки суду не повідомляють, відзив на позов не надали. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст..280 ЦПК України. Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне: Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (2\\3 частини) і [PERSON] (1\\3 частина) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.01.2000 року і свідоцтва про право на спадщину від 22.11.2006 року. Рішення про державну реєстрацію прав прийняте 27.09.2018 року державним реєстратором Хорошун В.М. виконкому Білгород-Дністровської міськради Одеської області. Приміщення [ADDRESS] є суміжним з квартирою позивача і належить на праві власності відповідачам, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: 1\\2 частина двокімнатної квартири належить Празднічних [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 23.03.1998 року Управлінням житлового-комунального господарства виконкому Одеської міськради; 1\\2 частина квартири належить [PERSON] на підставі договору дарування від 27.02.2001 року, зареєстрованому в реєстрі за №7-520. Рішення про державну реєстрацію речових прав прийняте 26.07ю2005 року. Позивач доводить, що квартира [ADDRESS] власниками не використовується як житлове приміщення багато років, перебуває в занедбаному стані, відповідачі не несуть будь-яких витрат на утримання квартири, не бажають разом з сусідами докладати будь-яких зусиль на ремонт загального даху, зовнішніх стін будинку. Така бездіяльність відповідачів призвела до того, що під впливом атмосферних опадів в 2010 році почав руйнуватися дах на квартирою [ADDRESS] . Коли дах над квартирою [ADDRESS] провалився в середину квартири, стрімко стали руйнуватися зовнішні стіни квартири [ADDRESS] . Ці пошкодження негативно впливають на суміжні житлові приміщення. Сторона позивача стверджує, що в 2010 році він вимушений був зробити капітальний ремонт своєї квартири, але за 5 років пошкодження в його квартирі знову призвели до капітального ремонту і в період з 2016 року по 2018 рік [PERSON] вимушений був повністю замінити дах над своєю квартирою, утеплити стіни, які є суміжними з квартирою [ADDRESS] , повністю замінити підлогу в квартирі. Посилаючись на висновок будівельно-технічної експертизи № 103\\2019 від 08.08.2019 року, позивач доводить, що руйнування в його квартирі стались внаслідок того, що суміжна квартира [ADDRESS] знаходиться в занедбаному, аварійному стані, тому як власники більше 20 років квартирою не користуються і не вчиняють будь-яких дій щодо її утримання. Після проведення капітального ремонту станом на 2019 рік квартира позивача знову має пошкодження і потребує ремонту. [PERSON] вимагає стягнути з відповідачів в солідарному порядку на відшкодування майнової шкоди 595203,67 грн - витрати, понесені ним на відновлювальний ремонт квартири. На обґрунтування своїх вимог позивач надав висновок №103\\2019 судової будівельно-технічної експертизи від 08.08.2019 року , договори підряду за 2016-2018 роки з актами приймання передачі виконаних робіт, акти за 2010 рік, 2018 рік що технічного стану квартири [ADDRESS] . Суд дослідив надані докази і наведені доводи і дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] одноповерховий, забудови 1950 років. Квартири [ADDRESS] і [ADDRESS] є суміжними. Квартира [ADDRESS] знаходиться в занедбаному стані: на фундаменті відпадіння штукатурного шару, чисельні тріщини в місцях примикання до вимощення по периметру, руйнування вимощенню; на стінах масове відпадіння штукатурного шару, вивітрювання розчину зі швів кам`яної та цегельної кладки, випадання цеглин, послаблення і руйнування цегляної кладки, частина фасадної стіни квартири зруйнована; всередині приміщення стіни поштукатурені і пофарбовані, але мають масові пошкодження і грибково-плісенні з`єднання; залізобетонне перекриття має механічні пошкодження та чисельні відколи і вибоїни бетону, масове оголення і корозію арматури, руйнування бетону плити, обвалення даху, грибково-плісенні з`єднання; покрівля з рулонного матеріалу містить відшарування покриття від основи, частина покриття відсутнє, відсутні настінні жолоби та водоприймальні пристрої, покрівля заросла бур`яном, частково обвалилась; внутрішні та зовнішні дверні блоки і віконні відсутні. За висновком будівельно-технічної експертизи №103/2019 від 08.08.2019 року технічний стан «квартири [ADDRESS] класифікує як «ветхий», де стан несучих конструктивних елементів аварійний, а не несучих - «дуже ветхий, обмежене виконання елементами будинку своїх функцій». Антисанітарний, занедбаний , аварійний стан квартири [ADDRESS] зафіксовано актами, складеними мешканцями будинків [ADDRESS] і [ADDRESS] 04.05.2010 року, 05.06.2010 року, 29.06.2010 року, 05.11.2018 року. Згідно з висновком будівельно-технічної експертизи №103/2019 від 08.08.2019 року дефекти та пошкодження в квартирі [ADDRESS] виникли внаслідок відсутності належного утримання та експлуатації квартири [ADDRESS] , а також відсутності своєчасного проведення технічного обслуговування (ремонту) конструктивних елементів та їх опоряджувальних покриттів квартири [ADDRESS] (а.с. 109-170). Витрати, які поніс позивач на відновлювальний ремонт квартири [ADDRESS] у період з 2016 року по 2018 рік підтверджені договорами підряду, актами приймання виконаних робіт, видатковими накладними (а.с.25-52) і складають в загальній сумі 595203,67 грн. Дослідивши наведені стороною доводи і надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:0 У положенні статті 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондує зі статтею 322 ЦК України - власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, законом встановлена презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Житловим законодавством встановлюється обов`язок власників житлових будинків, квартир забезпечувати утримання, ремонт, експлуатацію тощо цих об`єктів за власні кошти. В ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" прямо передбачено, що утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників. Надаючи власнику право вчиняти з власним майном будь-які дії, у тім числі його знищення, закон обмежує власника у виборі способу знищення майна з тим, щоб обраний спосіб був безпечним для оточення і навколишнього середовища. Судом встановлено, що сторони по справі є власниками суміжних житлових приміщень (квартир) в одноповерховому житловому будинку [ADDRESS] . Відповідачі - власники квартири № [ADDRESS] протягом багатьох років не використовують квартиру для проживання, не несуть будь-яких витрат і не вчиняють будь-яких дій для утримання квартири, що призвело до руйнування цієї квартири. Зруйнована квартира негативно впливає на технічний стан суміжних житлових приміщень, що також викликає їх руйнування, у зв`язку з чим власник суміжної квартири [ADDRESS] вимушений був понести витрати на відновлення квартири, а саме даху, підлого і стін. Відповідно до ст.1166 ЦК України «шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала». Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пленум Верховного Суду України в Постанові №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», зазначив «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до норм ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодування в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи». З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Встановивши, що внаслідок багаторічної бездіяльності відповідачів щодо утримання належної їм на праві власності квартири, позивачу завдано майнової шкоди на суму 595203 грн. 67 коп., розмір майнової шкоди не було спростовано.

Outcome: approved