Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання права власності на будинок і земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: будинок з надвірними спорудами, земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,2475 га., земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на яку відповідач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщину [PERSON] прийняли позивач, відповідач та батько позивача [PERSON] , який помер [INFO] не встигнувши при житті оформити свої спадкові права. Тобто кожен із трьох спадкоємців набув право на 1/3 частину спадкового майна. Оскльки позивач прийняв спадщину свого батька, то відповідно має право і на його частку, а тому претендує на 2/3 частини. Відповідач на 1/3 частину не претендує. Однак позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на спадкове майно, оскільки видати свідоцтво про право на спадщину на одного спадкоємця неможливо. У зв`язку з цим позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 березня 2020 року відкрито провадження у справі призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. У підготовчому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити з підстав викладених позові. Відповідач [PERSON] у підготовчому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та визначив відповідні до них правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 22 квітня 2002 року серії [NUMBER] (а.с. 8). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 15 грудня 2003 року серії [NUMBER] (а.с. 7). Позивач є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 18 жовтня 1975 року серії [NUMBER] (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на: - будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 10); - земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,2475 га, що знаходиться на території Кліщинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР № 23-19-12-00-015 від 24 січня 2001 року (а.с. 12). Згідно з довідкою Вереміївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 17 лютого 2020 року № 41, [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В господарстві проживала з [PERSON] - чоловік, [PERSON] (позивач), [PERSON] невістка, [PERSON] , [PERSON] онуки (а.с. 17). Відповідно до довідки Кліщинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 18 лютого 2020 року № 103 позивач вступив у фактичне володіння і управління спадковим майном своєї померлої [INFO] матері [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до змісту листів Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 25 лютого 2020 року (вих. №38/02-16) (а.с.40) та від 23 травня 2020 року (вих.№119/01-16) (а.с.47), після смерті [PERSON] , відповідачем подана заява про прийняття спадщини до нотаріальної контори та видано свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 12 травня 2020 року (вих. № 109-01/16) (а.с. 41), що надійшов у відповідь на запит суду, після смерті [PERSON] , позивачем подана заява про прийняття спадщини до нотаріальної контори (а.с. 42) та видано свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку та майновий пай. Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 25 лютого 2020 року (вих. № 38/02-16) позивачу повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину на одного спадкоємця не можливо, оскільки спадкоємцями, які прийняли спадщину є позивач і відповідач, та роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування Таким чином, позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на будинок та земельну ділянку, оскільки видати свідоцтво про право на спадщину лише одному спадкоємцю неможливо. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , при вирішенні даної справи необхідно застосовувати положення чинного на той час ЦК УРСР. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з положеннями ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину [PERSON] , вступивши у фактичне володіння і управління спадковим майном, однак не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на будинок та земельну ділянку, оскільки видати свідоцтво про право на спадщину лише одному спадкоємцю неможливо. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.79 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом права власності. За приписом ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Згідно ст.380 ЦК України житловий будинок є об`єктом права власності. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved