Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт народження дитини. В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] року у м. Макіївка Донецької області, на тимчасово окупованій території, у його дружини [PERSON] народився син, що засвідчено медичним свідоцтвом про народження. Заявник звернувся до Бердянського міського відділу РАЦС для реєстрації народження дитини і видачі йому свідоцтва про народження дитини українського зразка, але йому було відмовлено через те, що медичне свідоцтво про народження видано органом, який здійснює свою діяльність на непідконтрольній Україні території. Просить встановити факт народження [INFO] року в м. Макіївка, Донецька область, Україна, дитини [PERSON], стать чоловіча, матір'ю якого є громадянка України [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Батьком дитини вказати [PERSON], [INFO], уродженець м. Шахтарськ, Донецька область, України, який зареєстрований за адресою: Україна, [ADDRESS]. Підстава запису відомостей про батька - актовий запис про шлюб № 458 від 15 серпня 2017 року, складений Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що заяву підтримує та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи - Бердянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у судове засідання не з'явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заінтересована особа [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи суд встановив таке. Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. Згідно ст.144 СК України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження дитини. Постановою Верховної ради України № 254-УІІІ від 17.03.2015р. «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і сіла Донецької та Луганської областей. З копії медичного свідоцтва про народження № 836 та обмінної карти пологового відділення лікарні вбачається, що [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] народила [INFO] року хлопчика (а.с. 12). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15.08.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 11). Листом № 604/17.9-06-170 від 22.12.2017 р. Бердянський міський відділ РАЦС відмовив заявнику у реєстрації народження дитини і видачі йому свідоцтва про народження дитини українського зразка через те, що медичне свідоцтво про народження видано органом, який здійснює свою діяльність на непідконтрольній Україні території (а.с.13). При розгляді цієї справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження для реалізації особистих немайнових прав заявника та дитини, суд оцінюючи докази у їх сукупності, в тому числі з урахуванням медичного свідоцтва про народження, виданого Перинатальним центром м. Макіївка Донецької області, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved