Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

20.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області та до Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області про встановлення юридичного факту та визнання права на земельну частку (пай), посилаючись на те, що її чоловік [PERSON], [INFO], який помер 08.09.1996 року, працював в колгоспі ім. «Карла Маркса», який в подальшому був реорганізований в КСП «Батьківщина», був його дійсним членом та мав статус колгоспного пенсіонера. Із членів колгоспу ім. «Карла Маркса» (КСП «Батьківщина»), [PERSON] не вибував, а трудові відносини із КСП «Батьківщина» було припинено лише 01 березня 1992 року у звязку із його виходом на пенсію. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, передачі у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що долучається до державного акту на право колективної власності на землю. Як колгоспний пенсіонер, згідно земельного законодавства, [PERSON] мав право на отримання земельної частки (паю) по КСП «Батьківщина» в розмірі 6,8 умовних кадастрових гектарів, але до списку членів КСП «Батьківщина», що мають право на земельну частку пай, він включений не був по невідомим причинам. Оскільки його не було включено до списку членів КСП «Батьківщина», що мають право на земельну частку пай, сертифікат на право на земельну частку (пай) він не отримав. Відсутність сертифіката на право на земельну частку (пай) призвела до того, що право на земельну частку (пай) не увійшло до складу спадщини та як наслідок позбавило позивача права на успадкування земельної ділянки. Зважаючи на те, що публікацій в пресі про хід паювання, зокрема, про дату видачі підприємствам району Державних актів на право колективної власності на землю, видачі земельних сертифікатів не було, позивач була позбавлена, не зважаючи на вжиті нею заходи щодо звернення до відповідних посадових осіб підприємства та Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, реальної можливості довідатись про порушення її законних прав та інтересів, що призвело до пропущення строків позовної давності. Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Батьківщина» отримало 30.05.1995 року за реєстраційним №21. До Державного акта на право колективної власності на землю додавався відповідний список осіб-членів КСП, які мали право на земельну частку (пай). Згідно довідки відділу Держземагенства у Казанківському районі Миколаївської області за № 31-14.16-0.4-2685/2-15 від 27.07.2015 року, середній розмір земельної частки (паю) по КСП «Батьківщина» становить 6,8 умовних кадастрових гектарів, вартість якої станом на 2015 рік становить 147863,97 грн. Невнесення до списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну часку (пай). Позивач є спадкоємицею спадкового майна після смерті чоловіка, тому має право на отримання у порядку спадкування належної її чоловікові земельної частки(паю). Тому, просила поновити процесуальний строк, встановлений законом для подання позовної заяви, встановити юридичний факт, що [PERSON], який помер 08.09.1996 року, був членом та колгоспним пенсіонером КСП «Батьківщина» Казанківського району Миколаївської області та мав право на отримання земельної частки (паю) в результаті розпаювання КСП «Батьківщина» Казанківського району Миколаївської області із земель запасу чи резервного фонду Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. Також просила визнати за нею, [PERSON], право на отримання в порядку спадкування земельної частки (паю) розміром 6,8 умовних кадастрових гектарів та вартістю 147863,97 грн., в результаті розпаювання КСП «Батьківщина» Казанківського району Миколаївської області, яка повинна була належати її покійному чоловіку [PERSON], який помер 08.09.1996 року із земель запасу Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові, просив його задовольнити. Представник Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області до судового засідання не з?явився, був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області судового засідання не з?явився, був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. [PERSON] з 01.11.1983 року до 01.03.1992 року включно до виходу на пенсію був членом колгоспу ім. «Карла Маркса» Казанківського району, Миколаївської області, був зарахований на роботу в колгосп механізатором ділянки №2. 01.03.1992 року він був звільнений з роботи у звязку із виходом на пенсію по інвалідності, що підтверджується копією трудової книжки №0714563. Згідно довідки колгоспу ім. «Карла Маркса» Казанківського району, Миколаївської області, [PERSON] дійсно був членом колгоспу і працював у колгоспі із січня 1984 року по 01 січня 1992 року, що також підтверджується відомостями про кількість вироблених трудоднів (людиноднів), трудову участь в колгоспному виробництві Бірж.М.І. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, передачі у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що долучається до державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до п.1 Статуту КСП «Батьківщина», зареєстрованого за реєстраційним номером №72 від 26.03.1992 року, затвердженого від 08.02.1992 року видно, що КСП «Батьківщина» є правонаступником реорганізованого колгоспу імені [PERSON]. Відповідно до п.38 Статуту КСП «Батьківщина», зареєстрованого за реєстраційним номером №72 від 26.03.1992 року, затвердженого від 08.02.1992 року, видно, що членство у колгоспі зберігається також за колгоспниками, які припинили роботу у звязку із старістю або інвалідністю. Як колгоспний пенсіонер, згідно земельного законодавства, [PERSON] мав право на отримання земельної частки (паю) по колгоспу ім. «Карла Маркса», який був реорганізований в КСП «Батьківщина». Але до списку членів КСП «Батьківщина», що мають право на земельну частку (пай), він включений не був по невідомим причинам. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ФП №252220, виданого 12 вересня 1996 року, видно, що [PERSON] помер 08 вересня 1996 року, про що зроблено актовий запис №11. Згідно довідки відділу Держземагенства у Казанківському районі Миколаївської області за № 31-14.16-0.4-2685/2-15 від 27.07.2015 року Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Батьківщина» зареєстрований від 30.05.1995 року за №21, середній розмір земельної частки (паю) по КСП «Батьківщина» становить 6,8 умовних кадастрових гектарів, вартість якої станом на 2015 рік становить 147863,97 грн. До Державного акта на право колективної власності на землю додавався відповідний список осіб-членів КСП, які мали право на земельну частку (пай). Невнесення до списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну часку (пай). Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-IV право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до абзацу 7 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-IV право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Суд дослідивши докази, надані позивачем, прийшов до висновку про доведеність тієї обставини , що [PERSON], який помер 08 вересня 1996 року, мав право на отримання земельної частки (паю) в результаті розпаювання КСП «Батьківщина» Казанківського району Миколаївської області із земель запасу чи резервного фонду Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, але за життя не встиг його реалізувати, оскільки він помер. Відповідно до довідки від 04.08.2015 року №285/03-15, виданої Новофедорівською сільською радою Казанківського району Миколаївської області видно, що на території Новофедорівської сільської ради є в наявності землі запасу, за рахунок яких може бути виділена земельна частка-пай (за наявності судового рішення). Відповідно до довідки від 04.08.2015 року №286/03-15, виданої Новофедорівською сільською радою Казанківського району Миколаївської області видно, що [PERSON] дійсно по смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 08 вересня 1996 року, зверталася до Новофедорівської сільської ради з питання визнання за її покійним чоловіком права на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Батьківщина», якій була надана відповідь, що права на успадкування земельної частки (паю) вона не має на тій підставі, що її покійний чоловік [PERSON] вийшов на пенсію в 1992 році до часу отримання КСП «Батьківщина» Державного акта на право колективної власності на землю та формування списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 ( 720/95 ) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам потрібно мати на увазі, що згідно зі статтею 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Згідно з пунктом 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) (пункт 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Отже, з огляду на вищенаведені положення право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Згідно з ч.2 ст.548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається , що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до п.1 ч.1 ст.214 ЦПК України одним із основних питань, які з'ясовує суд при винесенні рішення, це чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Враховуючи зазначені обставини, що [PERSON], який помер 08 вересня 1996 року, мав право на отримання земельної частки (паю) в результаті розпаювання КСП «Батьківщина» Казанківського району Миколаївської області із земель запасу чи резервного фонду Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, але за життя не встиг його реалізувати, оскільки він помер, а його дружина є спадкоємицею, та беручи до уваги той факт, що представник відповідача визнав позов, а при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що є всі законні підстави для задоволення позову [PERSON] до Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області та до Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області про встановлення юридичного факту та визнання права на земельну частку (пай).

Outcome: approved