Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

28.07.2017 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що за рішенням Міжгірського районного суду від 25.03.2015 р. було присуджено до стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 200 грн. на кожну дитину щомісячно. Вона ніде не працює, здійснює лише догляд за дітьми, несе витрати на лікування та утримання маленьких дітей, тому позивачка просить змінити розмір аліментів та визначити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. на утримання двох неповнолітніх дітей. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] при розгляді справи позов заперечив та пояснив, що коштів на утримання неповнолітніх дітей в сумі 900 грн. він не має. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 25.03.2015 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] присуджено до стягнення аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO],, в розмірі по 200 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ст.192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Після постановлення судового рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі з 2015 року, тобто з моменту присудження з відповідача аліментів, витрати на утримання дітей істотно збільшилися, а з врахуванням того, що визначений судовим рішенням розмір аліментів в сумі 200 грн. на даний час є незначний та зменшилась купівельна спроможність присудженої суми, суд приходить до висновку про погіршення майнового стану одержувача аліментів, що позбавляє можливості її забезпечити належне утримання дитини і є підставою для зміни аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан відповідача, який ніде не працює, однак є здоровою працездатною людиною, має можливість працювати та забезпечувати утримання дітей, потреби неповнолітніх дітей та матеріальний стан позивачки, яка ніде не працює, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, а саме стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття, взявши при цьому до уваги прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років (з 01 січня 2017 пo 30 квітня - 1689 грн., з 01 травня пo 30 листопада 1777 грн., з 01 грудня - 1860 грн.), встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» та те, що обов'язок утримувати дітей покладено на обидвох батьків (ст.180 СК України). Даний розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved