Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до Новоайдарської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON] , який на момент смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з [PERSON] за цією адресою проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] (мати позивача) - [PERSON] , позивач [PERSON] , його дружина - [PERSON] , та дочка позивача - [PERSON] , що підтверджується записами в будинкові книзі. До складу спадщини [PERSON] входять належні йому транспортні засоби, житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , та присадибна ділянка, розташована за тією ж адресою. Вказаний будинок належав померлому [PERSON] згідно свідоцтва про право власності, виданого 05.06.1997 року виконкомом Новоайдарської селищної ради на підставі рішення виконкому Новоайдарської селищної ради народних депутатів № 112 від 28.05.1997 року. Право власності було зареєстроване Новоайдарським РКПТІ, запис № 3503 в реєстровій книзі № 15 від 05.06.1997 року, що підтверджується довідкою-характеристикою № 291 від 09.10.2019 року. Заповіту [PERSON] не залишив, тому спадкування належного йому майна має відбуватися за законом згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України. Спадкоємцями першої черги [PERSON] є: дружина - [PERSON] , та діти: позивач - [PERSON] , дочка - [PERSON] , дочка - [PERSON] . 15.02.2019 року позивач подав приватному нотаріусу Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М. заяву про прийняття спадщини [PERSON] , заява зареєстрована за № 47. Того ж дня [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подали нотаріусу Карпенко В.М. заяви про відмову від спадщини [PERSON] на користь позивача; дані заяви зареєстровані за номерами 44, 46 та 45 відповідно. Нотаріусом заведена спадкова справа [PERSON] за № 22/2019. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину [PERSON] . Після спливу передбаченого законом для прийняття спадщини шестимісячного строку, та зібравши всі необхідні документи для оформлення спадщини документи, позивач звернувся до нотаріуса з метою оформити свої права на спадщину [PERSON] . Згодом позивач [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме - на транспортні засоби, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом на бланках НОА 146495 та НОА 146348, виданих відповідно 26.11.2019 року за реєстром № 1185 та 04.10.2019 року за реєстром № 996. Щодо нерухомого майна (будинку з господарськими будівлями та спорудами) нотаріус повідомила позивача, що свідоцтво про право на спадщину на це майно видати не зможе, так як при виготовленні технічного паспорта на спадковий житловий будинок працівниками Новоайдарського РКПТІ було зазначено наявність споруд, які вважаються самовільно збудованими - сарай «Ж», навіс «З», баня «Е» та тамбур «а3». Через це нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, про що свідчить її лист від 26.11.2019 року. У зв`язку з вищевикладеними обставинами позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкове майно в позасудовому порядку та вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити (а.с.39). Представник відповідача Новоайдарської селищної ради Новоайдарського району Луганської області - Шопін І.В. в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи покладався на розсуд суду (а.с.38). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.01.2019 року (а.с.5). На момент смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з [PERSON] за даною адресою проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] (мати позивача) - [PERSON] , позивач [PERSON] , його дружина - [PERSON] , та дочка позивача - [PERSON] , що підтверджується записами в будинкові книзі (а.с.6-10). До складу спадщини [PERSON] входять належні йому транспортні засоби, житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , та присадибна ділянка, розташована за тією ж адресою. Вказаний будинок належав померлому [PERSON] згідно свідоцтва про право власності, виданого 05.06.1997 року виконкомом Новоайдарської селищної ради на підставі рішення виконкому Новоайдарської селищної ради народних депутатів № 112 від 28.05.1997 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.11). Право власності було зареєстроване Новоайдарським РКПТІ, запис № 3503 в реєстровій книзі № 15 від 05.06.1997 року (а.с.11- зворотна сторона), що підтверджується копією довідки-характеристики на об`єкт нерухомого майна № 291 від 09.10.2019 року (а.с.12). Заповіту [PERSON] не залишив, тому спадкування належного йому майна має відбуватися за законом згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України. Спадкоємцями першої черги [PERSON] є: дружина - [PERSON] (а.с.14), та діти: позивач - [PERSON] (а.с.13), дочка - [PERSON] , дочка - [PERSON] . Факт того, що позивач [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] , який помер [INFO] , підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 24.04.1985 року (а.с.13). 15.02.2019 року позивач подав приватному нотаріусу Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М. заяву про прийняття спадщини [PERSON] , заява зареєстрована за № 47 (а.с.15). Того ж дня [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подали нотаріусу Карпенко В.М. заяви про відмову від спадщини [PERSON] на користь позивача; дані заяви зареєстровані за номерами 44, 46 та 45 відповідно (а.с.16, 17, 18). Нотаріусом заведена спадкова справа [PERSON] за № 22/2019. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину [PERSON] . Після спливу передбаченого законом для прийняття спадщини шестимісячного строку, та зібравши всі необхідні документи для оформлення спадщини документи, позивач звернувся до нотаріуса з метою оформити свої права на спадщину [PERSON] . Згодом позивач [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме - на транспортні засоби, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом на бланках НОА 146495 та НОА 146348, виданих відповідно 26.11.2019 року за реєстром № 1185 (а.с.19) та 04.10.2019 року за реєстром № 996 (а.с.20). Щодо нерухомого майна (будинку з господарськими будівлями та спорудами) нотаріус повідомила позивача, що свідоцтво про право на спадщину на це майно видати не зможе, так як при виготовленні технічного паспорта на спадковий житловий будинок працівниками Новоайдарського РКПТІ було зазначено наявність споруд, які вважаються самовільно збудованими - сарай «Ж», навіс «З», баня «Е» та тамбур «а3». Через це нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, про що свідчить її лист від 26.11.2019 року (а.с.21). Відповідно до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно ч. 5 до ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Земельна ділянка площею 0,12 га, на якій знаходиться спадкове нерухоме майно, належала [PERSON] на підставі Державного акта на право пожиттєвого успадковуваного володіння на землю, який було видано 14.10.1992 року на підставі рішення Новоайдарської селищної ради № 106 від 30.09.1992 року (а.с.22-25). Позивачу [PERSON] , як єдиному спадкоємцю, який прийняв спадщину, дана спадщина, в тому числі і земельна ділянка, на якій розташований спадковий будинок, належить з часу її відкриття у відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповіднодо ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування". Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за позивачем права власності на спадкове майно в судовому порядку. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1222, 1261, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved