Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

15.05.2019 року Виконком Інгулецької районної у місті ради як орган опіки та піклування звернувся до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , предметом якої є відібрання у неї малолітніх дітей без позбавлення її батьківських прав, стягнення аліментів на їх утримання та встановлення опіки, доручивши органу опіки та піклування призначити опікуна або влаштувати дітей до дитячого закладу. Як на підставу позову позивач посилається на те, що відповідач має двох малолітніх дітей та проживає із хворим на туберкульоз співмешканцем, який несе оточуючим особам загрозу інфікування. Батько дітей помер [INFO] . Діти з грудня 2018 року не відвідують заклад дошкільної освіти, постійно знаходяться вдома, мати відмовляється від направлення дітей, як контактних з хворою на туберкульоз особою, на обстеження та проходження курсу лікування. Крім того, вона отримує державну соціальну допомогу як малозабезпечена сім`я, але використовує її не за призначенням, зловживає алкогольними напоями, ігнорує процес виконання своїх батьківських прав, не створила належних умов для їх проживання та утримання, своєю поведінкою створює безпосередню загрозу життю та здоров`ю дітей, тому позивач звертається до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, проти його задоволення заперечувала та пояснила, що з нею та її дітьми мешкає [PERSON] Він хворів на туберкульоз, лікувався, потім його з протитуберкульозного диспансеру перевели до іншої лікарні. Вона вважає, що [PERSON] на цей час він здоровий, вона та її діти також здорові. Представник третьої особи в судовому засіданні покладалась на думку суду. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона працює медсестрою на дільниці де проживає [PERSON] Пам`ятає той факт, що дітям виписувались направлення в інфекційну лікарню, а [PERSON] відмовлялась від цього і порвала ці направлення. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що [PERSON] її бувша невістка, вона бабуся її дітей. Зазначає, що [PERSON] п`є, тобто вживає алкоголь - це її спосіб життя. Заслухавши думку сторін, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , має двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з якими проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.5,6,7). Батько дітей - [PERSON] помер [INFO] (а.с.9). За вищезазначеною адресою [PERSON] проживає разом зі співмешканцем [PERSON] , [INFO] , який хворий на туберкульоз. Станом на 24.04.2019 року він терміново потребував лікування в умовах КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер», так як при контакті з іншими громадянами ніс пряму загрозу їх здоров`ю (а.с.14). Згідно довідки від 05.11.2019 року № 1869 з КП "Криворізький протитуберкульозний диспансер" ДОР за підписом головного лікаря Севенко Д.В. , [PERSON] , [INFO] , хворий на туберкульоз легенів, на обліку у закладі стоїть з 05.07.2018 року. З 03.07.2018 року по 05.07.2018 року перебував на стаціонарному відділенні, яке залишив самовільно, від лікування тривалий час ухилявся. З 24.05.2019 року по 03.07.2019 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні, але самовільно залишав відділення. З 13.08.2019 року по 17.08.2019 року перебував на амбулаторному лікуванні, але 18.08.2019 року лікування перервав. На теперішній час (час складання довідки - 05.11.2019 року), від лікування та обстеження ухиляється, тому інформацію щодо епідемічної небезпеки для оточуючих та потребі в терміновій ізоляції надати неможливо (а.с.78-79). Відповідно до інформації головного лікаря КНП «ЦПМСД №6» провести дітям консультацію, планову туберкулінодіагностику не вдається з причин вкрай негативної поведінки [PERSON] , тому діти потребують негайної ізоляції з хворим на туберкульоз з подальшим перебуванням в КЗ «Криворізький дитячий кістково-туберкульозний санаторій №1» (а.с.11). При цьому, до медичного закладу та навчального закладу, де навчаються діти, [PERSON] часто приходить в нетверезому стані, веде себе агресивно та зухвало, використовує ненормативну лексику, є ініціатором конфліктних ситуацій (а.с.11,12,13,14,60). Аналогічна характеристика надана з місця її проживання (а.с.15). Згідно постанови Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 28.08.2019 року [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП за невиконання покладених на неї обов`язків по вихованню дітей, а саме: не приділяла належної уваги до їх виховання, не контролюючи їх поведінку, дозвілля та місце находження (а.с.50). Станом на 04.10.2019 року діти потребують перебування в санаторній групі ДДЦ №164 на 06 місяців з 26.09.2019 року по 26.03.2020 року (а.с.67,68), але фактично там не перебувають. Відповідно до ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відповідно до п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Сукупність наданих суду доказів вказують на те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх дітей, не спроможна забезпечити їх необхідним доглядом та умовами для життя та розвитку, з причини неналежного ставлення до своїх батьківських обов`язків, внаслідок чого діти контактують з хворим на туберкульоз [PERSON] , який, згідно вищевказаної медичної довідки, будучи хворий на туберкульоз і потребуючи термінового лікування в умовах КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» як особа, при контакті з якою здоров`ю іншим громадянам є пряма загроза, самостійно перервав лікування та ухиляється від лікування та обстеження. Станом на 05.11.2019 року [PERSON] від лікування та обстеження ухиляється. На момент постановлення даного рішення суду не надано жодного доказу про те, що [PERSON] не хворіє на туберкульоз і не створює загрозу здоров`я іншим людям, при цьому суд надавав час відповідачу на здійснення відповідних дій [PERSON] з приводу звернення до лікарні та надання суду підтверджуючих документів про його здоров`я та небезпечність, що було не виконано. На думку суду, таке ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків є неприпустимим, оскільки створює небезпеку для життя та здоров`я її малолітніх дітей. Отже, якщо діти залишаться проживати разом з матір`ю виникає певний ризик для їх фізичного та морального здоров`я. Таким чином, судом встановлені підстави, які визначені у ч.1 ст.170 СК України, отже вимоги щодо відібрання малолітніх дітей у матері без позбавлення її батьківських прав, а також встановлення над дітьми опіки, з дорученням органу опіки та піклування призначити опікуна або влаштувати дитину до дитячого закладу підлягають задоволенню повністю. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч.3 ст.170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Крім того, відповідно до ч.4 ст.170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. За даних обставин суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову із стягненням з відповідача на користь опікуна або дитячого навчально-виховного закладу, у випадку влаштування дитини до нього аліментів на утримання їх малолітніх дітей, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожної окремо, щомісячно, починаючи стягнення з 15.05.2019 року і до досягнення дітьми повноліття, а аліменти за період з моменту звернення позивача до суду 06.07.2017 року по 08.07.2017 року стягнути в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, звільненого від сплати судового збору, згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1921,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved