Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

26 вересня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. (згідно з заявою про уточнення позовних вимог від 17.11.2017р.) Обґрунтовуючи вимоги позову, [PERSON] зазначила, що їх з відповідачем спільна донька [PERSON] навчається на денній формі у ДПТНЗ «Шосткинське вище професійне училище», термін навчання: з 01.09.2017р. по 30.05.2019р., а тому не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно себе забезпечувати. Позивач не має можливості в повному обсязі надавати донці матеріальну допомогу. Відповідач працює та взмозі надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній донці, однак добровільно цього не робить. 28.02.2018р. відповідач надав відзив, в якому в цілому не заперечував проти позову, однак просив стягнути з нього аліменти на утримання повнолітньої доньки у меншому розмірі, а саме в розмірі 1/6 частині з усіх видів його доходів, посилаючись на розмір свого доходу та наявність на його утриманні ще однієї дитини, на утримання якої з нього також стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх його доходів. В свою чергу, позивач зменшила розмір позовних вимог і у заяві від 07.06.2018р. просила суд стягнути з відповідача аліменти вже в розмірі 1/6 частини від усіх його доходів та просила розглянути справу за її відсутності. В судове засіданні сторони і третя особа не з'явилися. При цьому, від відповідача надійшла заява, в якій він не заперечував проти цих вимог позивача та просив розгляд справи проводити без його участі. 07.06.2018р. до суду надійшла заява третьої особи - [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, у вказаній заяві остання позовні вимоги підтримала. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про народження /а.с. 5/. З матеріалів справи вбачається, що на даний час донька відповідача, [PERSON], є повнолітньою, але не досягла 23 років, навчається у ДПТНЗ «Шосткинське вище професійне училище» на денній формі навчання /а.с. 7/ та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. З доводів позивача вбачається, що донька перебуває на її утриманні, але вона не спроможна повністю забезпечити потреби доньки. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням встановлення при розгляді даної справи наявності перелічених вище обставин, з якими закон пов`язує обґрунтованість стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання його повнолітньої доньки - [PERSON] на період навчання, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. При цьому, визначаючи розмір цих аліментів, суд керується наступним. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що [PERSON] є повнолітньою, але не досягла 23 років, продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, а також враховуючи матеріальний стан відповідача, який хоча має на утриманні ще одну дитину - [PERSON], [INFO], однак має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) на утримання своєї повнолітньої доньки - [PERSON], що ним визнано у відзиві, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом.

Outcome: approved