Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

24 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати їхній з [PERSON] шлюб, що зареєстрований 25 жовтня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Татарбунарського району Одеської області, актовий запис №60, а також залишити після розірвання шлюбу прізвище «Коровель». В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 25 жовтня 1997 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя має двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Зазначила також, що останнім часом стосунки подружжя погіршилися, вони втратили почуття поваги та любові один до одного, в сімї виникають сварки з побутових питань, що на думку позивача унеможливлює подальше спільне проживання. Посилаючись на те, що шлюб з [PERSON] носить лише формальний характер, його збереження суперечитиме інтересам сторін та їхніх дітей, [PERSON] вважала, що є підстави для розірвання шлюбу судом. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу без її участі. Відповідач, належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, час на примирення йому не потрібен, спору щодо місця проживання дітей немає. Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Як вбачається з долученого до матеріалів справи свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 жовтня 1997 року відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського району Одеської області, актовий запис №60, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - "Коровель" (а.с.6). Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено копії свідоцтв про народження від 29 вересня 2006 року серії 1-ЖД №058521 та від 23 квітня 2010 року серії 1-ЖД №216533 відповідно (а.с.а.с.7,8). Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог статті 110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Досліджені матеріали справи дають підстави вважати, що подальше збереження шлюбу між позивачем та відповідачем суперечитиме їхнім інтересам, порушуватиме принцип добровільності шлюбу, визначений ст.24 СК України, а також не відповідатиме інтересам їхніх дітей. Крім того, за змістом ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 2 ст.114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, суд вважає, що вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] та залишення їй шлюбного прізвища є обґрунтованими, відповідають нормам сімейного законодавства і тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатила судовий збір у розмірі 551грн.20коп. (а.с.1). Докази на підтвердження понесення позивачем інших витрат в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, сплачений [PERSON] судовий збір у розмірі 551грн.20коп., підлягає стягненню з відповідача на її користь. З огляду на викладене,

Outcome: approved