Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що 27.11.2002р. ВО «ДПЗ -18» видано ордер №141 [PERSON] на право зайняття двох кімнат №517, 518 загальною площею 30,74кв.м. в будинку №37 по вул. Тарногродського її сімєю, яка крім позивача складається з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно акту №1 від 15.12.2016р. за адресою: вул. С. Зулінського, 37, кім. 517, 518 зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], також даним актом засвідчується відсутність [PERSON] за вказаною адресою з 12.12.2015р. та [PERSON] знаходиться в АТО. Відповідач по справі [PERSON], не проживає за вказаною адресою з 15.12.2015р., тобто вже більше року. 15.12.2015р. день з якого [PERSON] припинив проживання у вказаному приміщенні, повязаний з викликом позивачкою поліції до [PERSON], який будучи у стані спяніння вчинив сімейну сварку. Всі роки, які сторони проживали спільно в одному приміщенні після розлучення, відповідач зловживав спиртними напоями, влаштовував сварки, ображав позивача та дітей нецензурною лайкою, погрожував, завдавав тілесні ушкодження, що стало для позивача та їх дітей неможливим. З 15.12.2015р. [PERSON] почав проживати разом зі своєю матірю [PERSON] за адресою: м. Вінниця, вул.С. [PERSON], 4/7. Відповідач поступово забрав свої речі до матері, до них приходить в гості на родині свята, спілкується з дітьми по телефону. Останній раз [PERSON] приходив в гості на 19.12.2016р. на свято [PERSON], привітати дітей. [PERSON] прийняв спадщину після смерті свої баби [PERSON], в тому числі житловий будинок у с. Вигнанка Немирівського району Вінницької області. Також [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,8756га, розташованої на території Вишковецької сільської ради Немирівського району Вінницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказала, що [PERSON] не проживає в житловому приміщенні де він зареєстрований вже більше року, причини його відсутності не є поважними, оскільки повязані з рішенням [PERSON] проживати окремо від членів своєї колишньої сімї. [PERSON] має право на проживання в житловому приміщенні, належному його матері, має право на проживання в приміщенні будинку, який успадкував після смерті своєї баби. Реєстрація [PERSON] за адресою: м. Вінниця, вул. С.Зулінського, 37, кім. 517,518 порушує права квартиронаймача житлового приміщення [PERSON] та членів її сімї. З урахуванням наведеного, [PERSON] просить усунути перешкоди у користуванні кімнатами номер 517 та 518 у будинку номер 37 по вулиці С.Зулінського у м. Вінниці, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування житловими приміщенням кімнат № 517 та № 518 у будинку №37 по вул. С.Зулінського у м. Вінниці. 14.03.2017р. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення. Позов мотивовано тим, що 05.08.1990року [PERSON] зареєстрував шлюб зі [PERSON] 22.11.2002р. на імя колишньої дружини [PERSON] було видано ордер на сімю з 5-ти осіб на вселення в кімнати №№ 517, 518 житловою площею 30,74кв.м., що розташовані в гуртожитку сімейного типу по вул. Тарногродського ([PERSON]) у м. Вінниці, 37. 03.11.2003року шлюб між сторонами розірвано та отримано свідоцтво про розірвання шлюбу. З відповідачкою [PERSON] сторони усно домовились, що [PERSON] буде користуватися кімнатою №518, а [PERSON] кімнатою №517. Кімнати є ізольованими. У вказаному помешканні [PERSON] зареєстрований з 12.03.2004року, іншого житла не має. В грудні 2015року відповідачка забрала з кімнати позивача музичний центр та його мобільний телефон і стала перешкоджати йому в проживанні у гуртожитку. Аби перешкодити проживанню позивача, [PERSON] вчиняла скандали, провокувала бійки, тощо. Така її поведінка неодноразово була підставою для звернення до правоохоронних органів. Проте, відповідачка, не дивлячись на неодноразові попередження правоохоронних органів про неприпустимість протиправної поведінки відносно позивача, відібрала у позивача ключі від помешкання, перешкоджаючи користуватись спірними кімнатами. В звязку з чим позивач змушений був переїхати жити до матері, яка сама проживає у гуртожитку, чим спричиняє їй незручності, а через скрутне становище не може винаймати квартиру. Добровільно пустити позивача в квартиру відповідачка відмовляється. На підставі викладеного, просить вселити [PERSON] в кімнати №№517, 518, будинку №37 по вул. С.Зулінського у м. Вінниці. Ухвалою суду від 24.04.2017року обєднано в одне провадження цивільні справи №127/787/17 за позовом [PERSON] до [PERSON], за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням з цивільною справою № 127/5429/17 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник свій позов підтримали за обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити. Позов [PERSON] не визнали, заперечували щодо його задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, заперечував щодо його задоволення. Свій позов підтримав, просив задовольнити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримала, просила задовольнити, позов [PERSON] не визнала, заперечувала щодо його задоволення. Відповідач та третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] підтримав, не заперечував щодо його задоволення. Відповідач та третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] підтримав, не заперечував щодо його задоволення. Проти задоволення позову [PERSON] заперечує, просить відмовити в його задоволенні. Враховуючи думку учасників судового процесу, вимоги ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, що не зявились. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Позов [PERSON] до [PERSON], за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволенню не підлягає, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу розірваний 03.11.2003року, даний факт сторонами не заперечувався. Під час перебування у шлюбі [PERSON] отримала ордер №141 від 27.11.2002року на право зайняття двох кімнат № 517, 518, жилою площею 30,74 в будинку №37 по вул. Тарногродського в м. Вінниці на склад сімї із 5-ти чоловік: [PERSON], [PERSON] чоловік, [PERSON] син, [PERSON] син, [PERSON] донька (Т.2 а.с.12). В судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати у вищезазначеному приміщенні. Однак, з 15.12.2015р. [PERSON] припинив проживати у в [INFO] та почав проживати зі своєю матірю [PERSON] На підтвердження тих обставин, що [PERSON] не проживає по зареєстрованому місцю проживання, позивач за первісним позовом надала суду довідку МКП «ЖЕК №15» №82 від 10.01.2017року та акт МКП «ЖЕК -15» № 151216/1042 від 15.12.2016р. Згідно довідки МКП «ЖЕК №15» №82 від 10.01.2017року з місця проживання про склад сімї та реєстрації в кімнатах №517, 518 в будинку №37 по вул. С.Зулінського в м. Вінниці зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (Т.2 а.с.7). Відповідно до акту МКП «ЖЕК -15» № 151216/1042 від 15.12.2016р. [PERSON] в кімнатах 517, 518 в будинку №37 по вул. С.Зулінського в м. Вінниці не проживає з 12.12.2015року (Т.2 а.с.8). Стаття 47 Конституції України\~та\~ст. 9 ЖК України\~передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом. Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). Згідно до\~ст. 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до абз. 1 п. 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2\~(із змінами внесеними постанови Пленуму Верховного Суду України в цивільних справах № 15 від 25.05.1998 року та № 7 від 30.05.2008 року) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами\~Житлового кодексу України"\~у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суд може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо). Відтак, підставою для визнання наймача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є не тільки не проживання в спірному жилому приміщенні понад шість місяців, а і відсутність поважних причин тривалого не проживання. Житлове законодавство не встановлює вичерпного переліку таких поважних причин,\~\~а тому питання\~\~\~\~вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Проаналізувавши пояснення сторін, свідків та зазначені вище причини відсутності [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання, суд звертає увагу на наступне. В судовому засіданні [PERSON] зауважила, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВІ № 016012 від 15.12.2015 на [PERSON] за фактом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, відповідач за первісним позовом поступово забрав свої речі та переїхав до [PERSON], що проживає у кв. 7 по вул.С. [PERSON] буд. 4. В свою чергу, відповідач стверджує, що дійсно був змушений тимчасово переїхати до своєї матері через постійні скандали, оскільки позивач стала перешкоджати його проживанню у спірних кімнатах та перестала добровільно пускати його до житла, силою відібрала ключі. Вказана поведінка стала підставою для звернення до правоохоронних органів зі сторони відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач неодноразово звертався до Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з заявами від 29.01.2016 та 14.11.2016 щодо протиправних дій [PERSON], що полягали у перешкоджанні доступу до кімнат № 517,518, які розташовані по вулиці С.Зулінського 37 м. Вінниці. ( Т №1 а.с 15,16) Суд звертає увагу на те, що відповідач почав звертатись до правоохоронних органів із заявами про недопущення його до кімнат в гуртожитку до того моменту як дані справи надійшли на розгляд до суду. Згідно показань свідків [PERSON] та [PERSON], які у суді пояснили, що їм особисто не відомо та вони не були безпосереднім свідком подій того, як позивач за первісним позовом чинить перешкоди відповідачу, [PERSON] за місцем реєстрації не бачили давно, слід зазначити наступне. Для можливого використання показань свідків у справі встановлені дві умови: правильність сприйняття обставин, що мають значення для справи, і дача про них правильних показань. Сприйняття може відбуватися в безпосередній або в опосередкованій формі. Особисте сприймання свідком дій (бездіяльності) чи подій може відтворюватися по-різному під впливом об'єктивних умов - відстань, видимість, стан погоди і часу, та суб'єктивних умов гострота зору, притуплення слуху тощо. При опосередкованому сприйнятті свідок довідується про факти з повідомлень інших осіб, тому створюються умови для неправильного їх сприйняття. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням показання свідків та приймаючи до уваги те, що свідки свідчили про відомі їм обставини справи опосередковано, та враховуючи той факт, що кожен із свідків свідчить на користь [PERSON], яка заявляла клопотання про допит даних свідків в судовому засіданні,

Outcome: approved