Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

[PERSON] 01.06.2021 року звернулася до суду з даним позовом до відповідача та просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказувала, що вона є власником квартири [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстровані вона, її 3 синів, невістка та відповідач [PERSON] [PERSON] не проживає у вказаному житловому приміщенні понад десять років без поважних причин. Також зазначила, що не зняття відповідача з реєстрації місця проживання створює їй суттєві перешкоди для здійснення її прав, як власника житла, тому за захистом свого права вона звернулася до суду. Ухвалою суду від 22.06.2021 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 15.07.2021 року (а.с.13-14). Ухвалою суду від 15.07.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.08.2021 року (а.с.21-22). Ухвалою суду від 03.08.2021 року відкладено розгляд справи, повідомлено відповідача про розгляд справи шляхом поміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада України» (а.с.28). Ухвалою суду від 21.09.2021 року відкладено розгляд справи, повідомлено відповідача про розгляд справи шляхом поміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада України» (а.с.37). Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що [PERSON] не проживає в належній їй квартирі з 2014 року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере. Він добровільно виїхав з вказаного житла, будь-якого майна чи речей відповідача в квартирі немає, його теперішнє місце знаходження їй не відоме. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надав. Згідно з п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суд іншої адреси. Так, судом направлялись судові повістки за адресою місця проживання [PERSON] , що зареєстрований у встановленому порядку (а.с.18, 25-26, 31-32). Крім того виклик відповідача до суду був здійснений й через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.13-14, 21-22, 28, 37). За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 30 вересня 2002 року (а.с.42-43) позивачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону N475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Такий захист прав може бути здійснено способами передбаченими ст.16 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є чоловіком позивачки [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03 серпня 2021 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.44-45). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно даних, які містяться в довідці виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради (а.с.12) [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження місця проживання (а.с.41), заявник зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] . Заявник - пенсіонер, проживає одна. Свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами, в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] більше сіми років. Він добровільно виїхав з квартири позивачки та забрав всі свої речі, його теперішнє місцезнаходження їм невідоме. Підстави вважати, що позивач чинить перешкоди відповідачу у користуванні житловим приміщенням, чи існують інші поважні причини не проживання відповідача у спірному будинку відсутні. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 317, 319, 391, ч.2 ст.405 ЦК України та

Outcome: approved