Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

1. Описова частина 20.09.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 30.03.2013 р.№ 866 квартира [ADDRESS] належить йому на праві власності. Відповідачка у вищевказаній квартирі зареєстрована з 2018 року, але фактично з 2019 року у квартирі не проживає. Вказане створює перешкоди позивачу, як власнику у користуванні своїм майном та призводить до додаткових витрат. Відзив на позовну заяву не надходив. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 23.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження (а.с. 21). У судовому засіданні позивач підтримав позов. Пояснив, що відповідачка добровільно залишила житло у 2019 році та проживає із іншим чоловіком по [ADDRESS] . Спірна квартира придбана ним до шлюбу за власні кошти та відповідачка на квартиру не претендує. Представник позивача - адвокат Січар В.С. підтримав позов. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце слухання за зареєстрованим та за фактичним місцем проживання у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, будь-яких заяв на адресу суду не направляла. Судом, відповідно до статті 280 ЦПК України ухвалено проводити заочний розгляд справи. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 30.03.2013 р.№ 866 та копією Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1813799 сформованого 30.03.2013 (а.с. 9-10, 11). Згідно витягу № 6597 від 26.08.2021, виданого начальником відділу з питань держаної реєстрації [PERSON] про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.01.2020 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований29.08.2015 року - розірвано (а.с. 15-16). З копії акта від 05.08.2021, затвердженого головою ОСББ "Родина 40" Лапінською Т.В., вбачається, що зі слів сусідів [PERSON] , [INFO] у квартирі [ADDRESS] зареєстрована, але з 12.01.2019 не проживає (а.с. 14). Відповідно до копії судового наказу від 09.04.2019 та копії першого аркушу позовної заяви [PERSON] про збільшення розміру аліментів, адреса місця проживання [PERSON] вказана [ADDRESS] . Свідок [PERSON] , сусід позивача, пояснив, що уже майже 2 роки як відповідачка не живе у квартирі позивача. Акт, складений голою ОСББ він підписував, був присутній у квартирі, речей відповідачки там не було. Свідок [PERSON] пояснив, що він сусід позивача. Знає, що колишня дружна [PERSON] не проживає у квартирі з 2019 року, її речі там відсутні. Він підписував акт голови ОСББ про цей факт. Свідок [PERSON] , голова ОСББ «Родина 40», пояснила, що їй відомо, що [PERSON] із 2019 року не проживає у спірній квартирі. В період 2019-2020 рр за зверненням відповідачки вона видавала тій довідки, про те, що зареєстрована у квартирі, проте не проживає. Якби відповідачка не добровільно залишила житло, або їй чинилися перешкоди щодо проживання в квартирі, вона, як голова ОСББ, про це б знала. Проте про такі факти їй не відомо. Норми права застосовані судом Відповідно до частини першої статті 156 ЖК України, з урахуванням положень частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. За положеннями частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Права власника житлового будинку квартири визначені статтями 383 ЦК України та 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття його з реєстраційного обліку. Висновки суду Аналіз статті 405 ЦК України дає підстави для висновку, що для визнання члена сім`ї (в тому числі колишнього члена сім`ї) таким, що втратив право користування житловим приміщенням необхідна наявність одночасно двох умов: відсутність його в житлі без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення. Крім того, з положень статті 150 ЖК випливає, що особи мають право на користування житлом, яке перебуває у власності інших осіб, лише за умови наявності відповідного договору між ними. Доказів наявності такого договору, укладеного між сторонами не надано. Наявними у справі доказами доведено, що відповідачка із 2019 року не проживає у житлі позивача, не має там особистих речей, має інше місце проживання. Доказів про поважність причин непроживання відповідачки у житлі позивача понад рік суду не надано, позивач заперечує проти реєстрації відповідачки в його житлі. З таких обставин, право позивача не вільне володіння та користування своєю власністю підлягає захисту, шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування вказаним житлом. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Outcome: approved