Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

15.09.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача в порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі 1000,00 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.04.2014 року на вул. Саперно-Слобідська, 8 в м. Києві сталася дорожньо - транспортна пригода, за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Фольксваген», д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 28.04.2014 року, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Фольксваген», д.н. [NUMBER], який належить [PERSON] Оскільки автомобіль «Фольксваген», д.н. [NUMBER], був застрахований власником в страховій компанії «Соверен» за договором страхування транспортного засобу № 1-605-010/13 від 03.12.2013 року, то відповідно до страхового акту № 05/14-11 Т від 20.05.2014 року страхова компанія «Соверен» виплатила страхове відшкодування на користь власника автомобіля «Фольксваген», д.н. [NUMBER], в розмірі 5954,98 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у АСК «Омега» за договором страхування цивільної відповідальності власника наземного транспорту № АС/0720006, та 21.07.2014 року ця компанія сплатила страхове відшкодування в розмірі 4954,98 грн., що підтверджується інформацією про рух коштів по рахунку СК «Соверен». Залишок заборгованості становить франшиза 1000,00 гривень, яка передбачена полісом № АС/0720006. З урахуванням викладеного, позивач просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.04.2014 року на вул. Саперно-Слобідська, 8 в м. Києві сталася дорожньо - транспортна пригода, за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Фольксваген», д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 28.04.2014 року, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON], якого притягнуто до адміністративної відповідальності. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій осби, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем [NUMBER], внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якого призвели до ДТП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Фольксваген», д.н. [NUMBER], який належить [PERSON] Встановлено, що автомобіль «Фольксваген», д.н. [NUMBER], був застрахований власником в страховій компанії «Соверен» за договором страхування транспортного засобу № 1-605-010/13 від 03.12.2013 року, у зв'язку з чим, відповідно до страхового акту № 05/14-11 Т від 20.05.2014 року страхова компанія «Соверен» виплатила страхове відшкодування на користь власника автомобіля «Фольксваген», д.н. [NUMBER], в розмірі 5954,98 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у АСК «Омега» за договором страхування цивільної відповідальності власника наземного транспорту № АС/0720006, та 21.07.2014 року та компанія сплатила страхове відшкодування в розмірі 4954,98 грн., що підтверджується інформацією про рух коштів по рахунку СК «Соверен». Залишок заборгованості становить франшиза 1000,00 гривень, яка передбачена полісом № АС/0720006. Встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 1000,00 грн. не погашена. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов"язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використьанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідач не відшкодував шкоду в добровільному порядку та згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі понесених витрат в сумі 1000,00 грн. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на це, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 243,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved