Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Бериславський районний відділ державної виконавчої служби Головного управління територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26.05.2017 державним виконавцем Бериславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 9250, виданого 21.10.2016 року. З матеріалів виконавчого провадження позивач довідався, що 21.10.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною за вимогою публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк»» вчинено виконавчий напис, на підставі якого з [PERSON] стягнуто 69956 гривень 16 копійок заборгованості за кредитним договором №DNH4KP81650446 від 19.04.2006 pоку, з яких: залишок заборгованості за кредитом - 2687 гривень 12 копійок; залишок заборгованості за відсотками - 18036 гривень 56 копійок; пеня - 45901 гривень 23 копійки; штраф - 3331 гривень 25 копійок. Крім того, виконавчим написом окремо стягнуто витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису - 1700 гривень. Всього до стягнення за виконавчим написом - 71656 гривень 16 копійок. Кредитний договір №DNH4KP81650446 був укладений 19.04.2006 року між [PERSON] та закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступник - ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно умов якого позивач отримав від відповідача кредитні кошти у сумі 2788 гривень 50 копійок під заставу товару. Кредитний договір укладено на строк 36 місяців (по 17.04.2009 року включно), з відсотковою ставкою 2,09 % на місяць. Позивачем двічі - 19.06.2006 року та 21.06.2006 року було сплачено відсотки за користування кредитом на загальну суму 123 гривні. Більше жодних оплат він не здійснював. Вважає, що право вимоги на стягнення заборгованості по кредитному договору у відповідача виникло після 21.07.2006 року. Так як з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, приватний нотаріус не мав жодних правових підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення грошових коштів. В зв'язку з викладеним, вважає даний виконавчий напис нотаріуса незаконним, протиправним та таким, що вчинений з порушенням вимог норм матеріального права, просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, обґрунтував їх обставинами викладеними у позовній заяві. Представник відповідача Логвіновська А.А. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову зазначивши, що вчинений нотаріусом виконавчий напис був здійснений у відповідності до вимог чинного законодавства, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було, подані для вчинення нотаріальної дії документи відповідали вимогам законодавства, що свідчить про спростування доводів позивача. Строк звернення відповідачем не пропущений. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Надала заперечення згідно яких виконавчий напис був вчинений нотаріусом з дотриманням ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п. 1.2, 3.1 та ін. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Відповідачем були надані нотаріусу для одержання виконавчого напису документи, передбачені цим Переліком. Про будь-які спори щодо розміру заборгованості за даним кредитним договором або неузгодженість розрахунків між кредитором та боржником кредитор нотаріуса не повідомляв, а надані ним документи підтверджували існування заборгованості та встановлювали її розмір. Стосовно питання про строк давності вважає за необхідне пояснити наступне: невиконання (неналежне виконання) боржником своїх зобов'язань у кредитних відносинах є цивільним правопорушенням з усіма обов'язковими умовами його складу: протиправна поведінка (у виді бездіяльності), шкідливий результат такої поведінки (збитки кредитора), причинний зв'язок між протипpaвнoю поведінкою боржника і шкодою, спричиненою кредитору, та вина боржника. Закінчення триваючого цивільного правопорушення може відбутись через дії або однієї сторони правочину (боржника) з метою визнання та погашення боргу, або іншої сторони (кредитора) з метою стягнення заборгованості та притягнення боржника до цивільної відповідальності. Моментом закінчення триваючого цивільного правопорушення у разі вчинення боржником дій з метою його припинення є момент повного погашення ним заборгованості кредитором. Виходячи з норми ст. 530 ЦК України, моментом закінчення триваючого цивільного правопорушення у разі застосування кредитором дій до його припинення є день направлення кредитором боржнику вимоги про виконання останнім своїх зобов'язань за правочином, який у цьому випадку одночасно є й моментом виникнення права вимоги кредитора, якщо боржник не доведе іншого. За відсутності прямо передбачених чинним цивільним законодавством та законодавством про нотаріат доказів про виникнення права вимоги кредитора в інший момент часу, відрахування нотаріусом строків вчинення виконавчого напису в порядку ст. 88 Закону України «Про нотаріат» згідно ст. 253 ЦК України має здійснюватись з дня, наступного за днем направлення кредитором боржнику вимоги про виконання останнім його зобов'язань за цивільними правовідносинами. При цьому слід мати на увазі, що коли законом чи договором передбачена сплата боржником кредитору процентів, комісії, неустойки (штрафів, пені) та/або інших додаткових платежів, розмір заборгованості боржника періодично змінюється з кожним випадком донарахування цих платежів до основної суми заборгованості, внаслідок чого у ті ж моменти відбувається відповідне оновлення ( збільшення чи зменшення у грошовому виразі) права вимоги кредитора. У такому разі відрахування нотаріусом строку вчинення виконавчого напису може здійснюватись з дня, наступного за днем направлення кредитором боржнику останньої за хронологією вимоги, але лише за умови, що визначені в ній відповідно до закону чи договору суми заборгованості відрізняються від розміру вимог, раніше направлених тим же кредитором тому ж боржнику за тим же правочином. Виходячи з наведеного, вважає вчинення нею виконавчого напису цілком правомірним, тому, що діяла у повній відповідності до закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нoтapiaльних дій нотаріусами України. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 21 жовтня 2016 року за вимогою Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк»» було вчинено виконавчий напис, на підставі якого з [PERSON] стягнуто 69956 гривень 16 копійок заборгованості за кредитним договором №DNH4KP81650446 від 19.04.2006 pоку, з яких: залишок заборгованості за кредитом - 2687 гривень 12 копійок; залишок заборгованості за відсотками - 18036 гривень 56 копійок; пеня - 45901 гривень 23 копійки; штраф - 3331 гривень 25 копійок. Крім того, виконавчим написом окремо стягнуто витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису - 1700 гривень. Всього до стягнення за виконавчим написом - 71656 гривень 16 копійок. ( а.с.11). Державним виконавцем Бериславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 9250 та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] ( а.с. 9,10). Відповідно до Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що про стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно гл. 16 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Для вчинення виконавчого напису, стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені). Згідно п. 3.4 гл. 16 розділу 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, тобто з дня, коли стягувач (кредитор) дізнався або повинен був дізнатися про те, що його право на належне виконання зобовязання боржником порушено. Строк, пропущений стягувачем навіть з поважних причин, не може бути поновлений нотаріусом. Пропуск стягувачем строку давності не позбавляє його права на звернення до суду з відповідним позовом. Як вбачається з виконавчого напису нотаріуса, загальна сума заборгованості, яка була прийнята нотаріусом та зазначена в виконавчому написі, включає в собі заборгованості по кредиту, відсотках, пені та штрафу за період з 19 квітня 2006 року по 28 вересня 2016 року. Таким чином, відповідність розрахунків заборгованості, з урахуванням строків позовної давності, нотаріусом не перевірялися. Виконавчий напис видано саме на суму, яка була вказана стягувачем, хоча стягувач у разі порушення позивачем умов договору мав право пред'явити до нього вимоги протягом трьох років з моменту настання вимоги, а саме з 17.04.2009 року, оскільки Банк надав Позичальнику строковий кредит на строк 36 місяців з 19.04.2006 року по 17.04.2009 року (згідно умов кредитного договору (заяви позичальника) №DNH4KP81650446 від 19.04.2006 року). Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 гривень 00 копійок, від сплати якого позивач звільнений.

Outcome: approved