Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

20 липня 2017 року орган опіки і піклування Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області (надалі-Позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (надалі-Відповідач) про позбавлення батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] та стягнення з Відповідача аліментів на їх утримання, у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ними повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що 07.06.2017 року до служби у справах дітей звернулась [PERSON] із заявою про позбавлення батьківських прав її дочки [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], оскільки діти проживають у сім'ї бабусі та перебувають на її утриманні. Відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS], проте там не проживає, постійного місця проживання немає, ніде не працює. Відомості про батька дітей зазначено відповідно до ч.1 статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно інформації Ратнівської селищної ради Відповідач за період проживання на території селищної ради зарекомендувала себе з негативної сторони, схильна до зловживання спиртними напоями, притягувалася на початку 2017 року до адміністративної відповідальності. На засідання виконавчого комітету неодноразово викликалась, де з нею проводились профілактичні бесіди щодо зловживання спиртними напоями та належного виконання батьківських обов'язків. Відповідач фактично самоусунулась від виховання своїх дітей, не проявляє до них турботи, не цікавиться їх життям, не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально не забезпечує. [PERSON] займається вихованням дітей та забезпеченням них самим необхідним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилась по невідомій суду причині, хоча своєчасно була повідомлена про час і місце розгляду справи, а тому суд відповідно до ст. ст. 224 ч.1 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. За таких обставин суд відповідно до ст.ст.224-226 ЦПК України з письмової згоди представника позивача постановляє заочне рішення у справі. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підставний, обґрунтований та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У силу ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні - ч. 2 ст. 157 СК України. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, наданих у пунктах 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно п. 18 вказаної Постанови, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши досліджені в суді надані докази в їх сукупності, Суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог, зазначених у позовній заяві, доведеними обставинами, які свідчать про беззаперечні факти умисного ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню синів, свідомого нехтування ними. Так, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ратнівського районного управління юстиції Волинської області встановлено, що [PERSON] народився [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON] - Відповідач у даній справі. Відомості про батька дитини зазначено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ратнівського районного управління юстиції Волинської області встановлено, що [PERSON] народився [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON] - Відповідач у даній справі. Відомості про батька дитини зазначено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Згідно довідки-характеристики Ратнівської селищної ради Ратнівського району Волинської області від 07.06.2017 року №3407 вбачається, що Відповідач за місцем проживання зарекомендувала себе з негативної сторони, схильна до зловживання спиртними напоями, притягувалася на протязі 2017 року до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Актами обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 15.06.2017 року та 27.08.2017 року встановлено, що Відповідач проживає в [ADDRESS] в незадовільних санітарно-гігієнічних умовах. На момент обстеження у будинку було накурено, димно, для дітей не створено належних умов (відсутній письмовий стіл та нормальні спальні місця), не забезпечені необхідним одягом та взуттям, у веранді вибите скло, повсюди розкидані речі, брудно. [PERSON] схильна до вживання спиртних напоїв. На момент обстеження були наявні продукти харчування. Згідно інформації Ратнівського дитячого яслі-саду № 1 від 01.06.2017 року №62 слідує, що [PERSON] з 01 вересня 2016 року відвідує дитячий садок. Хлопчик чемний, вихований і завжди охайно вдягнений. За 5 місяців [PERSON] відвідував дитячий садок лише 5 днів у вересні, з жовтня по січень був відсутній. З лютого до червня дитина відвідувала садок постійно. В березні мати була відсутня і дитину постійно забирали дідусь або бабуся. З квітня хлопчика приводили або дідусь, які постійно співпрацювали з вихователями. Мама з того часу життям дитини у дитячому закладі не цікавилась і за харчування дитини не платила. Відповідно до інформації Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області від 19.06.2017 року за № 974/66/01-17, громадянка [PERSON] згідно бази «АРМОР»притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП від 30.01.2017 року та до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.121 КК України від 25 квітня 2017 року . Згідно інформації Ратнівського районного центру зайнятості від 13.06.2017 року №325/05-6 [PERSON] на обліку як безробітна не перебуває. Згідно висновку органу опіки та піклування Ратнівської районної державної адміністрації №1019/22/2-17 від 11.07.2017 року Відповідача визнано за доцільне позбавити батьківських прав щодо її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], та стягнути з неї аліменти на утримання дітей. Факт ухилення Відповідачкою від виконання покладених на неї чинним законодавством батьківських обов'язків, окрім наведених вище доказів, підтверджується, також і показаннями свідків: [PERSON], [PERSON] Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 р. звернув увагу на те, що при позбавленні батьківських прав треба підходити виважено і в найкращих інтересах дитини. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя. Неврахування положень цієї норми міжнародного права при розгляді справ про позбавлення батьківських прав призводить до того, що в окремих випадках діти невиправдано стають соціальними сиротами. Завдання держави - захистити і підтримати сім'ю, а не позбавляти дитину права на виховання у родинному середовищі, навіть за складних життєвих обставин. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Савіни проти України" від 18 грудня 2008 р. наголошує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов'язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та, якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер. В розрізі наведеного Ратнівський районний суд Волинської області звертає увагу на ту обставину, що національне сімейне законодавство (ст. 170 СК України) передбачає можливість відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, в тому числі у випадку, встановленому п. 2 ст. 164 СК України, тобто при ухиленні батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Отже є законодавчо встановлена можливість перед застосуванням крайнього і виняткового заходу впливу на батьків у вигляді позбавлення батьківських прав, вжити альтернативний засіб впливу на них з метою збереження сім'ї та зміни батьками свого ставлення до дитини. Таким чином, Суд зазначає, що передбачені законом альтернативні заходи впливу на матір, яка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дітей, хоч і в позасудовому порядку, проте були реалізовані та не спричинили належного впливу на поведінку Відповідачки, остання не зробила відповідних висновків та не змінила своє відношення до батьківських обов'язків, які слід виконувати відносно дітей належним чином. З врахуванням наведеного, Суд, при дотриманні вимог ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а також з врахуванням висновків зазначеного вище рішення Європейського суду з прав людини та виключно в інтересах дітей дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення, оскільки Відповідач ухиляється від батьківського обов'язку з виховання дітей, не проявляє до них належної турботи, не займається їх вихованням, матеріально не утримує, а подальше зволікання з таким крайнім заходом, як позбавлення батьківських прав Відповідачки щодо дітей -[PERSON], [PERSON] призведе до того, що малолітні діти будуть позбавлені права на вільний і всебічний розвиток їх особистості, передбачене статтею 23 Конституції України. У відповідності до частин 1, 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дітей той із них, хто проживає окремо від дітей, може брати участь у їх утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як передбачає ч. 2 ст. 182 СК України. Зважаючи на положення ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет 2017 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 травня - 1426 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня - 1777 гривень. Враховуючи принцип рівності прав та обов'язків батьків по відношенню до їх дитини, частка у матеріальному утриманні дитини для кожного з них не може бути меншою половини від прожиткового мінімуму. Враховуючи вік малолітньіх дітей, матеріальне становище Відповідача, з [PERSON] слід стягнути на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 700 грн. щомісячно на кожного, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 20.07.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, задовольнивши заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів на користь уповноваженої особи. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині утримання аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Судові витрати по сплаті судового збору, оскільки Позивач звільнений від їх сплати, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з Відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved