Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

23.06.2015 р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі ТОВ «Кредитні ініціативи») через свого представника звернувся до суду з первісним позовом, яким просив стягнути з [PERSON] на виконання умов договору поруки №2516 від 29.11.2007 р., укладеним між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачкою грошові кошти в розмірі 245817,33 грн. та судовий збір з підстав, передбачених ст.ст. 11, 509, 525, 526, 549, 553, 554, 623, 624, 625 ЦК України. 29.10.2015 р. представник відповідача [PERSON] подав зустрічний позов, яким просив визнати припиненим договір поруки №2516 від 29.11.2007 р., укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON], за яким [PERSON] поручилася за зобов'язаннями [PERSON] перед ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» за кредитним договором №2515 від 29.11.2007 р. та судовий збір з підстав, передбачених 228, 553-559, 651, 1056-1 ЦК України. Представник позивача за первісним позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, проте надав клопотання з проханням розглянути справу без його присутності на підставі наявних доказів та матеріалів (а.с. 42). В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що 17.12.2012 р. між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Промінвестбанк» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Промінвестбанк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ «Промінвестбанк» та фізичними особами. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло усі права вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. За цим договором відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 2515 від 29.11.2007 р., який було укладено між ПАТ «Промінвестбанк» та [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». У зв'язку з цим всі права кредитора за вказаним кредитним договором перейшли до ТОВ «Кредитні ініціативи». За зазначеним кредитним договором ПАТ «Промінвестбанк» надав [PERSON] кредит у сумі 165423,00 грн. У зв'язку із неналежним виконанням зобов'язання за вказаним кредитним договором у [PERSON] станом на 31.05.2015 р. виникла заборгованість в розмірі 245617,33 грн., включаючи пеню. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вищезазначеним кредитним договором, 29.11.2007 р. між ПАТ «Промінвестбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №2516, за яким остання, як поручитель поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому. З наведених мотивів просив стягнути суму заборгованості у вищезазначеному розмірі саме з відповідачки [PERSON] Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, наполягав на задоволенні зустрічного позову та на обґрунтування своєї позиції пояснив, що дійсно 29.11.2007 р. між ТОВ «Кредитні ініціативи» та [PERSON] було укладено договір поруки № 2516, за яким вона поручилась за зобов'язаннями [PERSON] перед ПАТ «Промінвестбанк» за кредитним договором №2515 ід 29.11.2007 р. Строк виконання основного зобов'язання за цим кредитним договором настав 30.05.2011 р., оскільки цією датою Оболонським районним судом м. Києва було достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором з [PERSON] шляхом звернення стягнення на предмет застави, тому порука припинилась у 2011 р. з підстав, передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України, за якою порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Третья особа- [PERSON] в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, проте надав клопотання з проханням розглянути справу без його участі (а.с. 154). Представник третьої особи ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Промінвестбанк») у судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Про причини неявки не повідомив. Але подав письмові заперечення, згідно яких просив задовольнити первісну позовну заяву в повному обсязі та відмовити в задоволенні зустрічного позову, зазначивши що при вирішенні спору треба керуватись положеннями кредитного договору № 2515 від 29.11.2007 р., укладеного між ПАТ «Промінвестбанк» та [PERSON], в якому зазначено, що строк позовної давності при вирішенні спорів між сторонами договору встановлюється у 10 років, тому доводи представника відповідача про застосування строків позовної давності не підлягають задоволенню. Крім того, представник вважав, що договір поруки, укладений між ПАТ «Промінвестбанк» та [PERSON] не може бути визнаний припинений із зазначених представником відповідача підстав, оскільки п. 5.3. цього договору визначає, що договір вступає в дію з моменту підписання його сторонами та діє до повного погашення зобов'язання за кредитним договором, в забезпечення якого надано поруку, а також договорів про внесення змін до нього. Оскільки основне зобов'язання не погашене і не пройшов строк позовної давності, підстави для визнання договору поруки припиненим відсутні. З урахуванням наведеного, суд ухвалив справу розглянути без участі представника позивача ТОВ «Кредитні ініціативи», третіх осіб - [PERSON], ПАТ «Промінвестбанк», на підставі наявних у справі матеріалів, проти чого не заперечував представник відповідача. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що за договором відступлення прав вимоги від 17.12.2012 р., укладеним між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», останній набув права вимоги за кредитними договорами до позичальників згідно із реєстром позичальників (а.с. 14-19). Відповідно до витягу з реєстру позичальників до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги за кредитним договором № 2515, укладеним між ПАТ «Промінвестбанк» та [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до кредитного договору № 2515 від 29.11.2007 р., укладеним між Закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Промінвестбанк», та [PERSON], банк надав позичальнику кредит в сумі 165423,00 грн. із процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 15% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 28.11.2013 р. на придбання автомобіля. Виконання зобов'язань за цим договором забезпечується серед іншим порукою фізичної особи- Пенкіної М.Ю. (а.с. 21-24). Відповідно до графіку погашення кредиту [PERSON] повинен був погашати кредит рівними частинами кожний місяць до 28.11.2013 р. (а.с.25). Відповідно до договору про внесення змін № 625 було внесено зміни до кредитного договору № 2515 від 29.11.2007 р., та до графіку погашення кредиту (а.с. 26-27). 29.11.2007 р. між Закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Промінвестбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 2516, за яким [PERSON] поручилась перед ПАТ «Промінвестбанк» за виконання у повному обсязі зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 2515 від 29.11.2007 р., укладеного між ПАТ «Промінвестбанк» та [PERSON] (а.с. 28). Відповідно до договору про внесення змін № 627 до вищевказаного договору поруки, були внесені зміни щодо термінів повернення кредиту, за якими позичальник був зобов'язаний повернути кредитору кредит до 28.11.2013 р. (а.с. 29). Відповідно до розрахунку станом на 31.05.2015 р. заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Кредитні ініціативи» становить: 245817,33 грн., що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 108570,36 грн., заборгованості по відсотках в розмірі 76425,63 грн., заборгованості по пені в розмірі 60821,34 грн. (а.с. 38). 03.04.2009 р. філією «Залізничного відділення Промінвестбанку в м. Києві» [PERSON] було повідомлено про порушення умов договору та необхідність погасити існуючу прострочену заборгованість. (а.с.111). 16.12.2010 р. ПАТ «Промінвестбанк» звернулось із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] із вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2515 від 29.11.2007 р. з відповідачів шляхом звернення стягнення на предмет застави -автомобіль. (а.с. 106-110). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.05.2011 р. позов ПАТ «Промінвестбанк» до [PERSON], [PERSON] було задоволено та звернуто стягнення на предмет застави- автомобіль, що належить відповідачам в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2515 від 29.11.2007 р. (а.с. 114,115). 01.06.2015 р. ТОВ "Кредитні ініціативи" до [PERSON] та [PERSON] була надіслана письмова вимога про дострокове повернення кредиту (а.с.39-41). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.ст. 525,526 ЦК України - одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 553 ЦК України -за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно із ст. 554 ЦК України - у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п. 24 оостанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. В договорі поруки, який оспорюється, зазначено, що він вступає в дію з моменту підписання його сторонами та діє до повного погашення зобов'язання за кредитним договором, в забезпечення якого надано поруку, а також договорів про внесення змін до нього. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного погашення зобов'язання боржника не означають, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] зобов'язався перед банком повернути суму кредиту з процентами до 28.11.2013 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, разом із установленням строку дії кредитного договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України - якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, звернувшись 16.12.2010 р. до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідні висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 09.09.2015 р. у справі № 6-933цс15, від 23.12.2015 р. у справі № 6-436цс15 які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що строк виконання основного зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором був змінений внаслідок пред'явлення позову щодо дострокового погашення заборгованості за кредитом та настав 30.05.2011 р., оскільки цією датою Оболонським районним судом м. Києва було достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором з позичальника шляхом звернення стягнення на предмет застави. За цих підстав суд не приймає до уваги надану представником позивача в якості доказу письмову вимогу до поручителя від 01.06.2015 р. про дострокове повернення кредиту, оскільки строк виконання основного зобов'язання настав 30.05.2011 р. і саме з цієї дати повинен відраховуватися шестимісячний строк звернення до суду із позовом до поручителя. А тому, суд приходить до висновку, що первісний позов є необгрунтованим та в його задоволенні слід відмовити, а зустрічний позов про визнання договору поруки припиненим підлягає задоволенню, оскільки повністю ґрунтується на вимогах закону та підтверджується сукупністю наведених доказів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved