Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

16.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила: стягувати з [PERSON] на її користь: аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття; на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення їх дочкою [PERSON], [INFO], трирічного віку. В обґрунтування позовної заяви позивачка [PERSON] вказала, що з 26 травня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають дочку [PERSON], [INFO]. З жовтня 2012 року вони проживають з відповідачем окремо. [PERSON] відмовляється від спілкування з дитиною та не бажає проявляти будь-якої уваги до дочки; не бере участі у її вихованні та утриманні, тому вона звернулася до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою про розірвання шлюбу. Зараз дочка перебуває на її утриманні, вона з дитиною мешкає у будинку її батьків. Відповідач має постійну роботу і дохід, розмір якого їй не відомий. Вона зараз не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 130 грн. на місяць. Їй важко самостійно утримувати дитину та себе, тому вона вимушена звернутися до суду з цим позовом. Представник позивачки адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини його доходів, але вважав, що відсутні підстави для утримання з нього аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку. Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: З копій свідоцтв про шлюб та про народження вбачається, що [PERSON] та [PERSON], перебувають у зареєстрованому шлюбі мають дочку [PERSON], [INFO]. (а. с. 4, 7). З довідки, виданої Лиманською сільською радою Зміївського району Харківської області 19.11.2013 року, вбачається, що [PERSON] мешкає та зареєстрована в [ADDRESS], має склад сім'ї: дочку - [PERSON], [INFO]; батька [PERSON], [INFO]; матір [PERSON], [INFO]. (а. с. 10). Сторонами визнаються та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що малолітня [PERSON] перебуває на утриманні матері, а батько дитини проживає окремо, між ними відсутня згода щодо участі відповідача в утриманні дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Даними копій трудової книжки, трудового договору від 16.04.2013 року, довідки про доходи підтверджується, що [PERSON] працює у ФОП [PERSON] комірником, за період з 01.08.2013 року по 31.01.2014 року отримав дохід в розмірі 7420 грн. (а. с. 31-38). Згідно довідки управління соціального захисту населення в Зміївському районі від 11.12.2013 року [PERSON] отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 130 грн. (а. с. 11). Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідністю з ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності з ч. ч. 1, 2, 4, 6 ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. У відповідністю з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги в частині стягування з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його доходів, що, з урахуванням наявності законних підстав для стягування аліментів у такому розмірі, є підставою для задоволення позову в цій частині. Позивачкою надано докази того, що з нею проживає дитина, яка не досягла трирічного віку; батько дитини, який проживає окремо, має постійний дохід і може надавати їй матеріальну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку. З урахуванням розміру доходів позивачки та відповідача, розміру аліментів, що підлягають стягуванню на утримання дитини, на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку належить стягувати аліменти в розмірі 1/6 частки його доходу . За таких обставин, позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі. З відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved