Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

14.10.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: квартиру [ADDRESS], та в цілому складається з двох житлових кімнат, загальною житловою площею 27,0 кв.м. та підсобних приміщень, загальною площею всієї квартири 45,9 кв.м., що належить іпотекодавцю - [PERSON] на праві приватної власності на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», 01001, м. Київ, вулиця Десятинна 4/6, МФО 300346, код ЄДРПОУ 23494714, п/р №37396000000004, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1501/1107/71-216 від 02.11.2007 року, яка станом на 10.09.2013 р. становить 525 124,67 грн. та складається з заборгованості - за кредитом - 493220,53 грн., по відсотках - 28461,47 грн., пеня - 3442,67 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій, стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», 01001, м. Київ, вулиця Десятинна, 4/6, МФО 300346, код ЄДРПОУ 23494714, п/р №37396000000004 - витрати по сплаті судового збору у сумі - 3 441,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 02.11.2007 року АКБ «ТАС-Комерц» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] уклали кредитний договір №1501/1107/71-216 з подальшими змінами та доповненнями. Відповідно до умов зазначеного договору банк надав останньому кредитні кошти у розмірі 61000,00 дол.США, надалі за умовами додаткової угоди збільшив розмір кредитних коштів до 61706,56 дол.США зі спалою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,9 % річних, в строки на умовах передбачених зазначеним кредитним договором додатком та додаткової угоди до нього, відповідно до графіку погашення кредиту. Кредитні кошти було надано у строк з 02.11.2007 року по 02.11.2035 року. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між відповідачем та банком 02.11.2007 р. було укладено Іпотечний договір № 1501/1107/71-216-Z-1 з подальшим внесенням змін та доповнень, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку майно, а саме квартиру [ADDRESS], що в цілому складається з двох житлових кімнат, загальною житловою площею 27,0 кв.м. та підсобних приміщень, загальною площею всієї квартири 45,9 кв.м., що належить іпотекодавцю - [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до Договору про внесення змін та доповнень №1 до Іпотечного договору№ 1501/1107/71-216-Z-1 від 02.11.2007 року сторони оцінили квартиру- предмет іпотеки в 372358,59 грн., що за курсом НБУ на день укладання договору в еквіваленті ( 1дол.США=7,9925 грн.) становить 46588,50 дол. США. Відповідачем [PERSON] не виконані взяті на себе зобов'язання відповідно до умов договору у зв'язку із чим станом на 10.09.2013 року заборгованість відповідача за кредитним договором склала 525 124,67 грн. та складається з заборгованості - за кредитом 61706,56 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить - 493220,53 грн., по відсотках 3560,8 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить - 28461,47 грн., пеня 430,71 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить - 3442,67 грн., Представник позивача до судового засідання надав заяву , в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити та розглянути справу за відсутністю представника позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд на підставі ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги позивача підлягаючими задоволенню, оскільки вони засновані на вимогах закону та підтверджуються наданими доказами, на підставі встановлених фактичних обставин по справі. В судовому засіданні встановлено, що 02.11.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником Пат «Сведбанк») укладено кредитний договір № 1501/1107/71-216 з подальшими змінами та доповненнями, відповідно до якого відповідачеві надано кредитні кошти у розмірі 61000,00 дол. США, надалі відповідно до додаткової угоди до кредитного договору кредитні кошти збільшено до 61705,56 дол. США, з відповідним строк повернення на умовах зазначених у кредитному договорі. В забезпечення виконання вимог кредитного договору між банком та відповідачем було укладено іпотечний договір від 02.11.2007 року №1501/1107/71-216-Z-1 відповідно до якого предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], що в цілому складається з двох житлових кімнат, загальною житловою площею 27,0 кв.м. та підсобних приміщень, загальною площею всієї квартири 45,9 кв.м., що належить іпотекодавцю - [PERSON] на праві приватної власності. Свої зобов'язання за договором банк виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кошти 61000,00 дол.США та збільшив розмір кредиту до 61706,56 дол. США. В свою чергу відповідач не виконує зобов'язання за договором кредиту, не сплачує частково суму кредиту, заборгованість за відсотками за користування кредитом, у зв'язку з чим, у відповідача перед банком утворилась заборгованість з кредитним договором, яка станом 10.09.2013 року становить 525 124,67 грн. та складається з заборгованості - за кредитом 61706,56 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить - 493220,53 грн., по відсотках 3560,8 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить - 28461,47 грн., пеня 430,71 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить - 3442,67 грн. Судом приймається до уваги, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно вищезазначених угод відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором № 1501/1107/71-216 від 02.11.2007 року, що було укладено між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та [PERSON], на користь ПАТ «Альфа-Банк». У відповідності з п.3.1.1 вищевказаного кредитного договору відповідач зобов'язався виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором Додатком до нього та Договором про внесення змін і доповнень №1 до нього ( а.с.18-29) Відповідно до пункту 8.1 Договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Відповідач [PERSON] зобов'язаний сплатити Позивачу пеню. Відповідач [PERSON] не виконав умови Кредитного договору тобто щомісячно, до 10 числа кожного місяця не здійснював часткове погашення Кредиту та не сплачував відсотки за користування Кредитом відповідно Графіку, так після отримання повідомлення, не повернув Позичальнику кредитні кошти та не сплатив відсотки, за користування кредитними коштами. Таким чином, зважаючи на невиконання Відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення з Відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками, пеню за невиконання умов договору. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного Кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Крім того, у якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком та відповідачем було укладено Іпотечний договір 02.11.2007 року №1501/1107/71-216-Z-1 та договір про внесення змін та доповнень №1 до іпотечного договору від 24.05.12 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку позивачу наступне нерухоме майно: квартира [ADDRESS], що в цілому складається з двох житлових кімнат, загальною житловою площею 27,0 кв.м. та підсобних приміщень, загальною площею всієї квартири 45,9 кв.м., що належить іпотекодавцю - [PERSON] на праві приватної власності. ( а.с.35-38) На виконання умов Договору Відповідачам було направлено Вимоги про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви Вимоги не виконані. (а.с.42). Відповідно до п. 6.1.3 Договору у разі порушення позичальником своїх зобов'язань за цим договором у т.ч. у випадку невиконання позичальником умов п.3.7. та або п.3.8 та або п.61.1.2 цього договору , банк має право без отримання додаткової письмової згоди позичальника звернути стягнення предмет іпотеки будь-яким способом за власним вибором банку, у тому числі на підставі виконавчого напису нотаріусу, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов іпотечного договору. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням с правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно до ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив. якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають по суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Згідно до ст. 623 ЦК України боржник який порушив зобов'язання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася,та сплати процентів,належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Як вбачається з вимог ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до норми передбаченої ст. 590 ЦК України вбачається, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у вставлений строк, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі невиконання або неналежного виконання Відповідачем основного зобов'язання Позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет Іпотеки. Відповідно до ст.38 Закону України «Про іпотеку» та п. 6.2 Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду шляхом надання права продажу іпотеко держателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі за договором купівлі-продажу. Положення ст.39 Закону України «Про іпотеку» наголошує на те, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета Іпотеки, зокрема, шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, яка передбачає продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Відповідно до ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до ст.112 ЦК України, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме: договором кредиту № 1501/1107/71-216 від 02.11.2007 р., , договором про внесення змін і доповнень №1 до Кредитного договору №1501/1107/71-216 від 24.05.12 року, договором про внесення змін і доповнень №2 до Кредитного договору №1501/1107/71-216 від 24.05.12 року, іпотечним договором №1501/1107/71-216-Z-1 від 02.11.2007 р., договором про внесення змін та доповнень №1 від 24.05.12 р. до іпотечного договору №1501/1107/71-216-Z-1 від 02.11.2007 , розрахунком заборгованості за кредитним договором. У зв`язку з розглядом справи позивач сплатив судовий збір у розмірі 3441,00 грн. Статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved