Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 5109,39 грн. Позов обґрунтовує тим, що з 01.09.1986 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем, однак, з червня 2016 року по серпень 2016 року він не отримав заробітну плату. Зазначає, що неодноразово звертався з заявою в якій просив провести виплату заборгованості по заробітній платі, проте, його заява була залишена без задоволення. Вказує, що неправомірна поведінка відповідача грубо порушує його основні трудові права, в звязку з чим простить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 5109,39 грн. та моральну шкоду в сумі 1000,00 грн., яка полягає, у душевних стражданнях, порушенні нормального ритму життя, докладання додаткових зусиль для організації життя та побуту. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач подав на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи, про що свідчить поштове повідомлення. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача не поважною, провівши заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Вимогами ст. 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, а тому доказуванню не підлягає, що позивач з 01 вересня 1986 року перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем. З червня 2016 року по серпень 2016 року заробітна плата позивачу не виплачувалась. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до довідки, виданої відповідачем 20.10.2016 року № 458, заборгованість з виплати заробітної плати перед позивачем складає 5109,39 грн. Таким чином судом встановлено, що позивач, перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем з червня 2016 року по серпень 2016 року включно не отримував заробітну плату в загальному розмірі 5109,39 грн., а тому позов в частині стягнення заборгованості з виплати заробітної плати на користь позивача підлягає задоволенню. З огляду на вказане, оскільки судом встановлено порушення трудових прав позивача, то суд вважає, що підлягає до часткового задоволення і вимога позивача про стягнення на його користь моральної шкоди. При цьому суд приймає до уваги посилання позивача на те, що внаслідок невиплати йому заробітної плати було порушено його нормальні життєві звязки, через що змушений був позичати грошові кошти у своїх рідних, що завдавало йому нервових потрясінь та переживань. При визначенні розміру заподіяної позивачу моральної шкоди суд враховує глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення його здібностей та позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини відповідача, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості та визначає її у розмірі 500,00 грн. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved