Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та стягнення на його користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від доходу [PERSON], але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Під час розгляду справи по суті позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав повністю. Позивач пояснив, що після розірвання шлюбу відповідачка пішла з сином [PERSON] з будинку в місті Радивилів, де вони спільно проживали. Через три місяці син повернувся додому і зараз проживає з ним. Позивач вважає, що відповідачка має сплачувати аліменти на утримання дитини, так як має постійне місце роботи. Крім того, на думку [PERSON] необхідно визначити місце проживання дитини за його місцем проживання в місті Радивилів рівненської області вулиця Пушкіна, будинок №45. шевчук Ю.П. просить не стягувати з відповідачки понесені ним судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] заявлені вимоги визнали частково. Віцдповідачка суду пояснила, що з позивачем та дітьми разом не проживає, винаймає квартиру. З дітьми спілкується і займається їхнім вихованням. Купує потрібні їм речі, вносить благодійні кошти у школу де навчається син [PERSON], возить його на оздоровлення в санаторій. Не заперечує щоб син проживав з його батьком у будинку в місті радивилів.. Вона згідна сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає сім'ю тривалий час. Вважає відповідача хорошою та турботливою матір'ю, але через непорозуміння з позивачем не може жити разом з дитиною. Крім того свідок підтвердила що дитина проживає з позивачем [PERSON]. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення зі слідуючих підстав. Так, у відповідності до копії рішення суду від 13.11.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.8). Відповідно до рішення виконавчого комітету Радивилівської міської ради від 10 травня 2018 року №115 "Про визначення місця проживання малолітнього", вважається за доцільне визначити місце проживання [PERSON], [INFO], з його батьком [PERSON], за адресою: вулиця Пушкіна будинок 45 місто Радивилів Рівненської області. Із актів обстеження матеріально-побутових умов проживання від 21.01.2016 року та 19.11.2016 року встановлено, що діти Роман та [PERSON] проживають разом з батьком [PERSON] в місті Радивилів Рівненської області вулиця Пушкіна будинок №45 (а.с.20, 28). Згідно ч.3 ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місцем проживання її батьків або одного з них з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність визначити місцем проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO], місце проживання його батька в місті Радивилів Рівненської області, вулиця Пушкіна, будинок №45. Приймаючи дане рішення, суд керується нормами ст.161 СК України про те, що проживання дитини з батьком відповідає її інтересам. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України (далі СК України), батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приймаючи рішення про стягнення аліментів з відповідача, у відповідності із ст.182 СК України, суд враховує стан здоров'я дитини, матеріальне становище платника аліментів, яка є підприємцем, згідно копії свідоцтва серія ВОЗ №129563 про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с.11). Норма ст.182 СК України вказує, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільняються від сплати судового збору під час розгляду цивільної справи позивачі у справах щодо стягнення аліментів. У відповідності до ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач не заявляє вимоги щодо стягнення з відповідача на його користь, сплаченого при зверненні до суду з позовною вимогою, судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) гривень. У відповідності із ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами шодо предмета спору на власний розсуд. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved