Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна, посилаючись на наступні обставини. 8 жовтня 2005 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] . Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з відповідачем. З березня 2015 року сімейні стосунки між ними були припинені через відсутність взаєморозуміння. Рішенням Краматорського міського суду Донецької область від 22.10.2015 року шлюб між ними було розірвано. Під час перебування у шлюбі батько позивача [PERSON] , подарував йому однокімнатну квартиру, розташовану в [ADDRESS] , що підтверджується договором від 05.07.2008 року. Згідно договору дарування квартири від 05.07.2008 року вартість квартири складала 13688 гривень. В подальшому зазначена квартира була позивачем продана. На виручені від продажу кошти, він відразу придбав будинок за адресою: [ADDRESS] 16 червня 2012 року він продав зазначену квартиру та за виручені кошти купив спірний будинок. Оціночна вартість квартири на дату укладання договору купівлі-продажу складала 33200,00грн. . Спірний будинок\~був зареєстрований\~на ім`я\~відповідача [PERSON] . Оригінал договору купівлі продажу зазначеного будинку знаходиться у відповідача. Вартість оцінки на час купівлі він не пам`ятає. До теперішнього часу, між ними не досягнуто домовленості про порядок поділу нерухомого майна. Просив суд визнати спільним сумісним майном подружжя [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , житловий будинок [ADDRESS] , визнавши за [PERSON] , [INFO] , право власності на 9/10 частки житлового будинок [ADDRESS] , а за відповідачем [PERSON] право власності на 1/10 частку житлового будинок [ADDRESS] . В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не надала. Згідно вимог статі 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про розгляд справи, не повідомив суд про причини своєї неявки. Позивач не заперечував проти заочного вирішення справи. Згідно з ст.288 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Суд вивчивши письмові докази по справі, дослідивши матеріали справа, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ( [PERSON] [PERSON] з 8 жовтня 2005 року. Рішенням Краматорського міського суду Донецької область від 22.10.2015 року шлюб між ними розірвано. В період\~шлюбу батько\~позивача [PERSON] ,\~подарував йому\~однокімнатну квартиру,\~розташовану за\~адресою: [ADDRESS] вартість якої складала 13688 гривень, що підтверджується договором дарування від 05.07.2008 року. 16 червня 2012 року [PERSON] продав зазначену квартиру, оціночна вартість якої на дату укладання договору купівлі-продажу складала 33200,00 гривень. 21\~серпня 2019\~року на\~ім`я ( [PERSON] \~ [PERSON] придбано\~житловий будинок,\~розташований за\~адресою:\~ [ADDRESS] .Вказана обставина сторонами не заперечується. Оригінал договору купівлі-продажу вказаного будинку знаходиться у відповідача та суду не надано, у зв`язку з чим, вартість вказаного будинку судом не встановлена. Між [PERSON] до [PERSON] не досягнуто домовленості про порядок поділу нерухомого майна. Відповідно до\~статті 60\~Сімейного Кодексу\~України майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності.Кожна річ,\~набута за\~час шлюбу,\~крім речей\~індивідуального користування,\~є об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя. Стаття 61 Сімейного Кодексу України визначає об`єкти права спільної сумісної власності. Об`єктами спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь які речі , а також грошові сумі заробітна плата, пенсія, стипендія та інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну ) установу. Стаття 70 Сімейного Кодексу України передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Згідно ч. 3 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 "Про застосування судами норм Кодексу про шлюб та сім`ю України" у випадку, якщо котрийсь із подружжя зробив вкладення у придбання спільного майна за рахунок майна, яке належало йому до одруження або було одержане ним під час шлюбу в дар, у порядку спадкування, надбане за кошти, що належали йому до шлюбу, або іншого роздільного майна, то ці вкладення (в тому числі вартість майна до визнання його спільною сумісною власністю на підставі ст. 62 Сімейного кодексу України) мають враховуватися при визначенні часток подружжя у спільній сумісній власності (ст. 68 Сімейного кодексу України). Відповідно до правової позиції ВС України, висловленої у справах № 6-843цс17 від 24 травня 2017 року та № 711/5108/17 від 18.06.2018. Тлумачення пункту 3 частини першої статті 57 СК України свідчить, що у випадку набуття одним із подружжя за час шлюбу майна за власні кошти, таке майно є особистою приватною власністю Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на купівлю будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , витрачено грошові кошти відповідача, які належали йомі від продажу квартири в розмірі 33200,00 гривень, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність визнання права спільної сумісної власності на вказаний будинок, а також визнання за позивачем на 9/10 частин в праві власності на вказаний будинок, а за відповідачем на 1/10 частин в праві власності на вказаний будинок. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна. На підставі статей 69,70,71 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved