Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

17.02.2020 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на квартиру, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що між ним та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 23.01.1998 року № 2295, а саме трьохкімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , який було зареєстровано 23.01.1998 року на Первомайській філії Південної Товарної Біржі і відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року № 1956001 зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» під № 2295 від 23.01.1998 року. Положенням п. 12 даного Договору передбачено, що цей Договір підлягає реєстрації по місцю проживання у бюро технічної інвентаризації протягом 10 днів. Договір складений в чотирьох примірниках, по одному примірнику кожній стороні, один примірник для реєстрації в БТІ, один зберігається на біржі з поданим для реєстрації документами, а саме: Свідоцтвом на право власності на житло, довідка-характеристика Первомайського МБТІ № 87 від 23.01.1998 року, довідка про відсутність арешту № 73 від 23.01.1998 року. Після укладання договору [PERSON] перейшов проживати в квартиру, а відповідачу сплатив обумовлену суму, тобто сторонами виконано всі істотні умови договору та зареєстрував квартиру на своє ім`я в МБТІ. Нотаріально посвідчити даний правочин позивач не може, оскільки вже здійснена державна реєстрація нерухомості на його ім`я. Нещодавно виникла необхідність розпорядитися даною квартирою. Однак, відповідно до Рішення про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень від 24.12.2019 року № 50444185 державним реєстратором відмовлено у державні реєстрації права власності, форма власності: приватна на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за суб`єктом: [PERSON] , податковий номер/серія, номер паспорта/УНЗР [NUMBER] / [NUMBER] , у зв`язку з тим, що договір не посвідчений нотаріально, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки всі договори, що стосуються відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Внаслідок невизнання дійсності Договору купівлі-продажу нотаріусом, позивач не може розпорядитися належною йому квартирою, що порушує надане йому як власнику, статтею 317 Цивільного кодексу України, право розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Викладене свідчить, що позивач є стороною, який придбав квартиру і виконав всі умови повністю. На даний час позивач позбавлений можливості укласти угоду купівлі-продажу в нотаріальному порядку, так як дана квартира в органах державної реєстрації вже зареєстрована на його ім`я, згідно письмової угоди купівлі-продажу, яка укладена на Первомайській філії "Південної Товарної Біржі". Викладене свідчить, що між сторонами відбулася угода купівлі-продажу квартири. Позивач надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце слухання справи оповіщена відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзив на позов не подала. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. В судовому засіданні був встановлений факт укладення між [PERSON] та [PERSON] , договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2295, а саме трьохкімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.3). Даний договір було зареєстровано 23.01.1998 року на Первомайській філії Південної Товарної Біржі, відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року. Згідно цього договору [PERSON] передав продавцю гроші в рахунок повного розрахунку за майно, а остання в свою чергу отримала гроші та передала позивачу дану квартиру в управління та користування, звільнивши її. Таким чином сторони на момент укладення договору досягнули згоди щодо істотних умов договору. Нотаріальне посвідчення договору неможливе через те, що право власності на будинок зареєстроване в Первомайському МБТІ за позивачем (а.с. 3). Згідно ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на той час, угода може бути визнана дійсною, якщо вона фактично відбулась. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV. Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 553) передбачені умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved