Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23 вересня 2006 року сторони уклали шлюб. У цьому шлюбі вони мають двох малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , дочку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося, шлюбні відносини припинені, примирення неможливе, між сторонами постійно виникають сварки. У зв`язку з цим позивач просив суд розірвати шлюб, справу розглянути за його відсутності. У судове засідання сторони не з`явилися. Від відповідача надійшла заява, відповідно до змісту якої остання позовні вимоги визнала та просила розгляд справи проводити без її участі (а.с. 17). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 23 вересня 2006 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Чорнобаївського районного управління юстиції, актовий запис № 64, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 23 вересня 2006 року серії [NUMBER] (а.с. 6). У шлюбі сторони мають двох малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 5 березня 2008 року серії [NUMBER] та від 5 лютого 2015 року серії [NUMBER] , відповідно ( а.с. 4-5). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На виконання вимог ч. 1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, шлюб носить формальний характер. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу суду не надано та судом не встановлено. При цьому сторони не бажають поновлювати сімейні стосунки, а тому надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Таким чином суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому, беручи до уваги визнання відповідачем позову, шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд залишає відповідачу набуте нею у шлюбі прізвище " [PERSON] ". На підставі викладеного вище,

Outcome: approved