Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

31 березня 2017 року позивач подала до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000,00 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, офіційно не працевлаштований, але працює, і має реальну змогу сплачувати аліменти, тому позивач просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, також просила розглядати справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд за письмовою згодою позивача ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано відповідно до рішення Московського районного суду міста Харкова від 21 січня 2015 року. Відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 14 червня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції міста Харкова, запис № 865 від 14 червня 2005 року. Також позивачем суду надано: копію паспорту громадянина України на її ім'я та копію паспорту громадянина України і довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім'я відповідача. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, при цьому розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач є батьком малолітньої доньки [PERSON], [INFO], зобов'язаний утримувати дитину, але свої зобов'язання по утриманню доньки не виконує, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню і з відповідача необхідно стягнути на користь позивача, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень. При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд також враховує, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що він офіційно працевлаштований та має регулярний дохід. Крім того, розмір аліментів, які просить стягнути позивач є меншим розміру прожиткового мінімуму дитини віком від 6 до 18 років, який відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2017 рік" з 1 травня 2017 року становить 1777,00 гривень, а дитина проживає з матір'ю, яка і несе основний тягар щодо забезпечення утримання [PERSON]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved