Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

16 травня 2014 року позивачка звернулася до районного суду з позовною заявою про визнання за нею як спадкоємцем за законом після [PERSON], яка померла [INFO] , право приватної власності на земельну ділянку площею 0,16 га, надану для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS]. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачка вказала про те, що вона є спадкоємцем за заповітом від 03 травня 2007 року після смерті [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. Звернувшись до нотаріального органу за місцем відкриття спадку щодо оформлення спадкових прав на земельну ділянку, вона отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв»язку з тим, що вище зазначена земельна ділянка даним заповітом не охоплена та належить покійному чоловікові спадкодавці [PERSON] Крім неї, інших спадкоємців немає. Тому вона просить визнати за нею, як спадкоємцем за законом, право власності на вказану земельну ділянку. У судове засідання позивач та його представник не з»явилися, але надали до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, наполягають на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача до суду не з'явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує та просить ухвалити рішення у зв»язку з визнанням позову. Представник третьої особи до суду не з'явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч.2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідив матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Крім того, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Так, як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON]. Спадкоємцем, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], є його дружина [PERSON], яка на момент смерті чоловіка проживала з ним за адресою [ADDRESS]. До спадкового майна належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0, 16 га, яка надана для обслуговування цього будинку відповідно до рішення виконкому Новопавлівської сільської ради від 23.12.1993 року №45, що вбачається з Державного акту серія МК №2359 від 19.06.1995 року. [PERSON] за життя, а саме 03.05.2007 року, залишила позивачці заповіт в якому зазначила її спадкоємцем свого майна - житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані по [ADDRESS]. Земельну ділянку, яку надано для обслуговування цього будинку , в заповіті зазначено не було. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом та [PERSON] вчасно звернулась до нотаріального органу за місцем відкриття спадку з заявою про прийняття спадщини, де 27.08.2008 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом щодо вказаного житлового будинку. Щодо узаконення права власності на земельну ділянку, то їй було відмовлено через те, що земельна ділянка даним заповітом не охоплена. Як вбачається з відомостей Врадіївського районного нотаріального округу державного нотаріуса Поплужної К. А. від 26 травня 2014 року №514/01-16, після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалась, а після померлої [PERSON] була заведена спадкова справа №277/2007 за заявою позивачки [PERSON]. Дані про інших спадкоємців відсутні. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено і в ст. ст. 81, 131 ЗК України, п. 22-1 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За вимогами ст. ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно чинного законодавства до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності іншої особи, припиняється право власності земельною ділянкою, на якій розташовані ці об»єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший розмір не визначений заповітом. Враховуючи, що позивач відповідно до заповіту успадкувала та є власником житлового будинку, що розміщений на земельній ділянці, що не охоплена заповітом та ніким не успадкована, та власник вказаної земельної ділянки помер, що унеможливлює у іншому окрім судового порядку, реалізувати своє право власності на спадок, у суду є законні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved