Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

20 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кальченківської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,835 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кальченківської сільської ради. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] Після її смерті позивач прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. На даний час позивач має намір оформити свої спадкові права на вказану вище земельну ділянку, але з'ясувалось, що відсутній оригінал державного акту на право власності на землю. Дублікат позивачу відділ Держземагенства у Білопільському районі не видає, оскільки на даний час законодавством не передбачена процедура видачі дублікатів державних актів, а тому [PERSON] звернувся з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Кальченківської сільської ради в судове засідання не з'явився, сільський голова Ворона Г.М. суду повідомила листом про розгляд справи без участі їх представника, з позовом згодні. Представник 3-ї особи - Білопільської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, від завідуючої Білопільської державної нотаріальної контори Ковальової Л.Б. надійшов лист про розгляд справи без участі їх представника. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що матір'ю позивача [PERSON] була [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а.с.6). За життя [PERSON]на підставі рішення двадцятої сесії 23 скликання Кальченківської сільської ради від 07 грудня 1999 року отримала у приватну власність земельну ділянку площею 3,835 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області, що підтверджується ксерокопією державного акту на право власності на землю серії І-СМ №0140927, виданого 17 грудня 1999 року (а.с.10). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). Також судом встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла своєму синові [PERSON], позивачу у справі (а.с.8). Відповідно до довідки Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 29 червня 2013 року №424-02-20/1 [PERSON] постійно і до дня своєї смерті проживала в селі Воронине Білопільського району разом з своїм сином [PERSON] Заповіт [PERSON] від 24 грудня 2002 року, посвідчений виконкомом Кальченківської сільської ради за №319, не змінювався та не відмінявся (а.с.9). Згідно частини 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки Білопільської державної нотаріальної контори від 26 грудня 2013 року №1197/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO], не заводилась. На даний час позивач має намір оформити право власності на зазначену вище земельну ділянку, у зв'язку з чим звернувся до нотаріальної контори, але в оформленні спадщини йому було відмовлено, оскільки оригінал державного акту на землю був втрачений. Згідно п. 5.1., 5.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 N 43, що діяла на час видачі державних актів, при втраті (псуванні) державного акта на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат. Для отримання дубліката власник втраченого (зіпсованого) державного акта на землю письмово звертається до відповідного органу, яким було видано державний акт на землю. Враховуючи, що [PERSON] померла, вказана вище Інструкція втратила чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 03 липня 2013 року № 404 "Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів", дублікат позивачу [PERSON] відділ Держземагенства у Білопільському районі не видає, оскільки на даний час законодавством не передбачена процедура видачі дублікатів державних актів на право власності на землю, так само як і самих державних актів, тому позивач [PERSON] позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку в порядку спадкування в нотаріальній конторі. Представити нотаріусу оригінал державного акту позивач не має можливості, так як він втрачений, тому [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на зазначену вище земельну ділянку. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У відповідності з п.п. «в» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті ст. 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 3,835 га, що розташована на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved