Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29 вересня 2006 року по 29 квітня 2013 року. В шлюбі у них народилась донька: [PERSON], [INFO]. Зазначає, що з того часу як вони з відповідачем почали проживати окремо, тобто з 2013 року, життям доньки батько не цікавиться, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною. Також вказує, що відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування їхньої дитини, йому ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні з донькою, що свідчить про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати батьківські обов'язки, покладені на нього законом. З огляду на наведене, просить позбавити батьківських прав [PERSON], відносно доньки [PERSON] Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2017 року залучено до участі у справі Службу у справах дітей Луцької міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, [PERSON] подала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Луцької міської ради в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] (а.с.5), виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області. Рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради від 06 вересня 2017 року №538-2 затверджено висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO]. Із висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради від 16 серпня 2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами, дочка залишилася проживати з матір'ю, яка самостійно забезпечує її усім необхідним відповідно до вікових потреб, що підтверджується актом обстеження умов проживання. Відповідно до інформації, отриманої з КЗ «Луцька загальноосвітня школа І-ІІ ступенів №11-колегіум Луцької міської ради», в якій на даний час навчається [PERSON], її батько жодного разу не відвідував навчальний заклад, не цікавиться її успіхами. З моменту розлучення [PERSON] повністю усунувся від виховання та матеріального утримання дочки, не вітає її з днями народження, не підтримує з нею контактів. 03 травня 2017 року [PERSON] добровільно написав нотаріально завірену заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO] (а.с.4). Служба у справах дітей, враховуючи інтереси дитини, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Крім того, при вирішенні питання, що торкаються дітей, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботою про нього. При вирішенні такого спору суд повинен виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. З врахуванням вищенаведеного вимога позивача про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO], підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір в розмірі - 640 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved