Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

18.04.2019 року позивач [PERSON] , в особі представника позивача адвоката Єфименко Н.В. звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] , Одеської товарної біржи, Випаснянської сільської ради про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок [ADDRESS] , який складається з житлового будинку літ «А», житловою площею 83кв.м., дерев`яна вбиральня літ «Д», споруди №1-3, та розташований на території Випаснянської сільської ради. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказала, що 28.10.1997 року, перебуваючи у шлюбі, позивач [PERSON] разом із чоловіком придбали на Одеській товарній біржі житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 117,9 кв.м., житловою площею 83кв.м. Вказаний житловий будинок [ADDRESS] складається з: житлового будинку літ. «А», житловою площею 83 кв.м., дерев`яна вбиральня літ «Д», споруди №1-3. Право власності було зареєстровано на чоловіка позивачки [PERSON] , який [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідач [PERSON] передала чоловіку позивачки [PERSON] у приватну власність нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Після смерті чоловіка позивачка звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою про визнання права власності за померлим та за спадкоємцем на вказаний житловий будинок. Згідно відповіді приватного нотаріуса від 19.03.2019 року за №79/01-16 про визнання права власності було відмовлено. На підставі зазначеного позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.04.2019 року відкрито провадження по справі № 495/3591/19 [PERSON] до [PERSON] , Одеської товарної біржи, Випаснянської сільської ради про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок. У судове засідання позивач не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи в її відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. В судове засідання відповідачі [PERSON] , представники Одеської товарної біржі та Випаснянської сільської ради не з`явилися, були повідомлені належним чином, причина неявки суду невідома. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Такі умови у справі одночасно існують. Тому судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, перевіривши матеріали справи, та дослідивши надані докази, з врахуванням того, що відповідачем визнано позов, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно договору купівлі-продажу № 1127/Б від 28.10.1997 р., укладеного на Одеській товарній біржі, [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 117,9 кв.м., житловою площею 83 кв.м. Вказаний житловий будинок №11 б складається з: житлового будинку літ. «А», житловою площею 83 кв.м., дерев`яна вбиральня літ «Д», споруди №1-3. Право власності зареєстровано 28.10.1997 року. Судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, покупець [PERSON] передав обумовлену в договорі купівлі-продажу грошову суму, а продавець [PERSON] передала покупцю житловий будинок, після чого покупець вселився до нього. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Статтею 224 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст.ст. 225 і 227 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Згідно ст. 47 ЦК УРСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згода щодо істотних умов договору між сторонами була досягнута, в наявності не було передбачених законом обмежень для укладання договору, який не містив протизаконних умов. Продавець [PERSON] цей договір не оспорювала, позов про визнання договору недійсним не заявляла. Покупець за цим договором помер, що робить неможливим нотаріальне оформлення угоди. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як вбачається, з позовної заяви позивач [PERSON] являється спадкоємицею першої черги. У встановлені законом строки, вона звернулася із відповідною заявою до нотаріуса про отримання спадщини після померлого чоловіка. Однак успадкувати вказане спадкове майно після смерті чоловіка, позивач [PERSON] не має можливості, оскільки, як роз`яснив їй нотаріус, угода укладена її чоловіком [PERSON] є недійсною, так як вона нотаріально не посвідчена. Іншого способу прийняти цю спадщину після смерті чоловіка, окрім як визнання угоди дійсною не існує. Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщини незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до Білгород-Дністровського районного нотаріального округу приватного нотаріусу із заявою про визнання права власності за померлим та за спадкоємцем на вищевказаний житловий будинок, що залишився після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на спадкове майно і право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved