Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

16 лютого 2021 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Лиманської міської ради Донецької області про визнання\~права власності\~на спадкове\~майно (а.с.1-3). В обґрунтування позовних вимог позивачкою зазначено, що [INFO] в м. Лиман Донецької області померла її бабуся - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки та житлового будинку [ADDRESS] . 09 листопада 2012 року позивачка звернулася до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок, а також постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на зазначену земельну ділянку. Позивачка позбавлена можливості вирішити дане питання у позасудовому порядку, тому звернулася до суду та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті її бабусі - [PERSON] . Ухвалою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 18 лютого 2021 року провадження у справі відкрито, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження (а.с. 38-39). Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 03 березня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 52-53). Позивачка [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі, про що суду надала відповідну заяву (а.с. 58). Представник відповідача Лиманської міської ради Донецької області за довіреністю - Шуляченко І.О., належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її учасі, рішення ухвалити на розсуд суду (а.с. 56, 57). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в м. Красний Лиман Донецької області помер [PERSON] , що підтверджується наданою позивачкою копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22 жовтня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 463 (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі і на земельну ділянку, площею 0,0603 га, кадастровий номер 1413300000:01:003:0341, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Зазначена земельна ділянка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДН № 143615, виданого 23 червня 2000 року на підставі рішення виконкому Краснолиманської міської ради народних депутатів від 29 грудня 1999 року № 404 (а.с. 9). Відповідно до інформації, наданої 25 лютого 2021 року державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Алексєєвою В.Є., спадкове майно після смерті [PERSON] на підставі заяви № 192 від 18 липня 2003 року прийняла його дружина - [PERSON] . 18 вересня 2003 року за реєстровим номером 1712 Лиманською державною нотаріальною конторою [PERSON] було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 48). [INFO] в м. Лиман (Красний Лиман) Донецької області померла [PERSON] , що підтверджується наданою позивачкою копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 249 (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, зі спірної земельної ділянки, площею 0,0603 га, кадастровий номер 1413300000:01:003:0341, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Оціночна вартість земельної ділянки відповідно до звіту про експертну грошову оцінку вартості земельної ділянки несільськогосподарського призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , виготовленого суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , станом на 29 грудня 2020 року становить 20510,00 грн. (а.с.18-34). Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Цивільне законодавство України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст 1217 ЦК України). Частиною 1 статті 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст. 1223 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом № 1081 від 12 жовтня 2010 року що підтверджується інформацією, наданою 25 лютого 2021 року державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Алексєєвою В.Є. (а.с. 43). Так, [PERSON] 09 листопада 2012 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М., та зареєстроване в реєстрі за № 3675, на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Постановою державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори Семенової І.М. від 09 листопада 2012 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку, площею 0,0603 га, кадастровий номер 1413300000:01:003:0341, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташовану за адресою: [ADDRESS] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності померлої [PERSON] на зазначену земельну ділянку (а.с. 5). Так, відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-1407502232020, сформованого 25 травня 2020 року, на даний час власником земельної ділянки, площею 0,0603 га, кадастровий номер 1413300000:01:003:0341, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташовану за адресою: [ADDRESS] , зазначений [PERSON] (а.с. 29-31). Згідно п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно зі статтею 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації в Державний земельний кадастр. Сформовані земельні ділянки підлягають реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до вимог ст. 120 ЗК України в редакції закону № 997-V від 27 квітня 2007 року та ч. 1 ст. ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно п. 1.16 "Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі", затвердженої Державним комітетом України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року, яка діяла на момент виникнення права у спадкодавця зі змінами від 16 березня 2009 року, складання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку включає заяву власника землі про складання державного акту. Отже, можливість здійснення державної реєстрації спірної земельної ділянки відсутня. Оскільки документ, що підтверджує право власності померлої [PERSON] на спірну земельну ділянку (державний акт про право власності на земельну ділянку), відсутній, позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та користуватися, розпоряджатися земельною ділянкою, що входить до спадкового майна та належать їй в порядку спадкування. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗК України та ЦПК України. Так, згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст. 16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. ч.1, 3 ст.1296 ЦК України). Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силуст.116 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Статті 81 та 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, ренти, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Отже, виходячи з положень ст 1225 ЦК України, оскільки померла [PERSON] відповідно до інформації державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Алексєєвої В.Є. від 25 лютого 2021 року прийняла спадщину за законом та оформила спадкові права на майно після смерті [PERSON] у виді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , то вона фактично набула право власності на спірну земельну ділянку, на якій розташований зазначений житловий будинок. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1ст.1297 ЦК України). Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] , правомірно належала бабці позивачки - [PERSON] . Позивачка не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved