Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

[PERSON] 17 травня 2019 року звернулася до суду позовом до [PERSON] з позовними вимогами про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу. Згідно автоматизованого розподілу справу було передано на розгляд судді Святошинського районного суду м.Києва Бабич Н.Д. Позов обґрунтовано тим, що у сторін у шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що неповнолітня донька [PERSON] проживає з нею, за місцем її реєстрації, дитина повністю перебуває на її утриманні та вихованні. Позивач забезпечує всі матеріальні потреби дитини (навчання, розвиток, лікування, відпочинок). Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до доньки, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її здоров`я, навчання, не цікавиться її життям, вподобаннями та потребами. Посилаючись на те, що донька та потребує оздоровлення та відпочинку в місцях із сприятливим кліматом, а також на те, що відповідач неналежно ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, не бажає надати письмову нотаріально завірену згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон, просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України у період з 06.07.2019 року по 15.07.2019 року до Туреччини неповнолітній дитині [PERSON] , [INFO] без згоди та супроводу батька - [PERSON] . Ухвалою суду від 21.05.2019р. було відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання на 31.05.2019р. (а.с.19-20). 31 травня 2019р. підготовче провадження було закрито та призначено слухання справи в судове засідання на 20 червня 2019р. (а.с.25-26). У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просить суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення судової повістки (а.с.29, 32), від відповідача надійшла заява, в якій він просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову (а.с.22). За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 154 СК України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Судом встановлено, від шлюбу у сторін народились донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 16.12.2006р.(а.с.8). Посилання позивача [PERSON] та представника позивача на те, що неповнолітня донька [PERSON] проживає з нею, за місцем її реєстрації, дитина повністю перебуває на її утриманні та вихованні, а також позивач забезпечує всі матеріальні потреби дитини (навчання, розвиток, лікування, відпочинок), відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до доньки, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її здоров`я, навчання, не цікавиться її життям, вподобаннями та потребами, знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду та підтверджується рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 12.03.2019р. у справі №2/759/3513/19 (а.с.33-35). Таким чином, у зв`язку з вищезазначеним, судом встановлено, що позивач не має можливості з об`єктивних причин отримати від відповідача [PERSON] згоду на виїзд їхньої неповнолітньої доньки [PERSON] за межі України без його супроводу. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 3 ст. 11 вказаного Закону, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно підп. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Відповідно до підп. 2 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, безнотаріально посвідченої згоди другого з батьків, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. На початку 2019 р. позивач зверталась до Святошинського раонного суду м.Києва з аналогічним позовом і рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 12.03.2019р. (справа ун.№759/2424/19) її позовні вимоги були задоволені (а.с.33-35). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведені позовні вимоги, які відповідно до ст. 81 ЦПК України знайшли своє підтверження та обґрунтування, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved