Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

18 жовтня 2016 року позивач, [PERSON], звернулася до Київського районного суду м. Полтави з позовною заявою про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, посилаючись на те, що кімната № 626А, в гуртожитку за адресою м. Полтава, вул. Курчатова, 18 була надана їй з метою поліпшення житлових умов на підставі наказу ПАТ «Полтавамаш» № 92 від 12.11.2013 року та ордеру серії 0008 № 00001 від 12 листопада 2013 року. Проте, з 12.11.2013 року по даний час вона не має можливості вселитись у надану їй житлову кімнату, так як їй чинять перешкоди відповідачі. Сусіди [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] не надають їй ключів від кімнати та доступу до неї, оскільки зберігають там особисті речі. Такі дії відповідачів порушують її права на належні умови проживання, оскільки вона іншого житла не має, проживає в одній кімнаті разом з дорослим сином, який працює в нічні зміни, вдень відпочиває після роботи, і вона не може спокійно знаходитись у власному житлі, потерпає від незручностей. Вона зверталась до суду з позовом, щодо вселення в надану житлову кімнату, проте у позові відмовлено, так як вона не надала суду ордер на вселення. Судом при вирішенні вказаної справи встановлено, що наказом ПАТ «Полтавамаш» від 12.11.2013 року № 92 «Про поселення в гуртожиток по вул. Курчатова, 18» вирішено [PERSON], яка проживає в кімнаті № 626, надати кімнату № 626а. Приміщення 626а є квартирою. Судом також встановлено, що приміщення № 626а у вказаному гуртожитку, протиправно, перебуває в користуванні відповідачів та інших мешканців кімнат № 614-615, 616-617, 618,619 та № 623-624, які його закрили, на двері встановили замок. Просила, усунути перешкоди у користуванні кімнатою № 626А, в гуртожитку за адресою ч. Полтава, вул. Курчатова,18, шляхом зобовязання відповідачів звільнити вказану кімнату від особистих речей та покласти на відповідачів судові витрати. 23 грудня 2016 року надійшла зустрічна позовна заява [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання ордеру та наказу про надання кімнати у гуртожитку недійсним, позивачі посилались на те, що [PERSON] звертаючись до суду із позовом до них про усунення перешкод у користування житловим приміщенням посилалась на те, що на підставі наказу ПАТ «Полтавамаш» № 92 від 12.11.2013 року та ордеру серії 008 № 0001 від 12 листопада 2013 року , виданого ДП «Продмашжитло» їй надана для проживання кімната № 626а у гуртожитку по вул. Курчатова, 18 в м. Полтава. З часу заселення до гуртожитку кімната № 626а була надана їм, у тому числі і [PERSON] для спільного користування, як підсобне приміщення - сушарка. Вони, а також [PERSON] користуються вказаною сушаркою тривалий час. На даний час ордер є недійсним з тих підстав, що термін його дії скінчився і [PERSON] не може бути поселена до спірної кімнати. Адміністрація ПАТ «Полтавський машинобудівний завод» їх ніколи не попереджала про звільнення сущарки, а отже не мала права видавати а ні накази на надання спірної кімнати, ні тим більше ордер на її зайняття, оскільки ордер може видаватись тільки на жиле приміщення і тільки на вільне приміщення. Також, наказ № 92 від 12.11.2013 року про надання [PERSON] спірної кімнати також суперечить чинному законодавству, оскільки ним чітко визначений порядок надання житла у гуртожитку - це спільне рішення адміністрації і профкому , а не наказ. Просили, визнати наказ № 92 від 12.11.2013 року ПАТ «Полтавський машинобудівний завод» про надання кімнати № 626а у гуртожитку по вул. Курчатова, 18 м. Полтава [PERSON] незаконним. Визнати ордер серії 008 № 0001 від 12 листопада 2013 року , виданого ДП « Продмашжитло» для проживання, кімната № 626а у гуртожитку по вул. Курчатова, 18 в м. Полтава [PERSON] та її сину, [PERSON] недійсним. У судовому засіданні [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. У задоволенні зустрічних позовних вимог просили відмовити. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON], задовольнити зустрічні позовні вимоги. Пояснив, що відповідачі не мали права особисто вносити зміни до технічного паспорту на гуртожиток, що кімната № 626а не є жилим приміщенням , а є підсобним приміщенням сушаркою. Позивачі за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали заяву про розгляд справи у їхню відсутністю, просили відмовити у задоволенні позову [PERSON] ,а їхні позовні вимоги задовольнити. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] просив відмовити у задоволенні зустрічного позову. Відповідачі ПАТ « Полтавський машинобудівний завод» та ДП « Продмашжитло» надали суду заперечення, в яких просили відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог, з підстав, що викладені у запереченнях та розглядати справу у відсутність їхнього представника. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Наказом ПАТ «Полтавамаш» № 92 від 12.11.2013 року [PERSON], яка проживає в кімнаті № 626 надана кімната 626а. Цим же наказом зобов»язано директора ДП «Продмашжитло» забезпечити документальне оформлення поселення та проживання. ( а.с. 6) 12 листопада 2012 року ДП « Продмашжитло» виданий ордер серії 0008 № 00001 на право зайняття сім»ї [PERSON], яка складається із двох осіб, жилого приміщення, кімнати 626А в гуртожитку по вул. Курчатова , 18 в м. Полтава. Ордер виданий на підставі наказу ПАТ «Продмашжитло № 92 від 12.11.2013 року та спільного рішення адміністрації, профспілкового комітету. ( а.с. 7). 11.11.2013 року рішенням спільного засідання адміністрації та профкому ПАТ «Полтавамаш» виділена у користування кімната 626-а у гуртожитку за адресою м. Полтава. вул. Курчатова, 18 в м. Полтава. ( а.с. 109). Гуртожиток за адресою м. Полтава, вул.. Курчатова, 18 перебуває у державній власності , що підтверджується витягом з Єдиного реєстру об»єктів державної власності щодо державного майна ( а.с. 107) , балансоутримувачем гуртожитком є ПАТ «Полтавський машинобудівний завод» ( а.с. 108). Відповідно до вимог статті 128 Житлового кодексу Української РСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету... Стаття 129 Житлового кодексу Української РСР передбачає, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Пунктом 10 Примірного положення про гуртожитки , який діяв на час видачі ордера, передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. Ч. 2 ст. 58 ЖК України також передбачено, що ордер видається тільки на вільне жиле приміщення. Виходячи із норм вказаних норм права слід дійти до висновку , що ордер на право зайняття приміщення у гуртожитку надається виключно на жиле приміщення, яке повинно бути вільним на час видачі ордера. У судовому засідання встановлено, що кімната № 626А на час видачі ордеру [PERSON] не була вільною, а використовувалась позивачами за зустрічним позовом , а також і [PERSON] як підсобне приміщення, сушарка, що підтвердила у судовому засіданні [PERSON], а також вказана обставина підтверджується позовною заявою [PERSON] із якої убачається, що надана їй кімната № 626 А станом на час видачі ордера не була вільною. Отже та обставина, що спірна кімната не була вільною є однією із підстав для визнання ордеру недійсним. Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Аналіз ст. 4 Житлового Кодексу Української РСР свідчить, що жилі приміщення в будівлях що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд, тому житлові приміщення у гуртожитках належать до житлового фонду і можуть використовуватися для проживання в них. Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); Статтею 15 ЖК України встановлено, що виконавчі комітети місцевих рад на території своєї компетенції здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду (ч. 1 ст. 30); керують житловим господарством, що є у віданні Ради; здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад (ч. 1 ст. 18); приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради (ст. 51); видають ордери на жилі приміщення (ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 141). Питання переведення нежилих приміщень до житлового фонду законодавством не врегульовано. Порядок такого переведення не визначено. Відповідно до пункту 3 постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985№ 105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» державному обліку підлягають житлові будинки та жилі приміщення в інших будівлях, призначені для постійного проживання громадян, а також для використання в установленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Житлові будинки та жилі приміщення в інших будівлях включаються до складу житлового фонду після прийняття їх в експлуатацію державною приймальною комісією, реєстрації і технічної інвентаризації. Отже, окремим механізмом, який може бути розглянутий при опрацюванні можливих шляхів переведення нежитлового будинку до категорії житлового це повторне прийняття завершеного будівництвом обєкту в експлуатацію. Враховуючи викладене, власники гуртожитків мають визначитися щодо використання таких приміщень. Відповідно до п/п. 5, 9 і 10 п. "б ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні до делегованих повноважень виконавчого органу місцевої ради ( міської державної адміністрації) належать облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням; облік нежилих приміщень на відповідній території незалежно від форм власності, внесення пропозицій їх власникам щодо використання таких приміщень для задоволення потреб територіальної громади; облік відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності. Якщо приміщення в гуртожитку придатне для використання під житлове та фактично використовується для проживання людей, виконавчий орган обласної, міської, сільської селищної ради приймає відповідне рішення. Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Як убачається із матеріалів справи власником гуртожитку є держава в особі Регіонального відділення фонду державного майна України в Полтавській області. Балансоутримувачем спірного гуртожитку є ПАТ « Полтавський машинобудівний завод». Матеріали справи не містять доказів того, що власник гуртожитку чи балансоутримувач звертався до органу місцевого самоврядування з приводу переведення спірного нежилого приміщення , сушарки, в жилу площу. Та обставина, що на час прийняття вказаного гуртожитку в експлуатацію спірне приміщення зареєстроване як нежитлове підтверджується планом будинку гуртожитку, що наданий ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор». станом на 10 травня 2008 року, в якому зазначено, що спірна кімната ІУ площею 9.7 кв.м та У площею 0.7 кв.м є побутово-підсобним приміщенням. ( а.с. 118) 23 травня 2013 року до технічного паспорту були внесені зміни, і спірне приміщення вже зазначене як житлова кімната 1 площею 9.7 кв.м, 2 площею 0.7 кв.м № 626 А, однак на якій правовій підставі внесені зміни до технічного паспорту гуртожитку та яким чином відбулися зміни з переведення побутово-підсобного приміщення в житлове приміщення витяг з технічного паспорту на будинок гуртожитку відомостей не містить( а.с. 117) Більш того із супровідного листа ПП Полтавське БТІ « Інвентаризатор» убачається, що тільки після проведення інвентаризації 23 травня 2013 року у 2016 році на підставі рішень органу місцевого самоврядування вносились зміни до технічного паспорту на будинок гуртожитку, що дає підстави вважати, що зміни до технічного паспорту , які вносились 23 травня 2013 року, внесені не у спосіб визначений законом та рішення органу місцевого самоврядування про переведення спірного нежитлового приміщення в житлове не приймалось ( а.с. 116). Сам по собі технічний паспорт не є правовстановлюючим документом , який підтверджує правомірність володіння та користування будинком, приміщенням чи інше. Інструкція про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна , затвердженою наказом Державного комітету будівництва . архітектури та житлової політики України N 127 від 24.05.2001 , зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 р. за N 582/5773 не передбачає того, що зміни , які вносяться до технічного паспорту для квартир багатоквартирних житлових будинків, гуртожитків в частині зміни призначення приміщень ( нежитлові на житлові) не належать до самочинного будівництва, а тому слід дійти до висновку про те , що зміни щодо визначення правового статусу спірного приміщення внесені з порушенням вимог вказаної Інструкції. Оскільки рішення органу місцевого самоврядування про переведення спірного приміщення із нежилого в жиле не приймалося, то на час видання наказу, видачі ордеру та прийняття рішення про надання [PERSON] кімнати № 626А прийняті з порушенням вимог ч. 2 ст. 58 ЖК України та п.10 Примірного положення про гуртожиток , який діяв на час видачі ордеру , слід дійти до висновку , що зазначені обставини є ще однією підставою для визнання ордеру недійсним. Ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Так як у судовому засіданні встановлено, що спірний ордер виданий з порушенням порядку і умов надання жилих приміщень слід дійти до висновку про задоволення зустрічних позовних вимог та відмові у задоволенні первісного позову. При цьому суд не враховує обставини, встановлені рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04.10.2016 року, в частині того, що спірне приміщення є квартирою, оскільки при розгляді вказаної справи не вирішувалось питання щодо правомірності видачі ордеру на спірне приміщення та його правового статусу.

Outcome: approved