overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-07 00:00:00

6 червня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" звернулось до суду із позовом до [PERSON] про виконання зобов'язань за кредитним договором № 001/9086/08 , просив суд стягнути з відповідача на виконання зобов'язань за цим договором загалом 25.869,52 грн. У судове засідання позивач свого представника не надіслав, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, до суду надіслав заяву, у якій просив про розгляд справи за відсутності його представника та задоволення позову. Зважаючи про те, що у справі є наявними достатні докази про права та взаємини сторін, та немає необхідності в особистих поясненнях представника позивача для прийняття рішення по суті справи, суд ухвалив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до статті 224 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи. Після дослідження письмових матеріалів справи суд дійшов такого. 1……Матеріалами справи встановлено, та сторони не заперечують того, що 20 серпня 2008 року між позивачем /надалі - кредитодавцем/ та відповідачем [PERSON] /надалі - позичальником/ був укладений договір № 001/9086/08 про відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки, відповідно до умов якого: - кредитодавець відкрив позивальнику кредитну лінію, в межах якої надав позивальнику грошові кошти з умовою їх повернення у встановлений договором строк та сплатою відсотків та комісій за користування ними; - позичальник зобов'язався повернути надані кошти у встановлений строк та сплатити проценти за користування Кредитною лінією 2……Матеріалами справи також встановлено, та сторони не заперечують того, що на виконання своїх зобов'язань за кредитним договором кредитодавець надав позичальнику обумовлену договором грошову суму, виконавши тим самим свої зобов'язання у повному обсязі. 3……Матеріалами справи також встановлено, та сторони не заперечують того, що свої обов'язки за договором позичальник виконав не у повному обсязі, через що станом на 27 серпня 201 2 року утворилась заборгованість, розмір якої за розрахунками позивача становит 25.869 грн. 52 коп. Заперечень проти факту наявності заборгованості або ж проти зроблених кредитодавцем розрахунків позичальник не надав, через що наведені обставини суд вважає доведеними. Між цим, відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений законом строк, а відповідно до статті 625 ЦК України у разі неналежного виконання зобов'язань позичальник має, сплатити, зокрема, прострочену суму боргу За такого з відповідача на користь позивача слід стягнути 25.869 грн. 52 коп. , задовольнивши заявлені вимоги у повному обсязі. При цьому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі, що є пропорційним частині позовних вимог, що були задоволені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

6 червня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов"язків по утриманню неповнолітньої дитини, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити, а відповідач позов визнав. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов'язок утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов"язку щодо утримання неповнолітніх дітей визначаються за домовленістю між ними. Якщо ж такої домовленості не досягнуто кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Водночас, за змістом частини 2 статті 182 СК України (в редакції Закону № 2901-IV від 22.09.2005 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частиною 2 цієї ж статті цього Кодексу (в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005 року; № 2037-VIII від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року) передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Згідно частини 3 статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

7 вересня 2003 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Бершадського району Вінницької області за актовим записом №65. [INFO] року у них народився син - [PERSON]. Однак, сімейне життя у подружжя не склалось, так як вони не зійшлись характерами та поглядами на життя, що призвело до того, що понад три роки сторони проживають окремо та не підтримують шлюбні стосунки. Син проживає з матір'ю та батько також бере участь у його вихованні та утриманні. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] 7 вересня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Бершадського району Вінницької області, актовий запис №65, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивач у прохальній частині позову просила суд розгляд справи проводити без її участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], надав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин, наполягають на розірванні шлюбу між ними, що свідчить про те, що їх сім'я розпалась і зберегти її неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, оскільки вони відповідають волевиявленню сторін, а тому позов підлягає до задоволення. Крім того, зі змісту позову вбачається, що у сторін відсутній спір з приводу місця проживання дитини та поділу спільного майна. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

7 липня 2015 року ПАТ "Альфа-Банк" пред'явило позов про стягнення з відповідача [PERSON], заборгованості по кредитному договору у розмірі 41675,01 гривень. Позов обґрунтовує тим, що 23.09.2014 року з відповідачем було укладено кредитний договір №500960627. Відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 31617,60 гривень зі сплатою 15,99% річних від суми заборгованості, дата остаточного повернення - 24.09.2019 року. Відповідач зобов'язаний здійснювати погашення заборгованості, однак, не надав своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості, в результаті чого у нього виникла заборгованість у розмірі 41675,01 гривень, з яких: 31617,60 гривень - заборгованість за кредитом; 3522,64 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом; 4934,77 гривень - комісія; 1600,00 гривень - штраф. Відповідача було повідомлено про суму заборгованості, однак він її не погасив. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву, що просить проводити судовий розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що сторони 23.09.2014 року з відповідачем було укладено кредитний договір №500960627. Відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 31617,60 гривень зі сплатою 15,99% річних від суми заборгованості, дата остаточного повернення - 24.09.2019 року. Відповідач був ознайомлений з тарифами та умовами кредитування, однак, платежі з погашення не здійснював. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 41675,01 гривень, з яких: 31617,60 гривень - заборгованість за кредитом; 3522,64 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом; 4934,77 гривень - комісія; 1600,00 гривень - штраф. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Однак відповідач даного обов'язку не виконав. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 416,75 гривень в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

7 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітню дочку - [PERSON] [INFO] , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню неповнолітньої дитини, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно довідки виконавчого комітету Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області, спільна дитина відповідача та позивача проживає разом з останньою та знаходиться на її утримані. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов`язок утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов"язку щодо утримання неповнолітніх дітей визначаються за домовленістю між ними. Якщо ж такої домовленості не досягнуто кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Загальними положеннями ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що він виконує свої обов"язки щодо утримання неповнолітньої дитини не надав. З огляду на викладене, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позову [PERSON] . За змістом статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

7 червня 2009 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції за актовим записом №945. [INFO] у них народилась дочка - [PERSON]. Однак, подружнє життя у сторін не склалось, так як вони мають різні темпераменти та погляди на життя, що призводило до втрати взаєморозуміння та, як наслідок, розпаду сім'ї. На даний час вони проживають окремо, не підтримують сімейних відносин. Дочка проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 7 червня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №945. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивач надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], до початку розгляду справи по суті, надав суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнав, просить справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 7 червня 2009 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції за актовим записом №945, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку, яка проживає з матір'ю. Судом з'ясовано, що спільне проживання у сторін не склалося, стосунки погіршились, що призвело до формального існування шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. В розумінні ст. 56 СК України ніхто не може бути примушений до збереження шлюбних відносин. Ст. 113 цього ж кодексу визначає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки у сторін відсутнє бажання проживати надалі однією сім'єю, вони наполягають на розірванні шлюбу, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Крім того, зі змісту позову вбачається, що у сторін відсутній спір з приводу поділу майна та визначення місця проживання та утримання дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

8.12.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Житомиргаз Збут" заборгованість за спожитий природний газ в сумі 3 301 грн. 89 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] є побутовим споживачем природного газу, який постачається за адресою: [ADDRESS] . Правовідносини з відповідачем врегульовано шляхом укладення типового публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам природного газу. Відповідач враховуючи фактичне споживання природного газу та оплату відповідачем за спожитий природній газ, що зокрема підтверджується витягом з фінансового стану особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , підтверджує факт згоди на приєднання до умов публічного договору постачання природного газу побутом споживачам. В період 1.01.2017 року по 30.10.2020 року оплата за надання послуг з газопостачання здійснювалась відповідачем несвоєчасно. У зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 3 301,89 грн. В добровільному порядку заборгованість відповідачем не сплачено, тому позивач звернувся до суду з позовом. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав письмову заяву в якій зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі і просить позов задовольнити, розглядати справу у її відсутність, проти винесення заочного рішення заперечень не має. Відповідач в судове засідання не прибула повторно, про час і місце судового розгляду була повідомлена вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов та клопотань про розгляд справи за її відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавала. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

8 грудня 2005 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконкомі Поташнянської сільської ради Бершадського району Вінницької області за актовим записом №5. Однак, подружнє життя у них не склалось, оскільки вони різні за характером та звичками люди, в наслідок чого їх сімейні стосунки припинились і сторони вже понад чотири місяці проживають окремо. Дітей від шлюбу у них немає, але відповідачка добровільно розірвати шлюб в органах ДРАЦС не бажає, а тому позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 08.12.2005 року за актовим записом № 5 у виконкомі Поташнянської сільської ради Бершадського району Вінницької області. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглядати без його участі та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак до початку розгляду справи по суті надала на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Крім того, просила після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин, наполягають на розірванні шлюбу між ними, що свідчить про те, що їх сім'я розпалась і зберегти її неможливо. Крім того спільних дітей та спору про поділ майна між ними немає. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст. 113 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

8 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи, що 29 серпня 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітнього сина, [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою та на утримання якого відповідач не надає матеріальної допомоги, в зв'язку з чим просить стягнути з нього на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки заробітку до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала, посилаючись на обставини викладені у позові, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач, допитаний у порядку судового доручення за місцем фактичного перебування (а.с. 22-24), позовні вимоги визнав в повному обсязі, зазначивши, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 29 серпня 2009 року зареєстрували шлюб (а.с. 5), від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою КП "СЄЗ"м. Костянтинівки (а.с. 3). Відповідач працездатний, не має інших аліментних зобов*язань, на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в порядку ст.ст.181, 182 СК України у розмірі ? частки заробітку до її повноліття, оскільки відповідач працездатний, не має інших аліментних зобов'язань.

Outcome: approved