Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

28.01.2021року до Марківського районного суду Луганської обасті надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення ними повноліття. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 25.08.2001 між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Бондарівської сільської ради Марківського району Луганської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів вчинено запис №10. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги їй не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач ніде не працює, має у власності два автомобіля, пай, є працездатною особою та може надавати матеріальну допомогу. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі(а.с.32). Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає(а.с.36). Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до вимог ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Жодних клопотань про проведення судового засідання за участі сторін не надано. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, за наявними у справі письмовими доказами. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно ксерокопії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), 25 серпня 2001 року укладено шлюб, який зареєстрований Бондарівською сільською радою Марківського району Луганської області, актовий запис №10 (а.с.9). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопію Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 11.11.2003року(а.с.27) та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 08.06.2010 року(а.с.11), з яких вбачається, що їх батьками є: батько- [PERSON] та мати- [PERSON] . Отже, судом встановлено, що існує спір з приводу утримання неповнолітніх дітей, що регулюється Главою 15 Сімейного кодексу України "Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання". Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Позивач в своєму позові стверджує, що відповідач добровільно будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, угоду про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, а тому вона змушена звернутися до суду. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв`язокусукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Згідно зі ст. 264 ЦПК Українипід час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги вимоги п.3 ч.1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908,00 грн. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved