Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду, в особі представника [PERSON], з позовом до [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», [PERSON], про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 26 вересня 2014 року по вулиці Єсеніна села В.Коропець Мукачівського району Закарпатської області. У подальшому, в порядку статті 31 ЦПК України, позивачем збільшено позовні вимоги, ащодо відшкодування завданої матеріальної шкоди. Мотивує свої вимоги позивач тим, що 26 вересня 2014 року о 06 годині 10 хвилин [PERSON] по вулиці Єсеніна села В.Коропець Мукачівського району Закарпатської області керуючи автомобілем [NUMBER] під час обїзду велосипедиста виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався по своїй смузі руху. Внаслідок чого, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2014 року, яка набула законної сили, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Через дорожньо-транспортну пригоду, що сталася з вини [PERSON] позивачу заподіяна матеріальна шкода, яка становить 58540 грн. 00 коп. Згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № АС/6746727 від 02 листопада 2013 року, транспортний засіб марки «ЗИЛ» номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON]М, керування здійснював [PERSON]В, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» Однак, незважаючи на це, [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» було безпідставно проігноровано виплату, тому 06 червня 2015 року позивачем направлено претензію на імя відповідача, щодо позасудового врегулювання спору, однак така залишена без розгляду. Вважаючи дану відмову незаконною просив стягнути з відповідача [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» 58540 грн. 00 коп. вартості пошкодженого автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди та передати право на залишки транспортного засобу відповідачу. Крім того, просив стягнути з [PERSON] 5000 гривень моральної шкоди. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, подали до суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, і підтримали заявлені доповнені позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про дату, час та місце слухання справи. Звернулися до суду з клопотанням про розгляд справи в їх відсутності. У матеріалах справи наявні заперечення, які мотивують тим, що згідно постанови суду страховий випадок стався за участі транспортного засобу «ЗИЛ» державний номерний знак АО 23248 АА. Страхове відшкодування має здійснюватися за Полісом № АС/6746727 від 02 листопада 2013 року у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участі лише забезпеченого транспортного засобу «ЗИЛ» державний номерний знак [NUMBER]. Просять врахувати, що згідно Звіту №9246 від 14 жовтня 2014 року вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «ВАЗ-11183» державний номерний знак [NUMBER] становить 81006 грн. 66 коп., а ринкова вартість транспортного засобу становить 58540 гривень. Тому з урахуванням наведеного просили відмовити в задоволенні позову в частині стягнення суми страхового відшкодування та судового збору. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, будучи повідомленим про дату час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі даних та доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріли справи суд приходить до наступного. Наданими суду належними доказами встановлено, що 26 вересня 2014 року о 06 годині 10 хвилин [PERSON] по вулиці Єсеніна в селі В.Коропець Мукачівського району Закарпатської області керуючи автомобілем [NUMBER] під час обїзду велосипедиста виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався по своїй смузі руху. Внаслідок чого, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2014 року, яка набула законної сили [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № АС/6746727 від 02 листопада 2013 року, транспортний засіб марки «ЗИЛ» номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON]М, керування здійснював [PERSON]В, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта». При цьому, страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 50000 гривень, розмір франшизи встановлений 1000 гривень. Відповідно до вказаного полісу страховик, яким є ДТВ «СТ «Домінантна», забезпечує відшкодування шкоди, завданої майну третіх осіб під час ДТП, що сталася за участі забезпеченого транспортного засобу та внаслідок цієї пригоди настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Позивач, [PERSON] є власником транспортного засобу «ВАЗ-11183» державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до наданого суду звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної транспортному засобу №9246 від 14 жовтня 2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], який пошкоджений під час ДТП, становить 81006 гривень 66 копійок, ринкова вартість транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди становить 58540 гривень. Цим же висновком встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу на момент пошкодження, оскільки економічно недоцільно проводити відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля, вартість якого перевищує вартість ідентичного неушкодженого автомобіля. Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до пунктів 30.1 30.2 статті 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. У пункті 15 Постановиі Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року зазначено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевишує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. . Заперечуючи проти задоволення позову представник відповідача вказує на те, транспортний засіб вважається фізично знищеним оскільки його ремонт є технічно неможливим та економічно необґрунтованим. Таким чином, розрахунок відшкодування становить: 58540,00 грн. (ринкова вартість транспортного засобу на момент ДТП) 34833, 00 грн. (вартість залишків) 1000 грн. (франшиза) = 22 707,00 грн.(страхове відшкодування), таку саме суму виплатило ТДВ «СТ «Домінантна» 01.12.2015 року [PERSON] власнику транспортного засобу, на підставі норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується платіжним дорученням від 01.12.2015 року № 4694. Твердження представника відповідача про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася за участі іншого транспортного засобу, не забезпеченого страховим відшкодуванням, спростовуються дослідженими судом матеріалами справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за статтею 124 КУпАП Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик)зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку)виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначений у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Пунктом 34.1 статті 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Згідно пункту 9.2 статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 гривень на одного потерпілого. З урахуванням наведеного вище, страхове відшкодування на користь позивача не може перевищувати вказаної вище суми з урахуванням встановленої франшизи. Таким чином, розмір страхового відшкодування на користь позивача становить 49000 гривень за мінусом 22 707,00 грн.(страхового відшкодування), - виплаченого ТДВ «СТ «Домінантна» 01.12.2015 року [PERSON] власнику транспортного засобу, на підставі норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується платіжним дорученням від 01.12.2015 року № 4694. Крім того, відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодувати вартість майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Таким чином, залишки транспортного засобу слід передати Страховику. Щодо вимоги, заявленої до відповідача [PERSON], про стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного. Згідно частини 2 статті1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За приписами статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Системний аналіз вищевказаних правових норм дає можливість дійти висновків про те, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. У свою чергу, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] саме моральної шкоди, заподіяної за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка полягає в душевних стражданнях, яких позивач зазнав у звязку зі знищенням транспортного засобу. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сімї чи близьких родичів. Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб захисту в національному органі. Європейський суд з прав людини у винесених рішеннях неодноразово, зокрема у справах „Атлан проти Сполученого Королівства" від 19 червня 2001 року, „Перна проти Італії" від 25 липня 2001 року, тощо, визнавав в резолютивній частині рішення, що виходячи з обставин справи, самий факт правопорушення, вчиненого відносно потерпілого, становить спосіб захисту порушеного права і може становити достатньо справедливу компенсацію моральної шкоди. За наведених обставин відшкодування завданої моральної шкоди, пов'язаної з протиправною поведінкою, повинен здійснювати відповідач [PERSON] як особа, яка безпосередньо вчинила дорожньо-транспортну пригоду. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня1995 р. визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого правопорушення, перенесені позивачем душевні страждання та переживання через пошкодження автомобіля, а також враховує, що позивач позбавлений можливості належним чином користуватися автомобілем, змушений був змінити звичайний спосіб життя та додатково докладати зусиль для організації свого життя. За викладених та встановлених обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги до [PERSON] щодо відшкодування 4000 грн. моральної шкоди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Outcome: approved