Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

26 березня 2015 року Прокуратура Золочівського району Харківської області в інтересах держави в особі Управління державної казначейської служби України у Золочівському районі Харківської області звернулася до суду з відповідним позовом, в якому просила стягнути зі [PERSON] збитки завдані кримінальним правопорушенням у розмірі 12010 гривень 97 копійок на користь держави в особі управління Державної казначейської служби України у Золочівському районі Харківської області (одержувач УДКСУ у Золочівському районі, код 37315881, рахунок 31115115700244, банк одержувача ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, код надходження 24060300). В обґрунтування своїх вимог, представник позивача зазначив, що вироком Золочівського районного суду Харківської області від 19 листопада 2014 року, що набрав законної сили, [PERSON] визнаний винним та засуджений за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 100 годин, за скоєння злочину за таких обставин, так, діючи з умислом на заволодіння грошовими коштами у вигляді отримання одноразової допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності, [PERSON], шляхом обману посадових осіб Золочівського районного центру зайнятості, не маючи дійсного наміру на зайняття підприємницькою діяльністю, подав до Золочівського районного центру зайнятості заяву про те, що він бажає займатися підприємницькою діяльністю. Пройшовши необхідні етапи, отримав грошові кошти 12010 гривень 97 копійок, проте підприємницьку діяльність, на розвиток якої були надані вказані кошти, так і не розпочав, припинивши державну реєстрацію ФОП, чим завдав шкоди інтересам держави на вказану суму. В судове засідання прокурор не зявився, надав заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з наведених у позові мотивів, просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник Управління державної казначейської служби України у Золочівському районі Харківської області так само надала заяву про розгляд справи за відсутності представника управління, одночасно позовні вимоги прокуратури підтримала, просила задовольнити з тих самих мотивів. Представник Золочівського районного центу зайнятості в судове засідання не зявився, центр надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання 02.02.2017 року також не з'явився. До суду повернулося поштове повідомлення про неможливість вручення судової повістки через закінчення терміну зберігання. Однак, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою його реєстрації, що підтверджена інформацією Адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Харківській області, суд вважає її такою, що повідомлена про дату судового засідання належним чином. Враховуючи, що відповідачем не було надано заяви про розгляд справи за її відсутності, судом було прийнято рішення про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. З листа Золочівського районного центру зайнятості від 24 березня 2016 року №443 вбачається, що [PERSON] була нарахована та ним отримана сума, в якості допомоги по безробіттю, а саме для відкриття підприємницької діяльності у 2013 році в розмірі 12010,97 грн. Вироком Золочівського районного суду Харківської області від 19 листопада 2014 року, що набрав законної сили, [PERSON] визнаний винним та засуджений за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 100 годин, за скоєння злочину за таких обставин, 03.06.2013 року [PERSON], маючи намір на заволодіння державними коштами, звернувся до Золочівського районного центру зайнятості Харківської області із заявою про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», при цьому обманув співробітників центру зайнятості, подавши заяву про те, що він бажає займатися підприємницькою діяльністю. Відповідно до поданої заяви [PERSON] пройшов навчання у ХЦПТО Державної служби зайнятості у м. Харкові за напрямком "Стратегічне планування і розвиток приватного підприємства" в період з 27.06.2013 року по 11.07.2013 року. Надавши свій бізнес - план, згідно з яким він повинен був займатися підприємницькою діяльністю, діючи навмисно, шляхом обману співробітників Золочівського районного центру зайнятості Харківської області, незаконно заволодів державними коштами, отримуючи допомогу по безробіттю, на загальну суму 12010 грн. 97 коп. Отримані шахрайським шляхом грошові кошти [PERSON] звернув на свою користь та розпорядився на власний розсуд, а не на організацію підприємницької діяльності у виді надання лісозаготівельних послуг, так як 16.04.2014 року державна реєстрація ФОП [PERSON] була припинена на підставі подання його заяви. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, ЦК України, Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Закону України «Про прокуратуру», Наказом Мінсоцполітики України від\~20.11.2000\~№\~307, що діяв на момент здійснення виплати, Главою VIII Наказу Мінсоцполітики України від\~15.06.2015\~№\~613 «Про затвердження Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності», Наказом Мінфін України від 12.10.2011 № 1280. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 1166 ЦК України визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Так майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-III (надалі Закон), розроблений відповідно до Конституції України (254к/96-ВР) та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування ( 16/98-ВР ), визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття Стаття 2 Закону визначає принципи страхування на випадок безробіття. Так страхування на випадок безробіття здійснюється в тому числі за принципами цільового використання коштів страхування на випадок безробіття. Стаття 6 Закону передбачає право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги. Відповідно право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи. Стаття 7 Закону перелічує, види забезпечення та соціальні послуги. Так, одним з видів забезпечення за цим Законом є допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності. Пункти 7, 11 статті 22 Закону встановлюють, що допомога по безробіттю може виплачуватися одноразово для організації підприємницької діяльності безробітними, які не можуть бути працевлаштовані у зв'язку з відсутністю на ринку праці підходящої роботи, крім осіб, зазначених у частині другій статті 6 цього Закону. Ця допомога виплачується особам, яким виповнилося 18 років, за їх бажанням. Одноразова виплата допомоги по безробіттю для організації безробітним підприємницької діяльності здійснюється протягом 14 днів після дня здійснення державної реєстрації юридичної особи, фізичної особи підприємця. Стаття 36 цього ж закону перелічує права, обов'язки та відповідальність застрахованих осіб. Так частина третя вказаної статті передбачає, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Закон, Наказ Мінсоцполітики України від\~20.11.2000\~№\~307, що діяв на момент здійснення виплати, Глава VIII Наказу Мінсоцполітики України від\~15.06.2015\~№\~613 «Про затвердження Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності», що діяв на момент звернення прокуратури до суду, регламентують фінансування виплат допомоги по безробіттю. Так виплата допомоги по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом. Водночас, обовязок щодо контролю за цільовим використанням грошової допомоги на випадок безробіття, в тому числі одноразової допомоги для організації підприємницької діяльності не покладається на районний центр зайнятості, що здійснює відповідні виплати. Відповідно до змін у структурі системи прокуратури України, що впровадженні Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення діяльності Національного антикорупційного бюро України та Національного агентства з питань запобігання корупції» систему прокуратури України становлять: 1) Генеральна прокуратура України; 2) регіональні прокуратури; 3) місцеві прокуратури; 4) військові прокуратури; 5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура, в звязку з чим в даний час у Золочівському районі Харківської області функціонує Золочівський відділ Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області. Відповідно до положень статті 121 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Стаття 60 ЦПК України встановлює обов'язки доказування і подання доказів. Так кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вказана стаття наводить підстави звільнення від доказування. Так серед іншого вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до «ПОЛОЖЕННЯ про управління (відділення) Державної казначейської служби України у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення» затвердженого Наказом Мінфін України від 12.10.2011 № 1280 Управління (відділення) Казначейства відповідно до покладених на них завдань та в установленому законодавством порядку здійснюють через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операцій з коштами бюджетів та можуть звертатись до суду, в тому числі, у разі виявлення порушень бюджетного законодавства. Відтак, судом встановлено, що [PERSON], як застрахована особа, в 2013 році в Золочівському районному центрі зайнятості отримав допомогу по безробіттю в порядку наведених статей Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» на суму 12010,97 гривень, для здійснення підприємницької діяльності, грошові кошти були перераховані на особистий рахунок [PERSON] Вироком Золочівського районного суду Харківської області від 19 листопада 2014 року [PERSON] був засуджений за ч.1 ст. 190 КК України, за те, що шляхом обману заволоділа вказаними грошовими коштами у сумі 12010 гривень 97 копійок, що були йому виплачені в порядку Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», як одноразова допомога по безробіттю для організації підприємницької діяльності застрахованій особі, вказаний вирок набрав законної сили та має для суду преюдиційне значення при розгляді вказаної цивільної справи відповідно до положень ст. 61 ЦПК України. Оскільки в даний час Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та наведеними наказами Мінсоцполітики не передбачений орган, що здійснює стягнення незаконно виплачених коштів та контроль за цільовим використанням грошових коштів виплачених в якості допомоги по безробіттю, в тому числі одноразової допомоги для організації підприємницької діяльності, прокуратура мала підстави для звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі районного управління державної казначейської служби. Таким чином, беручи до уваги, що з боку [PERSON] мало місце умисне невиконання його обовязків як застрахованої особи, виплачена сума допомоги підлягає стягненню з неї відповідно до положень ст.1166 ЦК України та ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення грошових коштів із [PERSON] обґрунтованими та задовольняє їх у повному обсязі. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, в звязку із задоволенням позову прокуратури з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 гривень 60 копійок, що відповідає ставці судового збору за позов майнового характеру, станом на момент його подачі.

Outcome: approved