Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

[PERSON], [INFO], являється матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження дитини. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00015676493 від 10.08.2015 року державна реєстрація народження проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за заявою представника закладу охорони здоров'я). [PERSON] зареєстрована і проживає в будинку матері разом з нею, [PERSON], 1963 р.н. та її співмешканцем [PERSON], 1950 р.н. В будинку є 3 житлових кімнати, з них опалюється лише дві. В будинку панує безлад та антисанітарія, предмети побуту в занедбаному стані, скрізь сміття, ганчір'я, у вікнах будинку відсутні рами з шибками, в холодну пору року тепловий режим незадовільний. Мінімальним, самим необхідним набором продуктів харчування сім'я не забезпечена. Ніхто з членів сім'ї не працює, всі зарекомендували себе з негативної сторони: зловживають спиртними напоями, підсобне господарство не ведуть, перебиваються тимчасовими заробітками. [INFO] до служби у справах дітей надійшов лист за №1657 від Бершадської ОЛІЛ про те, що в перинатальному центрі II рівня Бершадської ОЛІЛ гр.[PERSON], жителька с.Теофилівка народила дитину (дівчинку) вагою 3 кг 300 г, стан дитини задовільний. 29 липня 2015 року комісією в складі [PERSON] - Шляхівського сільського голови, [PERSON] - інспектора з соціальних питань, [PERSON] - дільничного інспектора, [PERSON] - депутата Шляхівської сільської ради було обстежено умови проживання гр.[PERSON] та встановлено, що умови для проживання новонародженої дитини не створено, та є такими, що становлять загрозу для її життя та здоров'я. 30 липня 2015 року виконавчий комітет Шляхівської сільської ради звернувся з листом до головного лікаря Бершадської ОЛІЛ [PERSON] з проханням перевести гр.[PERSON] з новонародженою дитиною з пологового відділення до дитячого відділення до вирішення питання подальшого місця проживання матері з дитиною. Цього ж числа [PERSON] з дитиною було переведено до дитячого відділення Бершадської ОЛІЛ. Згідно довідки Бершадської ОЛІЛ від 31.07.2015 року, гр.[PERSON], 1983 р.н., перебуває на обліку в психіатричному кабінеті Бершадської ЦРЛ з приводу помірно-розумової відсталості. Віддати дитину бабі [PERSON] було неможливо, оскільки вона перебуває на диспансерному обліку в наркокабінеті Бершадської ОЛІЛ з 23.01.2014 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, систематичне вживання, згідно довідки Бершадської ОЛІЛ від 03.08.2015 року. З метою забезпечення права дитини на належне виховання та проживання, а також для збереження її життя та здоров'я, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 11.08.2015 року було розглянуто питання про влаштування малолітньої [PERSON], [INFO], за заявою матері, гр.[PERSON] на тимчасове перебування на повне державне забезпечення до Вінницького обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки . Про що видано відповідне розпорядження голови Бершадської райдержадміністрації №282 від 12.08.2015 року. [PERSON] та її матері [PERSON] було роз'яснено про те, що перебування дитини в закладі є тимчасовим і неодноразово наголошувалось про необхідність відвідати дитину у будинку дитини, тим самим проявити зацікавлення і турботу про стан її здоров'я, про її внутрішній світ, про її зростання як особистості, не втрачати родинний зв'язок з дитиною тощо. Неодноразово доводилась до відома адреса закладу, телефон для зв'язку. Проте жодних зусиль для повернення дитини в сімою не докладено. Навіть не звертались до сільської ради, до служби у справах дітей з проханням повідомити, який у дитини стан, як почуває себе дитина тощо. Згідно акту, складеного комісією Вінницького обласного спеціалізованого будинку дитини з ураженням центральної нервової системи і порушенням психіки, від 23.02.2016 року, з дня перебування дитини в закладі (6 місяців), [PERSON] жодного разу, без поважних причин не відвідала дитину, не виявила щодо неї батьківського піклування і турботи, не приймала участі у вихованні та не утримувала її. Бабуся дитини [PERSON] також її не відвідувала та не надавала матеріальної допомоги. У зв'язку з цим, 09.03.2016 рою службою у справах дітей було надіслано листа головному лікарю Вінницького обласного спеціалізованого будинку дитини з ураженням центральної нервової системи і порушенням психіки з проханням продовжити термін перебування дитини [PERSON] у закладі. Гр.[PERSON] не виконувала батьківські обов'язки по відношенню і до старшої дитини, за що позбавлена батьківських прав відносно неї рішенням Бершадського районного суду від 13 червня 2012 року справа №202/1454/12. З урахуванням викладено, служба у справах дітей Бершадської РДА звернулась до суду з позовом, в якому просять позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO] та стягувати щомісячно з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник служби у справах дітей Бершадської РДА в судове засідання не з'явилась, однак надала до суду заяву, в якій просила справу слухати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявних у ній доказах. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с.4) 25.07.2015 року народилась [PERSON], матір'ю якої є [PERSON]. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00015676493 від 10.08.2015 року (а.с.5-6), державна реєстрація народження проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за заявою представника закладу охорони здоров'я). З витягу протоколу №22 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Бершадській РДА від 11.08.2015 року (а.с.7-8) вбачається, що даною комісією було розглянуто питання про влаштування малолітньої [PERSON], [INFO], за заявою матері, гр.[PERSON] на тимчасове перебування на повне державне забезпечення до Вінницького обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки, про що видано відповідне розпорядження голови Бершадської райдержадміністрації №282 від 12.08.2015 року. Дане рішення було прийнято у зв'язку з тим, що [PERSON] зареєстрована і проживає в будинку матері разом з нею, [PERSON], 1963 р.н. та її співмешканцем [PERSON], 1950 р.н., в будинку антисанітарія, предмети побуту в занедбаному стані, скрізь сміття, ганчір'я, у вікнах будинку відсутні рами з шибками, в холодну пору року тепловий режим незадовільний, мінімальним, самим необхідним набором продуктів харчування сім'я не забезпечена, ніхто з членів сім'ї не працює, всі зарекомендували себе з негативної сторони: зловживають спиртними напоями, підсобне господарство не ведуть, перебиваються тимчасовими заробітками. [PERSON], 1983 р.н., перебуває на обліку в психіатричному кабінеті Бершадської ЦРЛ з приводу помірно-розумової відсталості, її мати перебуває на диспансерному обліку в наркокабінеті Бершадської ОЛІЛ з 23.01.2014 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, систематичне вживання. Дані факти підтверджені актом обстеження матеріально - побутових умов від 25.01.2016 року (а.с.11), характеристикою від 25.01.2016 року №263, 262 (а.с.12, 13), довідкою Шляхівської сільської ради (а.с.14) та довідками Бершадської ОЛІЛ від 03.08.2015 року та від 31.07.2015 року (а.с.15-16). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Бершадсткій РДа від 16.03.2016 року ( витяг з протоколу №6 а.с.9) було вирішено позбавити відповідачку батьківських прав відносно дочки [PERSON], 2015 року народження з тих підстав, що їй та її матері було роз'яснено про те, що перебування дитини в закладі є тимчасовим і неодноразово наголошувалось про необхідність відвідати дитину у будинку дитини, неодноразово доводилась до відома адреса закладу, телефон для зв'язку, проте жодних зусиль для повернення дитини в сімою не докладено. Навіть не звертались до сільської ради, до служби у справах дітей з проханням повідомити, який у дитини стан, як почуває себе дитина тощо. Згідно акту, Вінницького обласного спеціалізованого будинку дитини з ураженням центральної нервової системи і порушенням психіки, від 23.02.2016 року (а.с.10), з дня перебування дитини в закладі (6 місяців), [PERSON] жодного разу, без поважних причин не відвідала дитину, не виявила щодо неї батьківського піклування і турботи, не приймала участі у вихованні та не утримувала її. Бабуся дитини [PERSON] також її не відвідувала та не надавала матеріальної допомоги. У зв'язку з цим, 09.03.2016 року службою у справах дітей було надіслано листа головному лікарю Вінницького обласного спеціалізованого будинку дитини з ураженням центральної нервової системи і порушенням психіки з проханням продовжити термін перебування дитини [PERSON] у закладі. Рішенням Бершадського районного суду від 13 червня 2012 року справа №202/1454/12 (а.с.17) відповідачка була позбавлена батьківських прав відносно своєї дочки [PERSON], 2007 року народження. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач, [PERSON] на сьогоднішній день, в порушення вимог ст.ст.150, 155 Сімейного кодексу України ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, а саме: не приймає участі у вихованні дітей, не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не спілкується з ними, не цікавиться їх умовами проживання, не проявляє щодо них батьківської турботи та уваги. Це стверджується матеріалами справи. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1)не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2)ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3)жорстоко поводяться з дитиною; 4)є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5)вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6)засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них (ст. 164 СК України). Відповідно до роз'яснень, наданих у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" „Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками." Відповідно до ст.164 ч.1 п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позбавивши відповідача батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], 2015 року народження як таку що ухиляється від виконання своїх обов'язків по їх вихованню. Відповідно до вимог ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки відповідач [PERSON] позбавляється батьківських прав, то суд задовольняє позов і в частині стягнення аліментів. При цьому, суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 182 цього ж кодексу говорить про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з вимогами ст. 193 Сімейного кодексу України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. На особистий рахунок дитини перераховуються також державні пенсії, інші види допомоги та відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved