Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що в м. Ковелі по провул. Шевченка, 1/87 проживала її мама - [PERSON]. 24.07.1980 року виконавчим комітетом Ковельської міської ради [PERSON] та членам її сім'ї сторонам по справі, був виданий ордер на вселення в цю квартиру, яка є кооперативною та на яку у встановленому порядку право власності не оформлялось. 28.03.2009 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі й на вказану квартиру. Позивач та відповідач є спадкоємцями першої черги за законом, інші спадкоємці відсутні. Позивач прийняла спадщину в передбачений законом строк та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади, що належали спадкодавцю. Відповідач спадщину не прийняв і не бажає оформляти своє право на спадкове майно. При зверненні позивача в Ковельську держнотконтору відносно видачі свідоцтва про право власності на квартиру в порядку спадкування їй було відмовлено, оскільки мати при житті не оформила своє право власності на цю квартиру. Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 28 березня 2009 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, попередньо подавши заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначає, що позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення. Позов обґрунтований і його слід задовольнити повністю. Згідно вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 28 березня 2009 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 30 березня 2009 року Відділом РАЦС по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області. 24.07.1980 року виконавчим комітетом Ковельської міської ради [PERSON] було видано ордер № 595 на право зайняття квартири [ADDRESS]. Згідно цього ж ордеру, разом з нею вселялись члени її сім'ї дочка [PERSON] та син [PERSON]. Зазначені обставини підтверджуються копією вказаного ордеру. Згідно довідки № 8 від 13.01.2015 року, виданої ЖБК "Весна", [PERSON] є власником квартири № 87 в житловому будинку по провул. Шевченка, 1 згідно реєстраційного журналу. Вартість квартири виплачена у 1994 році. Таким чином квартира [ADDRESS] належала померлій [PERSON] на праві приватної власності, однак у встановленому законом порядку таке право зареєстровано не було. Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все майно, яке належало їй на праві приватної власності, в тому числі й на вказану квартиру. Померла [PERSON] була матір'ю позивача, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, про одруження, про розірвання шлюбу, та свідоцтвом про шлюб позивача. Як вбачається з оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 48/10, після смерті [PERSON], позивач у встановленому порядку прийняла спадщину, про що свідчить її заява до Ковельської держнотконтори про прийняття спадщини та отримане свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади. Як вбачається з тієї ж спадкової справи, відповідач [PERSON] спадщини не прийняв. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами по справі, заповіту [PERSON] не залишила. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином позивач є спадкоємцем за законом майна, що належало померлій [PERSON], а тому це майно належить позивачу в порядку спадкування за законом з часу відкриття спадщини. Разом з тим, з повідомлення Ковельської державної нотаріальної контори № 291/01-16 від 19.02.2015 року вбачається, що свідоцтво про право на спадщину на ім'я позивача після смерті [PERSON] на квартиру не було видано у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. Згідно п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Оскільки правовстановлюючі документи на спадкову квартиру відсутні, то позивач не має змоги у встановленому порядку оформити свої спадкові права, а тому потребує судового захисту. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а в судовому засіданні доведено обставини, якими позивач обґрунтовували позовні вимоги, а саме її право на квартиру № 87, яка розташована в житловому будинку № 1 по провулку Шевченка в м. Ковелі, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 28 березня 2009 року. Судові витрати суд залишає за сторонами.

Outcome: approved