Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона проживає в місті Щастя за адресою: [ADDRESS]. За цією ж адресою разом разом зі [PERSON] зареєстровані її повнолітні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та її неповнолітні онуки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказана квартира знаходиться у користуванні сім'ї з 1992 року, що підтверджується ордером № 0751 на право заняття [ADDRESS], який було видано колишньому чоловіку [PERSON] - [PERSON] 08.01.1992 року на підставі рішення виконкому Щастинської районної ради народних депутатів міста Ворошиловграда від 27.12.1991 року № 135. З того часу [PERSON] разом з сім'єю проживає у вищевказаній квартирі. Шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано у 2002 році. З 2006 року [PERSON] з реєстрації місця проживання за вказаною адресою знятий, тому на даний час наймачем вказаної квартири є позивач [PERSON] Відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з 2013 року. Фактичне місце проживання відповідача [PERSON] позивачу невідоме. Те, що у вказаній квартирі зареєстрований відповідач, який насправді цією квартирою не користується, порушує права позивача як наймача квартири, зокрема на оформлення субсидії для оплати житлово-комунальних послуг. На підставі вищевикладеного [PERSON] вимушена звернутися до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти вирішення справи при заочному розгляді не заперечувала (а.с.19). Відповідач - [PERSON] відзиву на позовну заяву не надав, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином сповіщений про дату, час та місце судового засідання шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Новоайдарського районного суду Луганської області офіційного веб-порталу Судової влади України (https://na.lg.court.gov.ua/sud1218/inshe/adv/542438/; а.с.26-27), заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень частини до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] За цією ж адресою разом разом зі [PERSON] зареєстровані її повнолітні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та її неповнолітні онуки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Жилбудсервіс» № 1398 від 02.04.2018 року (а.с.6). Вказана квартира знаходиться у користуванні сім'ї з 1992 року, що підтверджується ордером № 0751 на право заняття [ADDRESS], який було видано колишньому чоловіку [PERSON] - [PERSON] 08.01.1992 року на підставі рішення виконкому Щастинської районної ради народних депутатів міста Ворошиловграда від 27.12.1991 року № 135 (а.с.12). З того часу [PERSON] разом з сім'єю проживає у вищевказаній квартирі. Шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано у 2002 році, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] від 04.08.2005 року (а.с.13). З 2006 року [PERSON] з реєстрації місця проживання за вказаною адресою знятий, тому на даний час наймачем вказаної квартири є позивач [PERSON], що підтверджується довідкою КП «Жилбудсервіс» № 1988 від 22.05.2018 року (а.с.16) та довідкою ТОВ «ЛЕО» від 21.05.2018 року (а.с.17). Відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з 2013 року, що підтверджується актом про не проживання від 04.05.2018 року, складеним депутатом Щастинської міської ради Ткаченко С.В. (а.с.15). Фактичне місце проживання відповідача [PERSON] позивачу невідоме. Відповідно до п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції. Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом достовірно встановлено, що відповідач не користується житлом за місцем реєстрації з 2013 року, що дає суду законні підстави для задоволення позову та визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 15 ЦК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved