Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

8 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до Великобагачанського районного суду з позовом до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] про визнання недійсним правочину.\~\~\~\~\~\~ 29 листопада 2016 року після задоволення заявленого самовідводу головуючого по справі судді Хорольця В.В. справа в порядку ст. 11-1 ЦПК України передана на розгляд судді Великобагачанського районного суду Полтавської області Лисенко Н.В. Ухвалою судді Лисенко Н.В. від 30 листопада 2016 року дану справу прийнято до свого провадження. Попереднє судове засідання по справі проведено 21 грудня 2016 року, прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, до розгляду разом з первісним позовом [PERSON] та прийнято до розгляду позов [PERSON] про визнання недійсним правочину, в новій редакції, де відповідачем зазначено також [PERSON] Анатолії\\вну. З позовної заяви [PERSON] (а.с.а.с. 84-85) та зустрічної позовної заяви [PERSON] від 21 грудня 2016 року (а.с.а.с.70-72) вбачається,\~що 8 грудня 2015 року помер їхній батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та приватизованою земельною ділянкою, що знаходяться в с. Коноплянка Великобагачанського району Полтавської області по вул. Польова, 113, земельних ділянок, що призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємицями за заповітом на цю спадщину після померлого [PERSON] є його дочки: [PERSON] та [PERSON], які у встановлений законом строк звернулися до приватного нотаріуса [PERSON] з заявами про прийняття спадщини за заповітом. Позивач [PERSON] вказує, що 11 травня 2016 року вона повідомила приватного нотаріуса [PERSON] про досягнуту з сестрою [PERSON] домовленість про бажаний розподіл спадкового майна, а приватний нотаріус [PERSON] запропонувала їй підписати дві заяви: перша № 19-2016 пор. № 390 про відкликання заяви про прийняття спадщини за заповітом, а іншу заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом та прийняття спадщини за законом. При цьому, приватний нотаріус [PERSON] розяснила позивачу усно, що таким чином вона отримає свідоцтво про право на спадщину на дві земельних ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а [PERSON] отримає будинок, земельну ділянку для його обслуговування та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В подальшому у вересні 2016 року приватний нотаріус [PERSON] повідомила [PERSON], що вона та її сестра отримають свідоцтва про право на спадщину по 1/2 частині на кожен обєкт нерухомого майна. 19 вересня 2016 року [PERSON] стало відомо, що 16 вересня 2016 року її сестра [PERSON] та її син [PERSON] обманним шляхом заволоділи її заявою про відмову від прийняття спадщини за заповітом та прийняття спадщини за законом від 11 травня 2016 року, в звязку з чим приватний нотаріус [PERSON] не може видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого батька [PERSON] Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що приватний нотаріус [PERSON] вчинила незаконні дії щодо посвідчення вищевказаних заяв шляхом введення в оману позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила суд визнати недійсними заяви [PERSON], посвідчені приватним нотаріусом [PERSON], а саме: заяву № 19-2016, порядковий номер 390 від 11 травня 2016 року про відкликання заяви про прийняття спадщини № 52 від 8 лютого 2016 року та заяву від 11 травня 2016 року про відмову від прийняття спадщини по заповіту та прийняття спадщини по закону. В зустрічній позовній заяві [PERSON] просила суд встановити факт того, що вона прийняла спадщину за законом протягом встановленого законом шестимісячного строку після померлого 8 грудня 2015 року батька [PERSON], а в задоволенні позову [PERSON] про визнання недійсним правочину просила суд відмовити. В судових засіданнях 20 березня, 18 квітня та 5 травня 2017 року позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] позов в новій редакції підтримали в повному обсязі, посилалися на обставини, що викладені в ньому та просили суд його задовольнити. Звертали увагу на те, що відкликання заяви про прийняття спадщини за заповітом і подання заяви про прийняття спадщини за законом мало місце через те, що її сестра [PERSON] запевнила її, що ними в подальшому буде укладено договір поділу спадкового майна, що залишилося після смерті ба тька, умови якого вони узгодили до подання цих заяв, а потім [PERSON] почала наполягати на оформленні спадщини після смерті батька в рівних частках. Вони з сином [PERSON] поїхали до приватного нотаріуса [PERSON], де син під час ознайомлення зі спадковою справою після смерті [PERSON] порвав заяви про відмову від прийняття спадщини за заповітом і прийняття спадщини за законом. Відповідач приватний нотаріус [PERSON] (за позовом [PERSON]А.) в судовому засіданні позов [PERSON] не визнала, а щодо задоволенні зустрічного позову [PERSON] не заперечувала. Суду пояснила, що ніякого обману з її сторони не було, навпаки вона 11.05.2016 року попереджала [PERSON] про те, що в разі відмови сестри від укладення договору про поділ спадкового майна, спадщина буде оформлятися в рівних частках за законом і пропонувала подумати і не поспішати з заявою про відмову від прийняття спадщини за заповітом і прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON]. У вересні місяці 2016 року [PERSON] прийшла до неї на прийом з сином, виявила бажання ознайомитися з матеріалами спадкової справи, а її син вихопив з її рук заяви про відмову від прийняття спадщини за заповітом і прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON]., [PERSON] і [PERSON] і порвав їх на дрібні клаптики, які забрав з собою. Вдалося зібрати лише невеликі клаптики від цих заяв, які зберігаються в спадковій справі. Про цю подію вона в той же день повідомила Великобагачанський ВП ГУНП України в Полтавській області, Ці відомості внесено до ЄРДР 16 вересня 2016 року зa ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, Позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, а первісний позов [PERSON] [PERSON] не визнала та просила суд відмовити [PERSON] в задоволенні позову в повному обсязі, зазначила, що через спір вирішити це питання про встановлення факту прийняття спадщини в порядку окремого провадження неможливо, а відсутність в спадковій справі заяв про відмову від прийняття спадщини за заповітом і прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON]. не дає їй змоги отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька на 1/2 частину спадкового майна, на укладення договору про поділ спадкового майна на тих умовах, що пропонує [PERSON], вона не погоджується. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінального провадження № 12016170120000373, внесеного до ЄРДР 16 вересня 2016 року зa ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, і, \~давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним правочину не підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON], про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Сторони не заперечують, що 11 травня 2016 року [PERSON] іц [PERSON] подали до приватного нотаріуса [PERSON] заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини від 08.02.2016 року та заяви про відмову від прийняття спадщини за заповітом та прийняття спадщини за законом., спору щодо цього між сторонами немає, а отже ці обставини не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 8 грудня 2015 року помер [PERSON] (а.с. 4). До складу спадкового майна, що залишилося після смерті 08.12.2015 року [PERSON], входить: - земельна ділянка, площею 3,5200 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області. що належала померлому на на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯЛ № 217432 [PERSON] зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів за № 011078600279 ( а.с.а.с.12, 140) ; - земельна ділянка площею 3,60 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, що належала [PERSON].на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 056999. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів за № 329( а.с.141); - житловий будинок з господарськими будівлями та приватизованою земельною ділянкою, що знаходиться в с. Білоцерківка Великобагачанського району Полтавської області всул. Польова, 113; - 1/2 частина земельної ділянки , загальною площею 3,6500 га , що отримана [PERSON] у спадщину після смертїі дружини [PERSON] ( а.с.153). Заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області [PERSON] від 20 січня 2014 року [PERSON] належну йому на праві приватної власності приватизовану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,60 га, згідно Державного акта ІІ ПЛ № 057999, що знаходиться на території Білоцерківської сільської ради заповів [PERSON], [INFO], повністю. Належний йому на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами і приватизованою земельною ділянкою, що знаходиться в с. Коноплянка Великобагачанського району Полтавської області по вул. Польова, 113, приватизованy земельнy ділянкy для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,65 га, кадастровий номер 5320281200:00:005:0061, що знаходиться на території Білоцерківської сільської ради та все належне йому майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON], [INFO], повністю. Даний заповіт зареєстрований в реєстрі за № 3 (а.с. 6). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти /спадкові договори) № 45779790 від 15 листопада 2016 року даний заповіт чинний (а.с.56). Факти родинних відносин між [PERSON], [PERSON] та померлим [PERSON], який є їх батьком, підтверджуються їхніми свідоцтвами про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] і [PERSON], витягом з Державного реєстру актів цивільного стану, що підтверджує зміну прізвища [PERSON] на [PERSON], свідоцтвом про одруження [PERSON] з [PERSON]А.( а.с.а.с.166-170). Вони обидві відповідно до ст. 1261 ЦК України є також спадкоємицями першої черги за законом. 8 лютого 2016 року [PERSON] подала до приватного нотаріуса [PERSON] заяву про прийняття спадщини після померлого 8 грудня 2015 року батька [PERSON] як спадкоємиця за заповітом. Підпис на заяві засвідчена секретарем виконкому Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області 08.02.2016 року, зареєстровано в реєстр за № 25 (а.с.7). 8 лютого 2016 року [PERSON]А подала до приватного нотаріуса [PERSON] заяву про прийняття спадщини після померлого 8 грудня 2015 року батька [PERSON] як спадкоємиця за заповітом. Підпис на тзаяві засвідчена секретарем виконкому Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області 08.02.2016 року, зареєстровано в реєстр за № 28 (а.с.8). 11 травня 2016 року [PERSON] звернулася із заявою до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] із заявою, в якій повідомила, що вона цією заявою відкликає заяву про прийняття спадщини на майно померлого [PERSON], подану 8 лютого 2016 року, пор. № 52 (а.с. 9). 11 травня 2016 року [PERSON] звернулася із заявою до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] із заявою, в якій повідомила, що вона цією заявою відкликає заяву про прийняття спадщини на майно померлого [PERSON], подану 8 лютого 2016 року, пор. № 53 (а.с. 9). З книги обліку і реєстрації спадкових справ приватного нотаріуса [PERSON] з 05.01.2016 р. -09.12.2016 року вбачається , що 11.05.2016 року в ній зареєстровані після померлого [PERSON] наступні заяви: за № 388 заява [PERSON] про відкликання заяви про прийняття спадщини по заповіту, під № 389 заява [PERSON] про прийняття спадщини за законом, під № 390 заява [PERSON] про відкликання заяви про прийняття спадщини по заповіту, під № 391 заява [PERSON] про прийняття спадщини за законом, спадкова справа № 19, 2016 рік. З оглянутої спадкової справи № 19-2016 після смерті 08.12.2016 року [PERSON], наданої на запит суду приватним нотаріусом [PERSON], вбачається, що в справі знаходяться заяви про прийняття спадщини за заповітом від [PERSON] і [PERSON] від 08.02.2016 року, заяви про відкликання заяв про прийняття спадщини від 11.05.2016 року від [PERSON] і [PERSON] і відсутні заяви про прийняття спадщини за законом від [PERSON] і [PERSON] , які зареєстровані в книзі обліку і реєстрації спадкових справ приватного нотаріуса [PERSON] за № № 389,391. Приватним нотаріусом [PERSON] 16.09.2016 року було складено акт про викрадення та знищення документів зі спадкової справи 19 - 2016 р. [PERSON], померлого 08.012.2015 року. 16 вересня 2016 року приватний нотаріус [PERSON] звернулася до Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області із заявою, в якій просила притягнути до відповідальності [PERSON] та її сина, які 16 вересня 2016 року близько 10 години вимагали видати свідоцтво про право на спадщину після померлого батька [PERSON], а після чого [PERSON] попросила надати для ознайомлення подані нею та її сестрою заяви, де в ході перегляду її син вихватив у приватного нотаріуса дані заяви та знищив. З витягу з кримінального провадження № 12016170120000373, внесеного до ЄРДР 16 вересня 2016 року з ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України вбачається, що 16 вересня 2016 року невідома особа перебуваючи у приміщенні Великобагачанського районного нотаріального округу самоправно, всупереч установленному законом порядку знищила заяви гр. [PERSON], жительки [ADDRESS] та гр. [PERSON], [INFO], жительки [ADDRESS], про відмову від прийняття спадщини по заповіту, (а.с. 78). 19 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області із заявою, в якій просила притягнути до відповідальності [PERSON] та її сина [PERSON], які 16 вересня 2016 року в приміщенні приватного нотаріуса [PERSON] знищили документи на спадщину її померлого батька [PERSON]Ф.(а.с.12 к.п. № 12016170120000373). Судом оглянуті залишки знищених заяв (заяви), наданих для огляду в судовому засіданні приватним нотаріусом [PERSON], які за її словами 16 вересня 2016 року були викрадені та знищені [PERSON] та її сином [PERSON] за робочим місцем нотаріуса. Дані заяви стосувалися відмови у прийнятті спадщини по заповіту та прийняття спадщини за законом [PERSON] та її сестри [PERSON] ( а.с. 160). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що його мати [PERSON] та її сестра [PERSON] після смерті їхнього батька [PERSON] були спадкоємцями за заповітом на його майно. Під час оформлення спадщини приватний нотаріус [PERSON] запропонувала його матері передати житловий будинок на користь [PERSON], на що його мати погодилася та підписала у приватного нотаріуса якісь заяви, а нотаріус запевнила її, що вона отримає свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину спадкового майна. В подальшому він перебуваючи у приватного нотаріуса [PERSON] дізнався, що його мати [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після померлого батька, внаслідок чого він порвав її заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом. Свідок [PERSON] суду показав, що одного дня його жінка [PERSON], приїхавши додому, повідомила йому, що приватний нотаріус запропонувала їй передати спадковий житловий будинок на користь її сестри [PERSON], а собі залишить два паї. Щодо цієї пропозиції він був проти, але сказав їй: щоб вирішували самі.. Більше на цю тему вони не розмовляли. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона під час пролходження стажування помічника приватного нотаріуса 14 вересня 2016 року на вимогу приватного нотаріуса [PERSON] надала їй спадкову справу на імя померлого [PERSON] Через деякий час вона почула, що у кабінеті нотаріуса відбувається метушня. Прийшовши до кабінету вона побачила чоловіка, який рвав папери та клав їх собі до кишень, а приватний нотаріус [PERSON] просила викликати працівників поліції. В цей час з кабінету вийшли та втекли цей чоловік із жінкою. Після цього вона та [PERSON] почали збирати клаптики паперу, з яких було видно, що знищені документи стосувалися заяв поданих до нотаріуса спадкоємцями [PERSON] З повідомлення № 1493 від 6 жовтня 2016 року приватного нотаріуса [PERSON], адресованого [PERSON], вбачається, що [PERSON] було рекомендовано звернутися до суду з метою встановлення факту прийняття спадщини відповідно до норм законодавства в звязку з відсутністю факту прийняття спадщини протягом встановленого законом шестимісячного строку (а.с.а.с.10-11). Аналогічне повідомлення було направлено [PERSON] Порядок подання заяви про прийняття спадщини регламентується ст. 1268 ЦК України. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку встановленого для прийняття спадщини. В ч. 1 ст. 1270 ЦК України зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Згідно з ч. 5 ст. 1273 ЦК України \~відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Зазначеною нормою закону передбачено, що спадкоємець не може в обмін на відмову від прийняття спадщини вимагати отримання для себе або інших осіб будь-яких матеріальних чи нематеріальних благ. Згідно ч.5 ст. 1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених\~статтями 225,\~229-231\~і\~233\~цього Кодексу.. Як роз'яснено в п. 19\~ постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідно до статей 229-233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК) мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. В пункті 20 даної постанови роз'яснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Норми\~статті 230 ЦК України не застосовуються щодо односторонніх правочинів. Відповідно до ч. 3\~статті 202 ЦК України одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших особі лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Виходячи з аналізу вказаних правових норм, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини за заповітом та прийняття спадщини за законом є одностороннім правочином. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] свідомо підписала спірні заяви. Підписуючи заяву про відмову від спадщини за заповітом та прийняття спадщини за законом , вона свідомо позбавила себе права на частку в спадщині, яка їй причиталася за заповітом і мала намір отримати спадщину за законом, подавши заяву про прийняття спадшщини за зоконом, дії [PERSON] не суперечили її волевиявленню, оскільки були мотивовані бажанням отримати спадщину після смерті батька за законом та укласти з сестрою [PERSON] договор поділу спадкового майна. Суд приходить до висновку, що нотаріус [PERSON] не вчиняла будь-яких дій, які ввели у оману позивача [PERSON] Звернувшись до нотаріуса 11 травня 2016 року з заявою про відкликання заяви про прийняття спадщини за заповітом та з заявою про відмову від прийняття спадщини за заповітом та прийняття спадщини за законом позивач мала можливість протягом усього строку, встановленого для прийняття спадщини, відкликати її, проте не скористалася цим, а звернулася до нотаріуса, а потім до суду, тоді, коли дізналася, що сестра не бажає поділити майно за попередньою домовленістю шляхом укладення договору поділу спадкового майн Отже, не має підстав вважати дії позивача [PERSON] щодо здійсненого нею одностороннього правочину по відкликанню заяви про прийняття спадщини за заповітом, відмові від прийняття спадщини за заповітом та прийняття спадщини за законом такими, що вчинені під дією обману, бо ст. 230 ЦК України не застосовується до односторонніх правочинів. Те, що [PERSON] розуміла наслідки вчинення цих односторонніх правочинів в той момент, коли вона їх вчиняла , сумніву у суду не викликає. \~При таких обставинах справи позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсними її, [PERSON], заяв : № 19-2016, порядковий номер 390 від 11.05.2016 року про відкликання заяви про прийняття спадщини після смерті 8 грудня 2015 року [PERSON] № 52 від 08.02.2016 року, від 11.05.2016 року про відмову від прийняття спадщини по заповіту та прийняття спадщини по закону не підлягають задоволенню. Суд приходить до висновку про задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] щодо встановлення факту прийняття нею спадщини за законом протягом встановленого законом шестимісячного строку після померлого 8 грудня 2015 року батька [PERSON], оскільки 16 вересня 2016 року [PERSON] та її сином [PERSON] у приватного нотаріуса [PERSON] була знищена заява [PERSON] від 11 травня 2016 року про відмову від прийняття спадщини за заповітом та прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON], що перешкоджає [PERSON] отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, а отже є підстави .встановити факт прийняття спадщини [PERSON] спадщини протягом встановленого законом шестимісячного строку шляхом подання до нотаріальної контори відповідної заяви 11.05.2016 року.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~ Таким чином, з позивача за первісним позовом [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача за зустрічним позовом [PERSON] понесені нею судові витрати (судовий збір ) в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved