Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) про розірвання шлюбу, про стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання, посилаючись на наступне. З 17.10.2015 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] Сімейні відносини між сторонами припиненні через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові та поваги один до одного, у звязку з чим позивач просить суд шлюб розірвати. На даний час дитина проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманню, відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У звязку з чим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття та додатково стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. 00 коп. гривень щомісячно з дня предявлення позову і до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивач у судове засідання не зявилася, проте надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, відзиву до суду не надіслав, про час та місце розгляду справу був повідомлений належним чином у відповідності до ст.128 ЦПК України, заяв та клопотань до суду не надавав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин, та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними матеріалами. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України, про що 28.08.2018 року постановлено ухвалу суду. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 17.10.2015 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Позивач та відповідач мають спільну дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. На даний час дитина проживає разом з матірю, що підтверджується довідкою про склад сімї. Позивач на даний час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, до досягненню нею трьохрічного віку. Суд вирішуючи справу по суті, застосовуючи норми матеріального права виходить з такого. Згідно ч. 2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Виходячи з наведеного, враховуючи що позивач не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем та збереження даного шлюбу суперечить її інтересам, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо тому\~\~позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому\~\~ слово „сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово „союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується\~\~ на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Що стосується позовних вимог щодо стягнення аліментів, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст.180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, її потреби у цьому віці, стан здоров'я батька, його матеріальне становище та матеріальне становище дитини, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей,\~на утриманні позивача інших осіб і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти. Відповідно до ч. 2ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний , духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених\~ст.150\~СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Виходячи з наведено та з принципу рівності обовязку утримання батьками своїх дітей, враховуючи що відповідач є молодою, енергійною та працездатною людиною, та ту обставину, що позивач не має змоги працювати, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Частиною 2 ст.\~84\~Сімейного Кодексу\~України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4\~ст. 84 СК України\~встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи матеріальний стан позивача, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на її утримання. Відповідно до ст.191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п.1 ч.1ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч.6 ст.141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли(держави). З п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір»вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. з відповідача в дохід держави. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 704,80 грн. за позовні вимоги про розірвання шлюбу, що підтверджується платіжним дорученням, доданим до матеріалів справи.

Outcome: approved