Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Позов мотивовано тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки про склад сім'ї в даній квартирі зареєстровано п'ять осіб. Відповідач на даний час прописаний за вищевказаною адресою, хоча фактично з 2010 року та по даний час в квартирі не проживає та не з'являється. Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим об'єктивно порушуються права позивача, тому він змушений звернутися до суду з даний позовом. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та примусово зняти його з реєстраційного обліку в даній квартирі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Враховуючи думку представника позивача, вимоги ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослі ди в ши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що по зов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини що виникають із житлових правовідносин, які регулюються Житловим кодексом України. При розгляді справи судом встановленні наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору купівлі - продажу від 03.06.2003 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.5). Згідно довідки МКП «ЖЕК №12» №8180 від 02.10.2014 року в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.6). Відповідно до акту МКП «ЖЕК №12» від 18.10.2014 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає, та не з'являється на протязі більш ніж 5 років, з 2010 року по даний період (а.с.8). На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню відповідно до ст. ст. 163, 71 ЖК України, в яких зазначено, що житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем, або членами його сім'ї протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до вимог ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 61 ЖК УРСР передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт не проживання відповідача у спірній квартирі понад шість місяців, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Також, при вирішенні даного спору суд зважає на положення ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" відповідно до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідним уповноваженим органом з реєстрації протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, задовольняючи позов, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування зазначеним жилим приміщенням. Вищевикладене свідчить про те, що у випадку визнання відповідача такою, що втратила право на користування квартирою, відповідний уповноважений орган з реєстрації вже має передбачений законом обов'язок зняти його з реєстрації місця проживання. Згідно вимог ст.88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів судовий збір в розмірі 243,60грн.

Outcome: approved