Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

27 листопада 2019 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з зазначеним позовом. В прохальній частині позову позивач просить суд визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником будинку [ADDRESS] . Відповідно до довідки 22 січня 2019р. №620 видана Департаментом адміністративних послуг в даному будинку [ADDRESS] зареєстровано четверо осіб а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] . Однак відповідач на даний час зареєстрована за вищевказаною адресою та не проживає, але в добровільному порядку не знімається з реєстрації. Особові рахунки на сплату житлово-комунальних послуг оформлені на неї тому виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються кошти до сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються кошти до сплати за нею, чим об`єктивно порушуються (а.с. 2-4). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року по даній справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду (а.с. 20). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська по даній справі було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 23а). В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи через розміщення оголошення на сайті «Судова Влада» (а.с. 42), також в матеріалах справи є поштові повідомлення та конверти, які були повернуті на адресу суду з відміткою ( адресат по даній адресі не проживає (а.с. 30). У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 1 п. 1 ст. 280, ст.ст. 281-282 ЦПК України. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідач за вказаною адресою вже років 15 не проживає. Про її місце перебування нічого невідомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що [PERSON] це донька позивачки, вийшла заміж та проживає за межами України вже 15 років. Заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу від 24.01.1995р. посвідченого державним нотаріусом третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Дерев`янко О.К., [PERSON] придбала будинок [ADDRESS] (а.с. 10-13). Відповідно до акту виданого 10 березня 2015 року Квартальним комітетом №16 Самарської районної у місті Дніпропетровську ради, вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично за вказаною адресою не проживає (а.с. 15). Відповідно до довідки № 620 від 22 січня 2019 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, вбачається, що за адресою [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до акту виданого 03 січня 2020 Квартальним комітетом № 17 Самарської районної у місті Дніпрі ради, вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично за вказаною адресою не проживає (а.с. 23). В силу ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. У відповідності до ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. У відповідності до ст. 71 ЖК України, та роз`яснень, даних у п. 10 постанови N 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї зберігається протягом шести місяців або інших строків, передбачених цією статтею. Також вказаною нормою закону передбачені випадки, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. За змістом ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Дослідивши надані докази, враховуючи, що відповідач за вказаною адресою реєстрації по [ADDRESS] не проживає вже понад п`ятнадцять років, даний факт також підтверджено показами свідків, з огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved