Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

20.08.2018 року до Веселівського районного суду Запорізької області звернувся позивач [PERSON]А з зазначеним позовом де вказує що, у березні 2016 року Відповідач звернувся до нього з проханням надати йому у борг грошові кошти, які були необхідні Відповідачеві для власних потреб. У звязку з гарними приятельськими та діловими стосунками він погодився допомогти та надати грошові кошти в сумі 60 000,00 (шістдесят тисяч гривень 00 коп.) гривень у борг Відповідачу в строк на чотири місяці до 20.07.2016 року. 14 березня 2016 року Відповідач отримав від нього грошові кошти в сумі 60 000,00 (шістдесят тисяч гривень 00 коп.) гривень із зазначенням строку повернення до 20 липня 2016 року, про що видав відповідну власноручно написану письмову розписку. Відповідач за письмовою розпискою у визначений строк борг не повернув, у звязку із чим 23.12.2016 року позивачем було подано позовну заяву до Веселівського районного суду Запорізької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] позики, 3% річних, індексу інфляції та процентів за користування позикою на загальну суму 72 024,98 грн. 18 квітня 2017 року у цивільній справі № 313/1629/16-ц Веселівським районним судом Запорізької області затверджено мирову угоду, укладену між сторонами, про що судом винесено відповідну ухвалу. Предметом мирової угоди сторони визначили, що боржник зобовязується та гарантує повернути позику у розмірі 60 000,00 грн. (шістдесят тисяч гривень 00 коп.) позивачеві до 01 липня 2017 року. Стосовно інших позовних вимог сторони погодили, що позивач відмовляється від заявлених позовних вимог в частині стягнення 729,64 грн. 3% річних, 3 660,00 грн. втрат від інфляції та 7635,34 грн. процентів за користування позикою. З огляду на викладене, предметом мирової угоди сторони визначили стягнення у строк до 01.07.2017 року суму позики у розмірі 60 000,00 грн. Проте, станом на сьогоднішній день відповідач не виконав умови мирової угоди, грошові кошти у розмірі 60 000,00 грн. у строк до 01 липня 2017 року йому не повернув. У звязку із невиконанням відповідачем умов мирової угоди, 02 серпня 2017 року [PERSON] отримав та предявив до Веселівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області виконавчий лист щодо стягнення з відповідача суми позики за мировою угодою. 19 серпня 2017 року за вих. № 6674 від Веселівського РВДВС ГТУЮ у Запорізькій області позивач отримав поштою повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Підставою для повернення виконавчого документу державним виконавцем розяснено тим, що виконавчий лист № 313/1629/16-ц від 02.08.2017 року не відповідає вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме в резолютивній частині рішення відсутні заходи, що передбачають примусове виконання рішення. Ухвала Веселівського районного суду Запорізької області від 18 квітня 2017 року у цивільній справі № 313/1629/16-ц про затвердження мирової угоди не може вважатися виконавчим документом, що підлягає виконанню органом державної виконавчої служби. З огляду на викладене він не має змоги у досудовому порядку врегулювати спір щодо належного та своєчасного виконання мирової угоди, у звязку із чим він вимушений звернутися до суду із позовною заявою про спонукання відповідача до виконання мирової угоди. Посилаючись на ст.ст3,4 Закону України «Про виконавче провадження» ст.ст. 175, 184 ЦПК України, просить суд задовольнити його заяву. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги позивача уточнивши суму стягання не 60\~000 грн., а 45000 грн., так як за цей період відповідач частково повернув грошові кошти. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти поданої заяви позивачем, просить її задовольнити. Суд вислухавши сторони, дослідивши надані матеріали, вважає що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню, так як 14 березня 2016 року Відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 60 000,00 (шістдесят тисяч гривень 00 коп.) гривень із зазначенням строку повернення до 20 липня 2016 року, про що видав відповідну власноручно написану письмову розписку. Відповідач за письмовою розпискою у визначений строк борг не повернув, у звязку із чим 23.12.2016 року позивачем було подано позовну заяву до Веселівського районного суду Запорізької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] позики, 3% річних, індексу інфляції та процентів за користування позикою на загальну суму 72 024,98 грн. 18 квітня 2017 року у цивільній справі № 313/1629/16-ц Веселівським районним судом Запорізької області затверджено мирову угоду, укладену між сторонами, про що судом винесено відповідну ухвалу. Предметом мирової угоди сторони визначили, що боржник зобовязується та гарантує повернути позику у розмірі 60 000,00 грн. (шістдесят тисяч гривень 00 коп.) позивачеві до 01 липня 2017 року. Стосовно інших позовних вимог сторони погодили, що позивач відмовляється від заявлених позовних вимог в частині стягнення 729,64 грн. 3% річних, 3 660,00 грн. втрат від інфляції та 7635,34 грн. процентів за користування позикою. З огляду на викладене, предметом мирової угоди сторони визначили стягнення у строк до 01.07.2017 року суму позики у розмірі 60 000,00 грн. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~ \~ \~ \~Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~ Частиною 1, 3 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ст.175 ЦПК України (в редакції чинної на день затвердження мирової угоди) мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди \~ \~ \~ \~Статтею 207 ЦПК України (у редакції від 15.12.2017 р.) регулюються умови та порядок затвердження мирової угоди, а саме мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обовязків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Відповідно до вимог ст.208 ЦПК України (у редакції від 15.12.2017 р.) виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень. Згідно із п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» виконанню державною виконавчою службою підлягають … 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом. Вимоги до виконавчого документа закріплено у ст.4 цього Закону. Однією з підстав відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження передбачено п.7 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене суд приходить до висновку, що у разі невиконання однією зі сторін зобовязань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні вказаного позову. Аналогічної правової позиції дійшов й Верховний Суд України, який у своїй постанові від 23 вересня 2015 року у цивільній справі № 6-274цс15 зробив висновок, що мирова угода є договором, укладеним сторонами в належній формі, тому на її підставі виникають цивільно-правові зобовязання. Оскільки грошові зобовязання за умовами мирової угоди відповідачем належним чином не виконуються, а тому позовні вимоги є в повній мірі обґрунтованими та підлягають задоволенню. Звернення до суду без попереднього отримання постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні позову. \~ \~ \~ \~ Проте, станом на сьогоднішній день відповідач не виконав умови мирової угоди, грошові кошти у розмірі 45 000,00 грн. йому не повернув. На підставі викладеного,

Outcome: approved