Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті діда по лінії матері [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина, що складається з середньої земельної частки із земель НААГ «Івана Франка» площею 1,36 умовних кадастрових гектарів, розташована на території Боложинівської сільської ради Буського району Львівської області. Після смерті діда, фактично прийняв спадщину, інших першочергових спадкоємців немає, оскільки мати [PERSON] померла, а брат [PERSON] на дане спадкове майно не претендує. До нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, не звертався, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на дане спадкове майно, а видача дублікату такого чинним законодавством не передбачена. Просить суд визнати за ним право власності на таке спадкове майно. Позивач, до початку судового засідання, подав письмове клопотання про розгляд справи слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, просить позов задовольнити. Представник відповідача Боложинівської сільської ради подав лист з проханням справу слухати у відсутності їх представника, відзив на позов, останній визнають, не заперечують проти його задоволення. Представник третьої особи Відділу у Буському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, за викликом суду, не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом серії [NUMBER] , повторно виданим 02.03.2018, підтверджується факт смерті [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 13 від 29.06.1998. Померлому на праві власності належала земельна частка (пай) із земель НААГ «Івана Франка» площею 1,49 умовних кадастрових га., розташована на території Боложинівської сільської ради Буського району Львівської області (Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ЛВ № 0157391 від 07.04.1997 року). Як вбачається з листа Відділу у Буському районі Держгеокадастру у Львівській області, згідно розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 16.03.2000 року № 136 «Про затвердження технічної документації «Про внесення змін до проекту роздержавлення та приватизації земель» на [PERSON] розрахована частка 1,36 умовних кадастрових га., з них ріллі - 0,37 га., кормових угідь - 0,99 га.. Така і входить до складу спадщини. Як встановлено, спадкодавець заповіту не залишив. Позивач, як онук померлого, є спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом до даного майна. Інших першочергових спадкоємців немає, оскільки мати позивача (донька померлого) [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Боложинівської сільської ради Буського району Львівської області, актовий запис № 3). Брат позивача [PERSON] на дану спадщину не претендує, про що подав письмову заяву від 02.03.2018 року, засвідчену секретарем Боложинівської сільської ради за № 57. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 529 - 532 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємцями за законом у рівних частках є діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, онуки і правнуки померлого, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем (перша черга), а також брати і сестри, дід та бабка померлого (друга черга). Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично прийняв спадщину, вступив у володіння і розпорядження спадковим майном. Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Оскільки земельна ділянка належала спадкодавцю, після його смерті переходить до позивача, спадкоємця померлого, який фактично прийняв спадщину. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позивач набув права власності на спадкове майно на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved