Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

27.08.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Новополтавської сільської ради Новобузького району про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті тітки [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] при судовому розгляді справи зазначив, що його тітка [PERSON] за життя успадкувала право на земельну частку (пай) площею 6,9 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП «Новополтавське» Новобузького району після смерті її матері [PERSON], що померла [INFO], яка являючись членом вказаного господарства отримала відповідний сертифікат, серії МК № 0201921 від 30.01.2001 року, що посвідчує відповідне її право. 06.03.2004 року за рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області йому визначено додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття вказаної спадщини за законом після смерті тітки [PERSON], проте у встановлений судом строк він до нотаріуса з відповідною заявою не звернувся, оскільки втратив оригінал відповідного сертифікату, хворів, не був працевлаштований та за браком коштів за зміг до цього часу звернутися з відповідним позовом до суду, а тому просив поновити йому строк позовної давності та задовольнити заявлені ним вимоги. Відповідач - Новополтавська сільська рада Новобузького району Миколаївської області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, проте надала письмову заяву про можливість розгляду справи за відсутності представника, позовні вимоги [PERSON] визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі суд приходить наступного висновку. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» право на земельний пай одержують всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких було внесено до списку, що долучається до державного акта на право колективної власності на землю, зокрема постійні працівники - члени КСП та пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Право на земельний пай набувають також спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа, що його засвідчує, а саме земельного сертифіката (Указ Президента України від 10.11.1994 року №666/94 "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва"). Судом встановлено, що згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), серії МК № 0204921, виданого Новобузькою районною державною адміністрацією Миколаївської області 30.01.2001 року, громадянка [PERSON], являючись членом колективного сільськогосподарського підприємства «Новополтавське», отримала право на земельну частку (пай) вказаного підприємства площею 6,9 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). У зв'язку зі смертю [PERSON], що мало місце [INFO], набуте нею право на земельну частку (пай) було успадковане її дочкою [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Новобузькою державною конторою Миколаївської області 17.05.2002 року, про що, у вищезгаданому сертифікаті, міститься запис про передачу такого права громадянці [PERSON] [INFO] [PERSON] померла в смт. Березанка, Миколаївської області, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Новополтавською сільською радою Новобузького району Миколаївської області. У встановлений законом строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини він не звертався. Згідно з рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 05.03.2004 року, суд встановивши право [PERSON] на успадкування спадщини (земельної частки (паю)) після смерті тітки [PERSON] та поважність причин пропуску ним строків для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті останньої, визначив йому додатковий строк для прийняття такої спадщини строком в один місяць. Згідно вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. А тому, суд не вбачає необхідності у повторному встановленні ступені споріднення спадкодавця [PERSON] та позивача [PERSON] на рівні рідних тітки та племінника. Однак, установленим судом строком позивач не скористався, оригінал відповідного сертифікату втратив про що свідчить відповідне оголошення опубліковане в Новобузькій районної газеті «ВПЕРЕД» від 06.07.2013 року №№ 68-69 (10906), а тому до цього часу спадщину після смерті своєї тітки не прийняв. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зазначені обставини вказують на те, що позивач [PERSON] являючись племінником спадкодавця [PERSON], в силу вимог статті 1261 ЦК України, має право на успадкування за законом на набуте останньою право на земельну частку (пай) площею 6,9 умовних кадастрових гектарів з земель запасу Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. Як видно з повідомлення Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області від 25.10.2013 року за № 1158/01-16 спадкової справи після смерті [PERSON] не заводилось, дані щодо посвідчення нею заповітів у Спадковому реєстрі відсутні. Причини пропуску позивачем строку позовної давності через втрату ним оригіналу сертифікату на земельну частку (пай) серії МК № 0204921 від 30.01.2001 року, тяжкий майновий стан, що не давав змогу звернутися до суду вчасно (зібрання необхідних документів, проїзд до приміщення суду, сплата судового збору, тощо), певну віддаленість місця проживання, хворобливий стан, суд знаходить поважними, а тому вважає за можливе поновити [PERSON] відповідний строк. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] суд знаходить достатньо обґрунтованими, а тому вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення заявлених ним вимог. Вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат понесених позивачем у зв'язку з розглядом справи, останній не заявляв, тому суд відносить ці витрати на його рахунок.

Outcome: approved