Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

[PERSON] 30.07.2018 року звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.08.2000 року вони зареєстрували шлюб у Голованівському відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області, актовий запис №22. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітню дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, причиною розпаду сім'ї стало те, що у них різні погляди на сімейне життя та сімейні обов'язки. Позивач зазначає, що разом з відповідачем не проживають, вважає, що збереження шлюбу та примирення з відповідачем не можливе. Враховуючи зазначені обставини, посилаючись на ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України), позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Ухвалою суду від 01.08.2018 року в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 11 вересня 2018 року проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить шлюб розірвати. На примирення категорично не погоджується, просить строк на примирення не надавати, оскільки протягом двох останніх місяців відповідач не здійснював жодних спроб на примирення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не надійшло. 11 вересня 2018 року надав суду заяву в якій позов не визнає і просить надати строк на примирення терміном 2 місяці. Ухвалою суду від 02.10.2018 року відповідачу відмовлено у наданні строку для примирення, оскільки сторони протягом строку, який починаючи з дня звернення до суду з даним позовом та до дня розгляду справи склав більше двох місяців та минув, відповідач не вчиняв дій направлених на примирення з позивачем, а позивач і надалі наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлено про дату, час і місце засідання. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 05 серпня 2000 року сторони зареєстрували шлюб у Голованівському відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області, актовий запис №22, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 05 серпня 2000 року Голованівським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області (а.с. 7). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 22 листопада 2002 року Голованівським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області та малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 07 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с. 8, 11). Як вбачається з довідки №2311, виданої 26.07.2018 року Голованівською селищною радою Кіровоградської області, діти сторін [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем в [ADDRESS] (а.с. 12). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть, разом не проживають, спору про місце проживання дітей не мають. Згідно наданих сторонами заяв збереження шлюбу між ними неможливе. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім'ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач надала суду заяву про залишення їй прізвища, тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем не заявлено вимог щодо стягнення судових витрат з відповідача, а тому покладаються на позивача. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved