Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про вселення у квартиру. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він зареєстрований у двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS], з 24 травня 1983 року. Відповідач [PERSON], є його дружиною, а відповідач [PERSON], є його сином. Спірна квартира є двокімнатною, вид власності - державна. У квартирі є відокремлена кімната меншої площі, яка може бути виділена йому у користування. На жаль, він не може вказати точну площу квартири та окремої кімнати, оскільки не має жодних документів, в тому числі техпаспорту на квартиру. 05 жовтня 2010 року відповідачі фізично вигнали його зі спірної квартири з невідомих йому причин, без речей та іншого придбаного майна. На момент проживання в спірній квартирі, він не ускладнював відповідачам життя, тобто використовував жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувався правил користування жилим приміщенням, економно витрачав воду, газ, електричну і теплову енергію, сплачував комунальні платежі. У спірній квартирі залишилися його особисті речі, спільне майно, яке він придбавав за період подружнього життя, оскільки за рік до його виселення з квартири, він особисто придбав у довгостроковий кредит побутові прилади для сімейного життя (три телевізори: «LG», «Sony», «Filips», холодильник двокомпресорний «Атлант», водонагрівальний бак, пральну машину та меблі). У 2014 році внаслідок самозахворювання на тромбофлебіт, йому ампутували ліву ногу вище коліна, в наслідок чого, він став калікою, який не має змоги повноцінно вести особисте життя, вимушений орендувати квартиру та доглядальницю для допомоги у повсякденному житті. Іншого житла він не має. Крім того, на вхідні двері в спірній квартирі відповідачі встановили нові замки, від яких він немає ключів, що створює для нього непереборні перешкоди в користуванні належним йому житловим приміщенням. Добровільно пустити у квартиру, виділити, та визначити порядок користування кімнатою, відповідачі категорично відмовляються, погрожують фізичною розправою. Через їх неправомірні дії, він не має можливості користуватися правом на житло, відповідно до чинного законодавства. Вважає, що суд повинен захистити його право на користування вищезазначеною квартирою. Просить суд вселити його у квартиру [ADDRESS], та зобовязати відповідачів не чинити йому перешкод у користуванні спірною квартирою. 02 серпня 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], третя особа виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначають, що з позовною заявою [PERSON], вони не згодні, вважають її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так дійсно [PERSON] був зареєстрований у [INFO] з травня 1983 року. У жовтні 2010 року [PERSON] виїхав з даної квартири на інше постійне місце проживання, так як бажав влаштувати своє особисте життя, без родини. Крім того, він зловживав спиртними напоями, та постійно створював суперечки в сімї. З 2010 року [PERSON] жодного разу не намагався повернутись до родини, та поновити своє перебування у спірній квартирі. Також [PERSON] в підтвердження своїх доводів з приводу залишення свого майна в квартирі та незаконного його виселення, порушення його прав на проживання в квартирі, користування квартирою, зазначених в позовній заяві, не надав доказів свого звернення на протязі останніх шести років з 2010 року по 2016 рік, до суду про поновлення його порушених прав, як члена сім'ї основного квартиронаймача, та законного користувача квартирою, підтверджує протилежну позицію, та той факт, що [PERSON] насильно з квартири ніхто не виганяв, його речей ніхто насильно не утримував, та у нього не відбирав, змінити місце свого постійного перебування було лише особистим рішенням [PERSON] Згідно ордера на квартиру №3100 від 02.08.1983 року, головним квартиронаймачем є вона, [PERSON]. Інші члени сім'ї, були вселені в спірну квартиру, в якості членів її сім'ї. Згідно даних акту №356 від 26.07.2016 року складеного ПП «Комунальник-3», [PERSON], [INFO], проживає у [INFO], з жовтня 2010 року, що також засвідчили сусіди, зазначені в акті. Відповідно до акту № 355 від 26.07.2016 року, складеного ПП «Комунальник-3», в квартирі [ADDRESS], прописаний але не проживає громадянин [PERSON], з жовтня 2010 року. Зазначені акти також підтверджують факт того, що [PERSON] більше ніж понад шість місяці без поважних причин не проживає у спірній квартирі. Стаття 71 Житлового кодексу Української PCP передбачає підстави та строки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72 Житлового кодексу Української PCP передбачено порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Тобто, іншого порядку визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, окрім судового, діючій законодавством України не передбачено. Зазначені правовідносини також врегульовано ст.405 та ст.406 Цивільного кодексу України, але застосувати ці статі до даного спору не має можливості, адже вони регулюють відносини членів сім'ї власника житла, та вона не є власником житла, а лише основним квартиронаймачем. Звертає увагу суду також на неможливість поновлення строків щодо вселення. Загальний строк позовної давності щодо звернення до суду із позовом про вселення складає 3 роки, тобто позивач [PERSON] повинен був до 2013 року звернутись до суду щодо вселення, чого ним зроблено не було, а також не зазначено в його позовній заяві підстав для поновлення таких строків. З огляду на вищевикладене, враховуючи вимоги житлового законодавства України щодо строків відсутності користувача квартири, докази, якими підтверджується факт відсутності [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Просять суд визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою №9 в будинку №39 по вул. Молодіжній, м. Першотравенська, Дніпропетровської області, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені законодавством строки. У судовому засіданні представник [PERSON] за дорученням [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримав у повному обсязі та прохав суд їх задовольнити, зустрічну позовну заяву [PERSON] та [PERSON] не визнав та надав суду заперечення відповідно до яких згідно заяви [PERSON] до Першотравенського MB ГУМВС України в Дніпропетровській області від 15.11.2011 року, його дружина та син примусили покинути житло з погрозами фізичної розправи. Ці факти засвідчені 25.11.2011 році у Першотравенському MB ГУМВС України в Дніпропетровській області. Акт № 356 від 26.07.2016 року, складений ПП «Комунальник-3», про місце проживання [PERSON] [INFO], також не відповідає дійсності, так як [PERSON] орендує квартиру [ADDRESS], і фактично проживає в ній. У спірній квартирі залишилися особисті речі [PERSON], спільне майно, яке він придбавав за період подружнього життя з [PERSON] Позивач стверджує у зустрічному позові про те, що з 2010 року [PERSON] жодного разу не намагався приєднатись до родини, та поновити своє перебування в квартирі [ADDRESS], але у відповідача, [PERSON] були вилучені ключі від квартири, дачі, гаража і він не мав змоги потрапити до приміщення. У 2013 році внаслідок захворювання на тромбофлебіт відповідачу, [PERSON] ампутували ліву ногу вище коліна, він став калікою, з труднощами пересувається, не має змоги повноцінно вести особисте життя. Про цей факт позивачі інформовані, та насамперед створюють йому ще більше незручностей для життя, погрожуючи фізичною розправою, якщо відповідач з'явиться до спірної квартири, або на дачу, яку останній має у приватній власності. Також, позивач [PERSON] підводив відповідача до балкону та намагався скинутися з нього. Увесь час до сьогоднішнього дня, [PERSON] сплачує комунальні послуги, теплопостачання шляхом списання із спеціальної соціальної платіжної картки. Просить суд відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] та [PERSON] у повному обсязі. Допитаний у судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічною позовною заявою [PERSON] пояснив, що 15 листопада 2011 року зі спірної квартири його вигнав син [PERSON] Так 14 листопада 2011 року він отримав пенсію, купив ліки, та прийшов додому. Коли він перебирав ліки на дивані у зальній кімнати, додому прийшов його син та почав до нього чіплятись та нагнітати обстановку. Син постійно його бив, тому злякавшись що він його буде бити, він схватив туфлі та побіг до поліції. Факт його звернення, був зафіксований працівниками поліції, всі документи збереглись. У звязку з даним випадком, він був змушений піти на квартиру. Він сплачує за цю квартиру комуналку, платить доглядальниці та власниці квартири. Грошей на все це у нього на даний час не вистачає. Коли у 2011 році він пішов зі спірної квартири, він спочатку жив у квартирі дочки, де йому постійно нагадували, щоб він не приживався, якщо щось не так, його постійно виганяли з квартири. У звязку з чим, 05 травня 2016 року, він переїхав у іншу квартиру, щоб бути незалежним від всіх. Він став інвалідом він став з грудня 2014 року, коли йому ампутували ногу. Спиртні напої він вживає періодично. Син приходив до нього декілька разів, бив його, та намагався скинути з балкону. Ключі від спірної квартири у нього забрали. Іншого житла у власності та користуванні у нього не має. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала, зустрічну позовну заяву підтримала у повному обсязі та пояснила, що до того, як піти з сімї, вона та [PERSON] проживали у дачному будинку. Коли вони переїхали з дачного будинку назад у місто, приблизно через три дні [PERSON] вирішив піти з сімї. Це було спонтанно. В той день вона була на роботі. Приблизно о 12 годині їй зателефонував [PERSON] та попросив прийти її до дому. В ході телефонної розмови з [PERSON], останній повідомив їй про те, що він збирається піти з сімї та пожити як він хоче, і що їй необхідно прийти додому, на що вона відмовилась, та пояснила, що не може приїхати з шахти, оскільки на даний час не має автобусів. [PERSON] повідомив їй, що поряд з ним на даний момент знаходиться його брат [PERSON], і є автомобіль, тому вони можуть приїхати до неї на роботу та забрати її, на що вона погодилась. Коли вони приїхали на шахту, вона відпросилась на півгодини та поїхала разом з ними. [PERSON] особисто відкрив квартиру, вона зібрала всі його речі, а саме: одяг, ковдри, постільну білизну, подушки, та інше. Всі речі погрузили та перевезли у квартиру, розташовану по вулиці Чайковського, яка належала їх дочці. Коли вона зайшла у квартиру, то побачила, що у квартирі є все, диван, шафи, кухонні меблі, паласи, килимові доріжки. Це була повністю жила квартира зі всіма зручностями. Після чого, вона повернулась на роботу. Вона працює до 15.00 годин. В проміжок цього часу, їй декілька разів телефонував [PERSON] та намагався зясувати стосунки. По його голосу вона зрозуміла, що він вже був пяний. Розмовляти вона з ним не стала, та поклала слухавку. Для неї був шок, що [PERSON] пішов з сімї. На протязі всього часу сумісного проживання разом з [PERSON], він зловживав спиртними напоями, у нього були запої на два або три тижні щомісячно. Коли у нього закінчувалась пенсія, він переставав вживати спиртне, тиждень приходив у себе, а коли отримував пенсію продовжував пити. Що стосується того, що у [PERSON] забрали ключи, то це не правда, ключи у нього ніхто не забирав. Замки поміняли приблизно рік тому, оскільки серцевина замка почала заїдати, тобто до цього моменту вона з сином замки не міняла. Спілкувався [PERSON] з нею тільки по телефону, і тільки тоді, коли він був у стані алкогольного спяніння. В ході телефонних розмов, він постійно вчиняв сварки, виражався нецензурною лайкою. [PERSON]ніколи не намагався завести розмову про те, щоб повернутись у сімю. Інколи, коли вона йшла на роботу о шостій ранку, він зустрічав її та просив зайняти йому грошей на пляшку пива. Що стосується оплати комунальних послуг за квартиру, то вона все сплачує сама про що в неї є квитанції. Грошових коштів з соціальної карти [PERSON], вона не знімала. На нього були оформлені дотації на світло, опалення, електроенергію. Коли він пішов з сімї, він забрав всі свої документи. Продовжити дотації, вона не змогла, оскільки не було документів [PERSON], тому вона платила комунальні послуги сама. Стосовно випадку, коли [PERSON] потрапив в лікарню, то у цей день його донька приблизно о 19.00 годині приїхала з роботи з міста Павлограда, та зайшла його провідати. Коли вона зайшла до квартири, то побачила, що [PERSON] лежить на полу, вона його почала тормошити, але ніякої реакції не було. Після чого вона викликала швидку. [PERSON] в той момент знаходився у стані сильного алкогольного спяніння, навіть не міг розмовляти та рухатись. Коли його забрали до лікарні, там вже встановили, що у нього важкий стан з ногою. Приблизно на протязі трьох діб, його виводили з алкогольного спяніння. Тільки після цього, десь 05 грудня, йому на ґрунті тромбофлебіту, закупорки вен, ампутували ногу. Як їй пояснили, велику роль у цьому зіграло постійне вживання алкоголю у великих дозах. Це все було, коли він вже жив сам. Квартиру доньки він довів до нежилого стану. Вона особисто викинула диван, килими, доріжки, зірвала у всіх кімнатах плитку з полу, оскільки вона була просякнута фекаліями. Він розбив унітаз та зливний бочок, з якого текла вода, та постійно топила сусідів. Вона особисто вклала у ремонт свої гроші, поміняла унітаз, замінила іншу сантехніку, замінила опалення. Сестра [PERSON] купила на підлогу лінолеум, та шпалери, на зальну кімнату. Десь 28-29 грудня він вселився у цю квартиру. [PERSON] наняв доглядальницю, яка ходила до нього зранку та у вечері. Вона займалась прибиранням, пранням, готувала їжу, купувала продукти харчування. Все це продовжувалось півроку 2014 року, та весь 2015 рік. У 2016 році він переїхав у іншу квартиру, при цьому нікому нічого не сказав, навіть дочці, хоча вона з ним спілкувалась. Комунальні послуги за свою квартиру сплачувала донька особисто. Вона не спілкується з [PERSON] приблизно з жовтня 2014 року, а у спірній квартирі [PERSON] не проживає приблизно з 2011 року. У квартирі на даний момент є особисті речі [PERSON], а саме: одяг та холодильник. Після того, як вона поміняла замки, [PERSON] не звертався до неї за ключами. Відповідач по первісному позову та позивач за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, а зустрічну позовну заяву підтримав у повному обсязі та пояснив, що вважає, ствердження [PERSON] стосовно того, що він його бив, неправдивими, оскільки для нього це є незрозумілим, так як, коли [PERSON] збирався йти зі спірної квартири, та збирав свої речі, він знаходився у поліції. На той момент він не знав, що [PERSON] іде з дому. Розмов про те, що він буде виганяти [PERSON] з квартири не було. Також, він не говорив [PERSON], що він його скине з балкону, так як, коли він прийшов у квартиру, де проживав [PERSON], там були його товариші по чарці, які вживали разом з ним спиртні напої, він сказав їм, що він їх скине з балкону, якщо вони не підуть. Це він казав товаришам по чарці [PERSON], а не йому особисто. Він виганяв з квартири їх а не [PERSON] Два телевізори «Sony» та «LG», які [PERSON] купував у кредит, поламані, та лежать у сараї, ключі від якого є у [PERSON] Замок у вхідних дверях квартири, він поміняв приблизно рік тому, оскільки той зламався. [PERSON] коли ішов з квартири, забирав речі, які сам хотів, йому ніхто нічого не говорив. Своєму батькові [PERSON] він ніколи не погрожував. Представник третьої особи виконавчого комітету Першотравенської міської ради в Дніпропетровський області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд цивільної справи за відсутності представника виконавчого комітету та ухвалити рішення згідно вимог чинного законодавства. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON], пояснила, що її брат [PERSON] проживав у шлюбі з [PERSON] приблизно 38 років. Він вживав спиртні напої, у звязку з чим, у нього з сином були сварки. Син постійно приводив своїх друзів до квартири, курив у квартирі кальян, а батько їм постійно заважав. [PERSON] спровокував, щоб батько пішов з квартири. [PERSON] телефонувала їй, та пропонувала, щоб вона забрала свого брата до себе жити, але вона відмовилась, оскільки у неї є своя родина. Брат постійно скаржився їй, що він заважає сину, у звязку з чим, син піднімає на нього руки. Наскільки вона знає, її брата неодноразово виганяли з квартири. На її думку [PERSON] пішов з квартири примусово. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона проживає у [INFO]. Поверхом вище, у квартирі №58, над нею, проживав [PERSON] Спочатку все було нормально. Потім він почав вживати спиртні напої, до нього почали ходити друзі пяниці, які постійно крали у нього банківські карти. За весь час проживання, [PERSON] постійно її топив. Вона неодноразово викликала працівників поліції до [PERSON] Де тепер проживає [PERSON] їй невідомо. Коли [PERSON] вселявся до квартири, то їй здалося що він вселяється туди добровільно . Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справи. Судом встановлено, що спірною є неприватизована квартира №9 житлового будинку №39 по вул. Молодіжній ( колишня Комсомольська) у м. Першотравенську Дніпропетровської області, яка складається з двох кімнат, та знаходиться в комунальній власності. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 25 червня 1982 року по день розгляду справи по суті. Як вбачається з ордеру № 3100 від 11 березня 1983 року виданого виконавчим комітетом Першотравенської ради народних депутатів [PERSON], сімя якої складається з трьох чоловік, надано право на зайняття двох кімнатної квартири житловою площею 30,00 кв.м. за адресою м.Першотравенськ. вул. Комсомольська ( назва вулиці перейменована на Молодіжну на підставі розпорядження міського голови від 18.02.2016 року №67-р)[ADDRESS]. Ордер видано на підставі рішення Виконкому Першотравенської ради народних депутатів міста від 11.03.1983 р. за № 48. Із змісту виписки з фінансово-облікового рахунку №139 від 29.06.2016 року, виданого ПП «Комунальщик-1» вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровано три члени сімї: [PERSON], наймач, з 21 лютого 1984 року; [PERSON], чоловік наймача, з 31 травня 1983 року; [PERSON], син наймача, з 02 квітня 1984 року. Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за їхньою заявою може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Відповідно дост. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 передбачено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду тощо) суд може продовжити пропущений строк. Із пояснень сторін та свідків встановлено, що між сторонами по справі виникли напружені, неприязні стосунки у звязку з вживанням [PERSON] алкогольних напоїв, в результаті чого спільне проживання стало не комфортним. [PERSON] вказував суду на те, що його син [PERSON] періодично бив його, виганяв зі спірної квартири та погрожував фізичною розправою, у звязку з чим він звертався до правоохоронних органів з заявою ( підтвердження заява [PERSON] до Першотравенського МВ ГУМВС від 15.11.2011 року). Також судом встановлено, що 04 грудня 2017 року [PERSON] було проведено ампутацію лівої нижньої кінцівки на рівні с/3 стегна, та з цього часу останній пересувається на інвалідній колясці та потребує стороннього догляду. На даний час [PERSON] вимушений орендувати житло, так як власного житла він не має, а в спірній квартирі де він зареєстрований, жити не може, так як там змінені замки. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з іст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У ч. 1 ст. 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ч. 2 ст. 16 ЦК України. Між тим, у відповідності із принципом диспозитивності, визначенимст. 11 ЦПК України, підстави та предмет позову визначає виключно позивач. [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вимогами про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом на підставі ст. 71 ЖК України, як такого, що більше 6 місяців без поважних причин не проживає у спірній квартирі. Вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житлом на підставі ст. 107 ЖК України, як такого що обрав інше постійне місце проживання [PERSON] та [PERSON] не заявляли. Причина непроживання [PERSON] в спірній квартирі, а саме напружені конфліктні стосунки з [PERSON], визнається судом поважною, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] За таких умов суд вважає за необхідне вселити в спірну квартиру [PERSON], оскільки на цей час [PERSON] та [PERSON] не визнають за останнім право користування квартирою, та [PERSON] не має доступу у спірну квартиру. Суд не застосовує позовну давність, оскільки порушення права користування спірною квартирою [PERSON] триває і на цей час. У відповідність до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому на користь [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] необхідно стягнути по 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок з кожного.

Outcome: approved