Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Турчинівської сільської ради про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 3,5348 га, що розташована на території Турчинівської сільської ради, Чуднівського району, Житомирської області, яка належала її матері [PERSON], яка померла 17.01.2015 року, і після смерті якої відкрилась спадщина, яку позивачка прийняла в установленому законом порядку, подавши заяву в нотаріальну контору, але не може оформити право власності на земельні ділянки, так як у Державному акті на право власності на земельну ділянку зроблена помилка у написанні кадастрового номера земельної ділянки, в звязку з чим вона змушена звернутись в суд із позовною заявою як єдина спадкоємиця покійної. У судове засідання сторони не з"явилися, в зв"язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. [PERSON], яка померла 17.01.2015 року, за життя набула право власності на земельну ділянку площею 3,5348 га, що розташована на території Турчинівської сільської ради, але при видачі їй 17.12.2003 року Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 000587, виданого згідно розпорядження голови Чуднівської РДА від 04.03.2003 року за № 90 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за № 425, був невірно вказаний кадастровий номер земельної ділянки. Допущення вказаної помилки підтверджуються довідкою відділу Держземагенства у Чуднівському районі від 29.09.2015 року № 666, а відповідно до діючого законодавства будь-які виправлення в державних актах не допускаються, що й зумовило звернення позивачки в суд. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1234 ЦК України позивачка є спадкоємцем щодо майна померлої згідно заповіту останньої, посвідченого Дубищенською сільською радою 11.02.2000 року за реєстром № 3. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, подавши заяву у нотаріальну контору, а спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ст. 1225 ЦК України та згідно п. 10 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Після смерті своєї матері позивачка прийняла спадщину в установленому законом порядку відповідно до ст.ст. 1261, 1269 ЦК України, подавши відповідну заяву в нотаріальну контору, що підтверджується наявною у матеріалах справи постановою державного нотаріуса Чуднівської ДНК від 03.10.2015 року № 379/02-31, але в звязку із невірно вказаним кадастровим номером у схемі земельних ділянок, що є складовою частиною державного акта, це не дає позивачці можливості отримати нотаріальне свідоцтво, а тому її право власності на землю в порядку спадкування підлягає розгляду та, враховуючи подані нею належні докази, визнанню судом. Осіб, які оспорювали б право власності покійної, немає. Дані про зміну власника з дня видачі державного акту відсутні. Інші особи з дня смерті спадкодавиці на спадкове майно прав не заявляли. На підставі викладеного,

Outcome: approved