Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

16 жовтня 2020 року заявник звернулась до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території, в якій просить встановити факт народження дитини - [PERSON] , [INFO] , у м. Донецьк від батьків: батько - [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Донецьк, Україна, мати - [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Донецьк Україна. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що [INFO] у м. Донецьк у неї народився син про що зазначено в обмінній картці пологового будинку, виданої Центральною міською клінічною лікарнею № 24. Цей факт також підтверджено свідоцтвом про народження дитини № [NUMBER] від 23 липня 2019 року, видане Кировським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької області. Втім, при зверненні до Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові щодо видачі свідоцтва про народження їй відмовили, оскільки медичний документ виданий медичною установою, яка розташована на тимчасово неконтрольованій Україною території, а тому є незаконним, не створює правових наслідків. Таким чином, встановлення факту народження дитини необхідне їй для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини. Ухвалою судді від 16 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Від заявника надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Зазначені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у їх відсутність. Не заперечують проти задоволення вимог [PERSON] про встановлення факту народження дитини. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, за відсутністю всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 15.07.2019 року Комунальною установою «Центральна міська клінічна лікарня № 24» міста Донецьквидана обмінна карта пологового будинку про народження у [PERSON] [INFO] дитини чоловічої статті. 23.07.2019 року Кировським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької областівидано свідоцтво серії [NUMBER] про народження [PERSON] , який народився [INFO] у м. Донецьк, батько - [PERSON] , громадянин України; мати - [PERSON] , громадянка України. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові листом від 27.08.2020 року № 1702/22.2-09 відмовив заявниці у проведенні державної реєстрації народження дитини - [PERSON] , [INFO] , оскільки документи, пред`явлені для реєстрації народження, видані на тимчасово окупованій території України. Відповідно до п. 1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. У відповідності до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-VIII, визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Місто Донецьк входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч.ч. 2,3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туреччини» зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Згідно п. 4 ст. 5 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України (із змінами)», примусове автоматичне набуття громадянами країни, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства Російської Федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України. Відповідно до ст.13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ч.3 ст.317 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Як убачається з матеріалів справи, реєстрація дитини чоловічої статі, народженої [INFO] у громадянки [PERSON] , в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась. Встановлення вказаного факту заявнику необхідно для проведення державної реєстрації народження дитини у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові та підтвердження громадянства України дитини. Заявниця позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію народження дитини у позасудовому порядку. Встановлення даного факту прав та інтересів третіх осіб не порушує та не пов`язано з подальшим вирішенням спору про право. Зазначений недолік не дає у повній мірі розпоряджатися своїми правами щодо реєстрації народження дитини, та порушує інтереси, що в решті решт змусило звернутися з відповідною заявою до суду з метою встановлення даного факту. Таким чином, посилаючись на вищевказане та на підставі документів, які були надані, суд приходить до висновків, що даний факт має місце, тому вважає за необхідне встановити факт народження дитини. Так, ч. 4 ст. 317 ЦПК України встановлено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній ВР України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Тому,

Outcome: approved