Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до ТОВ «Росвен Інвест Україна», в якому просить визнати виконавчий напис № 2326, виданий 16.07.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем щодо стягнення заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» в сумі 33337,92 грн., таким, що не підлягає виконанню та зняти арешт з майна, належного позивачу, накладений постановою ВП № 59707161 від 29.08.2019 року про арешт майна боржника. Позов обґрунтовано тим, що 09.09.2019 року на адресу підприємства, на якому працює позивач, надійшла постанова приватного виконавця Вольф Т.Л. ВП № 59707161 від 29.08.2019 року про звернення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно з якою вона є боржником перед ТОВ «Росвен Інвест Україна» та має борг в сумі 33337,92 грн. Позивач вказує, що їй нічого не відомо про існуючий борг, а також про ТОВ «Росвен Інвест Україна», і вона категорично заперечує проти стягнення з неї боргу за виконавчим написом №2326 від 16.07.2019 року. Вказує, що про виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого напису № 2326, виданого 16.07.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Колейчиком В.В., вона дізналася тільки 09.09.2019 року, коли отримала вищезгадану постанову. Тоді ж нею було зроблено запит до приватного нотаріуса Вольф Т.Л. про надання копії виконавчого напису № 2326 та документів, на підставі яких здійснено виконавчий напис. Проте, станом на 08.10.2019 року, відповіді на запит позивач не отримала. Позивач вважає, що цей виконавчий напис є безпідставним, оскільки нотаріус вчинив його без відповідних правових підстав, не переконався у безспірності грошової вимоги. На підставі викладеного та покликаючись на норми чинного законодавства, позивач просить подану нею позовну заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити повністю. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.10.2019 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Крім цього, вищевказаною ухвалою суду було зобов`язано приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика В.В. надати в розпорядження суду належним чином засвідчену копію виконавчого напису № 2326 від 16.07.2019 року та документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Окрім цього, нотаріусу роз`яснено, що, відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У строк, встановлений судом, відповідач відзив на пред`явлений позов не подав. Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК ). Окрім цього, приватним нотаріусом Колейчиком В.В. не надано у розпорядження суду запитувані документи та не повідомлено причини неможливості подати такі докази. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 16.07.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис №2326 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості у розмірі 33337,92 гривень. 29.08.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Вольф Тетяною Леонідівною винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника - [PERSON] при виконані виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного НОКО Колейчика В.В. №2326 від 16.07.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості у розмірі 33337,92 гривень. Надаючи правову оцінку вказаному виконавчому напису нотаріуса, суд зазначає наступне. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до ст.5 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус зобов`язаний: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону та відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України. Згідно ст. 46 ЗУ «Про нотаріат», нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерством Юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчих написів подаються : а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 20 травня 2015 року (справа № 6-158цс15). Із позовної заяви вбачається, що позивачу нічого не відомо про існування у неї боргу в сумі 33337,92 гривень, як нічого не відомо і про Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна». Про існування виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису про стягнення з неї боргу в сумі 33337,92 гривень позивач дізналась тільки 09.09.2019 року, коли за місцем роботи отримала постанову державного виконавця. Категорично заперечує проти стягнення з неї боргу за виконавчим написом, вважає такий виконавчий напис безпідставним та вчиненим із порушенням діючого законодавства. Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин сторона відповідача не подала. Відповідно до правової позиції ВСУ, що була висловлена ним в постанові від 05.07.2017 року у справі 6-887цс17: "З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису." Аналіз наведених обставин в їх сукупності свідчить про відсутність у нотаріуса підстав для висновку про безспірність заборгованості та правових підстав для вчинення виконавчого напису в цілому. В зв`язку з чим виконавчий напис не міг бути вчинений. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що факт безспірності підпадає під об`єктивний сумнів, стверджувати протилежне підстави відсутні, а тому зазначений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. На підставі положень ст.141 ЦПК України з відповідача - ТОВ «Росвен Інвест Україна» слід стягнути на користь позивача понесені і документально підтверджені останнім судові витрати у розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved