Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

27 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 30 березня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №18. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З березня 2015 року між нею та відповідачем припинені шлюбні відносини. Причиною розірвання шлюбу є непорозуміння між ними та несумісність характерів. Проживають вони окремо. Зберегти сім'ю неможливо, оскільки між нею та відповідачем відсутні: любов, взаємна довіра та повага. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем, відповідач буде приймати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні сина. Спору про поділ майна немає. Пясля припинення шлюбних відносин відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає. [PERSON] працює електриком у ПП «Приморський», отримує постійний заробіток, аліменти нікому не платить, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Просить суд розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позивачка, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів вона підтримує. З 04 травня 2015 року між нею і відповідачем фактично припинені шлюбні відносини, з цього часу вони спільно не проживають, не мають спільного бюджету, не ведуть сумісне господарство. Спору про поділ майна і по вихованню дитини немає. Строк на примирення не потрібний. Просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] до нього про розірвання шлюбу та стягнення аліментів він визнає. З 04 травня 2015 року між ним і позивачкою фактично припинені шлюбні відносини, з цього часу вони спільно не проживають, не мають спільного бюджету, не ведуть сумісне господарство. Спору про поділ майна і по вихованню дитини немає. Строк на примирення не потрібний. Він працює електриком у ПСП «Приморський», інших неповнолітніх дітей і обов'язкових платежів не має, на його утриманні ніхто не знаходиться. Просив про розгляд справи за його відсутності. Матеріалів справи достатньо для розгляду справи за відсутності позивача і відповідача та без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30 березня 2011 року. Шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №18. (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Фактично шлюбні відносини між позивачкою і відповідачем припинені з 04 травня 2015 року. З цього часу вони спільно не проживають, не мають спільного бюджету, не ведуть сумісне господарство. Причиною розпаду сім'ї стало непорозуміння між подружжям, відсутність любові, взаємної довіри та поваги. Спору про поділ майна і по вихованню дитини між сторонами немає. Сторони зазначили, що строк на примирення не потрібний. Згідно зі ст.112 ч.2 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлені саме такі обставини, тому вимоги позивачки про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], який працює електриком у ПСП «Приморський», інших неповнолітніх дітей і аліментних обов'язків не має, на його утриманні ніхто не знаходиться, добровільної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, ЗУ "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VІ з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., на користь позивачки необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved