Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

20.05.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа, - орган опіки та піклування Кагарлицької міської ради Київської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, ( а.с., 2), в якій позивач просив суд винести рішення, яким: - розірвати шлюб між [PERSON], паспорт серії [NUMBER], виданий Кагарлицьким РВ ГУ ММВС України в Київській області від 1996 року та відповідачем [PERSON], [INFO]; - визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] за місцем проживання позивача, за адресою: [ADDRESS]. 20.05.2015 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., ( а.с., 6). 25.05.2015 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст..ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання, на 05.06.2015 року,( а.с., 7). 05.06.2015 року Кагарлицьким районним судом на підставі ч. 1 ст. 111 СК України, п. 7 ч. 1 ст. 201 ЦПК України винесено ухвалу про зупинення провадження у справі в зв»язку з наданням сторонам строку на примирення, провадження у справі було зупинено на час примирення, ( а.с., 16 - 17). 05.08.2015 року провадження у справі згідно ухвали суду на підставі ст. 204 ЦПК України було відновлено, та призначено справу до розгляду, ( а.с., 19). 05.10.2015 року Кагарлицьким районним судом на підставі ч. 4 ст. 19 СК України винесено ухвалу, ( а.с., 37 - 39), якою: - залучено до участі в цивільній справі № 368\\968\\15 - ц, провадження № 2\\368\\364\\15 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Кагарлицької міської ради Київської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилався на обставини, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви. В судовому засіданні представник позивача, - [PERSON] позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі, та зазначив наступне: Сімейним кодексом України передбачено право батьків, як в шлюбі, так і після його розірвання, визначати з ким із них проживатиме дитина. Відповідно до ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. На виконання вимог вказаної вище норми, 05.10.15 р. Кагарлицьким районним судом було залучено Кагарлицьку міську раду, як орган опіки та піклування. Участь органів опіки та піклування у даній справі обумовлена в першу чергу інтересами дитини та необхідністю проведення актів обстеження умов проживання як батька, так і матері, та дачі свого висновку щодо рекомендацій та доцільності визначення місця проживання дитини з одним із батьків. Також, участь органів опіки та піклування в даній категорії справ обумовлена тим, аби вислухати думку дитини та визначити її побажання щодо проживання з одним із батьків, аби не травмувати психіку дитини, та уникнути тиску на неї. Так, після проведення покладених на орган опіки та піклування заходів, вказаним органом до суду було надано висновок № 2 від листопада 2015 року за № 1377\\02 - 44, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне проживання дитини разом із батьком. Даний висновок вважає повністю обґрунтованим та таким, що повністю відповідає інтересам дитини. При визначенні місця проживання дитини враховуються всі обставини, що мають істотне значення, - від шкідливих звичок обох батьків до умов проживання дитини в майбутньому та матеріального становища батьків. Сімейним законодавством визначено, що при вирішенні спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного із них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Що стосується відповідального ставлення до своїх батьківських обов'язків. З вересня 2015 року та по теперішній час малолітній [PERSON] проживає разом зі своїм батьком, - [PERSON], який постійно водить та забирає його зі школи, забезпечує дитину усім необхідним, бере активну участь у житті дитини та школи, дає необхідні кошти на харчування та забезпечує дитину усім необхідним. У витязі з протоколу № 13 до Висновку, класний керівник малолітнього [PERSON] - [PERSON] розповіла про поведінку та успішність [PERSON], надала членам комісії характеристику на дитину, де вказано, що хлопчик систематично відвідує школу, на уроках активний, уважний, старанний у роботі, дисциплінований. Навчальні досягнення з усіх предметів відповідають достатньому та високому рівню. Також класний керівник повідомила, що поведінка дитини, після ситуації, що виникла в сім'ї, не змінилася. [PERSON] спокійний, товариський з однокласниками, виявляє добродушність та доброзичливість, з повагою відноситься до старших, завжди охайний. Натомість відповідач активної участі у вихованні дитини не бере, не забезпечує її усім необхідним, у тому числі шкільним знаряддям. До кінця 2015 року інколи цікавилася поведінкою дитини лише по телефону, проте, наразі такі дзвінки майже не надходять. Що стосується матеріального становища батьків. Особливо важливими у вирішенні питання про встановлення місця проживання дитини є можливість батьків забезпечити потреби дитини саме в матеріальному плані, а також наступна обставина, - можливість забезпечення належних житлових умов. Оскільки, в наш час саме матеріальний стан батьків впливає на можливість забезпечувати як фізичний так і культурний розвиток дитини, що призведе до відчуття себе повноцінним членом суспільства, та дозволить розвивати спортивні чи художні здібності дитини, і сприятиме можливості забезпечення якісного медичного обслуговування, тому можливість належним чином матеріально забезпечувати дитину є дуже важливим. В матеріалах справ наявні докази того, що [PERSON] має місце роботи, крім того має дохід від власної пасіки, що підтверджується Актом обстеження житлово - побутових умов від 30.07.15р., який наявний в матеріалах справи. В свою чергу відповідач 25.09.2015р. була звільнення з УДППЗ "Укрпошта", де працювала оператором поштового зв'язку, та наразі її місце роботи невідоме, принаймні, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про зайнятість відповідача. Поряд із цим, відповідач має значні боргові зобов'язання, які належним чином не дозволять йому надавати належну матеріальну допомогу дитині, зокрема: - рішенням Кагарлицького районного суду Київської області в справі № 168/776/15 із відповідача стягнуто грошові кошти на загальну суму 236545,00 грн. Рішення суду набрало законної сили 21.12.2015р. - рішенням Кагарлицького районного суду Київської області в справі № 168/2075/15 із відповідача стягнуто грошові кошти на загальну суму 736090,00 грн. Рішення суду набрало законної сили 25.12.2015р. - рішенням Кагарлицького районного суду Київської області у справі № 168/1860/15 із відповідача стягнуто грошові кошти на загальну суму 89481,48 грн. Отже, загальна сума боргових зобов'язань відповідача перед кредиторами, тільки лише на підставі рішень Кагарлицького райсуду складає 1062116,48 грн. Окрім цього, у провадженні Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області перебуває кримінальне провадження за фактом її звернень громадян відносно відповідача по факту вчинення нею шахрайських дій на суму близько 4000000,00 грн. Щодо можливості забезпечення належних житлових умов. Згідно наданих у судове засідання актів обстеження житлово - побутових умов як позивача так і відповідача слід дійти висновку, що такі умови обох сторін є належні. Проте, наразі жилово - побутові умови відповідача перебувають під загрозою, оскільки на будинок відповідача за її борги накладено арешт, та який буде реалізовано в рахунок погашення її боргових зобов'язань. Слід зазначити, що згідно відповіді ДВС Кагарлицького РУЮ від 24.02.16 р. № 1576 на адвокатський запит, зазначено, що на виконанні у відділі ДВС відносно [PERSON] перебуває 6 (шість) виконавчих документів на загальну суму боргу 927 635,00 грн. В свою чергу звертає особливу увагу суду на небезпеку проживання дитини із матір'ю, виходячи з наступного. Під час обстеження житлово - побутових умов відповідача, сусіди відповідача повідомили комісії, що до будинку часто приїжджають люди, які стукають у ворота з погрозами, але їм ніхто не відповідає, що підтверджується витягом з протоколу № 13. Те саме повідомив комісії малолітній [PERSON], що хоче проживати з татом, бо коли був у мами, його налякало те, що у ворота стукали чужі люди і йому через це не спокійно. Також небезпека проживання малолітнього [PERSON] разом із матір'ю додатково підтверджується і рішенням Кагарлицького районного суду Київської області у справі № 368/2075/15, де свідок [PERSON] під присягу повідомила суду, що відповідач повідомила, що їй погрожували дитиною, якщо вона не надасть боргову розписку. Тому, враховуючи вищенаведене, просить врахувати дані пояснення при прийнятті законного та обґрунтованого рішення та врахувати: - наявність колегіального письмового висновку органу опіки та піклування щодо вирішення спору відносно проживання дитини; - думку та особисту прихильність дитини до одного із батьків в порядку ст. 161, 171 СК України; - проживання дитини тривалий час поряд із батьком (з вересня 2015р. по теперішній час); - ставлення батьків до виконання своїх обов'язків; - матеріальне становище батьків; - боргові зобов»язання батьків; - наявність арешту на будинок відповідача; - наявність кримінальних проваджень по факту вчинення відповідачем кримінальних правопорушень; - явну небезпеку життю та здоров»ю дитини. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов визнала частково, а саме, - не заперечувала проти розірвання шлюбу, заперечує про визначення місця проживання дитини з позивачем, - [PERSON] Після розірвання шлюбу бажає мати прізвище «[PERSON]». На даний час працює в м. Києві у приватного підприємця, проте, точну адресу роботи вказати не може, перебуває на іспитовому терміні. Вважає, що за дитиною може приглянути на час її відсутності її мати. Дійсно, щодо неї в Кагарлицькому відділку поліції порушено деяка чисельність кримінальних проваджень, проте, вона вважає, що наявність у неї боргових зобов»язань ніяким чином не впливає на вирішення питання щодо проживання дитини. В судовому засіданні представник відповідачки, - [PERSON] підтримав позицію своєї довірительки підтримав, та зазначив наступне. Відповідно до вимог ЦПК України, заперечення проти позовних вимог може бути подане на будь-якій стадії цивільного процесу до закінчення розгляду справи по суті та виходу суду у нарадчу кімнату. [PERSON] та [PERSON] в 2003 році уклали шлюб, в результаті якого в 2006 році у них народився син [PERSON]. До квітня 2015 року сторони за даним спором проживали однією сім'єю у м. Кагарлик. Оскільки шлюбні відносини не склались, подружжя перестало проживати однією сім'єю. [PERSON] переїхав проживати до своїх батьків у м. Кагарлик, та забрав з собою дитину. Зараз син проживає з батьком. Щоб уникнути нехтуванням законними правами та інтересами чоловіком, по відношенню до сина, [PERSON] звернулась до органу опіки і піклування з заявою про визначення місця проживання дитини разом з нею. Однак їй у цьому було відмовлено. У відповідності до ст. 7 Сімейного кодексу України передбачена рівність прав дружини і чоловіка. Це принципове положення конкретизоване у ст. 141 Сімейного кодексу України щодо матері та батька по відношенню до дитини. Усі питання відносин з дитиною мають вирішуватися між матір'ю та батьком на основі взаємного порозуміння Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально - побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Як убачається з матеріалів справи, мати відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, має позитивні характеристики, належні матеріально-побутові умови для забезпечення потреб малолітньої дитини. При цьому виняткових обставин, за яких дитина може бути розлучена з матір'ю, позивач не навів. Визначаючи місце проживання малолітнього з батьком потрібно звернути увагу на норми ч. 2 ст. 161 СК України, згідно з якою суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини. Між тим з матеріалів справи вбачається, що батько тривалий час не працює. В статті 1 ЗУ «Про охорону дитинства» є чітке визначення терміну охорона дитинства - це система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Завданням законодавства про охорону дитинства згідно зі ст. 2 ЗУ «Про охорону дитинства» є розширення соціально - правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Статтею 8 згаданого закону передбачено, що Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, дана норма закріплена в ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства». Стаття 15 ЗУ «Про охорону дитинства» закріплює право дитини на спілкування з батьками, які проживають окремо. Так, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до пункту 6 Декларації прав дитини, затвердженої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку його особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю. Відповідно до ст. 160 СК України думка дитини враховується батьками при добровільному вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. У випадку розгляду спору судом, на суд покладається обов'язок відповідно до вимог ст. 161 СК України з»ясувати прихильність дитини до одного із батьків і з врахуванням встановленого вирішити спір. Окрім того, зауважує, що [PERSON] не чинить жодних перешкод [PERSON] в реалізації його батьківських прав та обов'язків, і спору на даний час про місце проживання дитини між сторонами немає. Тому [PERSON] вибраний не вірний спосіб захисту своїх прав. Враховуючи вище наведене,

Outcome: approved