Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

19 травня 2016 року Орган опіки та піклування звернувся до суду із позовом в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов?янську» про відібрання дітей у їх матері - [PERSON] у зв'язку з її ухиленням від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, передання дітей Органу опіки та піклування Слов?янської міської ради та стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі ? частини з усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності № 29/01-626 від 19.05.2016 р. бува належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, проте не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити /а.с.45/. У позовній заяві зазначено, що відповідачка [PERSON] є матір?ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO]. 20.01.2016 року за рішенням служби у справах дітей Слов?янської міської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були влаштовані до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов?янську Донецької області» задля надання дітям комплексної медичної, педагогічної, психологічної, соціальної та правової допомоги, оскільки діти опинилися в складних життєвих обставинах, адже мати не виконувала свої батьківські обов?язки. Так, за період навчання старших доньок [PERSON] та [PERSON] вона лише двічі була на батьківських зборах, а доньки часто пропускали заняття без поважних причин. У грудні 2015 року діти перебували в школі на цілодобовому режимі, оскільки житловий будинок [ADDRESS] в якому мешкає родина, перебуває в нежитловому стані (немає вікон та дверей). Старші доньки [PERSON] та [PERSON] пояснюють, що їх мати часто вживає спиртні напої разом зі своїм співмешканцем. Окрім того, зазначають, що 30.12.2015 року вони поїхали до двоюрідної бабусі [PERSON] до м.Краматорськ, а їх мати, не маючи відомостей щодо їх місця перебування, не шукала їх, не цікавилась їх місцезнаходженням. Посилаючись на зазначені факти, а також враховуючи необхідність вирішення питання щодо подальшої долі дітей, надання їм соціального захисту та їх подальше оформлення, Орган опіки та піклування просить відібрати дітей у [PERSON] без позбавлення її батьківських прав для надання їм статусу «позбавлені батьківського піклування» та стягнути з [PERSON] на утримання дітей аліменти у розмірі ? частини з усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідач [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, проте не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подала заяву, в якій зазначила, що її діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перебувають в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов?янську Донецької області» з січня 2016 року, за весь цей час вона відвідувала дітей п?ять разів. Вона погоджується з доводами позовної заяви. Зазначає, що будинок [ADDRESS] непридатний для проживання, потребує капітального ремонту, але нею вже зроблені деякі ремонтні роботи. Аліменти на утримання дітей платити не погоджується, оскільки вона не працевлаштована, а також має проблеми зі здоров?єм. Не заперечує щодо відібрання у неї дітей, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Щодо [PERSON] позовні вимоги не визнає, зазначає що не зможе жити спокійно, знаючи що він не з нею. Окрім того, він на теперішній час проживає разом із нею, і органом опіки та піклування не ставилося питання щодо поміщення його в центр. Просила справу розглянути за її відсутності, з врахуванням поданої заяви /а.с.51/. Представник Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов?янську Донецької області» - [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 296 від 26.05.2016 р., не використала свого права не безпосередню участь у судовому засіданні, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. У заяві просила долучити до матеріалів справи малюнок [PERSON] з поясненнями психолога та зазначила, що просить розглядати справу за її відсутністю, підтримала позовні вимоги у повному обсязі /а.с.48/. Прокурор Слов?янської місцевої прокуратури [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог /а.с.54/. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) установив наступне. [PERSON], [INFO], є матір?ю [PERSON], [INFO] /а.с.6/, [PERSON], [INFO] /а.с.10/, [PERSON], [INFO] /а.с.7/, [PERSON], [INFO] /а.с.8/ та [PERSON], [INFO] /а.с.9/. Відповідно до копій актових записів про народження № 728 від 20.08.1999 р., № 897 від 24.09.2013 р., № 883 від 10.10.2006 р., № 211 від 21.03.2001 р., № 404 від 07.05.2008 р. батьком дітей є [PERSON], державна реєстрація проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України /а.с.12-16/, відповідно до положення якої при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Як вбачається з психолого-педагогічної характеристики дитини [PERSON], [INFO], наданої 21.03.2016 р. Комунальним закладом «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов?янську Донецької області» [PERSON] прибула до закладу разом із сестрою [PERSON] 20.01.2016 р. за самостійним зверненням. 05 лютого 2016 року до закладу також були прийняті її молодші брат та сестра задля надання соціальної допомоги. Матір зловживає спиртними напоями, додому приводить невідомих людей, вихованням дітей не займається. Всі діти не хочуть повертатися додому, хочуть жити з бабусею. [PERSON] пройшла не дуже швидко, дівчині властива низька контакність, невпевненість в собі, але сформовано почуття відповідальності, доброзичлива, спокійна, самокритична. Навчальним матеріалом володіє на середньому рівні, потребує контролю дорослих /а.с.17/. Згідно з психолого-педагогічної характеристики дитини [PERSON], [INFO], наданої 21.03.2016 р. Комунальним закладом «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов?янську Донецької області» [PERSON] прибула до закладу разом із сестрою [PERSON] 20.01.2016 р. за самостійним зверненням. 05 лютого 2016 року до закладу також були прийняті її молодші брат та сестра задля надання соціальної допомоги. Матір зловживає спиртними напоями, додому приводить невідомих людей, вихованням дітей не займається. Всі діти не хочуть повертатися додому, хочуть жити з бабусею. Дівчина поводить себе адекватно, під час занять активно виявляє інтерес до знань, відповідально виконує доручення дорослих. Педантична, чуйна, справедлива, доброзичлива. Виявляє інтерес та симпатію щодо догляду за молодшими дітьми /а.с.18/. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики дитини [PERSON], [INFO], наданої 21.03.2016 р. Комунальним закладом «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов?янську Донецької області» [PERSON] до закладу був доставлений 05 лютого 2016 року разом з сестрою вихователем загальноосвітньої школи-інтернату № 1 для надання соціальної допомоги. Матір веде аморальний спосіб життя, вихованням дітей не займається. Умови для проживання та розвитку дитини в родині відсутні. Діти не хочуть повертатися додому, а хочуть жити з бабусею. Дитині було важко адаптуватися в дитячому колективі, спостерігалися часті конфлікти. Дисципліни намагається дотримуватися, соціально-побутові навички сформовані, увага нестійка. Навчальним матеріалом володіє слабо, до навчання ставиться байдуже, словарний запас обмежений, вимагає постійного контролю /а.с.19/. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики дитини [PERSON], [INFO], наданої 21.03.2016 р. Комунальним закладом «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов?янську Донецької області» [PERSON] до закладу була доставлена 05 лютого 2016 року разом з братом вихователем загальноосвітньої школи-інтернату № 1 для надання соціальної допомоги. Матір веде аморальний спосіб життя, вихованням дітей не займається. Умови для проживання та розвитку дитини в родині відсутні. Діти не хочуть повертатися додому, а хочуть жити з бабусею. Адаптацію в дитячому колективі [PERSON] пройшла швидко, спочатку спілкувалася з братом та сестрами, а потім почала спілкуватися і з іншими дівчатами. Дисципліну не порушує, соціально-побутові навички розвинуті, але словарний запас обмежений. Навчальним матеріалом володіє на низькому рівні, самостійно працювати не вміє /а.с.20/. Окрім того, позивачем на підтвердження доводів позовної заяви та фактичних обставин справи надані суду копія заяв [PERSON] та [PERSON] на ім?я начальника служби у справах дітей [PERSON] від 06 квітня 2016 року, в яких вони просять позбавити [PERSON] батьківських прав відносно них та їх молодших братів та сестри, оскільки вона не займається вихованням дітей, вживає спиртні напої, на які витрачає гроші, а діти ходять голодні. Зазначено також, що до школи матір грошей не дає, речі не купує, залишає молодших дітей на старших та йде з дому на чотири дні. Взимку навіть виганяла їх з дому, і вони з братом спали на снігу /а.с.21-22/. Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 09 лютого 2016 року, складеного квартальною мікрорайону «Словважмаш» [PERSON], побутові умови [PERSON] жахливі, будинок [ADDRESS] не придатний для проживання, але вони намагались підтримувати необхідні умови для проживання. Зазначено, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, а діти навчались в інтернаті, [PERSON] та [PERSON] навчались в школі /а.с.23/. Відповідно до характеристики на родину учениць Слов?янської ЗОШ-інтерната № 1 [PERSON] та [PERSON] дівчата навчаються у школі з 2-го класу, загалом в родині 6 дітей. Найстарший син [PERSON] на теперішній час засуджений та відбуває покарання. Окрім того, в школі навчаються ще [PERSON] - учень 3-го класу та [PERSON] - учениця 2-го класу. За весь період навчання сестер [PERSON] та [PERSON] мати була двічі на батьківських зборах, участі в житті класного колективу не приймала. Доньки часто пропускали заняття без поважних причин. Під час відвідування родини педагогами школи, головою батьківського комітету, дільничого інспектора з матір?ю проводились бесіди та надавалися рекомендації. В цьому навчальному році діти відвідують школу регулярно, молодших дітей до школи приводять старші сестри. У грудні діти перебували в школі на цілодобовому режимі, оскільки житло по [ADDRESS] перебуває в нежитловому стані (відсутні вікна та двері). З бесіди з [PERSON] та [PERSON] з?ясувалося, що матір часто вживає спиртні напої разом зі своїм співмешканцем /а.с.24/. Як вбачається з характеристики № 1919 від 12.02.2016 р. на [PERSON], наданої квартальною мікрорайону «Словважмаш», [PERSON] народилася [INFO] року. На теперішній час мешкає у матері цивільного чоловіка по [ADDRESS] Умов для проживання немає, у житлі дві маленькі кімнати. З [PERSON] залишився один син [INFO]. Матір її цивільного чоловіка відвідує церков і намагається вплинути на [PERSON], поставити її на правильний шлях, [PERSON] також намагається не вживати спиртні напої, вона має намір влітку відремонтувати будинок і жити там разом з дітьми /а.с.25/. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно до ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно положень Закону та роз'яснень, даних у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанову Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями частини 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Відповідно до положення ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідачка [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов?язків по вихованню своїх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], не піклувалася про них, не брала участі в їх утриманні, вихованні, фізичному та духовному розвитку. Старші діти [PERSON] та [PERSON] самостійно прийшли до Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов?янську Донецької області», в якому перебувають з 20 січня 2016 року. [PERSON] та [PERSON] до цього ж закладу 05 лютого 2016 року доставив вихователь ЗОШ-інтернату № 1, де навчаються діти. Суд бере до уваги, що за весь цей час матір?ю дітей не здійснено жодних дій, які б були спрямовані на повернення дітей додому, на створення їм належних умов для проживання, навчання та розвитку. Окрім того, враховуючи положення ст.60 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, суд не приймає до уваги доводи відповідачки щодо здійснення нею необхідних ремонтних робіт у будинку [ADDRESS], оскільки відповідачкою не надано доказів на підтвердження її доводів. Особливої уваги заслуговує наявність заяв самих неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], які досягли 16-ти та 17-ти річного віку, в яких вони просять позбавити їх матір батьківських прав по відношенню до них та їх молодших братів та сестри. Аналізуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання про свідоме нехтування відповідачкою [PERSON] своїми батьківськими обов?язками, про відсутність з її боку належної уваги до дітей, що призвело до небажання дітей повертатися додому з центру. Відповідно до інтерпретації малюнку «Моя родина» [PERSON], [INFO], виконаної психологом Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов?янську Донецької області» [PERSON] дитина має занижену самооцінку, підвищену стурбованість, спостерігається ємоційне напруження, замкнутість. Порушені міжособистісні зв?язки в родині, немає емоційних зв?язків між хлопчиком та батьками. [PERSON] у багатьох невеликих малюнкам бачить смерть батьків, матір повішена на висилиці, батька вбивають, могили батьків, а також повсюду багато крові. Все це хлопчик подає з посмішкою та у захваті. Батьки своєю байдужістю до дітей викликають почуття тревоги у [PERSON] /а.с.49-50/. Таким чином, враховуючи висновок психолога, суд приходить до переконання, що проживання дітей з матір?ю значно негативно впливає на ставлення їх особистості та унеможливлює виховання повноцінних членів суспільства. Окрім того, матір дітей не забезпечує їм належних побутових умов, а саме не купує їм необхідні предмети одягу, взуття, канцелярські принади, не забезпечує належних умов для проживання (у будинку відсутні окна, двері та ін.) та власною байдужістю формує у них негативні риси характеру, психологічні комплекси. Відповідно до висновку органа опіки і піклування Слов?янської міської ради від 30 травня 2016 року за № 29/01-680, виходячи з інтересів неповнолітніх дітей орган опіки і піклування вважає доцільним відібрати дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав/а.с.47/. Суд бере до уваги ту обставину, що станом на 06 червня 2016 року, [PERSON], [INFO], проживає разом із матір?ю. Зважаючи на доводи відповідачки [PERSON] та її заперечення щодо відібрання сина [PERSON], суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог про відібрання всіх дітей з наступних підстав. Відповідно до положенння ч.2 ст. 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. Підставою для відібрання дітей у [PERSON] орган опіки та піклування зазначає відсутність у матері належних житлових умов, її байдуже ставлення до виховання та розвитку дітей, тобто ухилення від виконання своїх батьківських обов?язків, що передбачено п.2 ч.1 ст.164 СК України. Таким чином, у суду відсутні підстави вважати наявність існування безпосередньої загрози для життя або здоров?я [PERSON], тобто Орган опіки та піклування не мав передбачених законом підстав для постановлення рішення про негайне відібрання дитини від матері. Окрім того, старші діти [PERSON] та [PERSON] самостійно прийшли до Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов?янську Донецької області», а молодших дітей [PERSON] та [PERSON] до закладу доставив вихователь школи-інтернату, в якій навчаються діти. Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про встановлення факту ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов?язків не лише відносно [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а й щодо [PERSON]. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положенням ч.4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідачка [PERSON] у своїй заяві від 06.06.2016 року зазначила, що вона не погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей, оскільки непрацевлаштована та має проблеми зі здоров?єм. Проте суду не надано доказів, які підтверджують наявність у [PERSON] хвороб, які могли б завадити виконувати їй покладений на неї обов?язок по утриманню дітей. Підстав для звільнення [PERSON] від обов?язку утримувати дітей у розумінні ст. 188 СК України не встановлено. Вирішуючи розмір аліментів, суд бере до уваги, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків доходу цієї особи. Враховуючи, що відповідачка працездатна, але добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, суд вважає справедливим стягнути з відповідачки на утримання її дітей аліменти у розмірі 1/2 частини її доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України відповідно до положення ч.3 ст.193 СК України. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази,оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] відсторонилася від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], без поважних причин не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, що свідчить про її винну поведінку відносно своїх дітей, та необхідність застосування до неї як матері дитини, такого заходу впливу як відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, попередивши відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дітей. Окрім того, суд вважає необхідним також стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з зазначеним позовом до суду, тому на підставі положення ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Відповідно до п.10 Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 р. подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. Відповідно до положень статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру юридичною особою складає 1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна позовна заява подається до суду. Таким чином, сума судового збору за позовну вимогу щодо відібрання дітей складає 1378 грн. 00 коп. та 551,20 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей. Таким чином, з відповідачки [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1929,20 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями статті 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved