Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого діє адвокат [PERSON], звернувся з позовом до ПП фермерського господарства «Сатурн» (далі ФГ «Сатурн») про визнання договору оренди земельної ділянки землі №96, вчинений 01.04.2005р. між ним та відповідачем, за яким передана в оренду земельна ділянка площею 5,72 гектара ріллі, розташована на території Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, припиненим з 01 квітня 2015р. та зобов'язання відповідача повернути зазначену земельну ділянку на умовах, передбачених договором оренди. Мотивуючи свої вимоги позивач зазначив, що він є власником вище вказаної земельної ділянки, яка була передана відповідачу в оренду на підставі договору від 01.04.2005р. строком на 10 років, тобто до 01.04.2015р. До закінчення строку дії договору 22.10.2014р. та 30.01.2015р. він письмово повідомив відповідача про намір обробляти земельну ділянку самостійно. Однак, відповідач відмовив йому в поверненні земельної ділянки, зазначаючи, що він має намір обробляти земельну ділянку на підставі договору оренди, строк дії якого починає відраховуватись з дня реєстрації, тобто з 01.09.2006р., та закінчується 01.09.2016р. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов у повному обсязі та просили його задовольнити. Представник відповідача Белоущенко А.Ж. проти позову заперечував зазначаючи, що дійсно 01.04.2005р. між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки, що належить відповідачу на праві приватної власності, на строк ротації сівозміни 10 років. Вказаний договір був зареєстрований у Полтавській сільській раді Первомайського району Миколаївської області 01.09.2006р. Оскільки, згідно ст.. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації, то позов є передчасним, так як дія договору закінчується 01.09.2016р. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, що знаходяться в матеріалах справи, суд дійшов слідуючого. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,72 га, кадастровий номер [NUMBER], в межах території Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, що була передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.6,7). 01.04.2005р. між позивачем та ФГ «Сатурн» вчинено договір оренди земельної ділянки № 96, за умовами якого позивач передає в оренду відповідачу вище вказану земельну ділянку на строк ротації сівозміни 10 років (п.4.1). По закінченні договору орендар має переважне право на його поновлення на новий строк, в цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання пролонгації договору на новий строк не пізніше, ніж за два місяця до закінчення строку договору (п.4.2). Підставою припинення договору є закінчення його строку (п.9.2.1.). У разі припинення договору орендар зобов'язаний повернути земельну ділянку у стані не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду(а.с. 35-36). Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки в натурі, що є додатком до договору оренди, відповідач отримав земельну ділянку в натурі (на місцевості) в день вчинення договору 05.04.2005р. (а.с.57). Вказаний договір було зареєстровано у Книзі записів державної реєстрації договорі оренди землі №4 по Полтавській сільській раді Первомайського району 01.09.2006р. за № 040602200010. 22.10.2014р. [PERSON] звернувся з письмовою заявою до директора ФГ «Сатурн», в якій повідомив про небажання продовжувати строк дії договору, намір обробляти земельну ділянку самостійно та просив не проводити будь-які роботи на вказаній земельній ділянці та повернути її 01.04.2015р. (а.с. 15). 19.01.2015р. позивач через представника повторно звернувся з аналогічними вимогами до відповідача (а.с.18-19). Крім того, через оголошення в газеті «Южная правда» (випуск №11 від 29.01.2015р.) позивач знову повідомив відповідача про намір припинити договірні відносини у зв'язку із закінчення строку дії договору (а.с.22). Відповідно до ст.. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. За приписами ст.. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно ст.. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини другої ст.. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». За змістом статей 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Аналіз зазначених положень законів дає підстави дійти висновку про те, що сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації. Отже, в момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Таким чином, [PERSON] та ФГ «Сатурн» дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки, скріпивши 01.04.2005р. договори своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначив, що 01.12.2014р. між позивачем та відповідачем було укладено новий договір оренди спірної земельної ділянки строком на 10 років, отже позов є безпідставний та в його задоволенні необхідно відмовити. Однак, такі твердження представника відповідача суд вважає хибними, оскільки предметом спору є договір оренди земельної ділянки №96, вчинений 01.04.2005р., а не той, що укладений 01.12.2014р. Крім того, позивач в судовому засідання вказав, що договір від 01.12.2014р. він не підписував, отже вважає його не укладеним та наполягав на задоволенні позову. Крім того, представник відповідача в судовому засідання вказував, що фактично спірна земельна ділянка була оброблена у вересні 2006р., а засіяна навесні 2007р. та надав довідку з аналогічною інформацією, яка видана відповідачем - ФГ «Сатурн» 23.03.20015р. Інших допустимих та належних доказів на підтвердження вказаного суду не надано. Відповідно до вимог статей 58,59,60 ЦПК України обставини, які законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть вважатись встановленими у цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При цьому обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, суд критично оцінює надану представником відповідача вище зазначену довідку та вважає, що вона не є належним доказом у справі. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1023 грн. 02 коп.

Outcome: approved