Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

24.02.2014 року позивач звернувся до суду із позовом, яким просив визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився не повідомивши суд про причини неявки, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у зв'язку з чим на підставі п.4 ст.169 ЦПК України, суд ухвалив справу розглянути у його відсутність на підставі наявних у ній матеріалів. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи та документи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі КП «Керуюча компанія Калінінського району м. Донецька». В квартирі [ADDRESS] з 25.05.1973р. зареєстрований [PERSON] [INFO] Відповідно до актів від 23.11.2013 року та 23.01.2014 року, відповідач в квартирі не проживає більше 5-ти років, що підтверджують сусіди - [PERSON] ([ADDRESS]) та [PERSON] ([ADDRESS]), технічним станом квартири [PERSON] не цікавиться, на даний час квартира не придатна для проживання. Також відповідач не сплачує за житлово-комунальні послуги, внаслідок чого на 01.01.2014р. утворилась заборгованість у розмірі 3829,83грн. Відповідно до рішення Донецької міської ради №2/18 від 26.05.2006р. «Про створення комунального підприємства Донецької міської ради «Керуюча компанія Калінінського району м. Донецька», Згідно з названим Рішенням КП «Керуюча компанія Калінінського району м. Донецька» створено шляхом перетворення Державного комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація Калінінського району м. Донецька», і є правонаступником його майнових прав і обов'язків, що відображено у Статуті КП «Керуюча компанія Калінінського району м. Донецька». Відповідно до статті 5 Житлового кодексу України Державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів. Згідно зі статтею 24 Житлового кодексу України для експлуатації державного і громадського житлового фонду створюються житлово-експлуатаційні організації, діяльність яких здійснюється на основі господарського розрахунку. Житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території. Відповідно до пункту 1.2. Статуту КП «КК Калінінського району м. Донецька» майно Підприємства є власністю Територіальної громади м. Донецька в особі Донецької міської ради. В пункті 1.3. Статуту встановлено, що Підприємство є юридичною особою, має в господарському віданні, оперативному управлінні відособлене майно, від свого імені здобуває і здійснює майнові права, несе обов'язки, може бути позивачем і відповідачем у суді, має самостійний баланс. У відповідності до статті 61 Житлового кодексу наймодавцем є житлово- експлуатаційна організація, яка відповідно може бути стороною у житлових спорах. Таку ж позицію висловив Пленум Верховного Суду України у п.4 Постанови від 12.04.1985р. №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», а саме в силу ст.61 ЖК житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності - підприємство, установа, організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення. Вони вправі, зокрема, пред'являти позови про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розірвання договору найму жилого приміщення і виселення в зв'язку з систематичним порушенням правил співжиття, псуванням і руйнуванням жилих приміщень. Тобто позивачем у справі може бути саме КП «Керуюча компанія Калінінського району м.Донецька». Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12.04.1985 року №2 суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 житлового кодексу України. Згідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи, такою що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року №2 у справах про визнання наймача або членів його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, осіб, які потребують догляду внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, враховуючи те, що в судовому засіданні достовірно досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач по справі більше п'яти років не проживає у квартирі за місцем реєстрації, без поважних причин відсутності, що підтверджено письмовими доказами. Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved