Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

16.08.2021 до Бобровицького районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява [PERSON] (далі Позивач) до ТОВ «Українські фінансові операції», (далі Відповідач), треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль В. О. про визнання виконавчого напису № 70126 від 28.05.2021, вчиненого нотаріусом таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 28.05.2021 року приватним нотаріусом було видано виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №70126, яким з нього запропоновано стягнути 25003,26 гривень заборгованості за кредитним договором №383740 від 09.09.2019 року за період з 30.08.2020 року по 28.04.2021 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Ковалем В.О. 06.07.2021 відкрито виконавче провадження та накладено арешт на кошти позивача для забезпечення виконання виконавчого напису № 70126 від 28.05.2021 року. Позивач зазначає, що сума, яка з нього стягується на користь відповідача є надмірною та необґрунтованою, оскільки нотаріально посвідчених договорів на таку суму позивач не укладав ні з відповідачем, ні з іншими фінансовими компаніями або банками. До моменту ознайомлення з постановою приватного виконавця, позивачу не було відомо про грошові вимоги відповідача до нього, будь - яких письмових повідомлень, претензій, досудових вимог чи листів він не отримував. Позивач намагався встановити причини стягнення заборгованості та звернувся до ТОВ «Українські фінансові операції», приватного нотаріуса та виконавця з метою отримання інформації та копій документів, однак відповіді не отримав. Позивач вважає, що приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного напису №70126 від 28.05.2021 не врахував обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, що укладені у простій письмовій або електронній формі, вже нечинні і повинен був відмовити відповідачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм ЗУ «Про нотаріат». Також, зазначає, що пункт 1 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів. Також, нотаріусом не з`ясовано станом на час вчинення спірного виконавчого напису, наявність безспірної заборгованості позивача перед кредитором. Тому, оскільки позивач вважає, що виконавчий напис №70126 є незаконним та таким, що вчинений без дотримання вимог чинного законодавства, то просить визнати його таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Відповідно до ухвали Бобровицького районного суду Чернігівської області від 18.08.2021 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження\~з повідомленням учасників справи на 16.09.2021. Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 18.08.2021, була задоволена заява позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса №70126, вчиненого 28.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. у виконавчому провадженні, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Ковалем В. О. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач в позовній заяві просить проводити розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, відзиву на позов у встановлений судом строк не подав, тому відповідно до\~вимог ст.280 ЦПК України\~суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, враховуючи, що позивач проти цього не заперечує. Треті особи у судове засідання також не з`явилися, причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи та пояснень щодо позову до суду не направили. У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов у межах заявлених вимог, суд доходить такого висновку. Судом встановлено, що 28 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. вчинено виконавчий напис №70126 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції», якому ТОВ «ФК «Джобер» на підставі Договору факторингу №1-31/08-Д від 31.08.2020 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 383740 від 09.09.2019 року укладеним між ТОВ «ФК «Джобер» та [PERSON] . Стягнення проводиться за період з 30.08.2020 року по 28.04.2021 року включно в розмірі 25003,26 гривень (а.с.6). Приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Ковалем В. О. 06.07.2021 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 70126 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. та для забезпечення реального виконання виконавчого напису накладено арешт на кошти боржника, що перебувають на рахунках та будуть на них надходити, що підтверджується відповідними постановами (а.с.4-5). Відповідно до положень ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно зі статтею 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами статті 88 вказаного Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Положеннями Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595 (далі Порядок), передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з пунктом 1.1 вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Положеннями пункту 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до положень пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі Перелік). Відповідно до р.1 Переліку, для одержання\~виконавчого напису\~подаються оригінал\~нотаріально посвідченого\~договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою КМУ №662 від 26.11.2014 Перелік було доповнено розділом 2, згідно якого, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме, розділ 2 Змін щодо\~одержання виконавчого\~напису про\~стягнення заборгованості\~з підстав,\~що випливають\~з кредитних\~відносин за\~кредитними договорами,\~за якими\~боржниками допущено\~прострочення платежів\~за зобов`язаннями\~при наданні\~стягувачем оригіналу\~кредитного договору та засвідченої виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені у Законі України «Про нотаріат» та у Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений положеннями підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на вищевикладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Вказане право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, (провадження № 12-278гс 18) зроблено висновок про те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону від 2 вересня 1993 року №3425-12 у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст.83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Згідно з ч.10 ст.84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Відповідачем \~не надано до суду жодних доказів, які б\~спростовували вимоги позивача та підтверджували існування безспірної заборгованості, а також надсилання йому відповідної вимоги про сплату боргу. Витребувані ухвалою суду від 18.08.2021 за клопотанням позивача від відповідача документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, до суду надано не було. Таким чином, з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд доходить висновку, що даний позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно з положеннями ч.7 ст.158 ЦПК України, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1362 гривні. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved