Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

15 липня 2016 року до суду звернулося СТОВ «Цукровик» з позовом про визнання недійсним з моменту укладення договору оренди земельної ділянки площею 2 га, що знаходиться на території Антонівської сільської ради Варвинського району Чернігівської області кадастровий № [NUMBER], що був укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрокім» 1 травня 2016 року, речове право оренди щодо якого зареєстровано державним реєстратором Прилуцької районної державної адміністрації Вегерою Вітою Анатоліївною за номером запису 14569695. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10 грудня 2006 року між СТОВ «Цукровик» та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2 га, що знаходиться на території Антонівської сільської ради Варвинського району, терміном на 10 років, який було зареєстровано Варвинським районним відділом Чернігівської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель 15 січня 2007 року було вчинено запис за № 0407849000062. З моменту укладення цього договору СТОВ «Цукровик» користується даною земельною ділянкою, яка на даний час засіяна ним. Разом з тим, незважаючи на чинність даного договору, відповідачка [PERSON] уклала також договір оренди цієї ж самої земельної ділянки з ТОВ «Агрокім», речове право на яку було зареєстровано державним реєстратором Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області Вегерою В.А. 1 травня 2016 року, номер запису № 14569695, що в свою чергу також породило певні права та обов'язки. Оскільки на час укладення договору оренди між відповідачами залишається чинним договір оренди земельної ділянки від 10 грудня 2006 року, оспорюваний договір впливає на інтереси СТОВ «Цукровик» і фактично перешкоджає користуванню та володінню орендованою земельною ділянкою, суперечить чинному законодавству, а його реєстрація проведена з порушення норм закону, виникла необхідність в судовому порядку визнати укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрокім» 1 травня 2016 року договір оренди земельної ділянки недійсним. В судовому засіданні представник позивача Стеценко О.О. позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] позов не визнала та пояснила, що представники ТОВ «Агрокім» приїжджали до них в село Антонівка та збирали збори, на яких запропонували людям, у яких закінчується термін укладення договорів з «Цукровиком», переукласти договір на більш вигідних умовах. Оскільки запропоновані ТОВ «Агрокім» умови виявилися кращими, а термін дії договору оренди з СТОВ «Цукровик» спливає у грудні 2016 року, вона вирішила переукласти договір. Представник відповідача ТОВ «Агрокім», будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Заслухавши пояснення представника позивача Стеценка О.О., відповідачки [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини, що виникли та існують між сторонами, врегульовані нормами Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Законом України «Про оренду землі», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] належить земельна ділянка площею 2 га на території Антонівської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № [NUMBER] (а.с. 46). 10 грудня 2006 року між СТОВ «Цукровик» та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2 га, яка знаходиться на території Антонівської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 10-11). Даний договір було зареєстровано в Варвинському районному відділі Чернігівської регіональної філії ДЗК, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 15 січня 2007 року за № 0407849000062. Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки, що є додатком до договору оренди землі від 10 грудня 2006 року, власник земельної ділянки [PERSON] передала, а орендар СТОВ «Цукровик» прийняв в оренду земельну ділянку загальною площею 2 га, яка знаходиться на території Антонівської сільської ради Варвинського району Чернігівської області (а.с. 12). Частина 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. На час укладення договору оренди землі від 10 грудня 2006 року між [PERSON] та СТОВ «Цукровик» було дотримано вимог чинного законодавства. Договір оренди землі набрав чинності після його державної реєстрації, відомостей про його розірвання немає, тобто на день розгляду справи він є чинним. Разом з тим, судом встановлено, що 1 травня 2016 року між орендодавцем [PERSON] та орендатором ТОВ «АгроКІМ» було укладено договір оренди землі № АК 0013779 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2 га, яка знаходиться на території Антонівської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 42-43). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області Вегерою Вітою Анатоліївною, на підставі рішення від 19.05.2016 р. індексний № 29662782, було зареєстровано речове право оренди на підставі договору оренди земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га із кадастровим номером [NUMBER], укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрокім» від 01.05.2016 р., номер запису про інше речове право 14569695. Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Частина перша статті 792 Цивільного кодексу України встановлює, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина друга вказаної статті). Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено обов'язок орендодавця не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону; орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями. Відповідно до частин другої, третьої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідачі укладаючи другий договір оренди земельної ділянки фактично порушили право позивача на володіння і користування орендованою ним за чинним договором оренди земельною ділянкою, що був укладений раніше, позбавивши його права самостійного господарювання на землі, отримання продукції і доходів. Більш того, суд вважає, що існування одночасно двох правочинів щодо одного об'єкту договору та зобов'язань, суперечить законодавству України та породжує наслідки зобов'язань по цим договорам одночасно. Відповідно до положень ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). З витребуваної реєстраційної справи вбачається, що при проведенні державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, державний реєстратор не вчинив дій, спрямованих на отримання інформації про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, які здійснювали їх державну реєстрацію до 01.01.2013 р., та відповідно не відмовив у реєстрації, що в свою чергу спричинило одночасне існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку. Таким чином, суд вважає, що позивачем обрано спосіб захисту своїх прав в межах чинного законодавства і його позовні вимоги щодо визнання недійсним договору оренди землі від 1 травня 2016 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Агрокім», підлягають до задоволення. При подачі позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 1 378 грн., про що засвідчує платіжне доручення (а.с. 1, 15). Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому судові витрати у розмірі 1378 грн. слід покласти на відповідачів в рівних частках. На підставі наведеного,

Outcome: approved