Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

[PERSON] 07.10.2014 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що з відповідачем по справі [PERSON] перебувала у зареєстрованому 15.10.2000 року шлюбі, який 25.06.2004 року було розірвано. Повідомила, що від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Пояснила, що з часу розірвання шлюбу вони з відповідачем не проживають, так як він покинув її одну з сином, після чого [PERSON] не займається доглядом та утриманням дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться психічним та фізичним розвитком сина, не надає належної матеріальної допомоги, не виявляє щодо своєї дитини батьківського піклування та не проявляє до неї ніякої зацікавленості, допускаючи заборгованість по сплаті присуджених аліментів в розмірі 1/4 частини доходів упродовж останніх чотирьох років. Просила позбавити відповідача [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони та третя особа, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, подавши попередньо до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, в якій позивач та представник третьої особи підтримали позовні вимоги в повному обсязі, а відповідач заявлені до нього позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову за змістом його письмової заяви, засвідченої нотаріусом. Вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, суд доходить наступного. Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України у разі визнання позову ухвалення судового рішення проводиться в порядку, встановленому, зокрема, ст.174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можутиь бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема, один з батьків. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як він належно обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, безумовно визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно обсягу задоволення позовних вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати із сплати судового збору за ставкою вимог немайнового характеру. Враховуючи викладене,

Outcome: approved