Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

16.09.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай), посилаючись на наступні обставини. 30 січня 2016 року в селі Борисівка Татарбунарського району Одеської області помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті залишився земельний пай розміром 4,5 умовних кадастрових гектарів, що знаходився у колективній власності КСП "Борисівка", відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0551228, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області 24 квітня 2000 року на імя [PERSON], зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №699. Вищезазначену земельну частку (пай) позивач має право успадкувати як спадкоємець першої черги за законом. Після смерті спадкодавця, позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті батька, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, що посвідчує право на земельну частку (пай), який був втрачений спадкодавцем за життя. Про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0551228 від 24.04.2000 року (реєстр.№699), виданий [PERSON], була опублікована обява в газеті «Татарбунарський вісник». Зазначені обставини стали причиною звернення позивача до суду з вказаним позовом про визнання за ним права на земельну частку (пай), оскільки в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадкування вказаної нерухомості він позбавлений можливості, так як на померлих повторно правовстановлюючі документи не видаються. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.29). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с.19). Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батька [PERSON], однак отримати свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору він не має можливості, оскільки відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), який втрачений за життя спадкодавцем, про що поміщена об'ява у пресі (а.с.12). Вказані обставини підтверджуються наступними доказами: - копією свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖД №414813 від 18.11.1983 року (а.с.6), згідно якого [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] позивача по справі; - копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №441919 від 03 лютого 2016 року (а.с.7), із якої слідує, що [PERSON] помер 30 січня 2016 року; - довідкою за №19-1526-0.1-1906/2-16 від 07.09.2016 року (а.с.11), виданою відділом Держгеокадастру у Татарбунарському районі Одеської області, якою підтверджується, що сертифікат на право на земельну частку (пай) видано гр. [PERSON] Татарбунарською районною державною адміністрацією від 24.04.2000 року, серія ОД за №0551228, розміром 4,5 в умовних кадастрових гектарах, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №699 на підставі розпорядження Татарбунарської РДА від 13.09.1999 року за №246/А-1999 із земель колишнього КСП «Борисівка». З листа нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] (а.с.8) видно, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на успадковану земельну частку (пай). Із обяви, опублікованої в газеті «Татарбунарський вісник» за №13 від 02.04.2016 року (а.с.12) вбачається, що в графі «втрачені» значиться вважати втраченим сертифікат на земельну частку (пай) серії ОД №0551228 від 24.04.2000 року (реєстр.№699), виданий [PERSON] на території [PERSON] сільради. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 29.09.2016 року (а.с.25) слідує, що після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 30.01.2016 року, Татарбунарською нотаріальною конторою відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 58852881, зареєстрована у нотаріуса за №104/2016 від 14.04.2016 року по заяві [PERSON] (а.с.25) позивача по справі. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; в силу ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, які є достатніми та узгоджуються між собою, враховуючи, що спадкова земельна частка (пай) площею 4,5 умовних кадастрових гектар дійсно належала спадкодавцю [PERSON], про що свідчить довідка за №19-1526-0.1-1906/2-16 від 07.09.2016 року (а.с.11), видана Відділом Держгеокадастру у Татарбунарському районі Одеської області, згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) видано гр. [PERSON] від 24.04.2000 року, серія ОД за №0551228, розміром 4,5 в умовних кадастрових гектарах, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №699 та наявність спадкодавця [PERSON] у списках працівників та пенсіонерів, які підлягали на паювання майна та землі, затвердженого зборами уповноважених згідно протоколу №1 від 03.03.1998 року (а.с.17-18), позивач не відмовився від спадку в установлений законом строк, подав своєчасно заяву до нотаріуса (а.с.25-26), а відповідач визнає вимоги позову в повному обсязі (а.с.19), при відсутності можливості вирішити спір у позасудовому порядку, про що свідчить відмова нотаріуса (а.с.8), суд вважає, що за [PERSON], як спадкоємцем першої черги за законом, повинно бути визнано право на спадкову земельну частку (пай) розміром 4,5 умовних кадастрових гектар, розташовану на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області.

Outcome: approved