Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

20.06.2017 до Токмацького районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] з позовною заявою до Токмацької міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини за законом. 18.07.2017 до суду від позивача в порядку ст.31 ЦПК України надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частини жилого будинку, розташовано за адресою [ADDRESS], після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме ? частини жилого будинку. Право власності на нерухоме майно [PERSON] набув на підставі договору дарування будинку від 05.07.1965 року, посвідченого Токмацькою державною нотаріальною конторою Запорізької області 05 липня 1965 року і зареєстрований в реєстрі за №1548. З метою одержання свідоцтва про право на спадщину позивач звернулася до державного нотаріуса Токмацької державної нотаріальної контори, але отримала відмову у зв'язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини. Враховуючи вищезазначене, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частини жилого будинку, розташовано за адресою [ADDRESS], після смерті батька [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши наявні у справі матеріали, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (повторно) [NUMBER], виданим Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, дата видачі 11.04.2017. Родинні відносини заявника - [PERSON] та спадкодавця - [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження позивача [NUMBER], дата видачі 27.08.1954, запис № 410, де батьком значиться [PERSON] (російською мовою). Зміну прізвища заявника з «[PERSON]» на «[PERSON]» підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], дата видачі 22.06.1974. Після смерті [PERSON] залишилося майно, яке складається з ? частини жилого будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] (334). Будинок за адресою [ADDRESS] належав спадкодавцю на підставі договору дарування, що посвідчений Токмацькою державною нотаріальною конторою Запорізької області 05 липня 1965 року і зареєстрований в реєстрі за №1548. ? частину зазначеного будинку [PERSON] за життя подарував своїй колишній дружині [PERSON], що підтверджується договором дарування, посвідчений нотаріусом Веселівської державної нотаріальної контори 29 липня 1966 року і зареєстрований в реєстрі за № 4287. [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Токмаку реєстраційної служби Токмацького місьрайонного управління юстиції у Запорізькій області, про що 18.09.2014 складено відповідний актовий запис №431. Про існування договору дарування лише ? частини будинку на ім'я [PERSON] позивач дізналася тільки після смерті матері, коли звернулася за оформленням спадщини до нотаріальної контори. Родинні відносини позивача [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження заявника [NUMBER] від 27.08.1954, запис № 410, де матір'ю значиться [PERSON] (російською мовою). Зміну прізвища заявника з «[PERSON]» на «[PERSON]» підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 22.06.1974. Відповідно до матеріалів спадкової справи №306/14 до майна померлої [INFO] [PERSON], єдиним спадкоємцем після її смерті, яка прийняв спадщину, є [PERSON]. Відповідно до довідки №141 від 28.04.2017 [PERSON] по день смерті прожива за адресою [ADDRESS] разом з [PERSON]. В травні 2017 року позивач звернулася до Токмацької державної нотаріальної контори з метою одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], але отримала відмову у зв'язку з тим, що разом зі спадкодавцем не проживала, заяву про прийняття спадщини у встановлений строк не подавала, що підтверджується постановою державного нотаріуса Токмацької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.05.2017 № 601/02-31. Вказані обставини позбавляють позивача вступити у спадкові права на підставі та у спосіб передбачені законом, тому, на підставі вищевикладеного вона вимушена звернутися до суду з відповідними вимогами. Іншим чином визнати право власності на спадкове майно за позивачем, окрім як в судовому порядку, неможливо. Відповідно до листа Токмацької державної нотаріальної контори від 27.06.2017 за вих. №789/01-16 спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не відкривалася. Позивач не зверталася у визначений закон строк до Токмацької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON], так як вважала, що будинок за адресою [ADDRESS] (334) належить її матері - [PERSON] Про те, що [PERSON] належить лише ? частина будинку, позивач дізнався лише як звернулася до нотаріальної контори за оформленням спадщини після смерті матері [PERSON] Крім того, позивач фактично прийняла спадщину, так як вступила в володіння та користування будинком, доглядала за будинком, ремонтувала, обробляла огород та господарювала на території домовладіння. Таким чином, судом встановлено, що у визначений законом строк позивач не подавала заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини, у зв'язку із чим не може оформити належним чином свої спадкові права. Суд також враховує відсутність заперечень про задоволення позову відповідачем, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України, Законом України від 2 вересня 1993 року №3425-ХІІ "Про нотаріат", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. З метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі Постанова Пленуму) дав відповідні роз'яснення. Відповідно до роз'яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст.525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Як вбачається із матеріалів справи, позивач після смерті батька почала користуватись та здійснювати догляд за будинком, доглядала за будинком, ремонтувала, обробляла огород та господарювала на території домовладіння. Таким чином, судом встановлено, що позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, заяви про відмову від спадщини не подавала. Оскільки позивач не подавала заяви про відмову від спадщини, то в розумінні ст.549 ЦК УРСР, вона вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідно до ст.550 ЦК УРСР , якщо спадкоємець в установлений ст.549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, після смерті спадкодавця позивач прийняла спадщину на підставі ст.549 ЦК УРСР, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, тому позивач має право на 1/2 частки будинку, розташовано за адресою [ADDRESS], після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. З огляду на викладене суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, і за [PERSON] необхідно визнати право власності на1/2 частину жилого будинку. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved