Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

[PERSON] 14.03.2016 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що 17.07.2008 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Залузької сільської ради Теплицького району Вінницької області за актовим записом №03, від якого сторони за час сумісного проживання мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] року, та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її повному утриманні. Підставами розірвання шлюбу вказала неможливість спільного проживання сторін подружжя через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Пояснила, що упродовж останніх років сімейне життя між ними погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, оскільки відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідками яких нерідко стають їхні діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє їй та їхнім дітям душевні страждання. Зазначила, що наразі вже понад три місяці відповідач практично перервав із ними спілкування та сумісне ведення спільного господарства, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними подружніх стосунків, а тому за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки подальше збереження такого шлюбу буде суперечити її інтересам. Зауважила, що на даний час вона не має можливості належним чином утримувати своїх дітей, так як сторонніх доходів не має, а відповідач ніяким чином матеріально не допомагає їм, внаслідок чого діти перебувають в скрутному матеріальному становищі. Також, повідомила, що відповідач не має постійного місця роботи, однак знаходиться у працездатному віці, кошти заробляє тимчасовими заробітками, будь-яких стягнень по виконавчим листам з його заробітку не проводиться, тому він зобов'язаний та має можливість утримувати своїх дітей. За надалі уточненими позовними вимогами просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 17.07.2008 року виконкомом Залузької сільської ради Теплицького району Вінницької області за актовим записом №03, та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі окремо по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з часу подання позову й до досягнення дитиною повноліття. Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, подавши попередньо до суду письмові заяви щодо розгляду справи за їх відсутності, при цьому позивач підтримала заявлені вимоги в частині розірвання шлюбу, одночасно вказавши, що на даний час вона не вагітна та дитини віком до одного року не має, а також змінила позовні вимоги в частині стягнення аліментів та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. окремо на кожну дитину щомісячно, а відповідач змінені позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у даній справі можливо постановити без участі сторін, неявка яких за вказаних обставин не перешкоджає розгляду справи по суті. Вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вдповідно до вимог ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог, так як він належно обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, безумовно визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Сторонами не заявлено спору про сумісне майно подружжя чи про порядок проживання дитини. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. З урахуванням постановлення рішення в інтересах позивача, підлягають стягненню на її користь з відповідача сплачені та документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. (а.с.1) в частині вимог щодо розірвання шлюбу, та на користь держави - витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн., виходячи з мінімальної ставки вимог майнового характеру щодо стягнення аліментів, від сплати якого звільнено позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved