Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 81 по вулиці Лазутина в місті Рубіжне. До початку розгляду справи судом по суті, позивач подав заяву, якою просив суд розглянути справу без його участі, на підставі доказів, які є у матеріалах справи. А відповідач подала заяву про безумовне і добровільне визнання позовних вимог в повному обсязі. Також зазначила, що правові наслідки визнання позову їй відомі та зрозумілі, їх розяснення з боку суду не потребує, а розглянути справу та ухвалити рішення по суті спору просила за її відсутності. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснювався за відсутності позивача та відповідача, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Обґрунтовуючи необхідність задоволення позову, позивач вказував на те, що будинок № 81, який розташований по вулиці Лазутина у місті Рубіжне Луганської області, належить йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. В зазначеному будинку з 03 червня 1994 року має зареєстроване місце проживання колишня невістка [PERSON], яка з квітня 2002 року проживає в іншому житловому приміщенні, тому позивач вважає, що відповідач втратила право користування цим будинком. А оскільки відповідач сама не здійснила зняття з реєстрації у цьому будинку свого місця проживання, це заважає позивачу повною мірою використовувати свої повноваження власника на вільне використання та розпорядження будинком. Відповідач подала заяву про визнання позову у повному обсязі. Відповідно до положень частини 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Отже, зважаючи на те, що відповідач подала письмову заяву, якою безумовно визнала позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому, оскільки позивач просить суд захистити його порушене право способом, який передбачений законом, зокрема шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 81 по вулиці Лазутина у місті Рубіжне Луганської області, а вона при цьому визнає вказані вимоги, суд вважає, що вони підлягають задоволенню. Отже,

Outcome: approved