Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 04 лютого 2015 року помер його двоюрідний брат [PERSON], який проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 4,63 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Світлий шлях", посвідчену сертифікатом на право на земельну частку серії [PERSON] №0186618, виданим Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області 02 вересня 1996 року на підставі рішення Ананьївської районної адміністрації Одеської області. Заповіту [PERSON] не залишив. [PERSON] зазначає, що спадкоємцем померлого за законом І черги є його дочка - відповідач по справі, а він є спадкоємцем за законом 5-ї черги. Відповідач при житті [PERSON] свідомо ухилялася від надання батькові допомоги, який через каліцтво був у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги. З 1978 року [PERSON] проживав з матірю [PERSON], яка в 2009 році померла, після чого він залишився сам та в жахливому стані. Колишня дружина [PERSON] та відповідач доглядати за ним бажання не виявили. В свою чергу він доглядав за братом, допомагав йому. Взимку 2010 року [PERSON] знайшли в занедбаному будинку в стані алкогольного сп'яніння. Він тоді відморозив ноги, в результаті чого йому було ампутовано обидві стопи ніг, після чого він пересуватися не міг. На протязі трьох років [PERSON] безперервно знаходився в хірургічному відділенні Ананьївської ЦРЛ Одеської області в звязку з чим доглядав за ним, відвідував його, привозив ліки, їжу, одяг, спілкувався з ним. Лише один раз відповідач з матір'ю прийшла в лікарню та заявила, що батько може не розраховувати на її допомогу. \~ \~ \~ \~ Позивач вказує, що в жовтні 2013 року [PERSON] перевезли до Долинської сільської лікарні Ананьївського району Одеської області, де він знаходився до дня смерті, а він,[PERSON] підтримував його так само. Після смерті брата він [PERSON] проводив похорони та поминальні обіди, а відповідач ніякої участі у цьому не приймала. \~ \~ При зверненні до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину на майно померлого двоюрідного брата йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в звязку з\~ тим, що є спадкоємець першого ступеню споріднення зі спадкодавцем дочка [PERSON], яка претендує на спадщину батька, крім того відсутні документи, які можуть підтвердити родинні відносини між позивачем та [PERSON] та існує розбіжність прізвищ спадкодавця в свідоцтві про смерть та правовстановлюючому документі (а.с.19). [PERSON] вказує, що він та [PERSON] являються двоюрідними братами, оскільки його мати та мати спадкодавця являються рідними сестрами, що вбачається з виписки з по господарської книги. При видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON], помилково посадовими особами була допущена помилка, а саме зазначено його прізвище як «Ацабрика», у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні під час розгляду справи позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що [PERSON] являється йому двоюрідним братом. [PERSON] проживав в [INFO] та у 2009 році зламав ногу та не міг самостійно пересуватися. Саме в цей час померла його мати, тому стало питання щодо догляду за [PERSON] родичами. Оскільки його дочка [PERSON] та її мати [PERSON] - колишня дружина [PERSON], в присутності свідків, відмовилися за ним доглядати, пояснивши, що він їм не потрібен та вони можуть написати відмову, після чого поїхали додому. В звязку з чим, присутні голова сільської ради, родичі та сусіди запропонували йому, як двоюрідному брату доглядати за [PERSON], тому він погодився. Оскільки [PERSON] на той час був лежачий, він - [PERSON], разом з двоюрідною сестрою, доглядали за ним, носили продукти харчування, палили в будинку, прибирали, тобто повністю здійснювали за ним догляд протягом трьох місяців, поки [PERSON] не почав ходити, тому в подальшому відмовився від догляду [PERSON] В жовтні 2010 року змінився голова сільської ради [PERSON], то в цей час, а саме взимку 2011 року [PERSON] почав вживати алкогольні напої у великій кількості та 19 січня 2011 року, перебуваючи у сильному алкогольному спянінні в занедбаному будинку с.Новоселівка Ананьївського району Одеської області обморозив кінцівки ніг. Дізнавшись від сусідів, що [PERSON] перебуває практично голий у сильний мороз у занедбаному будинку, він, разом з племінником та сусідом пішли його шукати там. Знайшли [PERSON] без свідомості, довезли до пункту медичної допомоги, зателефонували сільському голові [PERSON], який викликав швидку медичну допомогу. Забравши непритомного [PERSON] в Ананьївську ЦРЛ Одеської області йому через три дні ампутували кінцівки ніг до пят. Перший період [PERSON] отримував пенсію [PERSON] та возив йому в лікарню, однак постійно, у звязку зі своєю зайнятістю, це робити не міг, тому знову звернулися до [PERSON] з проханням доглядати за [PERSON], на що останній погодився. Протягом трьох років він їздив до [PERSON] в лікарню, возив продукти харчування, купував медикаменти, «памперси», обмивав останнього, перевдягав, тобто повністю здійснював за ним догляд. Через три роки [PERSON] перевели в Долинську сільську лікарню Ананьївського району Одеської області, де [PERSON] пролежав майже два роки, після чого помер. Останні два роки він також їздив постійно до [PERSON] в лікарню, возив всі необхідні продукти харчування, медикаменти та інші необхідні речі, а після смерті проводив поховання та поминальні обіди. Забрати до себе та доглядати вдома [PERSON] він не мав змоги, оскільки також тяжко хворів та кожен місяць їздив в лікарню до м.Одеси, дружина його також страждає на високий тиск, а місця в будинку не вистачало. Крім того він ніколи не носив спиртні напої [PERSON], оскільки сам не пє та йому забороняв. Представник позивача, діюча на підставі довіреності (а.с.29), в судовому засіданні, під час розгляду справи позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі та пояснила, що 04 лютого 2015 року помер [PERSON] рідний батько відповідача. Однак [PERSON] відмовилася від [PERSON], як від батька ще у 2009 році, коли померла [PERSON] А саме, з урахуванням того, що за [PERSON] потрібно було доглядати, так як на той час він перебував у безпорадному стані, не міг самостійно рухатися, ходити та доглядати за собою, вирішувалося питання щодо догляду за ним, тому відповідачці, як рідній дочці було задано відповідне запитання, але вона, в присутності багатьох свідків, які також свідчили в судовому засіданні, відмовилася від нього та від догляду за ним, пояснивши, що ані їй, ані її матері він не потрібен. З медичних документів вбачається, що 19 січня 2011 року , внаслідок відмороження нижніх кінцівок, [PERSON] потрапив до Ананьївської ЦРЛ Одеської області, де йому було ампутовано частину нижніх кінцівок, в звязку з чим перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги. Спочатку [PERSON] опікувалася сільська рада, про що свідчив [PERSON] - голова Новоселівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, оскільки відповідачка відмовилася доглядати батька, не приїжджала та не навідувала. Оскільки [PERSON] не мав змоги опікуватися [PERSON], він звернувся до [PERSON] з проханням доглядати [PERSON], на що останній погодився, оскільки не міг залишити двоюрідного брата без допомоги. Протягом всього часу знаходження в лікарні [PERSON] постійно доглядав за хворим, возив їжу, ліки, «памперси», одяг та інші необхідні речі, мив та перевдягав його по мірі можливості, оскільки у самого є захворювання серця та щитовидної залози, тобто виявляв піклування та приділяв увагу [PERSON] ту, якої хворому не вистачало та ніхто крім позивача не надавав. [PERSON] в свою чергу стверджує, що її спроба запропонувати догляд батькові не вдалася, оскільки останній відмовився від її допомоги, так як відповідач не давала вживати спиртні напої йому. З пояснень свідка [PERSON] стало відомо, що [PERSON] після розірвання шлюбу її мами з батьком, жодним чином не допомагав дочці, тому відповідач також не виявляла бажання допомагати батькові. В свою чергу [PERSON], в судовому засідання підтвердила той факт, що її телефонували та просили доглядати батька, однак вона відмовилася в звязку з тим, що мала на той час на утриманні двох неповнолітніх дітей, мати також є інвалідом другої групи та потребує її допомоги. Також відповідач та її мати свідок [PERSON] пояснили, що на сертифікат не претендують та не проти, щоб його отримала лікарня, співробітники якої фактично доглядали за [PERSON] Таким чином з наведеного можливо зробити висновок, що мотив того, що [PERSON] не бажала доглядати за батьком, не була відмова самого [PERSON] від допомоги дочки, а образа відповідачки на те, що батько в свій час нічим не допомагав їй, тому відповіла тим самим. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що сам [PERSON] вважав себе винним в тому, що не надавав допомогу дочці, а тому вважав, що не має права будь-що вимагати від дочки, тому це була його ініціатива, однак відповідачка про дане в судовому засіданні нічого не пояснювала. Також вважає, що свідок [PERSON] в судовому засіданні дала неправдиві свідчення про те, що [PERSON] провідувала батька в лікарні часто, носила їжу вранці та ввечері, в той час, як сама відповідачка таких свідчень не давала, мова була лише про те, що вона його навідувала декілька разів, і лише тоді, як сама якимось чином потрапляла до лікарні. Численні свідки, які свідчили в судовому засіданні підтвердили той факт, що лише [PERSON] надавав [PERSON] всю необхідну допомогу в повному обсязі, а саме періодично приїжджав до лікувальних закладів, при цьому наймаючи транспорт, привозив продукти харчування, необхідні речі, ліки. Свідок [PERSON], яка працює санітаркою в Долинській сільській лікарні Ананьївського району Одеської області в своїх поясненнях вказала, що [PERSON] часто згадував про свою дочку, хотів її бачити, однак за час його перебування у них в лікарні вона жодного разу його не навідала, в той час, як позивач надавав [PERSON] всю необхідну допомогу. Крім того, з норм ст.1224 ч.5 ЦК України та розяснень наданих Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року, вбачається, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу, каліцтво був у безпорадному стані. А відповідно до вимог ст..202 СК України, повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, якщо тільки вони не позбавлені батьківських прав. Однак рішення суду щодо позбавлення батька відносно відповідачки батьківських прав та будь-яке інше, що вона може не надавати допомогу батькові відсутні. Факт того, що у [PERSON] було ампутовано стопи ніг, він не міг пересуватися та був у безпорадному стані підтверджується відповідною довідкою, тому сумнівів у даному факті бути не може. З наведеного вбачається, що [PERSON] ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, що підтвердили свідки, в тому числі сама відповідачка та мати відповідачки підтвердила, що не вважали за потрібне доглядати за [PERSON], тобто з боку відповідачки це дії умисні, вона усвідомлювала наслідки своїх дій, мала можливість виконувати мінімальний догляд за батьком, однак цього не робила. Тобто [PERSON] не надавала допомогу батькові не тому, що фізично не могла цього зробити, а робила це умисно, оскільки батько нею також не опікувався з дитинства. Всі зазначені обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, в тому числі факт споріднення між спадкодавцем та позивачем, а також факт того, що [PERSON] був членом КСП «Світлий шлях» та на законних підставах отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), однак в самому сертифікаті допущено орфографічну помилку в написанні прізвища, а саме замість «Ацабріка» зазначено «Ацабрика». На підставі викладеного представник позивача просить вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі, а саме усунути [PERSON] від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], встановити той факт, що [PERSON] та [PERSON] були двоюрідними братами, а також той факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0186618, виданий на імя [PERSON] належить [PERSON] Відповідач в судовому засіданні, під час розгляду справа, спочатку позовні вимоги позивача визнала повністю, пояснивши, що коли батько [PERSON], який не проживав з нею з дитинства, зламав ногу, вона його забрала до себе доглядати, однак він відмовився від її догляду зазначивши, що не хоче її бачити, свідків при їх розмові не було. В послідуючому позовні вимоги позивача [PERSON] визнала частково, зазначивши, що від спадщини відмовлятися не бажає, однак не заперечує проти встановлення того факту, що [PERSON] був двоюрідним братом [PERSON] та встановлення факту належності сертифікату батькові. Також зазначає, що після смерті бабусі дійсно була розмова про те, хто саме буде дивитися за [PERSON]М, оскільки її батько дійсно був у безпорадному стані, так як у нього була зламана нога, потребував сторонньої допомоги, в звязку з чим неодноразово пропонувала батькові переїхати до себе, однак він категорично відмовлявся та говорив, що не хоче її бачити, у звязку з тим, як вона вважає, що вона йому не дозволяла вживати спиртні напої та батькові було ніяково в плані миття та переодягання його дочкою. Після того, як [PERSON] обморозив кінцівки ніг та йому їх ампутували, вона також двічі приходила в лікарню і кожен раз він казав, що не хоче її бачити, щоб вона більше не приходила, в звязку з чим вона не приходила, продукти харчування не носила батькові, оскільки медсестри хірургічного відділення Ананьївської ЦРЛ Одеської області повідомили, що нічого не потрібно, тобто зявлялася до батька лише тоді, як якимось чином знаходилася в Ананьївській ЦРЛ Одеської області. Крім того не мала можливості допомагати батькові, оскільки мала на утриманні двох неповнолітніх дітей, доглядала за мамою, яка є інвалідом другої групи, однак проживає не з нею, та працювала, а батько сам не бажав отримувати її допомогу. В с.Новоселівка Аннаьївського району Одеської області та в Долинську сільську лікарню Ананьївського району Одеської області до свого батька вона також жодного разу не їздила, оскільки не було можливості та не було чим добиратися. Вважає, що оскільки [PERSON] отримував пенсію [PERSON] а також зерно по сертифікату, то за ці кошти і купував все необхідне для батька, а фактично догляд за [PERSON] здійснювали працівники лікарні, тому має право успадкувати майно, яке залишилося після смерті батька, оскільки є спадкоємицею першої черги за законом. Представник третьої особи голова Новоселівської сільської ради Ананьївського району Одеської області [PERSON] в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснив, що в жовтні 2010 року його обрали на посаду сільського голови, а в січні наступного року до нього звернувся [PERSON] з проханням викликати швидку допомогу, оскільки знайшли [PERSON] на вулиці замерлого, подряпаного та в непритомному стані, при цьому медсестра повідомила, що [PERSON] терміново потрібно везти до лікарні. В звязку з даними обставинами він поїхав до м.Ананьєва Одеської області, заправив автомобіль швидкої допомоги та лише тоді [PERSON] доставили в лікарню. На третій день перебування в лікарні [PERSON] ампутували кінцівки ніг (стопи), у звязку з перебуванням у важкому стані. Спочатку він привозив пенсію [PERSON] до лікарні, де вона витрачалася на необхідні ліки, «памперси» та інше. Потім, у звязку з неможливістю опікуватися [PERSON] він звернувся до його двоюрідного брата [PERSON] з проханням доглядати його, на що останній погодився. З того часу [PERSON] постійно доглядав [PERSON] У 2013 році [PERSON] виписали з хірургічного відділення Ананьївської ЦРЛ Одеської області, однак позивач, у звязку зі своєю важкою хворобою не мав змоги [PERSON] забрати до себе додому, тому його направили в Долинську сільську лікарню Ананьївського району Одеської області. Позивач періодично їздив до [PERSON] в лікарню, возив продукти харчування одяг та інші необхідні речі, а після смерті поховав та проводив поминальні обіди. Зі слів мешканців села дійсно може підтвердити, що [PERSON] і [PERSON] родичі. Після смерті [PERSON] паспорт та сертифікат на земельну частку (пай) передав позивачу, як родичу. Дійсно [PERSON] не міг самостійно за собою доглядати та пересуватися. Після ампутації кінцівок його необхідно було везти до м.Котовськ Одеської області для оформлення групи по інвалідності, а оскільки [PERSON] був на той час в лікарні в м.Одеса, він зібрав всі необхідні документи та завіз до м.Котовськ, в звязку з чим [PERSON] дали групу та направили відповідні документи до пенсійного фонду. В першу чергу просили доглядати [PERSON] його дочці, тому з сільської ради телефонували відповідачці та просили доглядати за ним, однак вона сказала, що за [PERSON] ніхто доглядати не буде, оскільки батько з нею ніколи не жив, аліменти не платив. Потім намагалися влаштувати [PERSON] в дім інвалідів, однак там відмовились його приймати, оскільки він не одинокий. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача та третьої особи, допитавши свідків, вивчивши та перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що працює медсестрою в хірургічному відділенні Ананьївської ЦРЛ Одеської області, знає та може підтвердити той факт, що [PERSON] приїжджав до [PERSON], коли той знаходився на стаціонарному лікуванні в Ананьївській ЦРЛ Одеської області, привозив продукти харчування, одяг, «памперси» та всі інші необхідні речі. Окрім нього та голови Новоселівської сільської ради Ананьївського району Одеської області більше нікого не бачила. [PERSON] ампутували кінцівки ніг, а саме пальці, аж до пят, внаслідок переохолодження, тому він потребував сторонньої допомоги та догляду, так як знаходився у лежачому положенні, пересуватися не міг, однак в розумовому плані все розумів, з усіма спілкувався. Дочку [PERSON] вона також ніколи не бачила, хоча знала про її існування, зверталася до колишньої дружини [PERSON] з питаннями чому не доглядають його, однак вона повідомила, що не хоче доглядати за чоловіком. Спиртні напої [PERSON] ніколи до лікарні не приносив. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що працює сестрою господаркою в хірургічному відділенні Ананьївської ЦРЛ Одеської області та її робочий день починається з восьми годин ранку і закінчується о 14 годині 30 хвилин, та вона може підтвердити той факт, що [PERSON] постійно (приїжджав два рази в неділю) доглядав за [PERSON], приносив продукти харчування, одяг, «памперси», переодягав, мив, оскільки той був тяжкий хворий, потрібен був постійний догляд. Окрім позивача бачила, що один раз приходили [PERSON] зі своєю мамою, зайшли в палату ненадовго, а коли вийшли сказали, що [PERSON] все своє життя вживав алкогольні напої, їм не допомагав, а тепер він і їм не потрібен. Жодного разу не бачила, щоб позивач приносив алкогольні напої [PERSON] Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що працює санітаркою в Долинській сільській лікарні Ананьївського району Одеської області та може підтвердити той факт, що [PERSON], після того, як [PERSON] перевели з Ананьївської ЦРЛ Одеської області до їх лікарні, постійно приїжджав (приблизно 2-4 рази на місяць) до [PERSON], привозив продукти харчування, одяг, «памперси» та інші необхідні речі, завжди медсестрам залишав кошти на ліки, за кожної необхідності приїжджав сам. Окрім позивача, до [PERSON] взагалі ніхто не приїжджав протягом майже двох років. Щодо наявності у [PERSON] рідної дочки знали всі співробітники, оскільки він сам розповідав про неї, казав, що хоче її побачити, однак вона не приїжджала. [PERSON] був у дуже важкому стані, пересуватися самостійно не міг, потребував сторонньої допомоги, останній час доводилося годувати з ложечки. Ніяких спиртних напоїв [PERSON] ніколи не привозив. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснив, що являється рідним братом [PERSON], добре знав [PERSON] та його маму, оскільки проживали по сусідству. Коли [PERSON] зламав ногу, дочка забрала його до себе додому, в цей час вивезла з його додому всю худобу та птицю, а через три дні привезла батька назад в село і залишила. Він звертався до дочки та колишньої дружини [PERSON], щоб доглядали за ним та отримували його пенсію, однак ті повідомили, що він їм не потрібен. Коли померла мати [PERSON] ставилось питання щодо догляду кимось за [PERSON], при цьому також задавались відповідні питання відповідачці, однак вона в присутності свідків, повідомила, що батько їй не потрібен, ані його домоволодіння, ані земля та вона готова від нього відмовитися. [PERSON] [PERSON] згодився доглядати за [PERSON], постійно носив йому їжу, одяг, палив в будинку, мив, перевдягав, а [PERSON] допомагав йому, рубав дрова носив молоко та інше. Взимку 2011 року [PERSON] обморозив ноги та голова Новоселівської сільської ради Ананьївського району Одеської області відвіз його до Ананьївської ЦРЛ Одеської області, де йому ампутували кінцівки ніг та пролежав там близько трьох років, а потім близько двох років в Долинській сільській лікарні Ананьївського району Одеської області. Весь цей час лише позивач постійно їздив та доглядав [PERSON], привозив продукти харчування, ліки, одяг та інші необхідні речі. Перед смертю [PERSON] передав позивачу сертифікат на земельну частку (пай), оскільки не хоче залишати дочці у спадок, та попросив, щоб той його поховав, що і зробив [PERSON], а також проводив поминальні обіди. Алкогольні напої [PERSON] ніхто ніколи не носив, тим більше позивач, оскільки сам не вживав спиртні напої і тому не дозволяв. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи, пояснила, що саме в той час, до грудня 2010 року працювала головою Новоселівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, майже всі обставини справи знає, а саме коли померла мати [PERSON], він сам пересуватися не міг, навіть не провів матір на кладовище. Після похорону, за участі всіх присутніх на похороні, стало питання хто буде доглядати за [PERSON], однак бажаючих не було, оскільки його дочка та колишня дружина відмовилися від нього, пояснивши, що він їм не потрібен, бажання виявили [PERSON] його двоюрідний брат та двоюрідна сестра, однак через деякий час сестра відмовилася через важкі сімейні обставини (захворіла дочка), тому позивач довгий час, разом зі своєю дружиною доглядали [PERSON] та поставили його на ноги, тобто [PERSON] почав ходити самостійно. В той час, як [PERSON] потрапив до лікарні, внаслідок обмороження кінцівок, вона вже не працювала на посаді сільського голови, однак їй достовірно відомо, що позивач постійно возив [PERSON] продукти харчування, ліки та інші необхідні речі, а спиртні напої не чула, щоб возив, вважає, що не міг, оскільки сам не пив та іншим не радив. Добре знає, що у [PERSON] була дочка, однак чому не спілкувалися, їй невідомо. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснив, що добре знає [PERSON] та знав [PERSON], з яким колись разом працювали в колгоспі, знає, що вони між собою є двоюрідними братами. [PERSON] підтвердити той факт, що [PERSON], після смерті матері [PERSON], а також в період перебування в лікарнях протягом пяти років постійно доглядав за [PERSON], возив продукти харчування, ліки, одяг та інші необхідні речі за кожної необхідності. В період перебування [PERSON] в с.Новоселівка Ананьївського району Одеської області також носив їжу, палив та прибирав в будинку, повністю доглядав. Також відомо, що після похорону матері [PERSON], відповідачці та її матері пропонували здійснювати за ним догляд, однак вони відмовилися, повідомивши, що він їм не потрібен. Дочку [PERSON] ніколи не бачив, вперше побачив на похороні мами [PERSON], однак знає, що коли він зламав ногу, відповідачка забрала з його домогосподарства всю худобу. Позивач ніколи не носив [PERSON] спиртні напої, оскільки сам не вживає алкоголь і йому забороняв. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що добре знає [PERSON] та знала [PERSON], їй відомо, що позивач та покійний були між собою родичами, однак ступінь родинного звязку їй невідома. [PERSON] підтвердити той факт, що [PERSON] доглядав [PERSON], спочатку вдома (носив їжу, палив в будинку, мив, перевдягав), коли у останнього була зламана нога, а потім в Ананьївській ЦРЛ Одеської області та в Долинській сільській лікарні Ананьївського району Одеської області, постійно безвідмовно возив продукти харчування, одяг, ліки та інші необхідні речі, алкоголь ніколи не носив [PERSON], оскільки сам не вживав спиртні напої і йому забороняв. Дочку [PERSON] взагалі ніколи не бачила. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що добре знає [PERSON] та знала [PERSON], оскільки раніше разом з ним працювала в бригаді колгоспу, однак ніколи не чула від нього про існування дочки, а вона ніколи не приїжджала та не навідувала батька, вперше побачила відповідачку на похороні матері [PERSON] Після похорону позивач залишився доглядати за [PERSON], оскільки у останнього була зламана нога і йому потрібна була стороння допомога, тому постійно носив їжу, палив та прибирав в будинку, мив та перевдягав його. Після того, як [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння, обморозив собі кінцівки ніг та потрапив до лікарні лише позивач надавав йому всю необхідну допомогу та здійснював за ним догляд протягом пяти років. Їй також відомо, що [PERSON] та [PERSON] між собою є двоюрідними братами. Спиртні напої позивач ніколи не носив [PERSON], оскільки сам не вживав алкоголь та йому забороняв. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що добре знає [PERSON], оскільки він доводиться їй свекром, знала також [PERSON], який доводиться позивачу двоюрідним братом, неодноразово з чоловіком та свекром їздили навідувати його в лікарні. Після смерті матері [PERSON], вирішувалось питання щодо догляду його, однак відповідачка, як дочка відмовилася від нього, ввесь час перебування [PERSON] вдома, а потім і в лікарнях, після ампутування стоп ніг, за ним доглядав [PERSON], возив продукти харчування, памперси, ліки, одяг та інші необхідні речі. Чому [PERSON] не допомагала батьку їй не відомо. Позивач ніколи не носив [PERSON] спиртні напої. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що добре знає [PERSON], оскільки проживає з ним по сусідству, знала і [PERSON], з впевненістю може підтвердити той факт, що [PERSON] доглядав за ним, спочатку вдома, коли у [PERSON] була зламана нога, носив, їжу, палив в будинку, прибирав, обмивав та одягав, а потім, після обмороження та ампутування стоп ніг в лікарнях: Ананьївській ЦРЛ Одеської області та в Долинській сільській лікарні Ананьївського району Одеської області, оскільки її чоловік багато разів возив позивача в лікарні. Після смерті [PERSON] лише [PERSON] займався його похоронами та робив поминальні обіди. Відповідачку вперше побачила на похороні матері [PERSON], батька не доглядала та не навідувала. Позивач ніколи не носив [PERSON] спиртні напої. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що [PERSON] знає дуже добре, оскільки являється дружиною його рідного брата, знала також [PERSON], тому з впевненістю може підтвердити той факт, що після смерті матері [PERSON], за ним самим доглядав лише позивач, оскільки той зламав ногу та не міг доглядати за собою та пересуватися. Також їй відомо, що відповідачка, після похорон матері [PERSON] відмовилася доглядати батька, повідомивши всіх присутніх, що їй батько не потрібен, ні будинок його, ні земля. Поки [PERSON] знаходився вдома в с.Новоселівка Ананьївського району Одеської області, [PERSON] постійно носив йому їжу, палив та прибирав в будинку, обмивав та переодягав його. Після того, як [PERSON] обморозив кінцівки ніг та йому ампутували стопи, [PERSON] постійно їздив до нього спочатку до Ананьївської ЦРЛ Одеської області, возив продукти харчування, ліки, «памперси», одяг, доглядав за ним, мив, переодягав, а потім і до Долинської сільської лікарні Ананьївського району Одеської області. Після смерті поховав [PERSON] та проводив поминальні обіди. Спиртні напої [PERSON] [PERSON] ніколи не носив та сам не вживав взагалі алкоголь. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснив, що [PERSON] знає дуже добре, оскільки проживає по сусідству, також знав [PERSON], знає, що вони між собою двоюрідні брати та йому достовірно відомо, що лише [PERSON] доглядав за [PERSON], оскільки неодноразово возив позивача на своїй машині до Ананьївської ЦРЛ Одеської області, а потім і до Долинської сільської лікарні Ананьївського району Одеської області, разом з ним купували продукти харчування, «памперси» та інші необхідні речі для [PERSON], заходив з позивачем до нього, бачив, як останній його мив, перодягав та просто спілкувався. Крім [PERSON] в лікарні не бачив нікого. Вперше побачив відповідачку на похороні матері [PERSON], знав що у нього є дочка, однак до похорону ніколи не бачив. Спиртні напої позивач ніколи не носив [PERSON] Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що [PERSON] її колишній чоловік, з яким у 1976 році розвелись, дочка залишилася з нею на повному утриманні, оскільки батько жодним чином не допомагав, а за час спільного проживання постійно вживав спиртні напої, ображав її та бив. Дочка не мала змоги доглядати за батьком, коли той потребував догляду, так як знаходився у важкому стані та рухатися не міг, оскільки на той час мала двох неповнолітніх дітей, працювала постійно та доглядала за нею інвалідом другої групи. Однак, коли [PERSON] поламав ногу, відповідачка приїхала за ним в село гужовою повозкою, забрала та повезла в лікарню, де йому наклали гіпс, а потім привезла додому до себе. Вважає, що позивач постійно носив [PERSON] спиртні напої, а останній передав позивачу сертифікат на право на земельну частку (пай) та отримував зерно по ньому, а також отримував його пенсію, на що і утримував [PERSON], свої кошти взагалі не витрачав. Коли померла мати [PERSON], а [PERSON] проводив похорони, до них з дочкою дійсно підходили та просили доглядати за [PERSON], однак з урахуванням перебування на утриманні у дочки двох неповнолітніх дітей та її матері-інваліда, а також відмову самого [PERSON] від їх догляду, вони пояснили, що не мають змоги доглядати за ним, тому [PERSON] взяв на себе ці обовязки. Потім [PERSON] його відходив та [PERSON] почав ходити, але в січні 2011 року він, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, відморозив собі кінцівки ніг та йому їх ампутували, тоді знову телефонували з сільської ради та швидкої допомоги, щоб завезти [PERSON] в лікарню, однак вони відмовилися. Дочка з батьком спілкувалися добре, тому за кожної можливості навідувала [PERSON] в лікарні, ходила ввечері, оскільки вдень не мала можливості, як часто ходила їй невідомо, однак раз на місяць точно. Вважає, що [PERSON] в першу чергу має право на спадок [PERSON], оскільки є його єдиною дочкою. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що добре знає [PERSON], оскільки проживає з нею по сусідству, знає також і її матір, та може підтвердити той факт, що коли [PERSON] поламав ногу відповідачка завезла його в лікарню, де поставили гіпс, а потім привезла його до себе додому, де за ним доглядала, однак спирті напої вживати не давала. [PERSON] сам неодноразово їй казав, що йому добре у дочки, він доглянутий, однак вона не дає йому алкоголь. Коли саме [PERSON] привезла батька та скільки часу він у неї знаходився вона не памятає. Потім за бажанням [PERSON] дочка завезла його додому в с.Новоселівка Ананьївського району Одеської області. Після того, як [PERSON] знову потрапив до лікарні відповідачка та її мати навідували його, однак він відмовився від їх допомоги, оскільки вважав себе винним перед дочкою. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що на той час працювала санітаркою в хірургічному відділенні Ананьївської ЦРЛ Одеської області, бачила, як відповідачка та її мати проходили до [PERSON], вранці та ввечері приносили їжу почергово, через день чи два. [PERSON] також приходив, приблизно раз або два на місяць, привозив продукти харчування, «памперси» та інше. Більше по суті справи нічого пояснити не може. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, та їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивач [PERSON], [INFO], уродженець та мешканець с.Новоселівка Ананьївського району Одеської області (а.с.7-8). Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.9), виданого Новоселівською сільською радою Троїцького бюро реєстрації актів громадянського стану Одеської області, [PERSON], народився 25 жовтня 1954 року в с.Новоселівка, Троїцького району Одеської області та його батьками вказано [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 04 лютого 2015 року (а.с.10). Відповідно до копії паспорту, [PERSON], [INFO], уродженець та мешканець с.Новоселівка Ананьївського району Одеської області (а.с.11). Встановлено також, що відповідно до копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0186618, що виданий Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області 02 вересня 1996 року на підставі рішення Ананьївської районної державної адміністрації від 06 серпня 1996 року №245 на імя [PERSON], який на праві власності має земельну частку (пай), розміром 4,63 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП «Світлий шлях»» та розташована на території с.Новоселівка Ананьївського району Одеської області (а.с.13). Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.14), виданого Троїцьким районним бюро реєстрації актів громадянського стану Одеської області, [PERSON], народилася 19 липня 1954 року в с.Новоселівка, Троїцького району Одеської області та її батьками вказано [PERSON] та [PERSON], про що також свідчить копія актового запису про народження №160 від 31 березня 1954 року (а.с.14,54). Відповідно до копії паспорту, [PERSON], [INFO], уродженка та мешканка с.Новоселівка Ананьївського району Одеської області (а.с.15). Відповідно до копій довідок Новоселівської сільської ради Ананьївського району Одеської області №422 та №423 від 27 липня 2015 року, [PERSON] дійсно фактично проживав та був зареєстрований один за адресою: с.Новоселівка, вул.Л.Українки, 85, Ананьївського району Одеської області по день своєї смерті 04 лютого 2015 року (а.с.12). З копії виписки з погосподаської книги №4 за 1947 рік вбачається, що до складу сімї [PERSON], [INFO], входили: дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] (а.с.16). Також зясовано, що згідно виписки з по господарської книги за 1961 -1963 роки вбачається, що до складу сімї [PERSON], [INFO] входили: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] (а.с.17). З копії виписки з погосподаської книги за 1961-1963 роки вбачається, що до складу сімї [PERSON], [INFO], входили: чоловік [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] (а.с.18). Встановлено, що [PERSON], [INFO] є інвалідом другої групи довічно, про що свідчить копія пенсійного посвідчення серії ААБ №999970, виданого 16 вересня 2008 року Пенсійним Фондом України, про що також свідчить довідка до акта огляду МСЕК (а.с.28). Згідно копії актового запису про народження №115, складеного 16 травня 1949 року Новоселівською сільською радою Троїцького бюро реєстрації актів громадянського стану Одеської області, [PERSON] народилася 16 квітня 1920 року та її батьками вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с.55). Встановлено, що 29 травня 1954 року виконавчим комітетом Новоселіської сільської ради Ананьївського району Одеської області зареєстровано шлюб громадян [PERSON] та [PERSON], за актовим записом №12, внаслідок чого її прізвище змінено на «Мороз», що підтверджується копією актового запису та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00016091893 від 09 грудня 2015 року (а.с.68-70). Згідно копії актового запису про смерть №4, складеного 23 лютого 2010 року виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Ананьївського району Одеської області та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, [PERSON] померла 21 лютого 2010 року (а.с.71). Також зясовано, що у [PERSON] дійсно є захворювання серця та щитовидної залози, він постійно їздить до лікарні м.Одеси та лікується, про що свідчать відповідні довідки (а.с.73-77). Відповідно до\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Згідно\~ст.1216 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 202 ч.1 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Частиною 5\~ст.1224 \~ЦК України, передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця. Згідно ч.2\~ст.1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до п. 5.2 листа від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1\~ст.1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (ч.2\~ст.1259 ЦК України). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. Відповідно до п.6\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~Правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобовязана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі СК). Факт ухилення особи від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обовязку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обовязку. Непредявлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини пятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобовязані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою\~хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути предявлена особою, для якої таке усунення породжує повязані зі спадкуванням права та обовязки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК. Відповідно до положень ст.ст.\~10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, в судовому засіданні, знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] дійсно у 2009 році зламав ногу, внаслідок чого не міг пересуватися та знаходився у безпорадному стані, а в січні 2011 році, йому, внаслідок обмороження нижніх кінцівок, ампутували стопи ніг, в звязку з чим він знову знаходився у безпорадному стані, не міг рухатися та потребував сторонньої допомоги, що підтверджується свідченнями всіх свідків та сторін по справі. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили те, що після похорону матері [PERSON] він сам залишився в безпорадному стані, при цьому ставилось питання щодо догляду кимось за ним, тому відповідачку просили доглядати за батьком, однак вона в їх присутності та в присутності інших мешканців села відмовилися йому допомагати, пояснивши, що він їй не потрібен, крім того [PERSON] сам відмовився від їх допомоги, в звязку з чим здійснювати догляд за [PERSON] погодився [PERSON], що не заперечується самою [PERSON] та підтверджується свідченнями [PERSON] Судом також встановлено, що [PERSON] спочатку доглядав [PERSON], коли у нього була зламана нога: носив, їжу, палив та прибирав в будинку, обмивав та переодягав останнього, а потім після обмороження кінцівок ніг та їх ампутування, постійно їздив до [PERSON] в Ананьївську ЦРЛ Одеської області та Долинську сільську лікарню Ананьївського району Одеської області, возив продукти харчування, памперси, купував ліки, обмивав, переодягав та просто спілкувався, оскільки [PERSON] дійсно знаходився у безпорадному стані, не міг за собою доглядати. Тобто постійний догляд позивач здійснював за [PERSON] протягом пяти років, а після смерті останнього проводив похорони та поминальні обіди за свої кошти. В свою чергу відповідачка, в судовому засіданні визнала той факт, що не здійснювала постійний догляд за батьком, періодично навідувала його в Ананьївській ЦРЛ Одеської області, тобто лише тоді, коли якимось чином знаходилася в лікарні, а до лікарні в с.Долинське Ананьївського району Одеської області взагалі не приїжджала. Дане підтверджується матеріалами справи, свідченнями всіх свідків та не заперечується відповідачем. Свідчення свідка [PERSON] суд не бере до уваги, оскільки вони суперечать зібраним матеріалам справи та поясненням самої [PERSON] При цьому суд враховує поведінку відповідача, яка фактично повністю відмовилася від догляду за батьком, при цьому повне розуміння нею свого обовязку щодо надання допомоги йому, необхідність її допомоги для існування спадкодавця, при наявності можливості для цього, та свідомого невиконання [PERSON] встановленого законом обовязку по догляду за [PERSON] Тому, суд зясувавши фактичні взаємини [PERSON] із її рідним батьком дійшов висновку, що вона ухилялася від надання будь-якої допомоги спадкодавцеві, який через тяжку хворобу (каліцтво) був у безпорадному стані, під яким слід розуміти його неспроможність своїми силами фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у звязку із чим він потребував стороннього догляду, допомоги та піклування, що свідчить про її умисну бездіяльність, спрямовану на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Також судом зясовано, що [PERSON] та [PERSON], являються між собою двоюрідним братами, що підтверджується матеріалами справи, свідченнями всіх свідків та не заперечується відповідачем. В судовому засіданні також було зясовано, що за життя [PERSON] дійсно працював в тракторній бригаді КСП «Світлий шлях», тому в послідуючому йому був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) на законних підставах, однак з допущеною помилкою в прізвищі а саме замість вірного «Ацабріка» зазначено «Ацабрика». На підставі викладеного, дослідивши зібрані у справі докази та давши їм належну оцінку, суд вважає, що наявні всі підстави для задоволення позову [PERSON] про усунення від права на спадкування та про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Outcome: approved