Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

26 березня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі по 2000,00 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . В шлюбі у них народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Також зазначає, що син [PERSON] проходить додаткове лікування та різні медичні процедури. Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, не цікавиться їх здоров`ям, розвитком, навчанням, матеріальним та моральним становищем дітей. Зазначає, що відповідач інших осіб на утриманні не має, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 19.05.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст.279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідач 04.06.2021 року подав відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав частково, а саме просив стягувати з нього аліменти в розмірі 270,00 гривень. Вказує, що сума, визначена позивачем в розмірі 2000,00 гривень, є необґрунтовано завеликою, виходячи з його матеріального становища, оскільки він не працює, являється інвалідом 2 групи, його дохід складається з пенсійних виплат в розмірі 1789,00 гривень, а тому стягнення з нього підлягають аліменти в розмірі 270,00 гривень. Таким чином, просить врахувати дану обставину при вирішенні справи. 22.06.2021 року позивач подала відповідь на відзив в якому зазначила, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей,та відповідно надавати їм матеріальну допомогу, що є їх обов`язком, а тому просить позов задоволити. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с. 13-14). Згідно із даними медичних довідок [PERSON] хворіє, є дитиною- інвалідом (а.с. 10-12). Також з наданих документів, долучених до відзиву, вбачається, що [PERSON] є інвалідом другої групи (загальне захворювання) та отримує пенсію, розмір якої за період з грудня 2020 року по травень 2021 року складає 10 614,00 гривень ( а.с. 30-32). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, а згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить 2395,00 грн. При цьому законодавство не містить вимоги визначення точного розміру аліментів як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Частково не погоджуючись з позовними вимогами, відповідач зазначає, що він не працює, є інвалідом другої групи, а тому просить визначити йому аліменти на утримання дітей в розмірі 270,00 гривень. Однак, не спростовують часткової обґрунтованості позовних вимог заперечення відповідача, поданому у відзиві оскільки, як вбачається з виписки з експертної справи інваліда № 1247/9 від 09.11.2020 року в графі ступінь обмежень зазначено, що останньому протипоказана робота з підвищеними фізичними навантаженнями, тривалим перебування на ногах та на висоті, вимушеним положенням тіла (а.с. 30). А відтак відповідачем не надано доказів наявності перешкод у працевлаштуванні на відповідній роботі з урахуванням вказаних обмежень, що свідчить про можливість відповідача працевлаштуватися, отримувати дохід та, відповідно, надавати матеріальну допомогу своїм дітям. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дітей, суд враховує вік та стан здоров`я дітей, а також те, що відповідач є інвалідом ІІ групи, за таких обставин суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1200,00 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дітьми повноліття. Суд враховує, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків. Разом з тим, відповідно до ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у відповідача тимчасових заробітків та неофіційного доходу та наявності у останнього можливості сплачувати аліменти у розмірі 2000 гривень на кожну дитину щомісячно. На підставі ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць згідно із вимогами ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Суд також враховує, що відповідач є інвалідом другої групи, а відтак, з урахуванням п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» останній звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved