Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи його тим, що 06.06.2007 р. між нею та відповідачем було розрірвано шлюб. За час перебування із відповідачем у шлюбі у них народилися дочка [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої батьком вказаний відповідач. Дочка перебуває на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач втратив інтерес, не займається доглядом та утриманням дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться психічним та фізичним розвитком дочки, не надає належної матеріальної допомоги, не виявляє по відношенню до своєї дитини батьківського піклування та не проявляє до неї ніякої зацікавленості, не цікавиться навчанням дитини. Йому не відомо, який стан здоров'я дитини та які медичні призначення виконуються нею, оскільки дитина хворіє на цукровий діабет І типу. Крім того, відповідач не цікавиться додатковими витратами на дитину. За 11 років відповідач жодного разу не бачив дитину, не дарував їй подарунків на день народження та взагалі не купував дитині іграшки, хоча позивач не чинила йому перешкод у цьому. Така байдужість батька до своєї дитини була болісна для самої дитини. Відповідач жодного разу не відвідував школу, де дочка навчається, не цікавився, як вона навчається. Стосовно надання відповідачем добровільно матеріальної допомоги на дитину їй не вдалося домовитися із відповідачем. Через що вона зверталася із позовом про стягнення аліментів, які він не сплачує та на даний час утворилася заборгованість по сплаті аліментів в сумі понад 40000 грн. Зазначені факт як кожен окремо так і в сукупності вона розцінює як ухилення відповідача від виховання дочки, свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками. На сьогоднішній день дитина немає ніякого бажання спілкуватися з відповідачем і не має ніяких почуттів до нього, оскільки за всі роки жодного разу не бачила його. А тому, на підставі викладеного просить позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] Ухвалою суду від 26.09.2016 р. судом залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування в особі Жмеринської міської ради Вінницької області. (а.с. 38) В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за викладених у позовній заяві обставин, просить його задовольнити. Додатково та на запитання суду показала, що все, що викладене у позовній заяві відповідає дійсності. Крім того, близько року тому вона бачила відповідача на площі в м.Жмеринці, коли проходила із дочкою, та вони підійшли до відповідача, який, однак, жодним чином не проявив інтересу до дочки, так само, як і малолітня [PERSON]. Вони є чужими людьми один для одного. Відповідач раніше працював та всього двічі сплатив аліменти, з того часу аліментів не сплачує та жодним чином не дбає про дитину. Малолітня [PERSON] займається танцями, приймає участь у конкурсах, можливий її виїзд за кордон, що потребуватиме дозволу відповідача. Відповідач ще під час шлюбу та спільного проживання неналежно ставився до дочки, яка йому постійно заважала. Після розірвання шлюбу, позивачка пішла проживати до своєї матері, де є всі умови для проживання та навчання дитини. Позивачка не чинила перешкод у спілкуванні батька і дочки, однак відповідач сам ухиляється від такого обов»язку, від цього також страждає і дочка. Не заперечила проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] повідомлявся завчасно та належним чином (а.с.30,45,54) за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с. 25,31) у судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність не надав, позов не оспорив. Згідно ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. А тому слід вважати, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, свій обов'язок повідомити суд про причини неявки у судове засідання, передбачений ч.2 ст. 77 ЦПК України не виконав, позов не оспорив. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, оскільки проти цього не заперечила позивачка, про що заявила суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування в особі Жмеринської міської ради Вінницької області Яцишин А.М. позов [PERSON] підтримав за викладених у ньому обставин, просить його задовольнити. Додатково пояснив, що зі слів позивачки вбачається, що відповідач дійсно сам ухиляється від виховання дочки. Надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно доньки [PERSON], [INFO], який підтримав, просив позов задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служби у справах дітей Жмеринської міської ради Вінницької області до суду не з»явився, хоча про час та місце проведення судового засідання повідомлявся неодноразово належним чином та завчасно та судом з врахуванням думок присутніх учасників ухвалено проводити судове засідання у відсутність представника третьої особи. Допитана в судовому засіданні в присутності матері та представника служби у справи дітей малолітня дитина [PERSON] вказала, що розуміє, яке питання зараз вирішується та вона бажає, аби її батька позбавили батьківських прав. Вона бачила батька близько року назад, коли вони із мамою проходили біля нього на площі в м.Жмеринці. Батько жодним чином не проявив до неї почуттів. Він нею не цікавиться, не вітає із св»ятами, не дарує подарунків, не знає чим вона займається. Дівчинці подобаються танці. Свідок [PERSON] суду показала, що вона знайома із позивачкою [PERSON], так як живе із нею по сусідству. Раніше позивачка перебувала у шлюбі із відповідачем. Свідок спілкувалась із батьком позивачки, який їй розповідав, що відповідач ображав його дочку - позивачку у справі, а тому вона із дочкою прийшла жити до них. Була в квартирі, де проживає позивачка, там чисто, прибрано. Ніколи не бачила відповідача, не бачила, щоб він приходив до дитини, щоб його не пускали. Свідок [PERSON] повідомила, що вона сусідка позивачки, яка живе у своїх батьків із дочкою [PERSON]. [PERSON] знає з 1988 року, охарактеризувала її позитивно, як хорошу людину та матір. Відповідача [PERSON] знає, однак вже років дев»ять як не бачила, він до дочки не приходить, її вихованням займається лише позивачка [PERSON] Вислухавши пояснення позивачки, представника третьої особи та неповнолітньої [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] перебували в шлюбі, який 06.06.2007 р. було розірвано. (а.с. 7, 8) Сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження дитини. (а.с. 9) Відповідно до довідки голови Товариства власників квартир «Залізничник» В. Осіпова (а.с. 10) [PERSON] проживає та зареєстрована в [ADDRESS], на її утриманні перебуває її неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], яка тривалий час хворіє. У вихованні, утриманні і лікуванні батько дитини [PERSON] допомоги не надає. Дитина сторін [PERSON] хворіє на цукровий діабет І типу. (а.с. 11) Неповнолітня [PERSON] навчається в НВК «ЗОШ І-ІІІ ст. гімназія» (а.с. 12), під час навчання дитина виявляє високий рівень досягнень у навчанні та проявила змістовні знання з різних предметів. В колективі дитина користується авторитетом серед однолітків; чутка, справедлива; з повагою та турботою ставиться до людей старшого віку; соціально адаптована; завжди готова надати допомогу іншим людям; цікавиться музикою, танцями, бере активну участь у позакласних заходах. Дитина виховується у неповній сім'ї; мати дитини - [PERSON] бере активну участь у вихованні своєї дитини, систематично відвідує шкоду, надає посильну допомогу класу, є активним учасником батьківських зборів. Батько дитини [PERSON] жодного разу не з'являвся у школі, не приймав участі у вихованні своєї дитини, не цікавився успіхами у навчанні та зростанні дитини. Дитина завжди з любов'ю відгукується про свою матері, але розмов про батька усіляко уникає і не виявляє бажання про нього говорити. (а.с. 13) З відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21.11.2006 р. стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 02.11.2006 р. і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист (а.с. 14), який перебуває на виконанні у відділі ДВС Жмеринського МРУЮ. За період з 06.12.2011 р. по 31.05.2016 р. у відповідача [PERSON] утворилася заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 44312,70 грн. (а.с. 15) Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17.06.2016 р. (а.с. 16) [PERSON] оголошено в розшук як особу яка має заборгованість по сплаті аліментів та не сплачує їх. Відповідно до висновку про результати звернення [PERSON] до Жмеринського ВП ГУНП з приводу ухиляння [PERSON] від сплати аліментів від 01.06.2016 р. (а.с. 17, 18) їй надано відповідь про те, що [PERSON] перебуває на заробітках в м. Києві, постійної роботи не має, заробітки його є періодичними, від сплати аліментів він не відмовляється, однак коштів не має, а тому було вирішено припинити розгляд звернення [PERSON] Позивачка працює маляром виробничо-експлуатаційної дільниці №1 ст. Жмеринка ВП Жмеринське будівельно-монтажне експлуатаційне управління її дохід за період з лютого 2016 р. по липень 2016 р. склав 26539,56 грн. (а.с. 20), за час роботи зарекомендувала себе працьовитим, сумлінним, дисциплінованим робітником, користується повагою в колективі. (а.с. 19) Згідно акту обстеження умов проживання сім»ї [PERSON] встановлено, що вона проживає у трикімнатній квартирі по [ADDRESS] , разом із матір»ю займає окрему кімнату, де є спальне місце, стіл для занять, канцелярське приладдя, шафа з речами, іграшки (а.с.60) Рішенням виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області №274 від 24.10.2016 р. вирішено надати висновок органу опіки та піклування виконкому Жмеринської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO] відносно доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 57) Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Жмеринської міської ради від 27.10.2016 р. №02-5/10-2359 орган опіки та піклування виконкому Жмеринської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO] відносно доньки [PERSON], [INFO], та таким, що відповідає інтересам дитини, оскільки на засідання комісії з прав захисту дитини виконкому Жмеринської міської ради [PERSON] не являвся, встановлено, що він після розірвання шлюбу із позивачкою у 2007 році втратив інтерес до дитини, не займається доглядом та вихованням, не сплачує аліментів, ухиляється від виконання батьківських обов»язків. Оглядом житла малолітньої встановлено, що її утриманням та розвитком займається [PERSON] та баба [PERSON] (протокол №16 від 17.10.2016) (а.с. 58-59) Встановленим судом фактичним обставинам справи, відповідають правовідносини, пов'язані з особистими немайновими правами і обов'язками батьків і дітей, які регулюються главою 13 Розділу ІІІ Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 15 СК України, сімейні обов'язки є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов'язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим кодексом або домовленістю (договором сторін). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою покладення на них відповідальності, передбаченої законом. Статтею 157 СК України передбачено обов'язок того із батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні і право на особисте спілкування з нею. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У ст. 166 СК України визначено правові наслідки позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, один з батьків. Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті (ст. 212 ЦПК України). Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу, усього життя дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своєї дочки [PERSON], дитиною не цікавиться, не надаває жодного матеріального утримання, хоча таких перешкод йому ніхто не чинив. А тому суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] є доцільним, а позов підлягає задоволенню. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, дають суду підстави вважати, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, своєю винною поведінкою ухиляється від встановленого ст.150 Сімейного Кодексу України обов'язку щодо виховання своєї дитини, піклування про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а тому відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України суд приходить до висновку, що відповідача [PERSON], як крайній захід, слід позбавити батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивачки документально підтвердженні (а.с. 1) судові витрати у виді судового збору. Відповідно до ст.ст. 15, 18, 19, 150, 155, 157, 164, 165, 166 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved