Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом про право приватної власності на нежитлову будівлю магазину по торгівлі товарами повсякденного попиту, що розташовано в [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 25 вересня 1999 року рішенням Чернятської сільської ради Бершадського району Вінницької області йому було виділено земельну ділянку у розмірі 150 кв.м. в постійне користування, для розміщення торгового об'єкту в с. Чернятка, Берщадського району. Згодом рішенням відповідача 10 сесії 23 скликання від 29.02.2000 року земельну ділянку площею 150 кв.м. було виділено із земель загального користування в [ADDRESS] та надано її йому для будівництва торгового об'єкту. Також згідно цього ж рішення позивач отримав державний акт на право постійного користування землею серії ВН за № 0002 від 10.03.2000 року, що зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 02. З державного реєстру речових прав на нерухоме майно ним було отримано витяг за № 27111628 від 22.09.2014 року, про те що земельна ділянка, площею 0,015 га виділена для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, з кадастровим номером 0520486400:05:003:0074, реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 458956005204. Згідно з проектом відведення земельної ділянки під будівництво і обслуговування торгового об'єкта, робочого проекту на будівлю, архітектурно-планувального завдання, погоджених з начальником відділу містобудування та архітектури райдержадміністрації, районним архітектором Бершадського району, було побудовано нежитлову будівлю магазину по торгівлі товарами повсякденного попиту в [ADDRESS]. Але коли позивач звернувся в Бершадське районне БТІ для виготовлення технічного паспорту на вказану будівлю, а також при зверненні до державного реєстратора, отримав відмову у державній реєстрації своїх прав на нежитлову будівлю через те, що відсутня декларація про готовність об'єкта до експлуатації. При зверненні до інспекції по архітектурно-будівельному контролю Вінницької області у Бершадському районі в позивача також виникли проблеми, які полягають у тому, що він не може надати оригінал рішення Чернятської сільської ради Бершадського району Вінницької області про надання згоди, дозволу на будівництво вказаної нежитлової будівлі. Коли він звернувся до відповідача з проханням надати йому таке рішення, довідкою Чернятської сільської ради Бершадського району за № 394 від 23.04.2013 року, йому було повідомлено, що відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ВН за № 0002 від 10.03.2000 року, загальною площею 0,015 га та робочого плану розробленого АТ "Вінниця -реєстрація", проекту відведення земельної ділянки під будівництво і обслуговування торгового об'єкта, власником будівлі розташованого в [ADDRESS] являється [PERSON], проте видати копію рішення відповідач відмовився, оскільки в сільській раді таке рішення відсутнє. Довідкою з районного архіву за № 58 від 08.08.2014 року його повідомили, що вказане рішення із зазначеного питання в протоколі Чернятської сільської ради Бершадського району Вінницької області 10 сесії 23 скликання відсутнє. Через зазначені обставини позивач позбавлений можливості належним чином зареєструвати свої права на нежитлову будівлю магазину через що змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити в повному обсязі, справу слухати у його відсутність . Представник відповідача Чернятської сільської ради Бершадського району надав до суду заяву за підписом сільського голови в якій просить справу слухати у його відсутність. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Проте, законодавець передбачає можливість захисту законного інтересу особи, яка здійснила самочинне будівництво, шляхом визнання за такою особою права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, згідно ч. 2 ст. 375 ЦК України. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Земельна ділянка, на якій проведено самочинну забудову, є у законному користуванні [PERSON] на підставі рішення Чернятської сільської ради Бершадського району Вінницької області від 25 вересня 1999 року. Будівництво нежитлової будівлі магазину по торгівлі товарами повсякденного попиту в [ADDRESS] жодним чином не порушує права інших осіб. Висновком експерта [PERSON], проведенням технічного обстеження будівельних конструкцій нежитлової будівлі магазину по торгівлі товарами повсякденного попиту, яку збудовано без дозволу на виконання будівельних робіт по [ADDRESS], власником якої є [PERSON], встановлено її відповідність вимогам надійності і можливість 6езпечної експлуатації. В статті 328 вказані підстави набуття права власності, а саме: право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Отже, збудована [PERSON] нежитлова будівля магазину по торгівлі товарами повсякденного попиту, що розташовано в [ADDRESS], не порушує права інших осіб. Будівництво виконане без отримання відповідного дозволу, але без порушення встановлених будівельних норм і правил і при таких обставинах суд приходить до переконання, що таке будівництво не суперечить суспільним інтересам, не порушує прав інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved