Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис виданий приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. 12.03.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 22444, та стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.05.2021 року позивачу стало відомо, що 12.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65370917 з примусового виконання виконавчого напису № 22444 виданого 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. Позивач вказує, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства. Будь яких доказів виконання кредитного договору сторонами, як то доказів видачі кредиту чи його погашення матеріали справи не містять. Кредитний договір вчинений у простій письмовій формі, що виключає можливість вчинення на ньому виконавчого напису нотаріуса. Зазначена у виконавчому написі сума заборгованості 6 158,01 грн. погашена 20.02.2020 року, що свідчить про відсутність доказів які підтверджують як наявність заборгованості так і її безспірність. Також позивач зазначає, що із наданих нотаріусу договорів на підтвердження правонаступництва ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» усіх прав та обов`язків ТОВ «Таліон Плюс», яке в свою чергу являється правонаступником ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», не вбачається набуття права вимоги за кредитним договором № 114759943 від 12.11.2019 року. Вимогу про усунення порушення зобов`язання вона не отримувала, оскільки починаючи з 12.09.2018 року, тобто ще до укладення кредитного договору і по даний час вона проживає за адресою: [ADDRESS] , проте з наданих відповідачем документів убачається, що така вимога їй надсилалася за адресою: [ADDRESS] . На сьогоднішній день редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, натомість нотаріусом всупереч вимог закону було застосовано не чинні норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах укладених у простій письмовій формі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.06.2021 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання, роз`яснено порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання та витребувано від приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. копію матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення спірного виконавчого напису від 12.03.2021 року зареєстрованого у реєстрі за № 22444 (а.с. 106-107). 25 червня 2021 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою задоволено вимоги заяви представника позивача [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення по виконавчому провадженні № 65370917 за виконавчим написом від 12.03.2021 року виданим приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. зареєстрованого в реєстрі за № 22444, що перебуває на виконанні у приватного виконавця Шуляченка М.Б. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» заборгованості (а.с. 105-105 зв.). В судове засідання позивач, представник відповідача та треті особи не з`явились, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомлено. Представником позивача [PERSON] [PERSON] до суду подано заяву в якій просить провести розгляд справи у його відсутності, у заяві вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. З матеріалів справи убачається, що судову повістку з процесуальними документами відповідач отримав 03.08.2021 року, що підтверджується повідомленням Укрпошти про вручення рекомендованого поштового відправлення. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Положеннями ч. 1 ст. 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вищевикладеного та заяви представника відповідача Дніпровським районним судом м. Києва 06.10.2021 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно частини 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №22444, за яким з позивача [PERSON] звернено стягнення за Кредитним договором № 114759943 від 12.11.2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 66 від 18.02.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», ідентифікаційний код юридичної особи 39700642, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 05/0820-01 від 05.08.2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», ідентифікаційний код юридичної особи 42254696, за період з 29.01.2021 року по 27.02.2021 року у розмірі 12 840,20 грн., яка складається із заборгованості за сумою кредиту у розмірі 6 158,01 грн. та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 6 682,19 грн.; також стягнуто витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1 200 грн. Всього з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» стягнуто 14 040,20 грн. (далі - виконавчий напис, а.с. 21). Постановою приватного виконавця Шуляченко М.Б. від 11.05.2021 року відкрите виконавче провадження (ВП № 65370917) з примусового виконання спірного виконавчого напису (а.с. 22). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів встановлено Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 12 березня 2021 року убачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувалася ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 12.03.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. у редакції від 29.11.2001 року передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. При цьому визначено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як убачається із копії договору № 114759943 від 12.11.2019 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», на підставі якого було вчинено спірний виконавчий напис, договір не був посвідчений нотаріально, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню (а.с. 52-55). При вирішенні спору суд також враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року по справі № 757/24703/18-ц, відповідно якої для вчинення виконавчого напису нотаріусу слід надавати серед інших документів оригінал нотаріально посвідченого договору, згідно пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Разом з тим, суд приймає до уваги ті обставини, що вимогу про порушення виконання зобов`язання від 25.02.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» надсилало відповідачу на адресу: [ADDRESS] , що є відмінною від адреси вказаної [PERSON] у кредитному договорі від 12.11.2019 року - [ADDRESS] (а.с. 52-55, 70). На підтвердження позовних вимог позивач також надала квитанцію ПриватБанк від 10.06.2021 року - дублікат чеку про сплату [PERSON] 20.02.2020 року суми 6 158,00 грн., яка зарахована Манівео, як проведена оплата по кредиту (а.с. 73, 74). Разом з тим, у виконавчому написі від 12.03.2021 року вказано суму простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 6 158,01 грн. Зазначені обставини свідчать про наявність існування спору стосовно заборгованості за кредитним договором. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вищенаведене свідчить про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, тому, враховуючи предмет спору, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу судових витрат між сторонами з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою за подачу позову судовий збір в дохід держави у розмірі 908 грн. та судовий збір сплачений за подачу до суду заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн. (а.с. 14-а,86). Відповідно до вимог ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved