Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

27.09. 2016 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У позовній заяві позивач просить суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком № 39 по вул. Галицькій у с. Давидів, Пустомитівського району, Львівської області. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: позивачеві на праві приватної власності належить житловий будинок № 39 по вул. Галицькій у с. Давидів, Пустомитівського району. У зазначеному будинку зареєстровані відповідачі, які вибули на інше місце проживання. Поштової кореспонденції відповідачі за місцем реєстрації не отримують, особистих речей в будинку не зберігають. Зняття з реєстрації відповідачів необхідно для зменшення оплати за комунальні послуги. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд позовні вимоги задоволити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, проте подав до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися повторно, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи без участі відповідачі чи відкладення розгляду справи до суду від останніх не надходило. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: позивачеві [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок № 39 по вул. Галицька, с. Давидів, Пустомитівського району, Львівської області, що стверджується Витягом про реєстрацію права власності на житловий будинок від 12.06.2007 року № 14866053. Встановлено, що у житловому будинку № 39 по вул. Галицька, с. Давидів, Пустомитівського району, Львівської області, зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Встановлено, що відповідачі за зареєстрованим місцем свого проживання не проживають, що стверджується [PERSON] обстеження житлово побутових умов від 12.09. 2016 року. [PERSON] обстеження житлово побутових умов сімї [PERSON] від 26.12. 2016 року, крім іншого, слідує, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані в [INFO]. [PERSON] з дочкою [PERSON] проживає в [INFO]. [PERSON] разом з сімєю проживає в [INFO]. В силу вимог ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі визнання таких причин поважними суд може продовжити вказаний строк. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (\~Закон України від 17.07.1997 року № 475/97\~- ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Враховуючи те, що норми ч. 4\~ст. 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти всебічному і повному зясуванню обставин справи, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3\~ст. 129 Конституції України\~визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих ним повноважень судом створені належні умови для надання сторонами доказів, заявлення клопотань витребування додаткових доказів. Сторонами не представлено та судом не здобуто жодних доказів того, що відповідачам чиняться перешкоди у проживанні у житловому будинку № 39 по вул. Галицька, с. Давидів, Пустомитівського району, Львівської області. Поважність причин відсутності відповідачів за зареєстрованим місцем їхнього проживання перед судом не доведено. За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що відповідачі за зареєстрованим місцем свого проживання не проживають, оскільки вибули на інше місце проживання, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підставні, а тому підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів в користь позивача слід стягнути документально підтверджені понесені позивачем судові витрати, які складаються із судового збору оплаченого позивачем. На підставі наведеного та

Outcome: approved