Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

16 грудня 2020 року позивач [PERSON] звернулася з позовом, в якому просила позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] , батьківських прав відносно їх доньки - [PERSON] , [INFO] . А також стягнути з відповідачів на користь установи або особи, де буде утримуватися дитина, аліменти на утримання доньки - [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 грудня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є рідною тіткою [PERSON] , [INFO] . В теперішній час дитина проживає з нею та перебуває на її тимчасовому утриманні. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] не приймають участі у вихованні доньки, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, не цікавляться станом її здоров`я, не виявляють належної батьківської уваги, турботи, не підтримують її матеріально, в зв`язку з чим вона звернулася до суду із позовом про позбавлення їх батьківських прав відносно їх доньки - [PERSON] . Ухвалою суду від 22 лютого 2021 року залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Миколаївськурайонну державну адміністрацію Миколаївської області, як орган опіки і піклування, оскільки Вітовська районна державна адміністрація реорганізована шляхом приєднання до Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідачі по справі - батьки її племінниці [PERSON] , зловживають спиртними напоями, ніде не працюють. Батьки не приймають участі у вихованні доньки.В теперішній час дівчинка проживає з нею та перебуває на її тимчасовому утриманні. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзив не подали. Представник третьої особи - Миколаївськоїрайонної державної адміністрації Миколаївської області в судовому засіданні підтримав вимоги позивача, суду пояснив, що Вітовською райдержадміністрацією Миколаївської області як органом опіки та піклування надано висновки про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно їх доньки - [PERSON] . Вітовська районна державна адміністрація реорганізована шляхом приєднання до Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області. Зазначив, що Миколаївськарайонна державна адміністрація Миколаївської області підтримала вказані висновки, що відповідає інтересам дітей. В судовому засіданні постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно постанови Верховної Ради України № 807 - XI від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», згідно розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації №4-р від 05.01.2021 «Про заходи з реорганізації Миколаївської, Березанської, Вітовської, Новоодеської, Очаківської районних державних адміністрацій» Вітовська районна державна адміністрація реорганізована шляхом приєднання до Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її батьком є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а.с.7). Згідно довідок Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області [PERSON] проживає без реєстрації разом з тіткою [PERSON] в [ADDRESS] , з грудня 2019 року (а.с.25,35). Виходячи з даних довідок та характеристик Мішково-Погорілівської загальноосвітньої санаторної школи - інтернат І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради, [PERSON] навчається з 2018 року, батьки дитини не цікавляться її навчанням, не беруть участь в житті школи, не відвідують батьківськи збори (а.с.9-10, 36). Згідно наказу Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області № 101 від 12 жовтня 2020 року, малолітню [PERSON] влаштовано на тимчасове утримання в сім`ю [PERSON] (а.с.24). На підставі рішення виконавчого комітету Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 22 вересня 2020 року № 60 та висновків Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області від 11 грудня 2020 року №3982/01.01-28/27-20 та від 14 грудня 2020 року №3988/01.01-28/27-20 відповідачі не виконують батьківських обов`язків відносно своєї доньки, а тому підлягають позбавленню батьківських прав в судовому порядку, що відповідає інтересам дитини (а.с.22, 38-39,64-66). У відповідності до приписів частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від свої обов`язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно ч.6 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. На підставі ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків. В ході судового розгляду судом встановлено, що ні позивач, ні будь-яка інша особа не чинила перешкод відповідачам у реалізації батьківських прав. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток своєї доньки та ухиляються від обов`язку по її вихованню, свідомо нехтуючи своїми обов`язками. При ухваленні рішення суд, у відповідності до частини 2 статті 171 СК України, врахував думку дитини: [PERSON] , яка в судовому засіданні висловила свою думку щодо можливості позбавлення батьківських прав її батьків. Таким чином, оцінивши в сукупності докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню та вважає, що такий крайній захід впливу на відповідачів, як позбавлення їх батьківських прав, в даному випадку є необхідним та відповідає інтересам дитини. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Згідно ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Мати і батько, відповідно до приписів частини 1 статті 141 СК України мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Зі змісту частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як передбачено статтею 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з положеннями частини 1 статті 182 цього ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи обов`язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений статтею 180 СК України та вимоги статті 182 СК України щодо врахування матеріального становища дитини, стану здоров`я і матеріального становища відповідача, та встановлені у судовому засіданні обставини справи, суд дійшов до висновку, що відповідачі, як особи працездатного віку, спроможні сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з кожного. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 16 грудня 2020 року. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачам положення статті 169 СК України щодо права матері, батька, позбавленого батьківських прав, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни їх поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Судові витрати розподілити у відповідності до статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved