Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

27.08.2015 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2069-003/08Р від 14.04.2008р. в розмірі 41 236 дол. США 61 центів. В обґрунтування позову позивач зазначив, що між ним та відповідачем 14.04.2008 було укладено кредитний договір № 2069-003/08Р, за яким позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 28 600,00 доларів США зі сплатою 11,99% річних для придбання автомобіля та сплати страхових платежів за договорами страхування автомобіля, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені договором. Позивач виконав своє зобов'язання за договором, надав відповідачу кредитні кошти. Натомість відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 19.06.2015 становить 41 236,61 доларів США і складається з такого: - 17 309,32 доларів США- заборгованість за кредитом; - 7 094,33 доларів США- заборгованість по процентам за користування кредитом; - 13 698,35 доларів США - неустойка (пеня) за кредитом); - 3 134,61 доларів США - неустойка (пеня) за процентами. 14.04.2008р., з метою забезпечення належного виконання зобов'язання по кредитному договору між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №2069-003/08Р згідно якого поручитель зобов'язався нести солідарну відповідальність за виконання в повному обсязі зобов'язань позичальником. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення та просив додатково стягнути з відповідача витрати понесені ним на розміщення оголошення про виклик до суду відповідача у газеті "Урядовий курєр" в розмірі 420 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином - через засоби масової інформації в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України шляхом опублікування оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 29.10.2015. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. 17.11.2015, згідно ст.225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, встановлено наступні обставини та відповідно до них визначено правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що 14.04.2008 між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 2069-003/08Р, за яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 28 600,00 доларів США, терміном до 14.04.2015р. зі сплатою 11,99% річних для придбання автомобіля та сплати страхових платежів за договорами страхування автомобіля. Згідно п.4.4 Кредитного договору, позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 341 дол. США щомісячно до «10» числа наступного місяця. Згідно п.4.5 Кредитного договору, відсотки за користування кредитом підлягають сплаті щомісячно у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахуванн відсотків, а також на момент припинення дії Договору, зазначеного в п.1.2 Договору. На час розгляду справи кредитний договір є діючим, сторони його не розірвали. Таким чином між сторонами склалися кредитні правовідносини. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач належним чином виконав свої обов'язки за договором, надавши позичальнику обумовлені кредитним договором грошові кошти у розмірі встановленому договором, відповідач в свою чергу, належним чином не виконує своїх зобов'язань перед Банком щодо повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається в силу ст.525 ЦК України, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання вказано в ч.2 ст.615 ЦК України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням, як це передбачено ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як зазначено в ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пунктом 10.1 Кредитного договору передбачено, що за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної п.1.2 Договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. У відповідності до з ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Як вбачається з наданого розрахунку, позичальник умови договору порушив, зобов'язання по поверненню кредиту не виконав, порушив строки повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом, а тому у нього утворилася заборгованість перед Банком станом на 19.06. 2015р., яка складає 41 236,61 доларів США. Згідно ч.2 статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконано в гривнях. Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчими актами, що встановлюють право банку здійснювати операції в іноземній валюті, є Закон України «Про банки і Банківську діяльність» та Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» . Ці нормативно- правові акти можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені, штрафу. За ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. Станом на 17.11.2015 НБУ встановлено офіційний курс гривні за 100 (сто) доларів США - 2320.7025 гривень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитом в сумі 41 236,61 доларів США підлягають задоволенню, що в перерахунку на гривні становить відповідно - 956 979,04 гривень. Щодо вимог позивача про стягнення боргу в солідарному порядку з відповідачів, суд визодить з наступного. Відповідно до положень ст. 546-548 ЦК України виконання зобов'язання у тому числі такого, що виникає із договору, може забезпечуватись письмовим договором поруки. 14.04.2008р., з метою забезпечення належного виконання зобов'язання по кредитному договору між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №2069-003/08Р згідно якого поручитель зобов'язався нести солідарну відповідальність за виконання в повному обсязі зобов'язань позичальником. Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Згідно з п. 4.1 договору поруки, договір поруки набуває чинності з моменту підписання і діє до 14.04.2018р. Враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що [PERSON] своєчасно і у повному обсязі свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, а в силу положень ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, суд вважає вимогу позивача до відповідача про стягнення заборгованості в солідарному порядку з [PERSON] такою, що підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення від 10.08.2015 позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 654,00 грн. та здійснено витрати на оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» про виклик відповідача до суду в сумі 420 грн. 00 коп., а тому ці суми підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Оскільки ст.88 ЦПК України не передбачено стягнення судових витрат у солідарному порядку то вона підлягають стягненню окремо в рівних частках з відповідачів, а саме по 2 037,00 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved