Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його перебування на утриманні сина [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що він разом із сином проживав постійно однією сім'єю без реєстрації такого проживання та перебував на його утриманні до дня його смерті за адресою: [ADDRESS] . Основним та головним джерелом доходу сім'ї було пенсійне забезпечення сина [PERSON] , який отримував пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», розмір якого становив 9000 грн. в місяць та значно перевищував розмір доходів заявника. Також вказав, що він є пенсіонером, отримував та отримує пенсію за вислугу років у розмірі 2481,23 грн. в місць, інших джерел доходу немає. Після смерті сина, заявник втратив основне та вагоме джерело для існування, залишившись на мінімальному розмірі пенсійного забезпечення. Встановлення факту того, що він проживав разом із сином та перебував на його утриманні має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для звернення із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника до Головного управління Пенсійного фонду у Волинській області. Заявник та його представник заяву підтримали із підстав у ній зазначений. Просили суд заяву задовольльнити. Представник заінтересованої особи при вирішенні справи покладалася на думку суду. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 5 передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.7 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. З пояснень учасників справи, матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] є батьком померлого [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.09.1969 року, актовий запис в книзі записів актів громадянського стану про народження № 19 (а.с.9). [PERSON] , є пенсіонером за вислугою років та йому була призначена пенсія, яка складає 2481,23 грн. на місяць (а.с.8, 13). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, [PERSON] помер [INFO] року (а.с.10). У зв'язку зі смертю [PERSON] , у [PERSON] виникла необхідність звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області для призначення йому пенсії у зв'язку із втратою годувальника. Проте, відповідно до відповіді ГУ ПФУ у Волинській області від 04.12.2018 року, йому було відмовлено у призначенні пенсії даного виду з підстав відсутності документа, що засвідчує факт перебування на утриманні та роз'яснено право звернення до суду (а.с. 12). Згідно акту № 82 ТОВ ЖЕП «Перспектива» від 19.03.2018 року [PERSON] проживав з сином [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 01.10.2014 року по 01.10.2017 року (а.с.1). З пояснень сторін встановлено, що [PERSON] перебував на обліку у ГУ ПФУ у Полтавській області та отримував пенсію за вислугу років по місяць смерті включно в розмірі 9000 грн. щомісячно, що значно перевищує розмір пенсійних виплат [PERSON] . [PERSON] до моменту смерті [PERSON] проживав разом з ним, вів спільне господарство. Отримання пенсії [PERSON] не може слугувати підставою відмови у виплаті пенсії у зв'язку з втратою годувальника, оскільки основним і постійним джерелом засобів до існування, зважаючи на аналіз розміру пенсійних виплат осіб, була для заявника допомога [PERSON] , що підтверджується поясненнями заявника та дослідженими в ході судового розгляду доказами, у зв'язку з чим суд вважає доведеним той факт, що заявник перебував на утриманні свого сина, який помер [INFO] року . Згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 24.09.2018 року встановлено факт перебування дружини заявника [PERSON] на утриманні сина [PERSON] , який помер [INFO] року . Зазначений факт ніким не оспорюється і має для заявника юридичне значення. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає до задовлення.

Outcome: approved