overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

24 липня 2015 року заявниця звернулася до суду з вказаною заявою. В заяві зазначила, що з початку травня 2015 року проживає разом з [PERSON], ведуть спільне господарство і на теперішній час вона є вагітною. ВДРАЦС Реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції їй було відмовлено у прийнятті заяви про реєстрацію шлюбу, у зв'язку з тим, що вона не досягла шлюбного віку. Враховуючи, що заявниця та [PERSON] мають намір створити сім'ю, просила суд надати їй право на шлюб. У судовому засіданні свою заяву підтримала повністю та пояснила, що на теперішній час вона підтримує сімейні стосунки та проживає разом з [PERSON] в с.Широке Снігурівського району Миколаївської області. Просила суд про задоволення заяви. Зацікавлена особа у судове засідання не з"явилася, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, проти задоволення заяви заперечень не мала. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Стаття 4 СК України встановлює правило, у випадках, передбачених ч.2 ст.23 цього Кодексу, сім'ю може створити особа, яка не досягла шлюбного віку. Відповідно до ч.2 ст.23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Заявниця народилася 09 липня 1998 року, що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4) та копією паспорта (а.с.3), тобто на день звернення з заявою до суду вона має повних сімнадцять років. Як вбачається з довідки Снігурівської Центральної районної лікарні (а.с.5) [PERSON] перебуває на обліку у лікарсько-консультативній комісії пологового будинку Суворовського району ім. З.С.Клименко м.Херсона з приводу вагітності. Як свідчать довідка Червонодолинської сільської ради Снігурівського району (а.с.6) та акт депутата сільської ради (а.с.7), заявниця і [PERSON] проживають однією сім"єю в с.Широке Снігурівського району Миколаївської області, що підтвердили у судовому засіданні і свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області відмовив заявниці у реєстрації шлюбу, у зв'язку з тим, що вона не досягла шлюбного віку, передбаченого у ст.22 СК України (а.с.8). Таким чином, заявниця та [PERSON] фактично створили сім'ю, але зареєструвати шлюб не мають можливості, так як [PERSON] не досягла шлюбного віку, перебуває у стані вагітності, а тому надання права на шлюб відповідає її інтересам. Враховуючи викладене, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

24 липня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 21 грудня 1993 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу мають двох повнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок несумісності характерів, відсутності взаємоповаги, взаємодовіри, що породжує в сім'ї непорозуміння та конфлікти, які негативно впливають на взаємовідносини в сім"ї. Фактично шлюбні відносини сторони припинили та спільно як сім'я не проживають з жовтня 2005 року, в зв'язку з чим подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, вона має намір пов"язати подальше своє життя з іншою людиною, а тому шлюб прохає розірвати. Заявою до суду позивач [PERSON] просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] також звернулася до суду з аналогічною заявою. Заявлені позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.ст. 105, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 21 грудня 1993 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Горбівській сільській раді Глобинського району Полтавської області, актовий запис за № 8. Від даного шлюбу мають спільних двох повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] припинили підтримувати шлюбно-сімейні стосунки з жовтня 2005 року, проживають за різними адресами, спільного домашнього господарства не ведуть. Між ними існують непереборні протиріччя та взаємні претензії. На примирення не згодні. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, шлюб між позивачем та відповідачем існує формально, сторони поновлювати шлюбні відносини не бажають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

24 липня 2015 року Романівська районна державна адміністрація звернулася до суду з позовом в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON], в якому просить\~ позбавити\~\~ останню батьківських прав відносно дитини, в інтересах якої подано позов,\~ посилаючись на те, що вона ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню\~ дитини, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться її життям, навчанням, побутом та не підтримує матеріально. \~ В судовому засіданні представник Романівської районної державної адміністрації позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявилися. Про час і місце судового розгляду вказані особи були повідомлені належним чином. Відповідач про\~ причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. За вказаних обставин суд згідно статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України)\~ провів заочний розгляд справи. Відповідно до частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач\~ є матір»ю [PERSON] [INFO],\~ проте з дитиною вона не проживає. Окрім того встановлено, що відповідач зловживає алкогольними напоями, веде бродячий спосіб життя, вихованням, утриманням своєї малолітньої доньки не займається, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з нею. Вищевказані обставини підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Висновками Романівської районної державної адміністрації та \~ Нивнеської сільської ради Романівського району Житомирської області визнано доцільним позбавити\~ [PERSON] батьківських прав \~\~щодо \~її доньки [PERSON] Встановивши, що відповідач ухиляється від виконання обовязків по вихованню і утриманню дитини, свідомо нехтує своїми обовязками, а також її винну поведінку, суд дійшов\~ висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав \~щодо дитини, в інтересах якої подано позов. Відповідно до статті 88 ЦПК України суд також стягує з [PERSON] в дохід держави судовий збір, у розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" в редакції, чинній на час подання позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

24 липня 2018 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 29 січня 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Спільне життя із відповідачем не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, фінансові труднощі, у зв'язку з чим виникали сварки та непорозуміння, що призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між ними припинені з 10 травня 2018 року та з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. У підготовче засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 16, 17, 18). У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 січня 2005 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 50 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). [INFO] у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 7). За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові один до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 10 травня 2018 року та з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 грн. 40 коп. (а.с. 1), решта суми підлягає відшкодування з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

24 липня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 22 листопада 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку, за актовим записом № 593. Від шлюбу дітей не мають. Сумісне життя не склалося в зв`язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Позивач у судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. При цьому, просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Належно повідомлений відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений у порядку, визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 280-289 ЦПК України, заочно, у зв`язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони по справі припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору і питань щодо утримання дітей у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім`ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім`ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Позивачу залишити прізвище " [PERSON] ".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

24 листопада 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - КП "Жилсервіс-5" Дніпропетровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, зобов'язання вчинити дії. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона є наймачем кімнати [ADDRESS] У цій кімнаті також зареєстрований відповідач, який від 2006 року у кімнаті не мешкає, не оплачує комунальні послуги. Позивач матеріально забезпечена недостатньо, несе витрати за усіх зареєстрованих осіб. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною кімнатою (а.с.а.с. 2 - 4). У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала. Відповідач до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Представник третьої особи до суду також не з'явився, був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є наймачем кімнати [ADDRESS] (а.с.а.с. 6, 8 - 10, 14). У кімнаті від 25.03.1999 р. також зареєстрований відповідач (а.с. 37). Від початку 2006 року відповідач за вказаною адресою не мешкає, що підтверджується відповідними актами про непроживання (а.с.а.с. 15 - 17). Відповідно до статті 64 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК) члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Згідно зі статтею 71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей строк у випадку спору може бути продовжено судом. Судом встановлено, що відповідач понад строк (від початку 2006 року), визначений приведеною нормою, не мешкає у кімнаті, у якій зареєстрований. Наявність поважних причин для цього на час розгляду справи судом не встановлено. Відтак, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

24 листопада 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 27 грудня 2002 року виконкомом Новгородської селищної ради м. Дзержинська Донецької області, за актовим записом № 79. Від спільного проживання мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Крім цього позивач просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, не бажає зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання малолітніх дітей у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Судом також з'ясовано той факт, що позивач має намір залишити прізвище "[PERSON]". Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, що підтверджено документально: квитанцією № 94 від 24.11.2014 року (а.с. 1) у розмірі 243 грн. 60 коп., який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

24 листопада 2014 року представник заявника звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій зазначає, що після смерті [INFO] року брата заявниці [PERSON], відкрилась спадщина. Для оформлення права на спадщину після смерті брата їй необхідно встановити факт родинних відносин, оскільки при огляді наданих нотаріусу документів було виявлено, що в свідоцтвах про народження її і брата вказані різні по-батькові їхнього батька. У свідоцтві про народження [PERSON] батьком вказаний «[PERSON]», а у свідоцтві про народження [PERSON] батьком вказаний «[PERSON]». У зв'язку з чим заявник просить встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме встановити факт, що [PERSON], [INFO] є рідним братом [PERSON]. В судове засідання заявник та її представник не з'явилися, надали заяву про слухання справи у їх відсутність. Представник заінтересованої особи надав суду заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутність, проти задоволення заяви не заперечувають. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Так, згідно свідоцтва про народження [PERSON], яка згідно свідоцтва про одруження змінила прізвище із «[PERSON]» на «[PERSON]», її батьком вказано особу з прізвищем «[PERSON]». Як вбачається із свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 05.02.2014 року відділом ДРАЦС Нововоронцовського РУЮ, актовий запис за N02, [PERSON] помер [INFO] року. Згідно свідоцтва про народження померлого прізвище його батька вказано як "[PERSON]". З наданих до суду письмових пояснень заявника та свідка [PERSON] вбачається, що заявниця та [PERSON] є рідними братом та сестрою. Таким чином, з урахуванням того, що іншим шляхом встановити факт родинних відносин неможливо, а зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що дійсно [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою, а розбіжності в написанні по-батькова їх батька є граматичною помилкою, є всі підстави для задоволення заяви щодо встановлення даного факту.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

24 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24.11.2020 і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач у добровільному порядку відмовляється утримувати сина. Ухвалою суду від 26.11.2020 відкрито провадження та справа призначено до розгляду у судовому засіданні. Відзив на позовну заяву відповідач не подавав. В судове засідання сторони не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, від відповідача також надійшла заява про визнання позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] є позивач та відповідач. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Абзац другий частини другої статті 182 СК України визначає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються з дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод, чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved