Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

20.03.2019 року позивачі звернулись до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2000-015к від 18.02.2000 р., а саме, квартири [ADDRESS] , що був укладений на Одеській універсальній біржі «Вітязь» 18 02 2000 р. між [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах свого, на той час неповнолітнього сина [PERSON] , а також від ім`я та в інтересах [PERSON] , та [PERSON] (паспорт серія [NUMBER] виданого Київським РВ УМВС України в Одеській області 20.08.1997 р., яка на той час проживала за адресою: [ADDRESS] ); [PERSON] ( паспорт серія [NUMBER] виданого Київським РВ УМВС України в Одеській області 08.06.1998р. яка на той час проживала за адресою: [ADDRESS] ), яка діяла від свого імені та від імені, на той час неповнолітнього сина [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] виданого відділом РАГС Київського РВК м. Одеси 30.04.1987 р., актова запис № 1160, на підставі рішення опікунської ради Київської районної адміністрації за реєстровим № 183, що видано 10.02.2000 р.). В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що вищевказаний договір був укладений на Одеській універсальній біржі «Вітязь» відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» та зареєстрований в «Журналі реєстрації договорів по об`єктам нерухомості» під номером 2000-015К від 18 лютого 2000 року. Положенням даного договору передбачено, що подальше його нотаріальне посвідчення не потрібно. Цей пункт було включено до Договору відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», якою передбачено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Обов`язкове нотаріальне посвідчення Цивільним кодексом УРСР 1963 року було передбачено лише для договорів купівлі-продажу житлових будинків, поняття «житловий будинок» і «квартира» у законодавстві розрізняються. Таким чином після укладення даного договору його нотаріального посвідчення сторони не здійснювали. Проте, нещодавно у позивачів виникла необхідність розпорядитися даною квартирою, однак, нотаріусом було відмовлено у посвідченні будь-яких правочинів щодо цієї квартири, оскільки згідно зі ст. 657 діючого Цивільного кодексу України, договори купівлі-продажу земельних ділянок, єдиних майнових комплексів, житлових будинків (квартир) або іншого нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню. З урахування викладеного, оскільки позивачі на даний час не мають можливості реалізувати своє право розпоряджатися своєю власністю вони звернулись до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 28.03.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. У судове засідання позивачі не з`явились, однак їх представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Представник третьої особи Одеської універсальної біржї «Вітязь» в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином, пояснення на позов не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 18 лютого 2000 року [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах свого, на той час неповнолітнього сина [PERSON] , а також від імені та в інтересах [PERSON] за договором купівлі-продажу нерухомого майна № 2000-015к було придбано у [PERSON] (паспорт серія [NUMBER] виданого Київським РВ УМВС України в Одеській області 29.08.1997 р., яка на той час проживала за адресою: [ADDRESS] ); [PERSON] (паспорт серія [NUMBER] виданого Київським РВ УМВС України в Одеській області 08.06.1998 р., яка на той час проживала за адресою: [ADDRESS] ), яка діяла від свого імені та від імені на той час неповнолітнього сина [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] виданого відділом РАГС Київського РВК м. Одеси 30.04.1987 р., актова запис № 1160, на підставі рішення опікунської ради Київської районної адміністрації за реєстровим № 183, що видано 10.02.2000 р ), - квартиру [ADDRESS] . Даний Договір був укладений на Одеській універсальній біржі «Вітязь» відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» та зареєстрований в «Журналі реєстрації договорів по об`єктам нерухомості» під номером 2000-015К від 18 лютого 2000 року. Положенням даного Договору передбачено, що подальше його нотаріальне посвідчення не потрібно. Цей пункт було включено до Договору відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», якою передбачено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Обов`язкове нотаріальне посвідчення Цивільним кодексом УРСР 1963 року було передбачено лише для договорів купівлі-продажу житлових будинків, поняття «житловий будинок» і «квартира» у законодавстві розрізняються. Таким чином після укладення даного Договору його нотаріального посвідчення сторони не здійснювали. Умови укладеного договору купівлі-продажу були повністю виконані позивачем, як покупцем, та відповідачами, як продавцями, а 23 лютого 2000 року цей Договір було зареєстровано в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості Виконкому Одеської міської ради, а саме, за № 349 пр-35-р336 було зареєстровано право власності на домоволодіння: [ADDRESS] . З того часу позивачі є зареєстрованими у зазначеній квартирі та постійно проживають у ній. Внаслідок недійсності на теперішній час договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2000-015к, що був укладений між співпозивачами та співвідповідачами: [PERSON] ; [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені на той час неповнолітнього сина [PERSON] , квартиру [ADDRESS] , співпозивачі не можуть розпорядитися належною ним квартирою, що порушує надане їм статтею 317 Цивільного кодексу України, право розпорядження майном, що належить їм на праві приватної власності. На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачів, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що всі зобов`язання за договором №2000-015к купівлі-продажу нерухомого майна від 18.12.2000 року його сторонами виконані у повному обсязі, що підтверджується письмовими доказами. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved