Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: смт. Михайло-Коцюбинське, вул. Лугинівська, буд.25, Чернігівського району та області, мотивуючи свої вимоги тим, що будинок належав, згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 26 жовтня 1983 року його бабусі [PERSON], яка померла 25 листопада 2013 року, як голові колгоспного двору та був зареєстрований за нею. При цьому у свідоцтві інформація про інших членів колгоспного двору відсутня. Членами колгоспного двору були батько позивача [PERSON], мати позивача [PERSON] та позивач. На даний час всі родичі позивача померли, останній помер батько. Позивач не може оформити право власності на будинок, у тому числі в порядку спадкування після смерті батька, оскільки свідоцтво про право власності видано на бабусю. В підготовче засідання позивач не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач Михайло-Коцюбинська селищна рада Чернігівського району та області явку представника не забезпечила, надавши заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позову. Третя особа Чернігівська районна державна нотаріальна контора явку представника не забезпечила, надавши заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями по вул. Войкова, 25, в смт. Михайло-Коцюбинське Чернігівського району та області був колгоспним двором, головою якого була [PERSON], яка володіла будинком, відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 26 жовтня 1983 року.(а.с.8) Членами колгоспного двору були: син [PERSON], невістка [PERSON] та онук [PERSON], які станом на 01.07.1990 року проживали та були зареєстровані в даному будинку, що підтверджується довідкою виконкому Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району та області № 192 від 20 лютого 2018 року.(а.с.18) Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року № 105 « Про порядок державного обліку житлового фонду» і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. Згідно статті 120 ЦК УРСР (1963 року), колгоспний двір це сімейно-трудове об'єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України Про власність, кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України Про власність 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору. Таким чином, незважаючи на той факт, що свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок було видане [PERSON] - всі члени колгоспного двору мали рівні частки житлового будинку з господарськими спорудами, а саме по 1/4 частині. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії I-ЕЛ № 219296, [PERSON] померла 23 листопада 2013 року.(а.с.14) Після її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до довідки виконкому Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району та області № 193 від 20 лютого 2018 року, [PERSON] на день смерті 23 листопада 2013 року була зареєстрована та проживала за адресою: смт. М.-[PERSON], вул. Лугинівська (колишня вул. Войкова), буд. №25, Чернігівського району та області, разом з сином [PERSON], невісткою [PERSON], онуком [PERSON]М.(а.с.19) Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до повідомлення Чернігівської районної державної нотаріальної контори, спадкова справа після померлої 23 листопада 2013 року [PERSON] не заводилась.(а.с.35) А отже, [PERSON] мав право на 2/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Лугинівська (колишня вул. Войкова), буд. №25 в смт. М.-[PERSON] Чернігівського району, з яких на 1/4 частину як член колишнього колгоспного двору та на 1/4 частину даного домоволодіння як спадкоємець за законом після смерті матері [PERSON], яку фактично прийняв. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії I-ЕЛ № 248462, [PERSON] померла 17 січня 2015 року.(а.с.16) Після її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до довідки виконкому Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району та області № 194 від 20 лютого 2018 року, [PERSON] на день смерті 17 січня 2015 року була зареєстрована та проживала за адресою: смт. М.-[PERSON], вул. Лугинівська (колишня вул. Войкова), буд. №25, Чернігівського району та області, разом з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON]М.(а.с.20) Відповідно до повідомлення Чернігівської районної державної нотаріальної контори, спадкова справа після померлої 17 січня 2015 року [PERSON] не заводилась.(а.с.35) А отже, [PERSON] став мати право на 5/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Лугинівська (колишня вул. Войкова), буд. №25 в смт. М.-[PERSON] Чернігівського району, з яких на 1/4 частину як член колишнього колгоспного двору, на 1/4 частину даного домоволодіння як спадкоємець за законом після смерті матері [PERSON], яку фактично прийняв, та на 1/8 частину як спадкоємець за законом після смерті дружини [PERSON], яку фактично прийняв, а [PERSON] став мати право на 3/8 частини вищезазначеного домоволодіння, з яких на 1/4 частину як член колишнього колгоспного двору та 1/8 частину як спадкоємець за законом після смерті матері [PERSON], яку фактично прийняв. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії I-ЕЛ № 300858, [PERSON] помер 30 червня 2017 року.(а.с.15) Після його смерті відкрилась спадщина. Згідно копії заповіту від 06 листопада 2014 року, [PERSON] заповів все своє майно сину [PERSON]М.(а.с.36 зворот) Відповідно до довідки виконкому Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району та області № 195 від 20 лютого 2018 року, [PERSON] на день смерті 30 червня 2017 року був зареєстрований та проживав за адресою: смт. М.-[PERSON], вул. Лугинівська (колишня вул. Войкова), буд. №25, Чернігівського району та області, разом з сином [PERSON]М.(а.с.21) Згідно копії спадкової справи Чернігівської районної державної нотаріальної контори, 01 листопада 2017 року відкрита спадкова справа № 669/2017 після померлого 30 червня 2017 року [PERSON], яку прийняв за заповітом [PERSON]. (а.с.36-38) Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31 січня 2018 року, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в смт. М.-[PERSON], вул. Лугинівська (колишня вул. Войкова), буд. №25, Чернігівського району та області, відмовлено, у звязку з тим, що в документі, що посвідчує право власності на майно вказано, що житловий будинок належить колгоспному двору, при цьому зазначено лише голову колгоспного двору, а інформація про інших членів двору відсутня. (а.с.7) При викладених обставинах суд приходить до висновку про необхідність судового захисту права на спадкування та права власності позивача, шляхом задоволення його позову.

Outcome: approved