Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

[PERSON] 30.06.2021 року звернулась до суду з позовом до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори про зняття арешту (заборони) з нерухомого майна, яким просить зняти арешт з майна [PERSON] , що накладений на підставі постанови державної виконавчої служби у Ленінградському районі № 668/5 від 12.02.2003 року та ухвали КХ-04 від 10.01.2003 року Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, а саме: тип обтяження: арешт ( архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 1415369, зареєстрований 27.10.2004 року за реєстраційним номером: 1415369, реєстратор: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова № 668/5, 12.02.2003 року Відділ державної виконавчої служби у Ленінградському районі, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник [PERSON] ; тип обтяження: арешт ( архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 1554994, зареєстрований 17.12.2004 року за реєстраційним номером: 1554994, реєстратор: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала КХ-04, 10.10.2003 року Святошинське РУ ГУ МВС України в м. Києві, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник [PERSON] ; тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 27179699, дата та час реєстрації 17.12.2004 року, Державний реєстратор: Микитенко Олена Віталіївна (Київської міської державної адміністрації), м. Київ, підстава для державної реєстрації: ухвала КХ-04 10.10.2003 року Святошинське РУ ГУ МВС України в м. Києві, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер 42208939 від 24.07.2018 року, [PERSON] Департамент з питань державної реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), м. Київ, відомості про суб`єктів обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] . Позов мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 29.05.2000 року їй та [PERSON] в рівних долях належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Маючи намір укласти договір купівлі-продажу належної їй частки квартири, дізналась що існує обтяження на все майно, яке належить [PERSON] яке накладено на підставі постанови державної виконавчої служби у Ленінградському районі № 668/5 від 12.02.2003 року та ухвали КХ-04 від 10.01.2003 року Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Знаючи, що у позивача відсутні будь-які боргові зобов`язання перед фізичними чи юридичними особами, вважає, що вищевказані обтяження порушують права приватної власності на нерухоме майно позивача. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.07.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява, якою позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити та розгляд справи провести без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляд справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, якою просить судовий розгляд провести за відсутності представника нотаріальної контори. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 29.05.2000 року [PERSON] та [PERSON] в рівних долях належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] (а.с. 9). Розпорядження органу приватизації № 1732 від 19.06.2007 року «Про уточнення свідоцтва про право власності на квартиру в приватизаційних документах по [ADDRESS] ), було вирішено читати в свідоцтві про право власності на житло, виданого Управлінням справами НАН України, згідно розпорядження № 604 від 20.05.2000 року: [ADDRESS] 13/100 частин кв. [ADDRESS] , заг. Пл. 22,07 кв.м, в/в 3,97 грн. ( а.с.10). Позивач маючи намір укласти договір про відчуження власного нерухомого дізнався, що перешкодою в укладанні такого договору є відомості в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , який накладений на підставі постанови державної виконавчої служби у Ленінградському районі № 668/5 від 12.02.2003 року та ухвали КХ-04 від 10.01.2003 року Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві (f/c/ 11-13)/ Відповідно до ст. 19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. У справі Delcourt v. Belgium суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet у. France суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 і 5 ст. 41 Конституції України: кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, і будь-яка заінтересована особа має право в порядку, визначеному законом, звернутися до суду про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 328 ЦК України чітко прописує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Наведе свідчить про те, що позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження її майна створює перешкоди в його використанні, зокрема, неможливості розпорядитись ним. За таких обставин, позовні вимоги позивача про зняття арешту (заборони) з нерухомого майна підлягають задоволенню.

Outcome: approved