Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

24 липня 2020 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] з вимогами припинити право спільної часткової власності з [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , виділивши в натурі майно та визнати за [PERSON] право власності на приміщення житлового будинку літ. «А» 1-2, 1-3 житлові, загальною площею 25,7 кв.м., житловою площею 25,7 кв.м., прибудова літ. «А1» 1-1 коридор, 1-4 кухня загальною площею 21,3 кв.м., літня кухня літ. «Б», підвал літ. «б», гараж літ. «Г», убиральня літ. «Ж». При цьому позивач зазначає, що він є власником Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] . Власником іншої Ѕ частки є відповідач [PERSON] . Належна позивачу Ѕ частка будинку складається з житлового будинку літ. «А» 1-2, 1-3 житлові, загальною площею 25,7 кв.м., житловою площею 25,7 кв.м., прибудова літ. «А1» 1-1 коридор, 1-4 кухня загальною площею 21,3 кв.м., літня кухня літ. «Б», підвал літ. «б», гараж літ. «Г», убиральня літ. «Ж». Приміщень спільного користування у сторін немає. Позивач бажає реалізовувати свої права власника без згоди іншого співвласника [PERSON] з яким він не зміг дійти згоди щодо виділення частки будинку в натурі. Ухвалою суду від 28.07.2020 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. Ухвалою суду від 10.08.2020 року, у зв`язку з усунення недоліків позовної заяви, було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в спрощеному порядку. Ухвалою суду від 15.09.2020 року розгляд справи відкладено на 26.10.2020 року у зв`язку з неявкою відповідача. 26.10.2020 року позивач надав до канцелярії суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. 04.12.2020 року відповідач подав до суду заяву з проханням залучити до участі у справі [PERSON] . Ухвалою суду від 04.12.2020 року заяву [PERSON] задоволено. У судове засідання сторони не з`явились. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, які є обґрунтованими та правомірними. Судом встановлено, що на підставі ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 21.03.2019 року по справі № 495/1110/19 про затвердження мирової угоди та на підставі ухвали того ж суду від 25.06.2020 року [PERSON] є власником Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] з житлового будинку літ. «А» 1-1 коридор, 1-4 кухня загальною площею 21,3 кв.м., літня кухня літ. «Б», підвал літ. «б», гараж літ. «Г», убиральня літ. «Ж». 30.06.2020 року КП «Білгород-Дністровське БТІ» надало лист-відповідь № 806 [PERSON] згідно з яким повідомляє про наявність технічної можливості виділу Ѕ частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.03.2019 року, зі складу житлового будинку з наданням окремої поштової адреси. Ѕ частка даного житлового будинку складається з: житлового будинку літ. «А» 1-1 коридор, 1-4 кухня загальною площею 21,3 кв.м., літня кухня літ. «Б», підвал літ. «б», гараж літ. «Г», убиральня літ. «Ж». Відповідно до ч. 1ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Як наголошує положення\~ст. 364 ч.1 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності . Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідач відмовився добровільно, в позасудовому порядку вирішити питання про виділ в натурі частки позивача в окремий об`єкт нерухомості шляхом укладення нотаріально посвідченого договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, що зумовило звернення позивача до суду з дійсним позовом. Відповідно до п. п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виходячи з положень ст.ст.183, 364, 370 ЦК України, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній зі сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Відповідно до положення\~ст. 365 ч.1 ЦК України\~право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст.\~364\~ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст.\~181\~ЦК України та п. 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року №1117 "Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них". Таким чином, суд встановив, що існує технічна можливість виділити у власність [PERSON] Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями, як відокремлену частину будинку з самостійним виходом, розташованих за адресою: [ADDRESS] , як окремий об`єкт нерухомості, що не порушуватиме прав відповідача. Відповідно до ч. 2\~ст. 120 ЗК України\~якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно з ч. 4\~ст. 120 ЗК України\~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. За загальним правилом, закріпленим у ч.1\~ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень\~ст. 120 ЗК України\~у поєднанні з нормою\~ст. 125 ЗК України\~слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відмова відповідачів від укладення нотаріально посвідченого договору про поділ житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] в натурі унеможливлює реалізацію позивачем прав на власність, а тому вони підлягають захисту в судовому порядку. Таким чином, виділ в натурі Ѕ частини житлового будинку, яка належать позивачу, є можливим з урахуванням вимог нормативно-технічних актів та відповідає фактичному порядку користування позивачем спільним майном. Виходячи з викладеного суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved