Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за межі України дитини без згоди та супроводу другого з батьків.В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що має спільну з відповідачем, з яким проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу, дитину - [PERSON], [INFO], яку виховує сама з моменту народження. Відповідач у вихованні дитини участі не приймає, змінював місця проживання після припинення шлюбно-сімейних відносин. Рішенням суду відповідача зобов'язано до стягнення на користь позивачки аліментів на утримання дитини, але рішення суду не виконує, та аліменти не платить. Син [PERSON] постійно хворіє та потребує щорічного оздоровлення, яке не можливе в кліматичних умовах України з урахуванням політичної обстановки в країні. На даний час хлопчику поставлено діагноз: перинатальне гіпоксичне ураження ЦНС, ранній відновлювальний період, реконвалесцент НЕК, синдром нервно-рефлекторної збудженості. Син перебуває на «Д» обліку, потребує оздоровлення на чорному морі. Оскільки відповідач самостійно дозвіл на виїзд дитини не надає, просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон України малолітньому [PERSON], [INFO], у супроводі матері - [PERSON] без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини - [PERSON] для відпочинку та оздоровлення. Крім того, просить надати їй дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду малолітнього [PERSON], [INFO], у супроводі матері на строк з 01 травня 2016 року до 01 травня 2017 року без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримує поданий позов та просить його задоволити. Зазначила, що в позовній заяві помилково вказано дату народження її сина [PERSON] [INFO] замість [INFO]. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоч завчасно і належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Представники третіх осіб - органу опіки та піклування Новомосковської районної державної адміністрації, Державної міграційної служби Новомосковського району в судове засідання не з»явились, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. В ч. З ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно виписок із медичної карти хворого діагноз дитини [PERSON] «перинатальне гіпоксичне ураження ЦНС, ранній відновлювальний період, реконвалесцент НЕК, синдром нервно-рефлекторної збудженості.» Перебуває на «Д» обліку. Довідкою Піщанської амбулаторії Новомосковського району № 13 від 29.03.2016 року підтверджується той факт, що [PERSON] за станом здоров»я потребує зміни місця проживання, а також обстеження у невропатолога, дитячого хірурга, нейрохірурга. Потребує стаціонарного лікування в спеціалізованих лікувальних установах. Конвенцією про права дитини (ст. 18) проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч.7 ст.7, ч.2 ст.155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Нормою ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Аналогічну статті 4 вказаного Закону норму містить п.18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, в якому зазначено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою -того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Положеннями п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення певних документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що дитина [PERSON] у зв»язку з хворобою потребує оздоровлення та зміну місця проживання. Обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітнього [PERSON] за межі України для тимчасового перебування, а також обставин, які б могли стверджувати, що такий виїзд буде здійснено всупереч інтересам дитини, у ході розгляду справи не встановлено. Наведені обставини вказують на те, що тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON] за кордон на лікування у супроводі матері відповідає її інтересам. З урахуванням положень ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved