Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Мокрянське лісомисливське господарство» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. В позовній заяві зазначив, що з 15 серпня 2005 року згідно з наказом №532/к від 15.08.2005 року він був прийнятий на роботу в Державне підприємство «Мокрянське лісомисливське господарство» на посаду майстра лісу. Згідно з наказом від 18.09.2008 року №321/к він переведений на посаду лісничого Мокрянського лісництва, а з 28 квітня 2009 року згідно наказу №73/к переведений на в.о. лісничого Мокрянського лісництва. 7 липня 2010 року він переведений лісником Мокрянського лісництва згідно наказу №178/к від 06.07.2010 року. 26 травня 2017 року він переведений лісничим Мокрянського лісництва згідно наказу від 26.05.2017 року №159/к. Згідно наказу №57/к від 22 липня 2020 року він звільнений по ст..40, ч.3 п.3 КЗпП України, на підставі наказу керівника від 17.07.2020 року №92 «Про звільнення з роботи лісничого Русько-Мокрянського лісництва». Як підстава звільнення зазначається п.2.4 наказу Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства від 14.08.2019 року за №50 (було наказано директору підприємства на неналежне виконання своїх службових обов`язків лісничим Русько-Мокрянського лісництва [PERSON] розглянути питання щодо доцільності перебування лісничого на займаній посаді), що не зроблено. В поточному році комісією управління виявлено незаконно зрубаних дерев в кількості 180 кв.м. Пунктом 2.2 наказу Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства від 23.06.2020 року за №37 передбачено притягнути до відповідальності посадових осіб, які не забезпечили виконання своїх функціональних обов`язків. В зв`язку з цим його звільнили по ст. 40 ч.3 п.3 КЗпП України двома наказами, а саме: №92 від 17.07.2020 року та №57-к від 22.07.2020 року. З даним наказами та його звільненням він не згоден, виходячи з наступних причин. Так, згідно наказу №83 від 24 червня 2020 року «Про проведення службового розслідування» встановлено, що спеціалістом відділу охорони та захисту лісу проведено перевірку фактів рубок вказаних в зверненнях [PERSON] в лісовому фонді Русько-Мокрянського лісництва. В результаті перевірки виявлено 180 кв.м. незаконно зрубаних дерев. В даному наказі було вказано провести службове розслідування в.о. інженера по охороні лісу [PERSON] , а саме: з`ясувати як через шлагбаум в ур. « Яновець » безперешкодно вивезена деревина при наявності відео-спостереження: хто чергував, за ким з майстрів лісу закріплена дільниця, однак дане розслідування проведено не було. Більше того, він самостійно виявив незаконну рубку лісу, про що написав доповідну записку ще весною 2019 року. В доповідній записці було вказано, що вирубка деревини проводиться саме на дільниці №4, де матеріально відповідальний є майстер лісу [PERSON] , якого потім звільнили за це, але він вже написав звернення про те, що він сам не знав, де вирубаний ліс і саме через це звернення його було звільнено. Він написав доповідну записку комісії з службового розслідування, де вказав на те, що після його звернення директор ДП Мокрянське ЛМГ Куцин В.М. видав наказ №65 від 07.05.2019 року щодо проведення контрольних ревізій, де головою комісії був призначений головний лісничий [PERSON] , а відповідальним за проведення ревізії в Мокрянському лісництві був призначений [PERSON] . За результатами перевірки ніяких зловживань не було виявлено. Після цього був виданий наказ №66 про повторне проведення контрольних ревізій, де вже було зазначено номер дільниці, за яку він неодноразово повідомляв (№4), де був відповідальний майстер лісу [PERSON] . Але відповідальний за проведення ревізії [PERSON] повідомив, що у зв`язку з несприятливими погодними умовами, комісія не змогла якісно обстежити територію дільниці №4. У зв`язку з цим було видано наказ №77 про продовження контрольних ревізій майстерських дільниць до 25.06.2019 року. Після закінчення перевірки дільниці №4 [PERSON] не надав акт перевірки вказаної дільниці №4. З 1 липня по 15 липня 2019 року він знаходився в черговій відпустці, і після повернення з відпустки, дізнавшись про ненадання [PERSON] актів ревізії м/д №94, де відповідальним був майстер лісу [PERSON] , він особисто подав рапорт (вх.№7 від 16.07.2019 року) про неправомірні дії [PERSON] та наявність самовільних рубок. Після цього було видано розпорядження на начальника ВЛГ [PERSON] , в якому його та в.о. інженера [PERSON] було зобов`язано перевірити інформацію, викладену ним в рапорті. За результатами перевірки були підтверджені факти зловживання [PERSON] на відповідальній йому майстерській дільниці №4. Згідно наказу №98 йому та лісничому [PERSON] оголошено догану, а майстра лісу [PERSON] відсторонено від займаної посади. Після цього він наполягав керівництву на тому, що дану м/д №4 треба ретельніше перевірити, але головний лісничий [PERSON] призупинив перевірку м/д №4, мотивуючи це тим, що даного виявленого лісопорушення та заподіяної шкоди достатньо, щоб зняти з посади його ( [PERSON] ), директора ДП Мокрянське ЛМГ та начальника управління. Згідно наказу №98 йому необхідно було забезпечити прийом-передачу м/д №4. Відповідно до наказу м/д №4 була передана під охорону м/л [PERSON] в зв`язку з тим, що [PERSON] не з`являвся для передачі майстерської дільниці №4, про що свідчить табель виходу на роботу з 01.08.19 року по 12.08.19 року, де в нього є прогули. Він просив комісію про проведення службового розслідування врахувати той факт, що незаконна рубка в кв.24/37 вчинена в 2019 році. Він просив комісію, для проведення незалежного розслідування вивести головного лісничого [PERSON] зі складу комісії, однак цього зроблено не було. В результаті, його звільнено за те, що він сам виявив незаконну рубку лісу, повідомив про це та наполягав на притягненні до відповідальності винних осіб. Саме за заявою майстра [PERSON] , але вже як громадянина, комісія начебто виявила те, про що він повідомляв в 2019 році і за це його звільнено. Як вбачається з копії наказу від 22 липня 2020 року, його звільнено за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладних на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. У цьому випадку відповідач при застосуванні такого крайнього заходу, як звільнення, обмежився лише загальним посиланням на систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків та не врахував положення ч.3 ст. 149 КЗпП, згідно з якими при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Таким чином, вбачається, що відповідач звільнив його без законної на те підстави, а тому, відповідно до положень ст. 235 КЗпП України зобов`язаний поновити його на попередній роботі. Згідно ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Крім того, відповідно до ст. 253 КзПП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Отже, враховуючи те, що в результаті незаконного звільнення йому не було донараховано середньомісячну заробітну плату відповідач при поновлені його на раніше займаній посаді зобов`язаний виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу. Також, вказані дії з боку відповідача є порушення його законних прав на працю, які завдали йому моральних страждань. Моральна шкода, завдана йому в результаті незаконного звільнення, полягає у тому, що відповідач позбавив його гарантованого права на працю та можливості заробляти собі та своїй родині на життя. Вказані незаконні дії відповідача призвели до його моральних переживань, він втратив душевний спокій, постійно перебуває у роздратованому стані, не має засобів для забезпечення належного рівня життя своїй родині. Всі зазначені моральні страждання нанесені йому незаконними діями відповідача можуть негативно відобразитись на його здоров`ю. А тому, відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду в сумі 2000 гривень. З урахуванням збільшених позовних вимог просить суд визнати незаконними та скасувати накази №92 від 17 липня 2020 року, №57-к від 22 липня 2020 року про його звільнення, поновити його на посаду лісничого Русько-Мокрянського лісництва Державного підприємства «Мокрянське лісомисливське господарство», стягнути з Державного підприємства «Мокрянське лісомисливське господарство» на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, за період з 31 липня 2020 року по день поновлення на роботі, а також стягнути 2000 гривень моральної шкоди. Позивач [PERSON] - та його представник [PERSON] в судовому засіданні в позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на викладені у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог обставинах та просять позов задовольнити. Представник відповідача Державного підприємства «Мокрянське лісомисливське господарство» Цубера О.Ю. та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали та пояснили, що [PERSON] звільнено з посади лісничого Русько-Мокрянського лісництва колишнім керівником без погодження з профкомом Державного підприємства «Мокрянське лісомисливське господарство», а тому не заперечують щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] був прийнятий на роботу в Державне підприємство «Мокрянське лісомисливське господарство» з 15 серпня 2005 майстром лісу в порядку переведення з ТзОВ «Бирть», що підтверджується даними його трудової книжки серії [NUMBER] та наказом директора ДП «Мокрянське ЛМГ» №532/к від 15 серпня 2005 року. Згідно наказу директора ДП «Мокрянське ЛМГ» №164/к від 1 вересня 2016 року [PERSON] переведено на посаду виконувача обов`язків лісничого цього ж лісництва. Відповідно до наказу директора ДП «Мокрянське ЛМГ» №159/к від 26 травня 2017 року [PERSON] призначено лісничим Мокрянського лісництва з 26 травня 2017 року. Наказами директора ДП «Мокрянське ЛМГ» №65 від 7 травня 2019 року, №66 від 14 травня 2019 року, №77 від 10 червня 2019 року стверджується, що було створено комісії про проведення контрольних ревізій майстерських дільниць. 23 липня 2019 року винесено наказ директора ДП «Мокрянське ЛМГ» №94 про проведення раптових ревізій лісових обходів (майстерських дільниць) ДП «Мокрянське ЛМГ». Відповідно до наказу директора ДП «Мокрянське ЛМГ» №98 від 29.07.2019 року ДП «Мокрянське ЛМГ» за халатне ставлення до виконання своїх службових обов`язків щодо забезпечення охорони лісу від лісопорушень, виявлення лісопорушників та секвестр деревини від самовільної рубки лісничому [PERSON] оголошено догану. Згідно наказу директора ДП «Мокрянське ЛМГ» №23 від 24.02.2020 року за невиконання вимог п.1 наказу по підприємству від 20.01.2020 рок №5 лісничому [PERSON] оголошено догану. Наказом головного лісничого ДП «Мокрянське ЛМГ» №83 від 24.06.2020 року вирішено провести службове розслідування та вказати лісничому Русько-Мокрянського лісництва [PERSON] на незадовільну роботу відповідальних працівників лісництва по недопущенню вчинення незаконних рубок та їх своєчасному виявленню. Згідно письмових пояснень [PERSON] від 7 липня 2020 року на ім`я комісії службового розслідування, він весною 2019 року звернувся до керівництва Куцина В.М. ДП «Мокрянське ЛМГ» в усній формі про факти незаконних рубок в майстерській дільниці №4, де матеріально- відповідальний був майстер лісу [PERSON] . Після його звернення директор ДП «Мокрянське ЛМГ» [PERSON] видав наказ №65 від 07.05.2019 року про проведення контрольних ревізій, де головою комісії був призначений головний лісничий [PERSON] , а відповідальним за проведення ревізій в Мокрянсьокму лісництві був назначений [PERSON] . За результатами перевірки ніяких зловживань виявлено не було. Після цього був виданий наказ №66 про повторне проведення контрольних ревізій, де вже було зазначено номер дільниці, за яку він неодноразово повідомляв (№4), але відповідальний за проведення ревізій [PERSON] повідомив, що у зв`язку з несприятливими погодними умовами комісія не змогла якісно обстежити територію дільниці №4. У зв`язку з цим, було видано наказ №77 щодо продовження контрольних ревізій майстерських дільниць до 25.06.2019 року. Після закінчення перевірки дільниці №4 [PERSON] не надав акт перевірки вказаної дільниці №4. З 01.07.2019 року по 15.07.2019 року він знаходився в черговій відпустці, і після повернення дізнався про ненадання [PERSON] актів ревізій м/д №4. Він особисто подав рапорт про неправомірні дії [PERSON] та наявність самовільних рубок. Після цього було видано розпорядження на начальника ВЛГ [PERSON] в якому його та в.о. інженера [PERSON] було зобов`язано перевірити інформацію, викладену ним в рапорті. За результатами перевірки були підтверджені факти зловживання [PERSON] на відповідальній йому майстерській дільниці №4. Згідно наказу №98 йому оголошено догану, а майстра лісу [PERSON] відсторонено від займаної посади. Після цього він наполягав керівництву на тому, що дану майстерську дільницю№4 треба ретельніше перевірити, але головний лісничий [PERSON] призупинив перевірку майстерської дільниці №4, мотивуючи це тим, що даного виявленого лісопорушення та заподіяної шкоди достатньо, щоб зняти його з посади, директора ДП Мокрянське ЛМГ та начальника управління. Згідно наказу №98 йому необхідно було забезпечити прийом-передачу майстерської дільниці №4, яка була передана під охорону [PERSON] в зв`язку з тим, що [PERSON] не з`являється для передачі майстерської дільниці №4, про що свідчить табель виходу на роботу з 01.08.2019 року по 12.08.2019 року, де в нього зазначені прогули. 26 червня 2020 року [PERSON] звертався з заявою до першого заступника начальника управління з проханням забезпечити представника Закарпатського обласного управління лісового господарства до проведення службового розслідування, з метою об`єктивного розслідування та виявлення незаконних рубок. 1 липня 2020 року [PERSON] написав письмове пояснення на ім`я головного лісничого ДП Мокрянське ЛМГ [PERSON] про його поїздку 28.06.2020 року в Закарпатське управління лісового та мисливського господарства. Листками непрацездатності №118112 та №085801 стверджується, що [PERSON] був на амбулаторному лікуванні в періоди з 20.07.2020 року по 23.07.2020 року, з 27.07.2020 року по 01.08.2020 року. Табелями обліку робочого часу за липень та серпень 2020 року стверджується, що [PERSON] з 20.07.2020 року по 14.08.2020 року перебував на лікарняному. Згідно наказу головного лісничого ДП «Мокрянське ЛМГ» №88 від 01.07.2020 року [PERSON] відсторонено від службових обов`язків лісничого Русько-Мокрянського лісництва з 02.07.2020 року на період проведення розслідування. Відповідно до наказу головного лісничого ДП «Мокрянське ЛМГ» від 17 липня 2020 року за №92 [PERSON] звільнено з роботи лісничого Русько-Мокрянського лісництва за неналежне виконання своїх функціональних обов`язків, передбачених посадовою інструкцією. В подальшому, 22 липня 2020 року головним лісничим ДП «Мокрянське ЛМГ» винесено наказ №57/к про звільнення [PERSON] з посади лісничого Русько-Мокрянського лісництва 31 липня 2020 року, у зв`язку з систематичним невиконанням, без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього розпорядку, відповідно до ст. 40 ч.3 КЗпП України. Наказом головного лісничого ДП «Мокрянське ЛМГ» №59/к від 28.07.2020 року стверджується, що у зв`язку з тим, що лісничий Русько-Мокрянського лісництва [PERSON] з 20.07.2020 року перебуває на лікарняному, то день його звільнення вважається день виходу ним на роботу з лікарняного. Довідками про доходи [PERSON] за період з 16.08.2019 року по 31.07.2020 року, стверджується, що загальна сума його доходу за вказаний період становить 94759,96 гривень, а в період з 01.03.2020 року по 14.08.2020 року, за винятком аліментів, - 41200,69 гривень. У відповідності до положень частини 5 статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ст.147 ч.1 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. За змістом ст.40 ч.1 п.3 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом також у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення; Відповідно до ст. 43 ч.1 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Як встановлено в судовому засіданні та стверджено представниками відповідача під час судового розгляду згоди профспілковим комітетом ДП «Мокрянське ЛМГ» на звільнення [PERSON] із займаної посади не надавалося. Згідно ст. 235 ч.1 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Беручи до уваги наведене, суд вважає, що накази головного лісничого Державного підприємства «Мокрянське лісомисливське господарство» Михальчич М.М. від 17 липня 2020 року за №92 «Про звільнення з роботи лісничого Русько-Мокрянського лісництва» та від 22 липня 2020 року за №57/к «Про звільнення з роботи [PERSON] », якими [PERSON] звільнено з посади лісничого Русько-Мокрянського лісництва Державного підприємства «Мокрянське лісомисливське господарство» слід визнати незаконними та скасувати, а позивача [PERSON] поновити на попереднє місце роботи - посаду лісничого Русько-Мокрянського лісництва державного підприємства «Мокрянське лісомисливське господарство» з моменту його звільнення, - 17 серпня 2020 року. Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч. 3 п. 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 (далі за текстом - Порядок), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 розділу ІІІ Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. А тому, суд вважає, що з відповідача Державного підприємства «Мокрянське лісомисливське господарство» підлягає стягненню середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу з 17 серпня 2020 року до 24 грудня 2020 року, із розрахунку середньоденної заробітної плати в розмірі 338,83 гривень ((6149,49 грн. (заробіток в липні 2020 року) + 8420 грн. (заробіток в червні 2020 року) : 43 робочих дні), тобто всього на суму 31172 гривні 36 копійок з відрахуванням з цієї суми податку та інших обов`язкових платежів (період не виплати належної заробітної плати з 5 17 серпня 2020 року до 24 грудня 2020 року складає 92 робочих днів: серпень 2020 року - 10 робочих дні, вересень 2020 року - 22 робочих дні, жовтень 2020 року - 21 робочий день, листопад 2020 року - 21 робочий день, грудень 2020 року - 18 робочих дні, загальний розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 31172 гривні 36 копійок (338,83 гривень * 92 робочих дні). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України). Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди, судом встановлено наступне. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Виходячи з положення статті 23 ЦК України, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суду необхідно встановити характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до нещасного випадку чи професійного захворювання. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4(далі по тексту - Постанова Пленуму), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Статтею 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Водночас, п. 13 Постанови Пленуму встановлено, що за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, при визначенні суми моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує характер та тривалість страждань [PERSON] у зв`язку з незаконним звільненням, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 2000 гривень грошового відшкодування моральної шкоди. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача ДП «Мокрянське лісомисливське господарство». Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі і стягнення середньої заробітної плати за один місяць в сумі 7115 гривень 43 копійки з відрахуванням з цієї суми податку та інших обов`язкових платежів.

Outcome: approved