Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державна казначейська служба України про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними діями органу державної влади. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області № 17-2889/16-16-СГ від 13.07.2016 року. Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області. Даний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність було погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного Кодексу України, про що свідчить висновок №746/82-17 від 27.02.2017 р. про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з вказанням в п.10 про погодження як підсумкової оцінки проекту землеустрою. У відповідності до ст.9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державним кадастровим реєстратором було здійснено реєстрацію заяви про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, перевірено відповідність поданих документів вимогам законодавства, здійснено внесення відомостей до Державного земельного кадастру та присвоєно кадастровий номер земельній ділянці площею 1, 413 га, щодо якої розроблено проект землеустрою. Відповідно про реєстрацію даної земельної ділянки свідчить Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5602898322017 від 14.03.2017 року. Згодом, після проведення вищезгаданої державної реєстрації вказаної земельної ділянки, що відбулась за заявою позивача [PERSON] , площею 1,4130 га та присвоєння кадастрового номера цій земельній ділянці № 5624687000:01:014:0050 з Публічної кадастрової карти дана земельна ділянка незаконно зникла. А на місці зареєстрованої в порядку визначеному чинним законодавством позивачем [PERSON] земельної ділянки площею 1,4130 га з`явилась земельна ділянка вже площею 1.45 га з тим же кадастровим номером, який був присвоєний земельній ділянці, зареєстрованій за заявою позивача [PERSON] , а саме 5624687000 :01:014:0050. Власником даної ділянки у відповідному державному реєстрі був вказаний громадянин [PERSON] 19 червня 2018 року Постановою Апеляційного суду Рівненської області по справі №570/2301/17 визнано протиправним та скасовано наказ №17-1510/16-17-СГ від 17.05.2017 року Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки площею 1, 45 га на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району громадянину [PERSON] ; Зобов`язано державного кадастрового реєстратора Відділу у Рівненському районі Міськрайонного управління у Рівненському районі та м. Рівне Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області скасувати записи у Поземельній книзі про зареєстровану земельну ділянку площею 1, 45 га на ім`я громадянина [PERSON] з кадастровим номером 5624687000:01:014:0050 ,що знаходиться на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району. Скасовано державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за громадянином [PERSON] на земельну ділянку площею 1, 45 га з кадастровим номером 5624687000:01:014:0050, що розташована на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району. Дана постанова Апеляційного суду Рівненської області по справі № 570/2301/17 набрала законної сили 19 червня 2018 року. Після набрання законної сили рішенням вищезгаданої апеляційної інстанції та на момент його звернення до суду з даним позовом про відшкодування завданої шкоди, відомості про дану земельну ділянку площею 1,4130 га з кадастровим номером 5624687000:01:014:0050, державна реєстрація якої була проведена 14.03.2017 року за заявою [PERSON] , внаслідок протиправних дій відповідача 1 на публічній кадастровій карті незаконно відсутні. Доказом, що підтверджує ту обставину, як існування та чинність державної реєстрації земельної ділянки площею 1.413 га та з присвоєним кадастровим номером 5624687000:01:014:0050, яка сформована та зареєстрована 14.03.2017 року [PERSON] підтверджено Витягом НВ-5602898322017 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, є Поземельна книга. Про незаконні дії Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, які призвели до незаконного зникнення з публічної кадастрової карти земельної ділянки площею 1,4130 га з кадастровим номером 5624687000:01:014:0050, державна реєстрація якої була проведена 14.03.2017 року за заявою [PERSON] , свідчить акт перевірки Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру від 01.03.2018 року №119/3-18-0.12. В даному акті встановлена обставина щодо неправомірності внесення змін в сформовану заявником [PERSON] земельну ділянку площею 1.413 га та присвоєним кадастровим номером 5624687000:01:014:0050, внаслідок чого утворилась ділянка площею 1.45 га та з тим же кадастровим номером 5624687000:01:014:0050. Протиправні дії Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, які призвели до відсутності відомостей на публічній кадастровій карті та в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку площею 1,4130 га та з кадастровим номером 5624687000:01:014:0050, державна реєстрація якої є чинною згідно Витягу НВ- 5602898322017 з Державного земельного кадастру, незаконно позбавили його можливості завершити процедуру одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства, що прямо передбачено Земельним кодексом України. Відтак, його конституційне право на одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства порушено та знівельовано протиправними діями Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області. Він має в своєму володінні погоджений (згідно висновку №746/82-17 від 27.02.2017 р.) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4130 га та з кадастровим номером 5624687000:01:014:0050, державна реєстрація якої є чинною згідно Витягу НВ-5602898322017 з Державного земельного кадастру та яка була проведена за заявою позивача 14.03.2017р., а відомості про таку земельну ділянку на публічній кадастровій карті та в державному земельному кадастрі незаконно зникли. Тому, фактично, незаконно відсутній об`єкт нерухомого майна, земельна ділянка площею 1,4130 га та з кадастровим номером 5624687000:01:014:0050, яка мала бути передана у порядку визначеному чинним законодавством у власність [PERSON] . Відтак, необхідною підставою для стягнення збитків з держави є факти неправомірних дій державного органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. При цьому, причинний зв`язок між протиправними діями та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настали в результаті протиправних дій Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, підтверджені вищевказаним рішенням суду апеляційної інстанції, яке набрало законної сили, і є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода виступила об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди. Звіт з незалежної оцінки земельної ділянки площею 1,4130 га сільськогосподарського призначення на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району, розробленого ТОВ «Консалтинг-Експерт» 11.03.2019 року свідчить про вартість втраченої земельної ділянки. В судовому засіданні позивач зменшив позовні вимоги, та просить суд стягнути заподіяну йому шкоду у розмірі 760000 гривень. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив суду про обставини, що описані вище. Додав, що його права є порушені, і це зумовило звернення до суду. Виклад правової позиції надав у позовній заяві та додаткових поясненнях. Просить позов задоволити та стягнути на його користь шкоду в розмірі 760 000 грн. Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області позов не визнав. В поданому до суду відзиві вказав, що [PERSON] 13.07.2016 року наказом Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області № 17- 2889/16-16-СГ було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Разом з тим, 29.03.2017 Головним управлінням прийнято наказ №9-17- 951/16-17-СГ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] за тим самим місцем розташування. При цьому зазначив, що вищевказаним рішенням Апеляційного суду Рівненської області у задоволенні позовної вимоги [PERSON] стосовно визнання неправомірними дій Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою [PERSON] та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №9-17-951/16-17-СГ від 29.03.2017 року-відмовлено. Таким чином, судом було підтверджено той факт, що Головне управління, як розпорядник земель державної власності сільськогосподарського призначення, що визначено ч.4 ст. 122 Земельного кодексу України, прийнявши наказ №9-17- 951/16-17-СГ від 29.03.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] жодним чином не порушило особисті права [PERSON] та норми законодавства. Отже, після набрання чинності рішення апеляційного суду склалася ситуація, при якій у двох громадян є чинні рішення про надання їм дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність спірної земельної ділянки Водночас, позивач вказує, що даним рішенням нібито встановлено порушення його права на безоплатну приватизацію земельної ділянки, що не відповідає дійсності, оскільки суд до такого висновку не приходив та не міг прийти. На підставі ч.1 ст.116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених цим кодексом. Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Отже у позивача не виникло ні право власності, ні право користування щодо земельної ділянки, яка є предметом спору. Зазначають, що дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є правовстановлюючим документом на землю та не тягне за собою виникнення будь-яких майнових прав на земельну ділянку. Більше того, законодавством не передбачено підстав для відмови у наданні особі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, якщо раніше вже було надано дозвіл на ту ж саму земельну ділянку іншій особі. Зважаючи на те, що у разі відсутності у Головного управління зобов`язання перед позивачем щодо передачі йому у власність земельної ділянки, відповідно не може бути факту наявності завдання майнової шкоди за не вчинення цих дій Також представник зазначив, що відповідно до положень Земельного кодексу України право на безоплатну приватизацію земельних ділянок в межах норм визначених ст. 121 ЗК України мають усі громадяни України протягом свого життя і це право припиняється лише після його використання. Головне управління не вчиняло жодних дій та не приймало жодних рішень щодо позбавлення громадянина [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельної ділянки, як такого. Тобто, не отримавши спірну земельну ділянку, позивач вправі скористатися своїм правом на безоплатну приватизацію щодо іншої ділянки. Відповідно позивач не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх тверджень про порушення його прав на отримання земельної ділянки. Зважаючи на те, що у позивача право власності на спірну земельну ділянку не виникало взагалі, матеріали даної справи та фактичні обставини справи дають підстави чітко встановити, що позивач не зазнав жодних втрат, витрат та упущеної вигоди відносно даної земельної ділянки, оскільки у нього не виникло майнових прав на неї. Що стосується вартості земельної ділянки, зазначеної у поданому позивачем Звіті, то Головне управління вважає, що даний Звіт не є належним та допустимим доказом обґрунтування наявності шкоди та її розміру в розумінні статей 76,77,78 ЦПК України. Вказаний Звіт розроблений на підставі недостовірних даних наданих оцінювачу [PERSON] , а також розроблений всупереч самій методиці оцінювання, його результати не можуть бути підставою для визначення розміру умовної шкоди. Зважаючи на вищевикладене, просять в позові відмовити. В судові засідання призначені на 02 квітня та 23 квітня 2020 року представник Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області не прибув, надіслав до суду письмові заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням карантину та недопущення поширення вірусної інфекції. В судове засідання на 12 травня 2020 року також не прибув, про час розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надіслав. Представник Головного управління Державної казначейської служби в Рівненській області позов [PERSON] не визнала. Пояснила суду, що Головне управління Державної казначейської служби є органом державної влади, юридичною особою і відповідає лише за виконання своїх зобов`язань та не відповідає за зобов`язаннями інших юридичних та фізичних осіб. Крім того Головне управління Державної казначейської служби в Рівненській області не вступало у правовідносини з позивачем та своїми діями або бездіяльністю не порушувало його законні права та інтереси. А з поданих позивачем матеріалів, на даний момент, незаконність дій органів державної влади судом не встановлена, оскільки, постановою апеляційного суду Рівненської області від 19 червня 2018 року у справі № 570/2301/17, на яку посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, відмовлено [PERSON] в задоволені позову в частині визнання неправомірними дій Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області. Отже, з поданих матеріалів, на даний момент, незаконність дій Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області судом не встановлена, а відтак відсутні підстави для стягнення заявленої шкоди. Вважають, що позивач не довів тих обставин, що завдана матеріальна шкода стала наслідком незаконних рішень, дій або бездіяльності відповідача, адже позивачем лише перераховано обставини, у чому могла полягати шкода, проте кожен зазначений у позовній заяві факт потребує окремого доказування, а також позивач не обгрунтував суму заявленої до відшкодування матеріальної шкоди. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 січня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі.( а.с. 46-47 ) Ухвалою Рівненського міського суду від 03 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського міського суду Рівненської області на 27 лютого 2020 року о 11 год. 30 хв.( а.с. 71-72 ) Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв`язку і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що 13 липня 2016 року наказом Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №17-2889/16-16-СГ [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району. Орієнтовний розмір земельної ділянки - 2 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Виготовлений фізичною особою-підприємцем проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність погоджено відповідним висновком №746/82-17 від 27.02.2017 року.( а.с.9) В подальшому, 14 березня 2017 року державним кадастровим реєстратором відділу у Рівненському районі Міськрайонного управління у Рівненському районі та в м. Рівне Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області зареєстровано заяву [PERSON] про внесення відомостей до Державного земельного кадастру і присвоєно відповідний кадастровий номер земельній ділянці площею 1, 413 га, що розташована на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району, - 5624687000:01:014:0050. Ця обставина засвідчена витягом №НВ-5602898322017 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.03.2017 року, що наданий на заяву від 2 березня 2017 року ЗВ-5603607692017.( а.с.10) Відповідно до ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення зокрема особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Положення ч. 4 ст. 122 ЗК України вказують про повноваження центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статі, у власність або у користування для всіх потреб. Згодом, 29 березня 2017 року, Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області було видано наказ №17-951/16-17-СГ про надання у власність [PERSON] дозволу на розробку документації із землеустрою на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району. Орієнтовна площа становить 1, 45 га. Кадастровий номер ділянки 5624687000:01:014::0050, тобто той самий, що і на ділянку площею 1, 413 га. Отже, наказ Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №17-2889/16-16-СГ від 16.07.2016 року про дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] видано раніше за наказ Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №17-951/16-17-СГ від 29.03.2017 року, яким дозволено [PERSON] розробити документацію із землеустрою на спірну земельну ділянку, - на сім місяців, чим було порушено права позивача. Дані обставини встановлені постановою Апеляційного суду Рівненської області від 19 червня 2018 року у справі № 570/2301/18. Як також встановлено судом, Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 19 червня 2018 року у справі № 570/2301/18 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, треті особи. які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору : підприємець [PERSON] , Новоукраїнська сільська рада Рівненського району Рівненської області про визнання дій непрвомірними та протиправними,скасування наказів та зобов`язання скасувати записи у поземельній книзі та скасування речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ №17-1510/16-17-СГ від 17.05.2017 року Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки площею 1, 45 га на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району [PERSON] . Зобов`язано державного кадастрового реєстратора Відділу у Рівненському районі Міськрайонного управління у Рівненському районі та м. Рівне Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області скасувати записи у Поземельній книзі про зареєстровану земельну ділянку площею 1, 45 га на ім`я [PERSON] із кадастровим номером 5624687000:01:014:0050, що знаходиться на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району. Скасовано державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за [PERSON] на земельну ділянку площею 1, 45 га з кадастровим номером 5624687000:01:014:0050, що розташована на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району. Відмовлено [PERSON] в задоволенні позову в частині визнання неправомірними дій Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою [PERSON] та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №9-17-951/16-17-СГ від 29.03.2017 року. ( а.с. 39-42). Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 19 червня 2018 року встановлено, що порушені права [PERSON] на земельну ділянку підлягають відновленню через визнання протиправним та скасування наказу № 17-1510/16-17-СГ від 17.05.2017 року, зобов`язання скасувати записи у поземельній книзі та скасування дерєжавної реєстрації речових прав на нерухоме майно і їх обтяжень, а правової необхідності додатково визнавати неправомірними дії Головного Держгеокадастру у Рівненській області щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою колегія суддів не знаходить. З огляду на зазначене вище, суд відхиляє доводи представників відповідача в тій частині, що оскільки дії Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області не були визнані неправомірними, то позивач не має права на відшкодування шкоди. З наданого суду скріншоту з відомостями з публічної кадастрової карти вбачається, що відомості в Державному земельному кадастрі про державну реєстрацію земельної ділянки площею 1, 4130 га з кадастровим номером 5624687000:01:014:0050 відсутні, навіть після набрання набрання законної сили постановою Апеляційного суду Рівненської області ( а.с.13) Витягом НВ-5602898322017 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку і поземельної книги підтверджується факт існування та чинність державної реєстрації земельної ділянки площею 1,413 га з присвоєним кадастровим номером 5624687000:01:014:0050 , яка сформована та зареєстрована 14.03.2017 року за [PERSON] ( а.с. 10-11). З акту перевірки Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 01.03.2018 року № 119/3-18-0.12 вбачається, що перевіркою було встановлено неправомірність внесення Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області змін у сформовану [PERSON] земельну ділянку площею 1, 413 га та привоєним кадастровим номером 5624687000:01:014:0050, внаслідок чого утворилась ділянка площею 1, 45 га з тим же кадастровим номером. ( а.с. 31-38) За таких підстав, судом встановлено, на підставі належних та допустимих доказів, що незаконними рішеннями Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області та протиправними діями Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області , які призвели до відсутності відомостей на публічній кадастровій карті та в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку площею 1, 4130 га з кадастровим номером 5624687000:01:014:0050 , [PERSON] було позбавлено можливості завершити процедуру одержання безоплатно у власність земельної ділянки. Статтею 56 Конституції України зазначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого сомоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самловрядування незалежно від вини цих органів Статті 1173, 1174 ЦК України передбачають спеціальні підстави і умови відповідальності при завданні фізичній або юридичній особі шкоди у позадоговірних правовідносинах, які відрізняють їх від інших норм, що містять загальні правила позадоговірної (деліктної) відповідальності у цивільно-правових правовідносинах і полягають у спеціальному суб`єктному складі відповідальних осіб, спеціальній сфері діяльності цих суб`єктів та характері їх дій (владно-адміністративний, юридично-обов`язковий, односторонній). До суб`єктів відповідальності за ст.ст.1173,1174 ЦК України належать створені відповідно до Конституції України, Конституції Автономної Республіки Крим і правових актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Верховної Ради і Ради Міністрів Автономної Республіки Крим органи державної влади і управління, які реалізують надані державою функції та повноваження у сфері управління, а також органи місцевого самоврядування, створені на підставі Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», їх виконавчі органи та посадові або службові особи вказаних державних органів. Сферою застосування зазначених норм є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв`язку з прийняттям зазначеними суб`єктами незаконних рішень, вчинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених Конституцією і законодавством України. Відповідно до ст.ст. 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. На відміну від загальної норми ст. 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми ст. 1173 ЦК України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини органу державної влади та його посадової або службової особи. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти незаконних рішень, неправомірних дій чи бездіяльності цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв`язок між незаконними рішеннями, неправомірними діями чи бездіяльністю і заподіяною шкодою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає цивільну відповідальність за заподіяну шкоду. Саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної влади та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки. Судом на підставі досліджених доказів встановлено протиправні дії Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, які призвели до порушення прав позивача та протиправність прийняття рішень вказаного органу встановлена постановою Апеляційного суду Рівненської області від 19 червня 2018 року у справі № 570/2301/17., що має преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди. Між такими діями відповідача та шкодою, яка полягає у тому, що [PERSON] був позбавлений можливості завершити процедуру одержання безоплатно у власність земельної ділянки встановлений причинний зв`язок, що підтверджено рішенням суду апеляційної інстанції, яке набрало законної сили. Що стосується розміру шкоди, то суд не погоджується з розміром, зазначеним позивачем з наступних міркувань. Відповідно до визначень, що містяться у ст.1 Закону України «Про оцінку земель»: - земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами; - вартість земельної ділянки - еквівалент цінності земельної ділянки, виражений у ймовірній сумі грошей, яку може отримати продавець; - експертна грошова оцінка земельних ділянок - результат визначення вартості земельної ділянки та пов`язаних з нею прав оцінювачем (експертом з питань оцінки земельної ділянки) із застосуванням сукупності підходів, методів та оціночних процедур, що забезпечують збір та аналіз даних, проведення розрахунків і оформлення результатів у вигляді звіту; - економічна оцінка земель - оцінка землі як природного ресурсу і засобу виробництва у сільському та лісовому господарствах і як просторового базису в суспільному виробництві за показниками, що характеризують продуктивність земель, ефективність їх використання та дохідність з одиниці площі; - ціна земельної ділянки - фактична сума грошей, сплачена за перехід прав на земельну ділянку або на подібну до неї земельну ділянку від продавця до покупця; - нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами; - рентний дохід (земельна рента) - дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки; За інформацією згідно проведеного Звіту з незалежної оцінки майна, наявною в матеріалах справи спірна земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Аналізуючи вищезазначені визначення, суд приходить до висновку, що посилання позивача в позові та вимоги про стягнення з відповідачів ринкової вартості втраченої земельної ділянки є недоречним, виходячи з наступного. На стор. 5 Звіту вказана додаткова інформація про земельну ділянку (зі слів замовника), яка не відповідає дійсності, зокрема зазначено, що пряме призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Крім того, виконавець у Розділі «Розрахунок вартості» (стор. 10) вказує: «При застосуванні цього підходу вартість об`єкту оцінки визначається шляхом порівняння вартості земельних ділянок, подібних за функцією використання, умовами продажу, місцем розташуванням, фізичними характеристиками...» Водночас, для порівняння вартості земельної ділянки були відібрані земельні ділянки не сільськогосподарського призначення, а для житлової та громадської забудови, які мають абсолютно різні фізичні характеристики та цілі, для яких їх можна використовувати. Тобто, згідно вимог земельного законодавства використання земель сільськогосподарського призначення не за цільовим призначенням заборонено та тягне за собою адміністративну відповідальність. Отже, зважаючи на те, що вказаний Звіт розроблений на підставі даних наданих оцінювачу [PERSON] , а також розроблений всупереч самій методиці оцінювання, його результати не можуть бути підставою для визначення розміру умовної шкоди. Цивільним процесуальним законодавством встановлено вимоги до доказів, які подаються сторонами. Так, зокрема ст.ст. 77-80 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» регулює проведення ринкової оцінки майна: як рухомого, так і нерухомого. Що ж стосується земельних ділянок, їх оцінка регулюється й іншими законодавчими актами: як загальними - ЗУ «Про оцінку землі», так і спеціальними - зокрема, Порядком нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженим наказом Мінагрополітики України №489 від 25 листопада 2016 року. Згідно з чинним на сьогодні законодавством, розділяють нормативну грошову оцінку земельних ділянок і експертну грошову оцінку земельних ділянок. Відповідно до ст. 13 ЗУ " Про оцінку земль" від 11.12.2003 року ( зі змінами та доповненнями) обов`язкове проведення грошової оцінки земельних ділянок. Експертна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі: - відчуження та страхування земельних ділянок, що належать до державної або комунальної власності, крім випадку, передбаченого абзацом сьомим частини першої цієї статті; - передачі в іпотеку земельної ділянки державної чи комунальної власності відповідно до закону; - визначення інвестиційного вкладу в реалізацію інвестиційного проекту на земельні поліпшення; - визначення вартості земельних ділянок, що належать до державної або комунальної власності, у разі якщо вони вносяться до статутного фонду господарського товариства; - визначення вартості земельних ділянок при реорганізації, банкрутстві або ліквідації господарського товариства (підприємства) з державною часткою чи часткою комунального майна, яке є власником земельної ділянки; - виділення або визначення частки держави чи територіальної громади у складі земельних ділянок, що перебувають у спільній власності; - визначення розміру майнової шкоди збитків власникам або землекористувачам у випадках, встановлених законом або договором; - рішення суду. З матеріалів справи безспірно вбачається, що позивач [PERSON] не був ні власником, ні землекористувачем земельної ділянки, та не існувало жодного рішення суду, у відповідності до якого необхідно було б проводити експертну грошову оцінку. Основна різниця між експертною та нормативною грошовою оцінкою полягає в тому, що в разі проведення експертної оцінки, за основу розрахунку береться середня ринкова вартість землі з урахуванням певних даних ділянки - наявності комунікацій, земельних поліпшень (об`єктів нерухомості), розташування ділянки, а також рівня попиту на купівлю подібних ділянок в певному регіоні тощо. Сама ж процедура проведення оцінки не вимагає складних математичних розрахунків і знань специфіки землевпорядкування. Що ж стосується нормативної грошової оцінки земельних ділянок, то вона з самого початку проводиться землевпорядними організаціями у вигляді техдокументації і розраховується, виходячи з безлічі факторів, у тому числі з якісного складу землі. Нормативна оцінка - це передбачуваний дохід підприємства (або ж фізособи), який воно може отримати за рік використання земельної ділянки. Статтею 201 Земельного кодексу встановлено, що грошова оцінка земельних ділянок визначається на рентній основі. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо. Експертна грошова оцінка використовується при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок. Предметом даного позову є відшкодування шкоди, яка завдана незаконними діями Головного управління Держгеокадастру, у зв`язку з неможливістю одержання позивачем земельної ділянки, яка мала бути ним отримана безоплатно для ведення особистого селянського господарства, а не земельної ділянки для продажу її з метою отримання прибутку. Отже, в даному випадку має застосовуватись нормативна оцінка землі, а не ринкова. Для визначення та розрахунку нормативної оцінки необхідно брати показники із додатка 1 до Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, затвердженого наказом Мінагрополітики від 23.05.17 р. № 262. На виконання постанови КМУ від 07.02.18 р. № 105 «Про проведення загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення (далі - всеукраїнська НГО) та внесення змін до деяких постанов КМУ» було проведено всеукраїнську НГО сільгоспземель за межами населених пунктів, яка затверджена наказом Мінагрополітики від 16.11.18 р. № 552 і набула чинності з 01.01.19 р. Згідно даного Додатку нормативною грошовою оцінкою 1 га землі по Рівненській області визначено 21 938 гривень. Зважаючи на те, що Висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 27 лютого 2017 року, [PERSON] відводилася земельна ділянка безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,4130 га, тому, зважаючи на середню нормативну грошову оцінку 1 га землі по Рівненській області, відшкодуванню на користь позивача підлягає (1,4130х21938=30998 гривень). За результатами розгляду справи №910/23967/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Отже, відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідні органи державної влади (дії якого, за позовними вимогами, призвели до завдання шкоди позивачу), Державна казначейська служба України (орган, який відповідно до закону здійснює повернення коштів з бюджету). Відповідно до підпункту 2 пункту 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою КМУ 03.08.2011 №845 (у редакції Постанови КМУ 30.01.2013 №845, далі - Порядку) - казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Таким чином, територіальний орган Державної казначейської служби України є уповноваженим державою органом, що здійснює списання коштів державного бюджету на виконання судових рішень про відшкодування шкоди, заподіяної юридичним особам, внаслідок незаконних дій (бездіяльності). Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, то вказані витрати ( судовий збір) в розмірі 864 грн. 80 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved