Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON], який помер 06 жовтня 1979 року, трудової книжки заповненої російською мовою 17 листопада 1952 року на імя «[PERSON], [INFO]», посилаючись на наступне. 06 жовтня 1979 року помер його батько [PERSON]. Ним було подано заяву, трудову книжку та інші відповідні документи до Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області для призначення пенсії по втраті годувальника. Однак, йому було повідомлено, що трудова книжка померлого годувальника не може бути врахована для розрахунку стажу для призначення пенсії в разі втрати годувальника так як в вище зазначеному документі прізвище померлого годувальника не співпадає з свідоцтвом про народження померлого годувальника, що не дає можливість визначити факт належності документа. В трудовій книжці прізвище записано як «Каземиров». Тому і постало питання про належність трудової книжки померлому [PERSON], заповненої 17 листопада 1952 року на імя «[PERSON], [INFO]». Зазначає, що встановлення цього факту породжує для нього юридичні наслідки оформлення пенсії по втраті годувальника, а тому і просить заяву задовольнити. У судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] на задоволенні заяви наполягали, посилаючись на обставини викладені в письмовій заяві. [PERSON] підтвердив, що він є дійсно сином [PERSON]. Різне написання їх прізвищ вбачає помилкою. У судовому засіданні представник Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області [PERSON] пояснила, що для призначення пенсії заявникові управління не врахувало трудову книжку заповнену на російській мові на імя «Каземирова Павла Степановича» тільки з тих підстав, що прізвище та по батькові, зазначені в трудовій книжці не відповідають цим же відомостям, зазначеним у свідоцтві про народження заявника. У судовому засіданні вивчені аналогічні письмові пояснення управління ПФ. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність заяву задовольнити, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 234 ЦПК України\~та п. 1 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України, \~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 ч.1 ст.256 ЦПК України передбачено, що \~у судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Крім того, у п. 12\~цієї ж Постанови\~зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 1 січня 2012 року для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей\~45,\~46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. [PERSON], є громадяном України про що свідчить фотокопія його паспорту(а.с.4). [PERSON] є інвалідом 2 групи з дитинства та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується фотокопією пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії ААЕ №731066(а.с.6). Відповідно до фотокопії свідоцтва про його народження, вбачається, що його батьком є [PERSON](а.с.5). [PERSON] помер 06.10.1979, про що свідчить фотокопія свідоцтва про смерть. Прізвище на російській мові написане як «Казимиров».а.с.9). Із фотокопії свідоцтва про звільнення від військового обовязку, вбачається, що там вказано прізвище на російській мові також як «Казимиров Павел»(а.с.8). Проте в трудовій книжці (на російській мові) прізвище [PERSON] вказане як «Каземиров» (а..с.11). Так же зазначене його прізвище в пенсійному посвідченні та довідці про інвалідність. Таким чином, суд, оцінивши належність, достовірність, кожного наведеного вище доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, вважає, що підстави, на які посилається заявник є обґрунтованими. Трудова книжка, заповнена російською мовою на імя «Каземиров Павел Степанович» дійсно належала померлому 06 жовтня 1979 року [PERSON]. Написання його прізвища у трудовій книжці на російській мові як «Каземиров» суд вважає опискою. Встановлення факту, про який просить заявник, необхідне йому для оформлення пенсії по втраті годувальника. Іншим чином, і це доведено, встановити цей факт дійсно неможливо, а тому заява і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved