Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

25 травня 2017 року позивач звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом про встановлення факту належності [PERSON], який помер 04.03.2015, квартири [ADDRESS], а також визнати за позивачем право власності на вказане вище майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В обґрунтування позову посилається на правомірність набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на спірне майно, набуття позивачем в порядку спадкування за законом права власності на це майно та неможливість оформлення нею своїх прав на спадкове майно в порядку спадкування за законом через відсутність державної реєстрації в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Позивач в установлений законом термін звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. У квітні 2016 року постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, оскільки вказана квартира не була зареєстрована її власником. Позивач в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіславши заяву, згідно з якою просив вирішити справу без участі його представника, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 04 березня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с. 8/. За життя [PERSON] належала квартира [ADDRESS]. Так, рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23.02.2015 у справі № 589/233/15-ц за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], померлої 16.07.2014 року в м.Шостка Сумської області /а.с.11/. Рішення суду набрало законної сили 11.03.2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Водночас за життя [PERSON] своє право власності на вказану квартиру в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєструвати не встиг. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Проаналізувавши наведені обставини справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині установлення факту належності квартири [ADDRESS], на праві власності [PERSON], померлому 04 березня 2015 року, підлягають задоволенню, з огляду на правомірність набуття спадкодавцем права власності на дану квартиру, що було встановлено судовим рішенням. При цьому суд враховує наступне. Чинним законодавством України чітко не визначений строк, протягом якого власник зобов'язаний звернутись до відповідних органів з метою здійснення державної реєстрації його прав. Момент такого звернення залежить, зокрема, від волі власника, а здійснення державної реєстрації права власності може відбуватись значно пізніше моменту фактичного набуття або підтвердження такого права особи, що водночас не позбавляє власника його права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). На підставі викладеного, суд доходить висновку, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. Позивач є дружиною [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження /а. с. 7/, однак, на час його смерті була зареєстрована за іншою адресою /а.с.6/. Окрім позивача, спадкоємців [PERSON] першої черги відповідно до вимог ст.. 1261 ЦК України немає. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. В свою чергу, згідно зі ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має, зокрема, дружина. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач, будучи спадкоємцем померлого за законом, звернулася до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину на своє імя на спірну квартиру, але нотаріус відмовив їй у видачі цього свідоцтва через відсутність державної реєстрації спадкового майна - квартири [ADDRESS], в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно.. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що [PERSON] станом на день ухвалення рішення є єдиною спадкоємцею померлого [PERSON], яка в силу вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України прийняла спадщину після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У даному випадку відсутність державної реєстрації спадкового майна в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно свідчить про неможливість отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке його право має бути захищено в судовому порядку. На підставі вищевикладеного суд вважає правомірним позов задовольнити і в цій частині. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за ним, суд залишає судові витрати за фактично понесеними, із стягненням з неї недоплаченої суми судового збору.

Outcome: approved