Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

16.04.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на 2/3 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. № 02-14/115 від 12.03.2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що наявні розбіжності у складі спадщини. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача - Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву, якою просить справу розглянути за її відсутності та проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить 2/3 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.1991 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Єфимовою Т.І. в реєстрі №3668, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №57-27 від 12.11.1991 року, що підтверджено довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» №632 від 12.06.2020 року. Разом із тим, згідно рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської Ради народних депутатів «Про продаж 2/3 часток домоволодіння [ADDRESS] » [PERSON] продано 2/3 частки домобудування [ADDRESS] . Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06.02.2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 2/3 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 11.11.1991 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Єфимовою Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 3995, [PERSON] заповіла все своє майно, яка на день смерті належатиме їй, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до заповіту від 02.08.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Єфимовою Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1/3166, [PERSON] заповіла належну їй квартиру під номером два, розташовану в [ADDRESS] та все майно в ній, [PERSON] . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 48403047 від 13.07.2017 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д., заповіт [PERSON] від 02.08.1996 року, зареєстрований за № 1/3166, не змінювався та не скасовувався. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, немає. Відповідно до ч. 2 ст. 1254 ЦК України - заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. № 02-14/115 від 12.03.2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що наявні розбіжності у складі спадщини. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved