Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

27 травня 2019 року представник позивача - [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: встановити факт постійного проживання позивача з померлим [INFO] [PERSON] в період часу із січня 2000 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; визнати за позивачем у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на прийняту у спадщину та не оформлену земельну ділянку площею 8,39 га, яка розташована на території Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області, право на яку [PERSON] , померлої [INFO] , посвідчене державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ЗП № 002718 , виданим Приазовською районною державною адміністрацією 11 березня 2002 року, реєстраційний номер 5326, з підстав, передбачених ст.ст. 1225, 1268, 1270 ЦК України. Ціна позову 270 764 гривень 15 копійок. Заява обґрунтована тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] в селі Приморський Посад Приазовського району Запорізької області. З 2000 року [PERSON] разом з батьком проживали за адресою: [ADDRESS] . Інших спадкоємців після смерті батька не має. Після смерті [PERSON] позивач продала зазначений будинок та переїхала жити за місцем реєстрації, в місто Мелітополь Запорізької області. До 29 березня 2003 року у зазначеному будинку проживала бабуся позивача, тобто рідна мати батька позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , батько позивача [PERSON] , який постійно проживав із [PERSON] , фактично прийняв спадщину на земельну ділянку площею 9, 39 га, розташовану на території Приморсько-Посадської сільської ради Приазовського району Запорізької області, на сьогоднішній день є територією Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області. Право на земельну ділянку померлої бабусі посвідчено державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ЗП №002718 , виданим Приазовською районною державною адміністрацією 11 березня 2002 року, реєстраційний номер 5326. Позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак 26 квітня 2019 року їй було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки нею пропущений встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини. Окрім того, документами було підтверджено зареєстроване місця проживання батька, яке відрізнялося від її зареєстрованого місця проживання. Також у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, який було втрачено, та земельна ділянка не має кадастрового номеру і не зареєстрована в електронному реєстрі земель. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , який діє на підставі ордеру про надання правової допомоги серії ЗП № 052574, підтримав заявлену позовну заяву за вище наведеними обставинами та просить задовольнити. Представник відповідача Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області в судове засідання не з`явився, в.о.старости с.Приморський Посад Ботіївської сільської ради Перцов П. А. надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника сільської ради. В заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Вислухавши представника позивача, допитавши свідків і дослідивши зібрані у справі докази, приймаючи визнання позову відповідачем, наявні підстави для ухвалення рішення про задоволення вимог, оскільки встановлені наступні обставини та правовідносини. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [INFO] в селі Приморський Посад Приазовського району Запорізької області у віці 88 років померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 01 квітня 2003 року виконавчим комітетом Приморсько - Посадської сільської ради Приазовського району Запорізької області. [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). Із копій довідок Приморсько-Посадської сільської ради Приазовського району Запорізької області № 102 від 27.04.1996 та Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області № 110 2018р., № 137 від 05.09.2019 встановлено, що [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , разом із сином [PERSON] , який є єдиним відомим спадкоємцем після її смерті. Отже, наведені документи підтверджують що [PERSON] є рідним сином [PERSON] , окрім того вони проживала разом за однією адресою, та він є єдиним спадкоємцем після смерті матері. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.05.2005 року. Позивач [PERSON] народилася [INFO] в смт.Приазовське Приазовського району Запорізької області. Місце її проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (копія паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 15 лютого 1996 року Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00022733624 від 26 квітня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб із [PERSON] , [INFO] , та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». [PERSON] дійсно проживав та був зареєстрований з 17.02.2000 року по день смерті за адресою: [ADDRESS] . Звісними спадкоємцями після його смерті є його дочка - [PERSON] , 1870 року народження (довідка виконавчого комітету Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області № 111) В судовому засіданні допитані свідки [PERSON] і [PERSON] , які підтвердили, що через місяць після смерті [PERSON] , [PERSON] переїхала жити до батька [PERSON] , щоб доглядати за ним і проживала разом з батьком в селі Приморський Посад Приазовського району по день його смерті [INFO] . Інших дітей у [PERSON] та [PERSON] не було. Таким чином із досліджених судом вищенаведених доказів достовірно встановлено, що [PERSON] з 29 квітня 2003 року проживала разом зі своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] по день смерті батька - [INFO]. Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 002718, виданого 11 березня 2002 року Приазовської районною державною адміністраціє, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5326, [PERSON] , яка проживає в с. Приморський Посад Приазовського району, на підставі розпорядження голови Приазовської РДА від 01 березня 2002 року № 66 передана у приватну власність земельна ділянка площею 8,39 га розташована на території Приморсько- Посадської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вище наведену земельну ділянку, яку прийняв [PERSON] , однак не оформив у встановленому законодавством порядку. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину)№ 57445194, виданої 05 вересня 2019 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді вище наведеної земельної ділянки, для прийняття якої, згідно матеріалів спадкової справи №42/2019, початої 26 квітня 2019 року приватним нотаріусом Приазовської районного нотаріального округу Коверзнєвим С.В., звернувся єдиний спадкоємець дочка померлого - [PERSON] . Відомості про інших відомих спадкоємців відсутні. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.04.2019 року, приватний нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з пропущенням встановленого строку для прийняття спадщини, передбаченого ст.1270 ЦПК України. Окрім того, після смерті [PERSON] позивачем втрачено оригінал правовстановлюючого документа, а саме державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП №002718, виданим Приазовською районною державною адміністрацією 11 березня 2002 року, реєстраційний номер 5326. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як передбачено ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). (стаття 1216 ЦК України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч.1ст.1225 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Із досліджених доказів, які є належними і допустимими судом достовірно встановлено, що на момент відкриття спадщини спадкодавець [PERSON] мав право на земельну ділянку, але не оформив зазначену спадщину у встановленому законодавством порядку, його право на земельну ділянку не припинилось внаслідок його смерті, позивач [PERSON] , яка являється єдиним відомим спадкоємцем за законом, з 29 квітня 2003 року і на момент смерті батька ( [INFO] ) проживала із ним, у зв`язку з чим та на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Державний акт на право власності на земельну ділянку був втрачений, у позивача наявна лише його копія, а видача дубліката цього документа законом не передбачена, що унеможливлює оформити право власності на землю в нотаріальному порядку. Пунктами 4.12., 4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з ч.2 ст.49 Закону України "Про нотаріат" нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. На підставі ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В розумінні ст.392 ЦК України, право власності спадкоємця [PERSON] на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Одним із завдань цивільного судочинства, відповідно до ст.2 ЦПК України є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту невизнаних прав фізичних осіб. Суд вважає, що оскільки позивачем було доведено факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, підтверджено належність померлій особі [PERSON] права на власність земельної ділянки і, відповідно, право позивача на спадкування, а закон не дозволяє оформлення права власності в нотаріальному порядку без наявності оригіналу державного акту на земельну ділянку, виданого на ім`я спадкодавця, позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Таким чином, наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, а визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved