Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що він є співвласником квартири № 70, розташованої за адресою м. Маріуполь, бул. Шевченка, б.\~309. Іншими співвласниками квартири згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 24.10.2000 року №19102/п були його батьки: батько - [PERSON], який помер 08.07.2002 року, та мати [PERSON], яка померла 11.10.2008 року. Ще одним співвласником квартири є його рідний брат [PERSON], який залучений до участі у справі у якості третьої особи. У квітні 2017 року в процесі оформлення спадщини після смерті батьків позивачу стало відомо, що все його майно, зокрема 1/4 частка квартири, перебуває під арештом на підставі постанови б/н від 14.04.2001 року, винесеної Державною виконавчою службою м. Маріуполя. 07.04.2017 року було направлено адвокатський запит до Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції (зараз - Центральний відділ державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області) про те, чи відкриті виконавчі провадження відносно гр. [PERSON] ([ADDRESS]). Однак згідно з відповіддю Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя при перевірці бази АСВП на виконанні відсутні виконавчі провадження стосовно [PERSON]. Позивач просив скасувати арешт, накладений постановою ДВС 14.04.2001 року на належну йому ідеальну частку - 1/4 частини квартири №70 у м. Маріуполь, бул. Шевченка, бул. 309. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] Представник третьої особи Першої маріупольської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника і вирішення на розсуд суду. Третя особа [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24.10.2000 року №19102/п, виданого Управлінням міського майна м. Маріуполя, зареєстрованого в Маріупольському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 37267 від 13.10.2000 року, позивач є власником 1/4 частки квартири №70 у м. Маріуполь, бул. Шевченка, буд. 309. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вбачається, що на 1/4 частину квартири, яка розташована за адресою: м. Маріуполь, бул. Шевченка, б. 309, кв. 70, та знаходиться у приватній власності [PERSON], накладено арешт (архівний запис), підстава обтяження: постанова Б/Н 14.04.2001, винесена Державною виконавчою службою м. Маріуполя. 02.08.2005 року за реєстровим номером №2245686 реєстратором - Першою маріупольською державною нотаріальною конторою було внесено заборону в Єдиний реєстр електронних заборон на підставі архівного запису, архівний номер: 3038343DONETSK202, архівна дата 07.05.2001. У матеріалах справи міститься інформація Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя про те, що при перевірці бази АСВП на виконанні відсутні виконавчі провадження стосовно [PERSON]. Крім того, у відповіді Першої маріупольської державної нотаріальної контори зазначено, що згідно з інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна арешт на 1/4 частку квартири [ADDRESS], належну [PERSON], було зареєстровано 07 травня 2001 року, № реєстру: 253945-168, Першою державною нотаріальною конторою на підставі постанови Державної виконавчої служби міста Маріуполя від 14.04.2001 року б/н. У звязку з формуванням нового Реєстру заборон відчуження нерухомого майна у 2005 році усі відомості, які були внесені до 2005 року до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна автоматично переносилися до оновленого Реєстру заборон відчуження. Документи, на підставі яких було накладено заборону або арешт на нерухоме майно фізичних або юридичних осіб за 2001 рік було передано на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, який знаходиться у м. Донецьк, вул. Нижнєудинська, 3. Відповідно до п. 1\~Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями»\~визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до\~Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей"\~запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Місто Донецьк також відноситься до цього переліку. Враховуючи зазначене, отримати відомості з Донецького обласного державного нотаріального архіву, який знаходиться у м. Донецьк, наразі неможливо. З урахуванням положень Закону України від 15 квітня 2014 року №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі неможливості надання суду зазначених документів розгляд справи здійснюється за документами і матеріалами (доказами), поданими учасниками судового процесу, якщо вони є достатніми для прийняття відповідного судового рішення. За правилами\~ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»\~арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ч. 6 \~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~у всіх випадках, не передбачених цією статтею, арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, за підсумовуючим аналізом вказаної правової норми суд дійшов висновку, що законодавець пов'язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке було накладено арешт. За змістом ст.\~ 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А відповідно до\~ст. 319 цього Кодексу\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з вищевикладеного вбачається, що на час звернення з позовом до суду наявність відкритих виконавчих проваджень відносно позивача не підтверджується, а арешт на 1/4 частку квартири порушує право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved