Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

21 травня 2018 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем не проживають однією сім'єю. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини їй не надає, участі у вихованні дитини не приймає. Аліменти відповідач нікому не сплачує. У судовоу засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 25% від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред"явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ст. 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 01 листопада 2003 року між сторонами у справі був укладений шлюб. (а.с. 3) Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві 03 березня 2005 року (а.с. 4). Дитина сторін мешкає з позивачем. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 25% від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред"явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини їй не надає. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для його розвитку та життя нарівні з позивачем. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 2 ст. 180 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначення розміру аліментів суд враховує зазначені сторонами дані про особу та майновий стан позивача та відповідача, тому вважає за можливе стягнути аліменти в розмірі 25% від заробітку (доходу) відповідача щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21 травня 2018 року. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 704, 80 гривень.

Outcome: approved