Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

28.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, де просить: В рахунок погашення кредитної заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором № МБИ47 - 07/6 від 05.10.2007 року, яка виникла станом на 17.03.2014 року в розмірі 807 515,19 грн., із них: 107 374,68 грн. - сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту; 15 953,80 грн. - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту; 1 480,57 грн. - сума строкової заборгованості по процентам; 147 635,30 грн. - сума простроченої заборгованості по процентам та 535 070,84 грн. - пеня за прострочення заборгованості по кредиту та відсоткам, звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання ПАТ«Банк «Фінанси та Кредит» права продажу від свого імені будь - якій особі - покупцеві предмету іпотеки, а саме - нежитлового приміщення, загальною площею 267,5кв.м, позначене за планом літерою «А», що знаходиться в будинку [ADDRESS], що розташоване на земельній ділянці площею 237,5 кв.м, право власності або користування якої не оформлено. Визначити початкову ціну вищевказаного предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Надати Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та Кредит» в тому числі, але не обмежуючись: - всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу вищевказаного нежитлового приміщення; - право підпису договору купівлі-продажу вищевказаного нежитлового приміщення; - право підпису документів та заяв від імені [PERSON], необхідних для отримання дублікату правовстановлюючих документів; з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на вищевказане нерухоме майно, для проведення державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за [PERSON] вищевказаного нежитлового приміщення на підставі отриманих дублікатів правовстановлюючих документів; - право на отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, органах Державної реєстрації прав чи органів нотаріату на предмет іпотеки (в т.ч. технічний паспорт); - право отримати в органах Державного реєстру прав власності, нотаріуса, при необхідності у відповідних установах, організаціях, підприємствах незалежно від форм власності та підпорядкування чи органах нотаріату - Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно на предмет іпотеки; - право подавати від імені іпотекодавця [PERSON] в органи Державної реєстрації прав, нотаріусу документи необхідні для здійснення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за [PERSON], згідно отриманих дублікатів правовстановлюючих документів та отримувати такі документи; а також подавати відповідні заяви, документи та отримувати інші документи від імені іпотекодавця, що пов'язані з оформлення права власності на нежитлове приміщення; - право здійснювати будь-які платежі, що стосуються предмету іпотеки; - з метою вжиття заходів щодо забезпечення збереження предмета іпотеки, на період до його реалізації, передати його в управління ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відповідно до вимог ст., ст. 34, 39 Закону України «Про іпотеку». Стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.10.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», був укладений іпотечний договір № МБИ47 - 07/6, посвідчений приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3538. Згідно даного договору відповідач виступив іпотекодавцем за кредитним договором № МБИ47-07/6 від 05.10.2007 року. За умовами якого він отримав кредит у розмірі 125 000,00 грн., під 18,5 річних, строком до 04.10.2022 року (п.п.1.1.1, 2.5 кредитного договору) та передав в іпотеку банку нежитлове приміщення, загальною площею 267,5 кв.м, позначене за планом літерою «А», що знаходиться в [ADDRESS], що розташоване на земельній ділянці площею 237,5 кв.м. Відповідно до п.4 іпотечного договору предмет іпотеки передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних коштів, виданих за кредитним договором МБИ47-07/6 від 05.10.2007 року, процентів за користування кредитом, комісійної винагороди, неустойки як за кредитним договором, так і за іпотечним договором, враховуючи відшкодування збитків, завданих простроченням платежів за кредитним договором, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки у повному обсязі (в тому числі витрати за виконавчим написом), визначеному на момент фактичного задоволення вимог. 05.10.2007 року позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо повернення кредитних коштів, за рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 16.04.2009 року, було стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 155 306,13 грн.. Рішення суду не виконано, заборгованість не погашена. Станом на 17.03.2014 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» становить 807 515,19 грн., із них: 107 374,68 грн. - сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту; 15953,80 грн. - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту; 1480,57 грн. - сума строкової заборгованості по процентам; 147 635,30 грн. - сума простроченої заборгованості по процентам та 535 070,84 грн. - пеня за прострочення заборгованості по кредиту та відсоткам. П.8.4.8 іпотечного договору передбачено право іпотеко держателя на дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки у разу неналежного виконання іпотекодавцем будь - яких умов кредитного договору. 21.01.2014 року банком було направлено рекомендованим листом позичальнику вимога в порядку, передбаченому ст. 35 Закону України «Про іпотеку» про погашення у місячний строк кредитної заборгованості та повідомлено про початок процедури звернення стягнення на заставне майно, у разі невиконання вимог про сплату боргу. Проте, відповідачем заборгованість не погашена. Зазначає, що таким чином, за рахунок предмету іпотеки, належного іпотекодавцю, банк має право шляхом подання позовної заяви до суду задовольнити свої вимоги. Представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відповідача, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до норм статей 629, 610, 612, 625 ЦК України - договір є обов'язковим до виконання; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Судом установлено, що 05.10.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір № МБИ47-07/6, за умовами якого банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, терміновості, платності та цільового використання кредит у сумі 125000,00грн. строком до 04.10. 2022 року зі сплатою 18,5% річних (п.п. 1.1.1.,2.5., 3.1. кредитного договору). Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Забезпечення виконання зобов'язання здійснюється шляхом встановлення спеціальних способів, які стимулюють боржника до належної поведінки, гарантують виконання ним основного зобов'язання з урахуванням інтересів кредитора. Ці способи спрямовані на упередження або зменшення обсягу негатив них наслідків, які можуть настати у разі порушення зобов'язання. Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № МБИ47-07/6 від 05.10.2007 року, цього ж дня між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений іпотечний договір, за яким [PERSON] надав банку в іпотеку нерухоме майно - нежитлове приміщення, загальною площею 267,5 кв.м, позначене за планом літерою «А», яке розташоване в [ADDRESS], що розташоване на земельній ділянці площею 237,5 кв.м, право власності або користування якої не оформлено (а.с.28 - 29). За змістом пункту 8.4.8 указаного іпотечного договору іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання іпотекодавцем будь-яких умов кредитного договору, у тому числі але не обмежуючись переліченим нижче, у разі несвоєчасної чи неповної сплати ануїтетних платежів, несвоєчасного повернення сум зобов'язань за кредитним договором, в тому числі кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки. Право звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває також, якщо іпотекодержатель, відповідно до п. 3.4 кредитного договору, заявить іпотекодавцю вимогу повернути кредит та сплатити проценти, комісійну винагороду до настання строку, зазначеного у п. 3.2 кредитного договору, а іпотекодавець не виконає зазначеного зобов'язання. За пунктом 11.3.1 зазначеного іпотечного договору іпотекодержатель має право задоволення вимог здійснювати шляхом передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання за кредитним договором у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; згідно п.11.3.2. іпотечного договору - продаж іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підстапві договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Як убачається з матеріалів справи, внаслідок неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором станом на 17.03.2014 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» становить 807 515,19 грн., із них: 107 374,68 грн. - сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту; 15 953,80 грн. - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту; 1 480,57 грн. - сума строкової заборгованості по процентам; 147 635,30 грн. - сума простроченої заборгованості по процентам та 535 070,84 грн. - пеня за прострочення заборгованості по кредиту та відсоткам. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнання або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушення. Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства. Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктами 8.4.8, 11, 11.1., 11.2, 11.3, 11.3.1, 11.3.2 іпотечного договору від 05 жовтня 2007 року передбачено іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у разі порушення боржником умов кредитного договору або іпотечного договору. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо повернення кредитних коштів, згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду від 16.04.2009 року, було стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 155 306,13 грн.. Рішення суду не виконано, заборгованість не погашена. При цьому, суд вважає, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки позивач має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь - якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Позивач 21.01.2014 року звертався до відповідача з листом вимогою в якому повідомляв, про те, що у випадку невиконання або неналежного виконання порушеного зобов'язання в тридцятидений строк з дня отримання цієї вимоги, банк зі спливом цього строку розпочне процедуру стягнення на заставне майно, а саме на нежитлове приміщення, загальною площею 267,5 кв.м, позначене за планом літерою «А», яке розташоване в [ADDRESS], що розташоване на земельній ділянці площею 237,5 кв.м. (а.с. 40). Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.41 постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Як вбачається з матеріалів справи сторони в іпотечному договорі в пункті 5 визначили вартість предмету іпотеки в розмірі 168 640,00 грн. (а.с. 28). Згідно п. 8.4.8 договору іпотеки - у випадку неналежного виконання іпотекодавцем будь - яких умов кредитного договору, іпотекодержатель має право вимагати від іпотекодавця дострокового виконання всіх зобов'язань за кредитним договором, а в разі невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Оскільки, ціна предмету іпотеки визначена сторонами в 2007 році і зазначена ціна була актуальною на той час, то відповідно на час реалізації предмету іпотеки суд вважає, що банку необхідно визначитись з оцінкою майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. За змістом ст. 38 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свою вимогу щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі шляхом укладення договорумкупівлі-продажу. Відповідно до процедури продажу, визначеної у ст.38 вищезазначеного Закону, дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для подальшої реалізації. Як роз'яснено у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 225 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Таким чином, у даному випадку при задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, з урахуванням наведених вище роз'яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України, є достатнім для захисту порушеного права іпотекодержателя визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмета іпотеки у порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про виконавче провадження». Внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов'язань перед позивачем, відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та п.п. 8.4.8, 11, 11.1., 11.2, 11.3, 11.3.1, 11.3.2 іпотечного договору від 05 жовтня 2007 року, у іпотекодержателя, позивача по справі, виникло право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в межах вартості предмета іпотеки, оскільки із встановлених судом фактичних обставин та наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що відповідачем було порушено умови кредитного договору та додаткових угод №1, №2 та № 2/1 до кредитного договору № МБИ47-07/6 від 05 жовтня 2007 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Відповідно до процедури продажу, визначеної ст. 38 цього Закону, дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Як вбачається з матеріалів справи в позовній заяві позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки з наданням банку всіх повноважень для здійснення продажу вищевказаного нежитлового приміщення. Згідно п. 2.7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.03.2012 року № 282/20595 передбачено, що якщо рішенням суду або договором про задоволення вимог іпотекодержателя передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, посвідчення таких договорів здійснюється за загальними правилами посвідчення договорів відчуження. Також, згідно із п. 1.7 розділу 1 глави 2 Порядку крім правовстановлюючого документа на житловий будинок, квартиру, садибу та інше нерухоме майно, якщо воно підлягає реєстрації, долучається витяг із Реєстру прав власності на нерухоме майно. Таким чином, на підставі вищевикладеного позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи те, що загалом вимоги банку задоволені на суму в повному обсязі, відповідач має відшкодувати банку судові витрати в розмірі 243,60 грн., відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved