Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання права власності на будинок і земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства. Сторони прийняли спадщину [PERSON] , оскільки вступили в управління або володіння спадковим майно, оскільки проживали разом. Разом з тим між сторонами виник спір щодо розподілу вказаного спадкового майна, у зв`язку з чим позивач, посилаючись на приписи законодавства, що регулює спадкові відносини, звернулася до суду та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с. 28). Відповідач подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову (а.с. 29). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 22 листопада 2000 року серії [NUMBER] (а.с. 5). Позивач є дружиною [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 7 серпня 1971 року серії [NUMBER] (а.с. 11). Відповідач є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 4 лютого 1978 року серії [NUMBER] (а.с. 30). Згідно з довідкою Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 191 від 27 лютого 2019 року [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В будинку проживав разом з дружиною [PERSON] , сином [PERSON] (а.с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до скаладу якої входить: - будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку від 20 грудня 1997 року серії ААК № 670383 (а.с. 6). - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,4349 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 1 червня 2001 року серії [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до змісту листа Черкаського обласного державного нотаріального архіву від 22 квітня 2019 року (вих. № 562/01-24) (а.с. 25), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 21), позивач зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 26). Разом з тим позивач і відповідач не могли оформити право власності на спадкове майно в порядку спадкування з огляду на наявність спору про розподіл майна. Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 14 березня 2019 року (вих. № 261/02-16) позивача повідомлено, що син померлої [PERSON] не бажає укласти договір про поділ спадкового майна, а тому видати свідоцтво про право на спадщину на одного спадкоємця неможливо, та роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 14). Судом встановлено, що на час розгляду справи спір між сторонами про поділ спадкового майна вичерпано, оскільки відповідач на вказане спадкове майно не претендує, а тому позовні вимоги визнає, що підтверджується його заявою (а.с. 29). Оскільки [PERSON] помер [INFO] , відповідно при вирішенні даної справи необхідно застосовувати положення чинного на той час ЦК УРСР. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з положеннями ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимога позивача підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved