Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

18 серпня 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Кам`янка-Бузької міської ради, за участі третьої особи Кам`янка-Бузька нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, в якій позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно, а саме на будинковолодіння [ADDRESS] та право на сертифікат №50 на середню земельну частку (пай) серії ЛВ №013795 від 19.02.1996. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є спадкоємцем за заповітом до майна спадкодавця її бабці, прийняла спадкове майно, проте оформити своє право на має можливості через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Ухвалою суду від 20.08.2021 відкрито провадження в справі, визначено, що розгляд справи проводитиметься за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 30.09.2021 справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її часті, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області в судове засідання також не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, щодо задоволення позову не заперечив. Представник третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача Кам`янка-Бузької\~державної нотаріальної контори в судове засідання не прибула, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. За таких обставин суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Згідно з повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.09.2018, [PERSON] померла [INFO] (арк. справи 54). Як видно з довідки виданої Прибужанівським старостинським округом Кам`янка-Бузької міської ради від 11.07.2019, [PERSON] , яка померла [INFO] дійсно до дня смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , разом з нею проживала та була зареєстрована онука [PERSON] (а.с.17). Відповідно до заповіту посвідченого виконкомом Прибужанівської сільської ради народних депутатів Кам`янка-Бузького району Львівської області, [PERSON] заповіла все своє майно своїй онуці [PERSON] (а.с.11). Разом з тим, як видно з свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 20.11.2007, 20.11.2007 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоюються прізвище [PERSON] (а.с.10). Беручи до уваги вищенаведене, суд встановив, що позивач [PERSON] є онукою померлої [PERSON] та є її спадкоємцем за заповітом. Як видно з довідки виданої Прибужанівським старостинським округом Кам`янка-Бузької міської ради від 11.07.2019, [PERSON] , яка померла [INFO] був виданий сертифікат на Середню земельну частку (пай) серії ЛВ №013795, зареєстрований 19.02.1996 №50 на території Прибужанівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області (арк. справи 16). Вказане вище також вбачається з відповіді на запит від 04.08.2021, де вказано, що за [PERSON] зареєстровано сертифікат на середню земельну частку (пай) №50 серії ЛВ №013795 від 19.02.1996, загальна площа земельної ділянки 2,3 га. (а.с.18). Також, як видно з свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 30.01.1990, будинковолодіння [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, голова якого є [PERSON] (арк. справи 12). А згідно з довідкою виданою Прибужанівським старостинським округом Кам`янка-Бузької міської ради від 11.07.2019, [PERSON] , яка померла [INFO] була єдиним та останнім членом колгоспного двору, який знаходився за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). З листа приватного нотаріуса Приходько Н.М. від 21.12.2019 видно, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, рекомендовано звернутись до суду (а.с.26). Позивач, звертаючись до суду з даним позовом просить визнати за нею право власності на спадкове майно її бабці у вигляді земельної ділянки та право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки позбавлена можливості оформити такі права в нотаріальному порядку. Підставою даного позову в частині спадкування є те, що позивач позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав після смерті своєї бабці, а тому звернулася до суду за захистом своїх прав. Відтак суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими та регулюються Книгою шостою Спадкове право Цивільного кодексу України. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування згідно зі ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як визначено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як встановив суд, позивач є спадкоємцем за заповітом майна [PERSON] . Також суд встановив, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] відноситься право на отримання середньої земельної частки (пай), а також будинковолодіння, яке належить до колгоспного двору та право на яке посвідчено згідно свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 30.01.1990. У Постанові Верховного Суду України N 20 від 22.12.1995р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Так як судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] була головою колгоспного двору, вона була єдиним та останнім членом вказаного колгоспного двору. Враховуючи, що будинковолодіння, яке належала покійній [PERSON] повинне перейти до позивачки після смерті її спадкодавця, то суд дійшов висновку, що [PERSON] підставно просить про визнання за нею права власності на вказане будинковолодіння. За таких обставин, суд дійшов переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових та майнових прав, позивач позбавлена права на таке оформлення в позасудовому порядку, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved