Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

25.07.2019 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва із позовною заявою до фізичної особи-підприємця [PERSON] , в якому просив стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на його користь 3356 грн., сплачених на виконання умов договору № 14/09-РД від 14.09.2018 року; стягнути з відповідача на його користь 3000 гривень моральної шкоди та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 700 гривень. Позовні вимоги обґрунтовуванні тим, що 14.09.2018 року між ФОП [PERSON] та позивачем було укладено договір № 14/09-РД від 14.09.2018 року на поставку полиці кухонної «ВИНСЕН pf130K», довжиною 800 мм. у кількості 1 шт. і декорів Y90R «Оливки зеленые» та «Оливки сине-зеленые» у кількості 3 шт., загальною вартістю 4356,00 грн. з терміном передачі зазначених виробів позивачу до 22.11.2018 року. У якості завдатку за поставку зазначеної кухонної полиці та декорів Y90R у кількості 3 шт. позивач сплатив відповідачу суму 3356,00 грн. Станом на момент звернення до суду відповідач не виконав прийнятих на себе зобов`язань та не передав йому вказані товари, обумовлені договором. Позивач вважає, що своїми діями відповідач порушив права позивача як споживача та завдав йому матеріальних. Крім того, своїми протиправними діями відповідач завдав позивачу моральної шкоди, яка виражена у тому, що через протиправні дії відповідача позивач зазнав сильних душевних страждань. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Дослідженими письмовими доказами по справі встановлено, що 14.09.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу № 14/09-РД від 14.09.2018 року на поставку полиці кухонної «ВИНСЕН pf130K», довжиною 800 мм. у кількості 1 шт. і декорів Y90R «Оливки зеленые» та «Оливки сине-зеленые» у кількості 3 шт., загальною вартістю 4356,00 грн. з терміном передачі зазначених виробів [PERSON] до 22.11.2018 року. Також позивач підписав Договір та заплатив аванс у розмірі 75% від вартості товару, що складало 3356,00 грн., що підтверджується договором-дозамовленням від 14.09.2018 року. Станом на 25.07.2019 року відповідач вимоги договору купівлі-продажу не виконав. Позивач неодноразово звертався на адресу відповідача із вимогою виконання зазначеного вище договору купівлі-продажу або повернення коштів, але на звернення позивача, відповідач не реагує, отриманні від позивача кошти у розмірі 3356,00 грн. добровільно повертати відмовляється. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також від втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст..655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 статті 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Відповідно до\~вимог ч.1\~ст.665\~ЦК Україниу разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Згідно ч.2\~ст.693\~ЦК Україниякщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Відповідно до ст. 698 Цивільного Кодексу України, за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Умови договору, що обмежують права покупця-фізичної особи порівняно з правами, встановленими цим Кодексом та законодавством про захист прав споживачів, є нікчемними. Покупець має право на відшкодування збитків, завданих йому продавцем внаслідок використання ним переваг свого становища у виробничій або торговельній діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до ч.1 ст. 6 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Згідно ч. 4 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. На порушення цієї норми відповідач станом на день подання позовної заяви не повернув сплачені позивачем гроші у якості авансу у розмірі 3356,00 грн. Оскільки відповідач уникає від повернення авансового внеску, вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача авансового внеску в сумі 3356,00 грн. законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Також у позовній заяві позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема, при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Так, моральна шкода може полягати, зокрема в порушенні прав, наданих споживачам (постанова Пленуму ВСУ N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Оскільки права [PERSON] , як споживача, були порушені відповідачем, суд приходить до переконання, що позивач зазнав моральної шкоди. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, враховуючи вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачу душевних страждань, достатнім розміром для компенсації такої шкоди є 3000,00грн. яка і підлягає стягненню з відповідача. Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу. Згідно ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу у разі задоволення позову покладаються на відповідача. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, у зв`язку з розглядом даної справи, адвокатом надано позивачу правничу допомогу у вигляді підготовки позовної заяви на суму 700 грн., у відповідності до умов укладеного 18.07.2019 року договору № 27 про надання правової допомоги та акту наданих послуг від 23.07.2018 року. Згідно роз`яснень, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23- рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-УІ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,42,56ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Надання платної правової допомоги регламентується ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012року (із змінами і доповненнями), згідно ч. 1 ст. 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката з надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Згідно квитанції №43 від 23.07.2019 року позивач сплатив на користь адвоката Алейніка В.А. 700 грн. в рахунок оплати вартості наданих юридичних послуг, а саме складання позовної заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Тому на підставі ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved