Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

15.10.2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], Шевченківського районного відділу ГУ Державної міграційної служби України у Львівській області в якому просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням-квартирою [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вони зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] та являються її власниками. В даній квартирі також зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], які згідно домовленості із власниками являються наймачами даного житла з 2009 року та зареєстровано їхнє проживання в даній квартирі 30.10.2009 року та 23.10.2009 року відповідно, однак не проживають за даною адресою понад три роки, жодної участі в утриманні житла не приймають. Оскільки, позивачі мають намір покращити свої житлові умови шляхом продажу квартири та придбання більш комфортнішого та більшого за розмірами житла, а відповідачі добровільно відмовляються знятись з реєстрації позивачі вимушені звернутися до суду. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини та факти викладені в позові. Просили задаольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції та рекомендованим повідомлення про вручення судової повістки (а.с. 24), заперечень на позовну заяву відповідачами до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, позивачі не заперечують проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Представник Шевченківського РВ у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву в котрій просив розглядати справу у його відсутності. Заслухавши пояснення позивачів, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] - позивачі по справі - власники квартири, а також відповідачі - [PERSON] та [PERSON] - квартиронаймачі. Із наданих в судовому засідання пояснень позивачів вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS]. В квартирі [ADDRESS] не проживають протягом останніх трьох років та з того часу жодної участі в утриманні даної квартири не приймають. Факт не проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] стверджується актом № 144 від 16 грудня 2013 року складеного працівниками ЛКП «Варшавське-407». Як вбачається із заяв (а.с. 7,8) Позивачі звертались до відповідачів із вимогою про намір розірвати договір найму, однак така вимога була залишена відповідачами поза увагою. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім"і, за ними зберігається жиле приміщення на протязі шести місяців. У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (ст. 6) громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання, знявшись з реєстрації за попереднім місцем проживання. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні доведено, що відповідачі без поважних причин понад три роки не проживають в квартирі [ADDRESS].

Outcome: approved