Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

[PERSON], [INFO], звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок по [ADDRESS] належав дідові позивача по материнській лінії - [PERSON]. Згідно Виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8015 від 21.03.2017 року житлове господарство належало [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності №1365 від 15.07.1982 року. Однак, оригінал даного свідоцтва втрачений. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,1980 га. Згідно вищезгаданої Виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» та у відповідності до технічного паспорта, старий житловий будинок, на який видавалося Свідоцтво про право власності, переобладнаний під господарську будівлю, а новий житловий будинок побудований у 1990 році згідно рішення міської ради № 15 від 22.02.1989 року. Відповідно до п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 р.) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва. До часу набрання чинності Цивільним Кодексом України 2003 року та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 11.07.2011 за № 830/19568 (далі - Порядок), документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992р. індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. У відповідності до технічної документації житлове господарство по [ADDRESS] складається з житлового будинку, загальною площею 104,2 кв. м., житловою площею 59,8 кв. м., літньої кухні, стайні, комори, вбиральні, криниці, огорожі та вимощення. [INFO] [PERSON] помер, заповіту не залишив. На час його смерті діяв Цивільний кодекс УРСР 1963р., згідно ст.529 якого при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Дружина спадкодавця [PERSON] померла [INFO]. Згідно довідки Котиківської сільської ради № 267 від 10.05.2017 року на час смерті [PERSON] спільно з ним проживала та вела спільне господарство його дочка, єдина спадкоємиця 1 черги за законом [PERSON] (мати позивача). Після смерті батька [PERSON] з сім'єю продовжувала проживати у житловому будинку, здійснила капітальний ремонт, користувалася предметами домашнього вжитку, обробляла землю, тобто своїми діями вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном і відповідно до ст.549 ЦК України (1963р) є такою, що прийняла спадщину. Проте, Свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не оформила. [INFO] [PERSON] померла, заповітного розпорядження не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є її діти: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]. Батько сторін [PERSON] помер [INFO]. Реалізовуючи свої спадкові права позивач звернувся до Городенківської нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини. Проте, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 10.05.2017 року приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. позивачу відмовлено у видачі документів на спадщину на житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів на нього у спадкодавця. Позивач проживав із спадкодавцем на час її смерті. Фактично вступив в управління спадковим майном: користується спадковим майном на власний розсуд, провів капітальний ремонт будинку, виготовив технічну документацію за власні кошти, обробляє земельну ділянку, тобто своїми діями фактично прийняв спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Вартість спадкового будинковолодіння, згідно Звіту про оцінку ЕТВО «Придністров'я», становить 85800 грн. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивач зазначив, що позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає в повному обсязі. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 14 липня 1984 року райвідділом ЗАГС м. Городенка Івано-Франківської області доводиться, що позивач [PERSON] народився [INFO] в м. Городенка, актовий запис № 119 від 14.07.1984р., його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Про реєстрацію 17.05.1980 р. шлюбу між батьками свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER]. Копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 02 грудня 1954 року райбюро ЗАГС м. Городенка доводиться, що батьками [PERSON], яка народилася [INFO] в с. Котиківка, актовий запис № 43 від 02.11.1954р., є: [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] померла [INFO]. у віці 57 років в м. Городенка, актовий запис № 62 від 31.07.1978 р., що стверджено копією Свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 31.07.1978 року Городенківським райвідділом ЗАГС. [PERSON] помер [INFO] у віці 68 років в м. Городенка, актовий запис № 8 від 14.01.1983 р., що стверджено копією повторного Свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 04.04.2017 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. На час його смерті був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р., за ст. 524 якого спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Ст. 548 згаданого кодексу встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно з ст. 529 згаданого кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Копією Свідоцтва [NUMBER] на право особистої власності на жилий будинок від 15 липня 1982 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської міської Ради народних депутатів Івано-Франківської області, встановлено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами, який розташований в [ADDRESS], дійсно належить [PERSON]; свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Городенківської міської Ради народних депутатів № 43 від 8 червня 1982 р. Довідкою виконавчого комітету Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області № 1320 від 22 грудня 2016 р. доводиться, що [ADDRESS] була переіменована на [ADDRESS] згідно рішення міської ради Городенківського району від 28.02.1991р. Довідкою № 267, виданою 10 травня 2017 року виконавчим комітетом Котиківської сільської ради доводиться, що на час смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: дочка [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO] В управління всім майном [PERSON] вступила дочка [PERSON]. [PERSON] померла [INFO]. у віці 53 років в с. Котиківка, актовий запис № 20 від 15.05.2008 р., що стверджено копією повторного Свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 04.04.2017 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. На час її смерті був чинним Цивільний кодекс України (2003 р.). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На день смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: чоловік [PERSON], [INFO]., сини: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що стверджується довідкою № 268, виданою 10.05.2017р. виконавчим комітетом Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. [PERSON] помер [INFO]. у віці 60 років в с. Котиківка, актовий запис № 30 від 01.09.2016 р., що стверджено копією Свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 01.09.2016 року виконкомом Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Наведене свідчить про те, що позивач, як спадкоємець першої черги спадкоємців за законом, прийняв спадщину, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину приватного нотаріуса Городенківської районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. від 10.05.2017 р. слідує, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла [INFO]., у зв'язку з тим, що остання фактично прийняла спадщину свого батька [PERSON], але юридично її не оформила. Копією Виписки з інвентаризаційних матеріалів № 8015, виданої 21.03.2017р. Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012р. в [ADDRESS] в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 1653 за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок на підставі Свідоцтва про право власності [NUMBER], виданого виконкомом Городенківської міської ради 15.07.1982 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 43 від 8.06.1982 року. Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 92496353 свідчить про те, що відомості про право власності на будинок [ADDRESS] відсутні. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], складеного 23.03.2017 р., встановлено, що житловий будинок збудований в 1990р., господарські будівлі та споруди збудовані в 1900, 1970, 1984 роках. Як вбачається із Звіту про оцінку житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО «Придністров'я» на підставі договору № 117 від 21.04.2017р., ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: [ADDRESS] Городенківського району Івано-Франківської області на дату оцінки - 24.04.2017 р. становить 85800 грн. Копією довідки № 1322, виданої 22.12.2016 року виконавчим комітетом Котиківської сільської ради доводиться, що в господарстві по [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; за господарством числиться земельна ділянка площею 0,1980 га. Через відсутність правовстановлюючого документу, який посвідчує право власності спадкодавця на згаданий будинок, спадкоємець за законом, позивач [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за законом першої черги, права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] судом не встановлено, відповідач не заперечує відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 316,317, 328, 1216, 1221,1223, 1258,1261, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України,

Outcome: approved