Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.01.2012 року стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісячно починаючи з 13.10.2011 р. до досягнення сина повноліття. Згідно довідки відділу ДВС Вільнянського РУЮ про розмір заборгованості по аліментам [PERSON] з 13.10.2011 року по 01.10.2014 року складає 17 790,16 грн.Позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь неустойку за несплачені аліменти у розмірі 5 322,20 грн. Позивач у судове засідання не з"явилась, хоча була повідомлена судом належним чином про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомила своїх заперечень не надала. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судове засідання також не з"явилась, але подала суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив. При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю представника позивача та відповідача на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 18 липня 1997 року по 21 жовтня 2010 рік. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO] (а.с.6). 21 жовтня 2010 року Вільнянським районним судом Запорізької області було винесено рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 18.07.1997 року у відділі реєстрації актів громадського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 589. 19.01.2012 року Вільнянським районним судом Запорізької області було винесено рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їхнього спільного сина в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 13.10.2011 року до досягнення сина повноліття (а.с.8). На даний момент пройшло вже більше двох років з дня пред'явлення позову про стягнення аліментів, жодних виплат після 01.05.2012 року, досі зроблено не було. Таким чином, відповідач не виконує батьківського обов'язку з утримання сина, жодної матеріальної допомоги не надає, хоча знає, що його колишня дружина [PERSON], є інвалідом 2 групи, їй важко самостійно пересуватися та відповідно утримувати сина. На неодноразові прохання [PERSON] допомогти сину, він не реагує. Внаслідок регулярної несплати аліментів, станом на 14.10.2014 р. за відповідачем утворилася заборгованість в сумі 17 290, 16 грн., що підтверджується копією розрахунку заборгованості по аліментам, який був направлений відділом ДВС Вільнянського РУЮ Запорізької області на адресу позивача (а.с.10-11). Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. За загальними правилами відповідальності за прострочення виконання зобов'язання слід виходити із презумпції вини платника аліментів, який прострочив сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Саме на відповідача, який прострочив сплату аліментів, покладається тягар доказування протилежного. Згідно матеріалів справи відповідач з 13.10.2011 р. по 20.10.2014 р. здійснив лише один платіж по заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини у зв'язку з чим на даний час виникла заборгованість у розмірі 5 322,20 грн., крім того не надав суду доказів того, що причини виникнення заборгованості зі сплати аліментів є поважними. З огляду на це, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Виходячи з викладеного, враховуючи розмір заявлених вимог, суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача 5 322, 20 гривень, оскільки відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог.

Outcome: approved