Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами: в 2004 році позивач вступив в зареєстрований шлюб з [PERSON]. На час реєстрації шлюбу у [PERSON] була дочка від першого шлюбу - [PERSON], [INFO]. За період шлюбу у позивача та [PERSON] народилась спільна дитина - син [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 09 березня 2005 року за взаємною згодою з [PERSON] позивача було визнано усиновлювачем [PERSON], [INFO]. Після усиновлення в актовий запис про її народження було внесено зміни, згідно яких прізвище змінено на [PERSON], а по батькові - на [PERSON]. В 2009 році позивач розірвав шлюб з [PERSON], після чого вони стали проживати окремо. Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 23 грудня 2008 року з позивача на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON]. Оскільки [PERSON] зловживала спиртними напоями, у неї відібрали дітей і на підставі рішення Ковельської міської ради від 13 вересня 2012 року № 364 передали під опіку [PERSON] В 2013 році останній звернувся в суд з позовом про стягнення з позивача аліментів на утримання дітей і згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 07 червня 2013 року з позивача було стягнуто на користь опікуна [PERSON] аліменти на утримання дітей по 350 грн. щомісячно на кожну дитину. [INFO] [PERSON] помер і після його смерті опікуном над дітьми було призначено рідну сестру дружини позивача - [PERSON] (відповідача по справі). Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 04 березня 2014 року за позовом [PERSON] з позивача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дітей в такому ж розмірі. В подальшому, рішенням Ковельського міськрайонного суду від 19 березня 2014 року усиновлення позивачем [PERSON], [INFO], було скасовано. Зазначене рішення набрало законної сили. Враховуючи, що на даний час позивач не є усиновлювачем [PERSON], не є її біологічним батьком, а також враховуючи, що він є інвалідом другої групи, отримує незначну пенсію, не має можливості утримувати дитину, просить припинити стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 350 грн. щомісячно, що здійснюється на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 березня 2014 року в справі № 159/664/14-ц (провадження № 2/159/321/14). В судове засідання позивач не з'явився, проте подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак подала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позов визнає повністю. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено наступні обставини. Позивач по справі з 2004 року перебував в шлюбі з [PERSON]. Під час шлюбу, на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду від 09 березня 2005 року він усиновив дочку дружини під першого шлюбу - [PERSON], [INFO], після усиновлення якої їй були змінені прізвище та по батькові, про що внесено зміни в її актовий запис про народження на [PERSON]. В 2009 році шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано. На даний час опікуном над усиновленою позивачем дочкою та сином [PERSON] від спільного шлюбу з [PERSON], призначено відповідача по справі - [PERSON] Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 04 березня 2014 року з відповідача стягнуто в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 350,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 28 січня 2014 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Дані обставини визнаються сторонами та підтверджуються вказаним вище рішенням Ковельського міськрайонного суду від 04 березня 2014 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення аліментів, яке набрало законної сили, а тому не підлягають доказуванню в силу ч.3 ст. 61 ЦПК України. Згідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначення розміру платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміну розміру, строків платежів або звільнення від них. Як вбачається з рішення Ковельського міськрайонного суду від 19 березня 2014 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - [PERSON], Орган опіки та піклування Ковельської міської ради, про скасування усиновлення, усиновлення громадянином України [PERSON], [INFO], малолітньої [PERSON], [INFO], за рішенням Ковельського міськрайонного суду від 09 березня 2005 року скасовано. Зобов'язано Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області внести зміни до актового запису про народження № 400 від 20.06.2002 року, а саме змінити прізвище дитини «[PERSON]» на «[PERSON]», по батькові «[PERSON]» на «[PERSON]», змінити відомості про батька «[PERSON]» на «[PERSON]». Зазначене рішення суду набрало законної сили, що визнається сторонами. Згідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, обов'язок щодо утримання дитини лежить на батьках дитини. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач не є батьком малолітньої [PERSON], тобто у позивача наявні підстави для звільнення від стягнення з нього в користь відповідача аліментів, підстав для продовження стягнення з позивача аліментів на утримання [PERSON] немає, а тому слід ухвалити рішення про задоволення позову про припинення стягнення аліментів. Крім того, згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач [PERSON], звертаючись до суду з позовом про припинення стягнення аліментів, був звільнений від спати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" як інвалід ІІ групи. Дана обставина підтверджується довідкою Управління пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі № 677/08-10-19 від 20 лютого 2014 року. Враховуючи, що за подання позовної заяви про припинення стягнення аліментів станом на 05 травня 2014року (день звернення з позовом до суду) справлявся судовий збір в розмірі 243,60 грн., а позивач [PERSON], на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору як інваліда ІІ групи, в силу вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, дану суму судового збору слід стягнути на користь держави з відповідача. На підставі ст. ст. 10, 60, 61, 79, 88, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 180 Сімейного Кодексу України, ч.4 ст. 223 ЦПК України, суд -

Outcome: approved