Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

22 серпня 2017 року [PERSON] предявила вказаний позов, посилаючись на наступні обста- вини. 12.09.2008 р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Першому відділі РАЦСу Суворовсь- кого районного управління юстиції у м.Одеса. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 09 червня 2017 року за неможливістю сумісного проживання з відповідачем через його негативне ставлення до неї та до дітей, вона вимушена була переїхати з м.Одеси до м.Татарбунари з дітьми. Відповідач не ба- жає добровільно щомісячно утримувати своїх дітей, хоча як батько зобовязаний це робити. Діти знаходяться на її утриманні, тому просила стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно до повноліття старшого сина, потім в розмірі 1/ 4 частини всіх видів доходу до повноліття меншого сина, але не менше встановленого законом мінімуму розміру аліментів на кожну дитину. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її ві- дсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити кло- потання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допо- могою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК Украї- ни, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. З копії свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 083701 (а.с.4) видно, що 12.09.2008 р. Першим відді- лом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м.Одесі за- реєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], 05. 04.1989 р. народження, актовий запис № 784. Згідно копій свідоцтв про народження серії 1-ЖД № 164148 та серії І-ЖД № 495448 (а.с.5-6), у сторін по справі народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], 10. 11.2016 р. народження. Довідкою виконкому Татарбунарської міської ради від 18.08.2017 р. (а.с.7) підтверджується, що на утриманні [PERSON] знаходяться діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою роз- витку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за вихо- вання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, нав- чання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дити- ни, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 27 Конвенції «про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР Ук- раїни № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здіб- ностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпе- чення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч.ч.2,3 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд виз- начає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою ди- тиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досяг- ла повноліття. Пленум Верховного Суду України у п.17 своєї постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. № 3, розяснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наяв- ність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повно- літніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які знаходиться на утриманні матері, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Тому суд вважає за можливе та необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь пози- вача на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення повноліття сина [PERSON], тобто до 27.02.2027 р., потім в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу що- місячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина [PERSON], тобто до 10.11.2034 р. Як передбачено ст.191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову, тобто у даному випадку з 22.08.2017 р. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 640 грн., відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved