Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

21 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит», 06.03.2017 р. уточнив первісно заявлені позовні вимоги, і просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 42398 грн. 91 коп.,\~посилаючись на те, що він з 01.07.1998 р. перебуває у трудових правовідносинах з КДНВП «Кварсит». Починаючи з березня 2015 року, в порушення ч.1 ст.115 КЗпП відповідач став виплачувати йому заробітну плату нерегулярно, внаслідок чого станом на 21.02.2017 р. за відповідачем утворилась заборгованість із заробітної плати, яка дотепер йому не виплачена. Спору щодо суми заборгованості по заробітній платі немає. Позивач [PERSON], повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність з посиланням на підтримання позову. Представник відповідача - Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» [PERSON] у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність з посиланням на невизнання позову з підтриманням письмових заперечень проти позову про таке: Позивач [PERSON], перебуває у трудових відносинах з Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит» з 01.07.1998 р. по теперішній час. Дійсно, заборгованість КДНВП «Кварсит» з заробітної плати перед [PERSON], який перебуває у трудових відносинах з Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит» з 01.07.1998 р. по теперішній час, станом на 01.03.2017 р. складає 42398 грн. 91 коп. Щодо поважності причин не проведення розрахунку по заробітній платі з Позивачем слід зазначити про наступне: Згідно зі ст.4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно частина перша статті 9 Цивільного кодексу України кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема, до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Положення пункту 1 частини першої статті 263 ЦК України, якою визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат/висновок про такі обставини протягом семи днів з дня звернення субєкта господарської діяльності за собівартістю. Відповідач є вузько спеціалізованим підприємством по виготовленню, як основного виду продукції, виробів військового призначення та входить у склад Державного концерну „Укроборонпром. Загальний обсяг виготовлення продукції військового призначення від загального обсягу виготовлення продукції відповідачем становить майже 98%. Відповідач до 04.04.2014 р. здійснював поставку виробів військового призначення на територію Російської Федерації на підставі Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про виробничу і науково-технічну кооперацію підприємств оборонної галузі промисловості від 18.11.1993 р., що підтверджується Посвідченням про реєстрацію № 793/04/2016 від 04.02.2013 р. Вказані вище вироби внесені до річного Переліку товарів військового призначення та відвантажувалися згідно Разового дозволу № 28201000 від 30.01.2014 р., виданого Державною службою експортного контролю України. Таким чином впродовж 2014 року основним джерелом фінансування Відповідача було надходження грошових коштів за реалізацію виробів військового призначення, які експортувалися на територію Російської Федерації. Починаючи з другого кварталу 2014 року, у звязку з проведенням антитерористичної операції та враховуючи лист Державного концерну „Укроборонпром вих. № ІЮР 12.0-3287 від 04.04.2014 р., відвантаження виробів військового призначення та подвійного використання Відповідачем до Російської Федерації зупинено. Виходячи з вищенаведеного, основною причиною виникнення затримки по виплаті заробітної плати позивачу є тяжке фінансове становище підприємства і відсутність грошових коштів, внаслідок державної заборони експорту продукції КДНВП „КВАРСИТ на територію Російської Федерації. Цей факт свідчить про те, що ці події є перешкоджанням для відповідача в належному виконанні своїх обов'язків перед, зокрема, позивачем, що виключає вину Підприємства. Висновком Донецької торгово-промислової палати від 27.05.2014 р. № ЮО-28/12-12/03 підтверджено, що невиконання Відповідачем постачання продукції на територію Російської Федерації зупинено у звязку із настанням для Відповідача обставин непереборної сили, та ці обставини перешкоджають своєчасному виконанню договірних та податкових зобовязань. Таким чином, затримка відповідачем виплати позивачу заробітної плати з березня 2015 року по грудень 2015 року у строки, зазначені в ст.115 КЗпП України, сталася не з вини Відповідача, а внаслідок настання та дії форс-мажорних обставин. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов такого. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.07.1998 р. перебуває у трудових відносинах з Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит», що підтверджено відповідними записами у трудовій книжці позивача (копія на а.с.9-12). За приписами ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. В порушення ч.1 ст.115 КЗпП України відповідачем з квітня 2015 року виплата позивачу заробітної плати затримується: як вбачається з довідки КДНВП «Кварсит» №1-84 від 01.03.2017 р. (а.с.24) сума заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] за період квітень-листопад 2015 року, січень 2016 року, грудень 2016 року - січень 2017 року складає 42398 грн. 91 коп. Тож з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати в зазначеній сумі, позов - задоволенню в повному обсязі. При цьому суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача щодо правомірності невиплати позивачу заробітної плати з огляду на обставини непереборної сили, що привели до невиконання КДНВП «Кварсит» зобовязань по виплаті позивачу заробітної плати, за таких підстав: Право на заробітну плату та своєчасне одержання винагороди за працю гарантоване Конституцією України (стаття 43) та захищається законом. Діючим законодавством не передбачена можливість невиплати винагороди за працю за будь-яких обставин, в тому числі внаслідок непереборної сили. Використання відповідачем праці позивача за умов її не оплати має ознаки примусової праці, що з огляду на закріплені статтею 43 Конституції України гарантії є неприпустимим. За наведених підстав, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача судовий збір на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України у розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved