Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

16.09.2019 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом і просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22.05.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., реєстровий номер 11498. Посилається в позові на те, що відносно неї приватним виконавцем виконавчого округу міста Киева Лановенко Людмилою Олегівною відкрито виконавче провадження № 59421765, на підставі виконавчого напису № 11498, посвідченого нотаріусом КМНО Харою Н.С. Позивачка зазначає, що про відкриття виконавчого провадження їй стало відомо коли у неї почали відраховувати кошти з пенсії. У подальшому, як вказує позивачка, вона отримала лист із постановою про відкриття виконавчого провадження та копію виконавчого документа (виконавчий напис нотаріуса із заявою про відкриття рахунку в банку). Вказує, що в ПАТ «Дельта банк» вона дійсно отримувала банківську картку та мала картковий рахунок. На час скасування банківської ліцензії (03.03.2015 року) у неї заборгованості перед ПАТ «Дельта банк» не було. Зазначає, що після скасування у ПАТ «Дельта Банк» банківської ліцензії їй декілька разів телефонували з різних фірм та пропонували сплатити неіснуючу заборгованість перед ПАТ «Дельта Банк», на що вона пропонувала надіслати їй письмову претензію. Вказує, що жодних письмових претензій з приводу заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк» вона не отримувала, жодних письмових доказів уступки (переведення) прав кредитора їй надано не було. Як вважає позивачка, жодної безспірної заборгованості не було. Посилаючись на ст. 87, ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат", Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 20/5 від 03.03.2004, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 зазначила, що з отриманих нею документів їй стало зрозуміло, що нотаріусу було надано оригінал кредитного договору та договору про відступлення права вимоги. Однак, як вказує позивачка, нотаріусу не було передано документів, якими підтверджується безспірність переданої вимоги та час виникнення заборгованості. Вважає, що за таких обставин нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, тому зазначений виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Зазначає, що відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1172 для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов 'язання. Вказує, що належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Щодо наявності заборгованості по кредиту, позивачка зазначає, що станом на 03.03.2015 (на час ліквідації банківської ліцензії) у неї не було перед ПАТ «Дельта Банк» жодних боргів. Вказує, що з 03.03.2015 її картковий рахунок не працює у зв`язку із процедурою ліквідації банку. Позивачка зазначає, що її банківська картка була чинна до 03.03.2015. Вказує, що строк дії договору відкриття рахунку та дії картки встановлено нотаріусом не було. Як вважає позивачка, з часу анулювання банківської ліцензії - 03.03.2015 завершився строк дії її банківської картки. Посилаючись на ст.88 ЗУ «Про нотаріат», позивачка зазначила, що з 03.03.2015 по 02.05.2019 минуло більше чотирьох років, тож строк позовної давності сплив, що свідчить про те, що будь-які вимоги не є безспірними. Вказує, що відступлення права вимоги не змінює загальний строк позовної давності та не є підставою для його обчислення з початку. Зазначає, що нотаріусом було вчинено виконавчий напис на підставі заяви № 002- 15306-040913 поданої позивачкою до ПАТ «Дельта-банк», яка, на думку позивачки, не є договором кредиту, не містить всіх істотних умов договору в тому числі щодо відсотків, пені, тощо. Вважає, що вищевказані обставини є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 11498 від 22.05.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» грошових коштів у сумі 13 055 гривень 39 коп. Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року в справі було витребувано докази. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу та третім особам копію позовної заяви з додатками. Відповідачу був наданий строк для надання відзиву, а третім особам - для надання письмових пояснень щодо позову. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа - приватний нотаріус Хара Н.С. пояснень на позов також не подала, на виконання ухвали суду від 19.09.2019 надіслала належним чином завірені копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис № 11498 від 22 травня 2019 року. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. пояснень щодо позову також не подала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04 вересня 2013 року позивач [PERSON] подала до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заяву № 002-15306-040913, відповідно до якої позивачу встановлено ліміт кредитної лінії в розмірі 15000,00 грн. строком на 364 календарних дні.(а.с.12). Згідно договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 31/К від 06 жовтня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» відступило новому кредитору - ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» права вимоги банку (а.с.34-35). Право вимоги згідно заяви № 002-15306-040913 від 04.09.2013, що укладена з АТ «Дельта Банк» перейшло до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на підставі договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами № 31/К, укладеного 06.10.2017 між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості в сумі 13 055,39 грн. за період з 06.10.2017 до 17.05.2019 та 650,00 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріуса. Згідно заяви ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 17.05.2019 року № 157, ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» просило вчинити виконавчий напис на кредитному договорі № 002-15306-040913 від 04.09.2013. Згідно витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 31/К від 06.10.2017, укладеного між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» та ПАТ «Дельта Банк» сума заборгованості [PERSON] станом на 06.10.2017 складає 13 055,39 грн. З повідомлення про вчинення виконавчого напису від 09.04.2019 адресованого [PERSON] вбачається, що після спливу 30 календарних днів з дати направлення повідомлення, за заявою ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на кредитному договорі № 002-15306-040913 від 04.09.2013 буде вчинено виконавчий напис нотаріуса та зазначено вимогу, що у строк не пізніше 10.05.2019 [PERSON] необхідно сплатити заборгованість у розмірі 13 955,39 грн. 22 травня 2019 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис за № 11498, за яким було запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором № 002-15306-040913 від 04.09.2013 укладеного між позивачем та ПАТ «Дельта Банк». З виконавчого напису вбачається, що період, за який проводиться стягнення - з 06.10.2017 по 17.05.2019. Сума заборгованості за виконавчим написом складає 13 055,39 грн., з яких: -10 724,61 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; - 2 330,78 грн. - проценти за користування кредитом; Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. на підставі вказаного виконавчого напису № 11498 від 22.05.2019 винесено постанову (ВП № 59421765) про відкриття виконавчого провадження про стягнення на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в розмірі 13 055,39 грн. (а.с.11). Звертаючись до суду з позовом позивачка [PERSON] посилалася на те, що на дату вчинення виконавчого напису, заборгованість не була безспірною, зазначаючи, що після скасування у ПАТ «Дельта Банк» банківської ліцензії їй декілька разів телефонували з різних фірм та пропонували сплатити неіснуючу заборгованість перед ПАТ «Дельта Банк», на що вона пропонувала надіслати їй письмову претензію. Зазначає, що жодних письмових претензій з приводу заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк» вона не отримувала, жодних письмових доказів уступки (переведення) прав кредитора їй надано не було, вчиняючи виконавчий напис від 22.05.2019 № 11498, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушено норми статті 88 Закону України «Про нотаріат». Так, станом на день вчинення виконавчого напису відповідачем не було надано нотаріусу усіх належних та визначених законом документальних доказів існування у [PERSON] заборгованості в сумі 13 055,39 грн., у зв`язку з чим виконавчий напис від 22.05.2019 № 11498 вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат». Також під час вчинення виконавчого напису від 22.05.2019 року № 11498 не враховано строку позовної давності, який визначений законом, і в межах якого нотаріус має право задовольнити вимоги заявника. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст.88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким же чином врегульовано дане питання і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст. 89 Закону у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Аналогічна інформація викладена і в підпунктах 2.1, 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до п. 1 даного Переліку для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, при здійсненні своєї діяльності нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, з точки зору ст.88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у числених постановах Верховного Суду, а саме: від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15, № 369/6415/17 від 26 лютого 2020 року та інших, які мають враховуватися судом у порядку виконання судом вимог ч.4 ст.263 ЦПК України. На думку Верховного суду в постанові № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, розрахунок заборгованості, зроблений банком, з урахуванням положень Переліку документів, не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 002-15306-040913 від 04.09.2013, станом на 17.05.2019 заборгованість складала 13055,39 грн. без зазначення періоду, за яким виникло забов`язання. Одночасно в заяві про вчинення виконавчого напису від 17.05.2019 № 157, відповідач вже зазначає, що стягнення заборгованості проводиться за період з 26.01.2018 по 17.05.2019. Крім того, як вбачається з витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 31/К від 06.10.2017, що вже на 06.10.2017 за [PERSON] існувала заборгованість у розмірі 13 055,39 грн., що свідчить про відсутність безспірності заборгованості боржника. Крім того, в матеріалах, надісланих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у місті Києві Харою Н.С., на підставі яких був вчинений виконавчий напис № 11498 від 22 травня 2019 року міститься повідомлення про вчинення виконавчого напису № 9174720 від 09.04.2019, яке адресовано [PERSON] , однак факт направлення та отримання [PERSON] вищезазначеного повідомлення не підтверджено жодними доказами. Враховуючи ці обставини та вимоги ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17. З наданих відповідачем приватному нотаріусу документів для вчинення виконавчого напису вбачається, що, будь-яких вимог до позивача про усунення порушень ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» не пред`являв. Будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості по наданій товариством нотаріусу заяві та розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має саме товариство, як стягувач, при зверненні до нотаріуса. Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, спірності заборгованості позивача перед банком, не спростованої відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768, 40 грн.

Outcome: approved