Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

[PERSON] 13.03.2017 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який був розірваний 10.02.2016 року, від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який наразі час проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Зазначила, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину, взагалі не надає будь-яку матеріальну допомогу родині, не цікавиться як зростає його дитина, знаючи, що неповнолітній син потребує постійної батьківської уваги і допомоги та значних коштів на його утримання, так як кошти необхідні для придбання для нього продуктів харчування, одягу, взуття, ліків та інше. Зазначила, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, інших утриманців у нього немає, аліментів більше нікому не сплачує, стан здоров'я останнього добрий. Вказала, що вона неодноразово зверталася до відповідача із проханням допомагати їм з сином матеріально, але останній усі її прохання проігнорував, отже угоди про добровільну сплату аліментів між ними не було досягнуто. Посилаючись на те, що відповідач ніяким чином не приймає участі у вихованні дитини, не надає своїй дитині матеріальної допомоги, офіційно ніде не працює, просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи із дня подачі цього позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з'явилася, подавши попередньо до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримавши заявлені вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем реєстрації згідно адресної довідки (а.с.11,12), вдруге не з'явився в судове засідання, причин своєї повторної неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи заперечень проти позову до суду не представив. Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про можливість постановлення рішення в порядку заочного розгляду справи, так як згідно вимог ч.3 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, суд доходить наступного. Відповідно до вимог ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Так, згідно копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10.02.2016 року (а.с.5) шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4) вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], на утримання якого позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача. Згідно довідки №1192 від 13.03.2017 року Квартального комітету "Кавказ" (а.с.6) [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], разом з синами: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені у відповідності до вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються. На підставі наведених доказів в судовому засіданні встановлено наявність визначених матеріальним законом зобов'язань відповідача [PERSON] щодо надання утримання своїй неповнолітній дитині [PERSON], [INFO], вказане позивачем невиконання яких у добровільному порядку відповідачем ні в який спосіб не спростовано. Також останнім не заявлено та недоведено суду обставин стосовно своєї непрацездатності, незадовільного стану власного здоров'я чи наявності на його утриманні інших осіб. За таких підстав вимоги позивача стосовно необхідності стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини є достатньо аргументованими та відповідають матеріальному закону, передусім, положенням Конвенції про права дитини, що є складовою національного законодавства, передбачаючи пріоритет судового захисту відповідних прав неповнолітніх осіб, тобто визначення необхідності першочергового забезпечення відповідачем належного та достатнього утримання своєї неповнолітньої дитини, що з урахуванням спільного обов'язку батьків, визначатимуть відповідну частку відповідача у наданні утримання неповнолітній дитині в межах половини визначеного законом прожиткового мінімуму кожного з них, надто з огляду на наявність на утриманні позивача загалом двох неповнолітнвіх дітей, та за відсутності будь-яких заперечень відповідача, незаявлення та недоведення останнім обставин стосовно незадовільного стану власного здоров'я чи наявності на його утриманні інших осіб, з урахуванням чого даний позов підлягає задоволенню. У відповідності до п.1. ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 640 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо вимог майнового характеру. Враховуючи викладене,

Outcome: approved