Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що їй належить 61/100 частини будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування 19/100 частини будинку від 12.04.1979 року, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою 12.04.1979 року за №7600, зареєстрованого у Білоцерківському БТІ 20.04.1979 року та на підставі договору дарування 42/100 частини будинку від 14.08.2007 року, посвідченого Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою 14.08.2007 року за №3-1604, зареєстрованого у Білоцерківському БТІ 05.09.2007 року. Однак, в договорі дарування від 12.04.1979 року були допущені помилки, а саме по батькові її батька зазначено « [PERSON] », що не збігається з його свідоцтвом про смерть, яке видавалось на підставі його паспорта, де зазначено по батькові «[PERSON]», крім того, у вказаному договорі дарування помилка в прізвищі та імені заявниці, у зв`язку з неправильним переведенням з російської на українську мову та відсутності технічних можливостей на період укладення договору, через використання друкарських машин, а саме зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Вказані помилки, на теперішній час перешкоджають заявниці вільно розпоряджатися належним їй майном, а тому, заявниця просила суд встановити факт належності їй договору дарування від 12.04.1979 року 19/100 частини будинку за адресою [ADDRESS] , посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою 12.04.1979 року за №7600, зареєстрованого у Білоцерківському БТІ 20.04.1979 року. Заявниця в судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання свого представника не направила, про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 19/100 частини жилого будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування від 12.04.1979 року, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою 12.04.1979 року за №7600, зареєстрованого у Білоцерківському БТІ 20.04.1979 року. Однак, прізвище та ім`я заявниці зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Крім того по батькові даритель зазначений як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] » Як вбачається з паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Міським відділом №1 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області 10.08.1999 року на ім`я [PERSON] , її прізвище та ім`я зазначено - « [PERSON] ». Крім того, в дублікаті довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 01.10.2001 року, в договорі дарування частки житлового будинку від 14.08.2007 року серії ВЕТ №993140 , в витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15821421 від 05.09.2007 року, в державному акті про право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , прізвище та ім`я заявниці українською мовою - « [PERSON] ». Разом з тим, в свідоцтві про смерть [PERSON] та в договорі дарування частки житлового будинку від 14.08.2007 року серії ВЕТ № 993140, в витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15821421 від 05.09.2007 року, його по батькові вказано « [PERSON] ». [PERSON] звернулась до Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори стосовно внесення виправлень в договір дарування 19/100 частки житлового будинку по [ADDRESS] , посвідчений Білоцерківською державною нотаріальною конторою 12.04.1979 року, виданого на ім`я заявниці, однак їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 6 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Як роз`яснено в листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. У вказаному листі Верховного Суду України також зазначено, що заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: - особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй. Той факт, що договір дарування 19/100 частини будинку від 12.04.1979 року, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою 12.04.1979 року за №7600, зареєстрованого у Білоцерківському БТІ 20.04.1979 року, належить саме заявниці, підтверджується наданими до суду доказами. Встановлення факту належності заявнику зазначеного правовстановлюючого документу має значення для того, щоб у повному обсязі розпоряджатися своїм майном, оскільки договір дарування частини жилого будинку є основним документом, що підтверджує право власності. Оскільки встановити даний факт іншим способом, окрім судового неможливо, аналіз зібраних по справі доказів та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, що передбачено ч.1 ст. 315 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved