overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

18.12.2014 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] уклав із ПАТ КБ „ПриватБанк" кредитний договір. У порушення умов цього договору від відповідача не надходять платежі по кредиту та проценти за користування ним, у зв'язку із чим виникла заборгованість у сумі 14883,62 грн., яку і прохає стягнути із відповідача та судові витрати у розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав письмову заяву якою прохав провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з огляду на наступне. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 23.06.2008 року [PERSON] уклав із ПАТ КБ „ПриватБанк" договір згідно якого отримав кредит у розмірі 8000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором відповідач перед банком станом на 31.10.2014 р. має заборгованість у сумі 14883,62 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 2 ст. 1054 до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. Так, згідно із ч. 1 ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання який установлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує із другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

18.12.2014 р. позивачка звернулася з даним позовом до суду, де в своїх вимогах покликається на те, що 26.02.2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС Тернопільського МУЮ. Актовий запис № 218. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO] Підставою для звернення до суду стало те, що життя з відповідачем не склалося, між сторонами немає взаємопорозуміння, поваги один до одного, відсутня моральна основа шлюбу. В даний час сім"я розпалася, проживають окремо, не підтримують жодних подружніх стосунків. Просить розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились. Позивачка подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, оскільки з'явитись в судове засідання не може у зв'язку із сімейними обставинами, позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, від нього не надходила заява про відкладення розгляду справи. Суд розглянув справу у відсутності сторін, врахувавши те, що відповідач у судовому засіданні 13.02.2015 р. висловлював своє відношення до позову, зокрема, позов не визнав, вважав, що зможе зберегти сім'ю у строк наданий для примирення та на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб у відділі ДРАЦС Тернопільського МУЮ 26.02.2011 р., актовий запис № 218 (а.с.4), Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO] (а.с.5). Наданий строк для примирення результатів не дав, сторони не примирилися. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, сім"я розпалася і збереження її неможливе, так як сторони перебувають у неприязних відносинах, примиритися не бажають. На підставі ст.112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

18.12.2017 р. позивач звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 27.08.2011 р. між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Спочатку їх сімейне життя складалося добре, проте протягом останнього часу шлюбні відносини між ними поступово погіршились. Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини з відповідачем уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє взаємопорозуміння. Через відсутність взаємопорозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Зазначила, що спілкування з відповідачем носить скоріше дружній характер, не проводять час разом та не приживають як одна сім'я. Вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше сімейне життя із відповідачем є неможливим, суперечитиме їхнім інтересам. Строк на примирення не виправить стан шлюбних відносин з відповідачем. З урахуванням викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, не змінювати прізвище «[PERSON]», обране під час реєстрації шлюбу. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20.12.2017 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.04.2018 р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась Про дату, час та місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, причину неявки суд не повідомив. Судова повістка про виклик відповідача в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - "за закінченням встановленого строку зберігання". Будь-яких заяв клопотань, а також відзиву на позов зі сторони відповідача на адресу Деснянського районного суду м. Києва не надходило. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

18.12.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 червня 2000 року позивач зареєстрував з відповідачкою шлюб, про що виконавчим комітетом Сальницької сільської ради Калинівського району Вінницької області було вчинено відповідний актовий запис № 4. У шлюбі дітей немає. Сімейні стосунки у сторін не склалися, через розбіжність поглядів на подружні взаємовідносини та ведення побуту. Подружні відносини фактично припинені, сторони разом не проживають понад 10 років, спільне господарство сторони не ведуть, спір про спільне майно відсутній. Подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечитиме його інтересам та інтересам відповідачки. Проти надання строку для примирення заперечує. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище " [PERSON] ". Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Свідоцтвом про шлюб, виданим повторно, серії [NUMBER] від 15 грудня 2020 року підтверджено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6). Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~104,\~ч.\~3\~ст.\~105\~СК України\~шлюб припиняється\~внаслідок його\~розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги письмову заяву відповідача про визнання позову, суд, на підставі ст. ст. 104, 105 СК України, та в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це буде суперечити інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

18 березня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 02.06.2001 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. З липня 2013 року сторони припинили спільне життя, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння по більшості питань, що стосуються сімейного життя та взаємовідносин подружжя, відносини мі ними погіршилися. Спільного господарства не ведуть. Донька мешкає з позивачкою. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути сплачений судовий збір. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити у повному обсязі, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище "[PERSON]". У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02.06.2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис за № 308, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER](а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку, [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

18 березня 2015 року [PERSON] звернулася\~ до суду з позовом\~ до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що\~ 30.09.2006 року між ними був укладений шлюб, який був зареєстрований у Понінківській селищній раді від якого мають неповнолітніх дітей: Валерію, 26.07.2010 року та Іллю, 25.09.2007року народження. Подружнє життя не склалось, через зловживання відповідачем спиртних напоїв, що призводить до сварок, конфліктів у сім"ї. Фактично шлюбні відносини припинені. \~\~\~\~\~\~ \~ \~Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутність та просила шлюб розірвати. \~\~\~\~\~\~ \~ Відповідач в судове засідання не з"явився,подав до суду заяву, в якій проти позову не заперечував. 08 квітня 2015 року сторонам було надано строк для примирення, але сторони не примирились. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.09.2006 року у Понінківській селищній раді Полонського району Хмельницької області від якого мають неповнолітніх дітей: Валерію, 26.07.2010 року та Іллю, 25.09.2007року народження. Сторони не підтримують подружні відносини, через постійні сварки, конфлікти, непорозуміння,що призвело до неприязності і неможливості сумісного проживання. \~За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а також інтесам їхніх дітей, \~тому підстав для збереження \~сімї \~немає. \~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

18 березня 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.03.2008 року відповідач отримала кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 31.01.2015 року за відповідачем наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями на загальну суму 20 485,76 грн., що складається з наступного: заборгованість за кредитом - 7 793,11 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 9 784,04 грн., заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 1 695,00 грн., штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) - 963,61 грн. Так як відповідач не бажає в добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість на загальну суму 20 485,76 грн., а також судові витрати, сплачені у вигляді судового збору у сумі 243,60 грн. У судове засідання позивач не прибув, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

18 вересня 2013 року Керченська міська рада звернулась до суду з позовом про визнання спадщини відмерлою, мотивуючи вимоги тим, що [PERSON], був власником однієї кімнати у квартирі [ADDRESS], однак, [PERSON] помер - [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді вищевказаної квартири, але із заявою про прийняття спадщини ніхто до нотаріальної контори не звертався, спадкову справу не заведено. Посилаючись на ст. 1277 Цивільного кодексу України, просить визнати спадщину у вигляді однієї кімнати квартири [ADDRESS] відумерлою, передати одну кімнату у квартирі територіальній громаді в особі Керченської міської ради для прийняття у власність. В судове засідання представник Керченської міської ради не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримав заяву. У зв'язку з неявкою у судове засідання осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового процесу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається з довідки про надання інформації начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану О.В.Полтавської, під номером 2002 актового запису від 26.10.2004 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.13). На підставі дослідження письмових доказів судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді однієї кімнаті у квартирі [ADDRESS] Згідно до відповіді Першої Керченської державної нотаріальної контори, отриманої на запит суду, після смерті [PERSON], який помер [INFO], із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заведена. Відповідно особового рахунку [NUMBER] кімната у квартирі [ADDRESS], зазначеній кімнаті булв зареєстрований та проживав тільки [PERSON] (а.с.4-зворотній бік). Статтею 1277 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відмерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

18 вересня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Глобинського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, в якій просить суд винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 14 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Свій позов позивачка обґрунтувала тим, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17 червня 2006 року. Від даного шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Заявою до суду позивачка [PERSON] просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує і прохає суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] також звернувся до суду з аналогічною заявою. Заявлені позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину. Як з'ясовано, 17 червня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАЦС Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 57. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач не надає допомоги на утримання спільної малолітньої дитини, яка проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Про способи виконання обов'язку утримувати дитину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини аліменти присуджуються у частці від доходу її батьків і або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня подання позову. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На цій підставі з [PERSON] в дохід держави стягується 243 грн. 60 коп., згідно ставки встановленої п.п.1 п.1 ч.2 статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

18 вересня 2014 року позивачка звернулася в суд з даним позовом. В заяві зазначила, що з 19 березня 2005 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося з причини різності характерів. Вважає, що збереження сім"ї неможливе, а тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що вони з відповідачем не можуть дійти згоди у вирішенні сімейних питань, через таке постійно виникають сварки. З квітня 2014 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, дитина залишилася проживати разом з нею. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Дослідивши докази, суд встановив наступне. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу припинення шлюбу. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 березня 2005 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області внесено актовий запис про шлюб за № 16 та видано відповідне свідоцтво (а.с.3). Від подружнього життя сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], про що вбачається з свідоцва про народження дитини (а.с.4). Спільне життя в сторін не склалося через несумісність характерів, вони втратили одне до одного почуття любові та поваги. Це призвело до того, що сторони починаючи квітня 2014 року однією сім"єю не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підпримують За згодою з відповідачем дитина проживає разом з позивачкою. У наданий судом строк сторони не примирилися, на розірванні шлюбу наполягають. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення на підставі ст.112 СК України. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved