overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

23 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що шлюб між ними укладений в 2008 році, мають одного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось з причини несумісності поглядів на життя. Також просить залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". В суді позивачка доводи позову підтримує і пояснила, що припинили спільне проживання в липні 2014 року, причиною звернення з позовом є зловживання відповідачем алкогольними напоями, упереджене ставлення до її дочки від попереднього шлюбу. Відповідач не погоджується на розірвання шлюбу і пояснив, що втручання матері позивачки в їх життя спонукало дружину звертатись до суду. Суд надавав сторонам строк для примирення, сторони не примирились. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає можливим задовольнити позов. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони через непорозуміння між собою припинили подружні стосунки, ведення спільного господарства. Вказані обставини встановлені з пояснень сторін та доказів, доданих до позовної заяви - свідоцтва про шлюб та народження сина. Відповідно до ст..112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані. Подальше сумісне життя сторін є неможливим і буде суперечити їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

23 липня 2014року Баштанським районним судом винесено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. За результатами розгляду справи суд вирішив: «Позовні вимоги задовольнити. Шлюб, зареєстрований 23 жовтня 2010 року виконкомом Привільненської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, серії [NUMBER], актовий запис №5, між [PERSON], [INFO], уродженцем с. Старогорожено Баштанського району Миколаївської області, громадянином України, та [PERSON], [INFO], уродженкою с. Старогорожено Баштанського району Миколаївської області, громадянкою України - розірвати. Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили. Роз'яснити, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є наявне рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили.» Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання стосовно будь-якої позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення. Відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. В судове засідання сторони не з'явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання по винесенню додаткового рішення повідомлялись вчасно та належним чином. Від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. В своїй заяві позивач наполягав на вимозі задовольнити його клопотання щодо залишення відповідачці дошлюбного прізвища "[PERSON]". В резолютивні частині рішення вказано, що шлюб необхідно розірвати, проте не зазначено яке прізвище слід залишити відповідачці після розірвання шлюбу. Вказане свідчить про необхідність винесення додаткового рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

23 липня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі 500 грн., що місячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11.01.1992 року. Від даного шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припиненні, дочка проживає та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим він має нормальний стан здоров`я, працездатний, тому має можливість надавати аліменти у вищевказаному розмірі. Посилаючись на наведене, позивач просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач також надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Суд, вивчивши матеріали, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність інших дітей, непрацездатних членів родини, а також визначає частку заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.01.1992 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.2). Від даного шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серія (а.с.3). Дочка проживає та знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою виданою ЖЕК №24 № 3271 від 22.07.2014 року (а.с.5). Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач є здоровим, матеріально забезпеченим, працездатним, інших утриманців немає. Тому суд, враховуючи стан здоров`я, матеріальний та сімейний стан відповідача, вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 500 грн. на дитину на користь позивача. У відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України, ЗУ " судовий збір" суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. в зв`язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

23 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], який зареєстровано 29 січня 1999 року Воскресенською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 2. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 29 січня 1999 року. Від шлюбу сторони двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, сварки, в зв'язку з чим, втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо два роки, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сім'ї неможливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище, яке їй було присвоєне при державній реєстрації шлюбу, - "[PERSON]". Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі не заперечує проти їх задоволення, просить розглядати справу за його відсутності. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, які надані сторонами, судом встановлено наступне. 29 січня 1999 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано Воскресенською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 2 (а.с. 6). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 7), [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Частиною 1 статті 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В своїй заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідач в своїй заяві також не заперечує проти задоволення позову, що є свідченням того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім'ю, у зв'язку з чим позов [PERSON] слід вважати таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

23 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 20 серпня 2012 року виконкомом Святогірської міської ради Донецької області, за актовим записом № 11. Від спільного проживання дітей не мають. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, повністю втрачено почуття любові і взаємоповаги. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Крім цього, позивач просила змінити їй прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Належно повідомлений через SMS - повідомлення відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, не бажає зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дітей у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Судом також з'ясовано той факт, що позивач має намір змінити прізвище на дошлюбне "[PERSON]". Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, що підтверджено документально: квитанцією № 0.0.418416719.1 від 06.08.2015 року (а.с. 12) у розмірі 243 грн. 60 коп., який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

23 липня 2018 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову посилається на те, що 11\~серпня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння. Шлюбні відносини припинили, спільне господарство разом не ведуть і проживають окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. У підготовче засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 27, 28). У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 серпня 2007 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 688 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 4). 01 листопада 2013 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 5) та 12\~травня 2016 року народилась донька [PERSON] (а.с. 6). За час спільного проживання через\~\~взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними\~\~почуття любові один до одного,\~припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені у березні 2018 року, та з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 грн. 40 коп. (а.с.\~1), решта суми підлягає відшкодування з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

23 листопада 2009 року в суд звернулось ПАТ "ОТП Банк" з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що 07.06.2007 року між установою банку та [PERSON] був укладений кредитний договір № СNL-800/065/2007. За умовами кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 90 891,00 долар США. Згідно п. 3. частини № 1 кредитного договору було встановлено процентну винагороду за користування кредитом в розмірі 4,49 % річних. Відповідно до кредитного договору відповідач взяла на себе зобов'язання щомісячно сплачувати позивачу нараховані проценти за кредитом та комісії і повністю погасити заборгованість за кредитом не пізніше 07.06.2024 року, при цьому повернення кредиту відповідачем повинно здійснюватись у відповідності до графіку погашення суми кредиту. Згідно п. 1.5. частини № 2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється Позичальником шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковими перерахуваннями. Відповідно до п. 2.1.5.1. Додаткового договору № 4 від 22.08.2011 року до Кредитного договору у випадку невиконання позичальником боргових зобов'язань чи невиконання позичальником або третіми особами інших умов Кредитного договору, цього Додаткового договру, документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов договорів (правочинів) понад 30 календарних днів, сторони домовилися, що позичальник вважається таким, що допусиив істотне порушення умов Кредитного договору та цього Додаткового договору і зобов'язаний погасити боргові зобов'язання в повному розмірі протягом наступних 30 календарних днів, що слідують за останнім днем строку порушення зобов'язань.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

23 листопада 2014 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Требуховецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області, актовий запис № 11, в якому у них народився син [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із різними поглядами на життєві цінності між ними почали виникати непорозуміння, конфлікти, що привело до припинення сімейно-шлюбних відносин і окремого проживання з травня 2018 року, тому [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, проте подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала і не заперечує проти заочного вирішення справи, просить не надавати строк на примирення, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . Справу розглянуто за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, оскільки відповідач [PERSON] будучи повідомленим про розгляд справи, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через офіційний веб-сайт судової влади України Летичівського районного суду Хмельницької області в судове засідання не прибув, причину неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позовну заяву не надав, і відповідно до змісту ст. 280 ЦПК України, яка передбачає заочне вирішення справи в разі неявки відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, який не повідомив причини неявки, не подав відзив і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, та в порядку ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.11.2014 року [PERSON] та [PERSON] 23.11.2014 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Требуховецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області, актовий запис № 11, і дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, припинення сімейно-шлюбних відносин, окреме проживання з травня 2018 року, що вказує на неможливість збереження сім`ї подружжя « [PERSON] », тому суд приходить до висновку, що їх шлюб необхідно розірвати. Спору щодо місця проживання сина немає. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище " [PERSON] ". На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

23 листопада 2016 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], про що Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області зроблено актовий запис за № 2021. [INFO] у них народився син [PERSON]. До 01.02.2017року сторони проживали у квартирі батька позивача в м. Хмельницький, тоді переїхали до батьків відповідачки в смт. Летичів. Оскільки у них були різні погляди на життя, різні характери, через що виникали непорозуміння та спори, то з 28.03.2017року вони припинили сімейні стосунки та стали проживати окремо. Посилаючись на те, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений одним із подружжя до досягнення їх дитиною одного року, [PERSON] просить суд, встановити їм режиму окремого проживання з 28 березня 2017року. В судове засідання позивач надав заяву в якій заявлені вимоги підтримав, разом з тим просить провести розгляд справи за його відсутності, без застосування технічних засобів. Відповідачка у письмовій заві вимоги визнала, просить розглянути справу у її відсутність, без застосування технічних засобів. Суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи в порядку ст. 247 ЦПК України у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009р., № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" уразі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задоволення вимог про встановлення режиму окремого проживання з 28 березня 2017року для подружжя [PERSON],[INFO], та [PERSON],[INFO]. На підставі наведеного. ст. 119-120 СК України,

Outcome: approved