Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

22 січня 2021 року [PERSON] звернулась з заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт, що вона є двоюрідною тіткою [PERSON] [INFO] . Як зазначає заявник, встановлення даного факту потрібно їй для прийняття спадщини. У судовому засіданні представник заявниці підтримав вказану заяву та просив суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи Відділ реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, надав заяву щодо розгляд справи у відсутність їх представника, щодо задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Як встановлено в судовому засідання та вбачається з матеріалів справи, що між [INFO] та [INFO] , помер двоюрідний племінник [PERSON] - [PERSON] [INFO] . \~ \~ \~ \~Після його смерті, [INFO] , протягом строку встановленого ч.1 ст. 1270 ЦК України заявниця [PERSON] , звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Уварова М.О. з заявою про прийняття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що після його смерті заявниця залишилася єдиною спадкоємицею за законом, адже жодних інших родичів окрім неї в нього не було, за життя заповіту він не залишав, так само як і не було осіб, які б проживали з [PERSON] , однією сім`єю не менше 5 років до дня його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України, заявниця має право на спадкування у п`яту чергу. Однак, заявницею не може бути реалізовано її право на спадщину, тому як для підтвердження її родинних відносин з померлим, [PERSON] , виявилося, що в різні часи при складання актових записів про народження по різному перекладали прізвище « [PERSON] » з російської мови, зокрема помилково вважаючи, що прізвище « [PERSON] » з російської мови повинно перекладатися, як « [PERSON] » замість вірного перекладу « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~ Відділом реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заявниці було відмовлено у внесенні змін до актових записів, оскільки документи зібрані відділом свідчать про неможливість встановлення правильного написання прізвища, зокрема й з тих підстав, що актовий запис на зберігання до державного архіву не надходив. \~ \~ \~ \~Заявницею було надано суду докази, для встановлення тієї обставини, що вона є двоюрідною тіткою [PERSON] та відповідно він є її двоюрідним племінником, а саме: витяг з актового запису про народження [PERSON] від 06.11.2020 року, з якого вбачається, що його матір`ю є [PERSON] ; витяг з актового про народження [PERSON] від 06.11.2020 року з якого вбачається, що її матір`ю є [PERSON] ; витяг з актового запису про народження [PERSON] від 06.11.2020 року з якого вбачається, що її матір`ю є [PERSON] ; Свідоцтво про народження « [PERSON] » (мовою оригіналу) від 27.02.1954 року з якого вбачається, що її матір`ю є « [PERSON] » (мовою оригіналу). З вищезазначених документів вбачається, що [PERSON] та « [PERSON] » (мовою оригіналу) були рідними сестрами. Свідоцтвом про одруження « [PERSON] » (рос. мовою оригіналу) з « [PERSON] » (рос. мовою оригіналу), з якого вбачається та обставина, що вона змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Заявниці [PERSON] , свідоцтвом про народження від 24.04.1951 року з якого вбачається, що моїми батьками є « [PERSON] » (мовою оригіналу) та « [PERSON] » (мовою оригіналу). Заявниці [PERSON] свідоцтвом про укладення шлюбу з якого вбачається, що вона уклала шлюб з [PERSON] , та відповідно змінила прізвище на [PERSON] . Отже з вищезазначених документів вбачається, що вона, [PERSON] та [PERSON] є двоюрідними сестрами. На підставі вищевказаного вбачається, що заявниця є двоюрідною тіткою [PERSON] , адже [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами. [PERSON] мала доньку [PERSON] , яка являється їй двоюрідною сестрою, а сином [PERSON] відповідно був [PERSON] . Зазначені обставини також підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до експертного висновку відділу іноземних перекладів Дніпропетровської торгово-промислової палати від 10.12.2020 року вбачається, що прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » можна вважати ідентичними. При перекладі з російської мови на українську прізвище « [PERSON] » має писатися « [PERSON] ». Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення; За приписами п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. N 5 "Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Тому суд вважає можливим встановити факт родинних відносин між заявницею та померлим [PERSON] . Згідно з ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення за результатами розгляду справ окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved