Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулася до Монастириського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) про стягнення аліментів у зв'язку з продовженням навчання. Вимоги позивача обґрунтовані тим, що 16.01.2007 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано За час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей дітей: дочка - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з позивачем. Дочка [PERSON], навчається на денній платній формі навчання в Інституті історії, політології і міжнародних відносин Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника. Дане навчання дочки потребує значних коштів, а сама вона не здатна в повній мірі цього забезпечити. Також в позовній заяві зазначає, що відповідач не працює, хоча є здоровою, працездатною особою, що надає йому можливість працювати та утримувати дитину проте відповідач фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Позивач, посилаючись на ст. 199, ч. 2 ст. 182 СК України просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки, [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення навчання, але не довше як до досягнення 23 - річного віку. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, так як згідно повідомлення Монастириського районного сектору управління державної міграційної служби є зареєстрованим за вказаною в позові адресою, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не представив. Тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ((постановляє заочне рішення), а тому суд, дослідивши матеріали справи не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних в матеріалах справи доказів з винесенням заочного рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача з наступних підстав. 16.01.2007 року р. шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 16.01.2007 року актовий запис №04. Від даного шлюбу в них народилася дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] зареєстрованого в Монастириському відділі реєстрації актів громадянського стану. [PERSON] є повнолітньою та є студенткою першого курсу інституту історії, політології і міжнародних відносин Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника ІV рівня акредитації денної платної форми навчання, що підтверджується довідкою № 165/15 від 17.04.2015 року, виданою Прикарпатським національним університетом імені Василя Стефаника ІV рівня акредитації від 17.04.2015 року. Як вбачається з позовної заяви [PERSON], [INFO] знаходиться на утриманні матері [PERSON] та проживає разом з нею. Визначаючись щодо заявленого позову суд враховує наступне. Частиною 1 ст. 2 Сімейного кодексу України встановлено, що Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Частиною 1 ст. 200 Сімейного кодексу України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебуванні у шлюбі та у випадку його розірвання. Оскільки, згідно матеріалів справи відомості про постійне місце роботи відповідача в матеріалах справи відсутні суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню, у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує відсутність даних про незадовільний на даний час стан здоров'я позивача, відповідача, їх матеріальне становище, відсутність інших осіб на утриманні, беручи до уваги відсутність відомостей про місце роботи відповідача та систематичного офіційного доходу, що не дає змоги відстежити та проконтролювати його розмір, суд з врахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та з врахуванням положень ст. 180 СК України, визначає аліменти в розмірі 450 грн. 00 коп. щомісячно на дитину, вважаючи, що такий їх розмір буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дітини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, враховуючи викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність законних підстав для їх задоволення та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліментів в твердій грошовій сумі щомісяця починаючи з 27.04.2015 року до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до статті 79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належить також витрати на правову допомогу. Витрати, пов'язані з розглядом справи, визначені в частині третій статті 79 ЦПК України і їх розподіл здійснюється судом відповідно до вимог, установлених цим Кодексом. Крім того, суд під час ухвалення рішення вирішує, зокрема, питання про розподіл судових витрат, про що зазначається в його резолютивній частині (пункт шостий частини першої статті 214, пункт четвертий частини першої статті 215 ЦПК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання до суду позову про стягнення аліментів. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved