Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №428/12873/19 за його позовною заявою до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30.01.2020 року у справі №428/12873/19 задоволено його позовні вимоги та визнано за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON] на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Однак судом при ухваленні вказаного рішення не вирішено питання про судові витрати, які він поніс при розгляді справи та які складаються з суми сплаченого судового збору у розмірі 1298,91 грн. і коштів, сплачених за виконання робіт по складанню звіту про незалежну оцінку, у розмірі 600 грн. Просив ухвалити додаткове рішення у справі №428/12873/19 про стягнення з Сєвєродонецької міської ради Луганської області на його користь сплаченого судового збору у розмірі 1298,91 грн. та витрат на виконання робіт по складанню звіту про незалежну оцінку у розмірі 600 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача Сєвєродонецької міської ради Луганської області Шарнікова І.І. у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, в якій заперечувала проти задоволення вимог. Додатково зазначила, що Сєвєродонецька міська рада Луганської області не порушувала своїми діями або бездіяльністю права позивача [PERSON] . Вказаний спір виник не з вини відповідача, а внаслідок відсутності у позивача відповідних документів, які підтверджували його право на спадкове майно. Отже, стягнення судових витрат з Сєвєродонецької міської ради Луганської області буде несправедливим та всупереч положень ст. 141 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 2-3 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: як розподілити між сторонами судові витрати. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] при зверненні до суду з позовною заявою про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом сплатив судовий збір у сумі 1298,91 грн., що підтверджується квитанцією від 08.11.2019 року №45811734 та квитанцією від 27.11.2019 року №46304188. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30.01.2020 року у справі №428/12873/19 задоволено позовні вимоги [PERSON] та визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON] , а саме квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з заяви представника відповідача від 23.01.2020 року, Сєвєродонецька міська рада Луганської області визнала позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом. Вказана заява була надана до суду до початку розгляду справи по суті. Таким чином, оскільки при ухваленні рішення від 30.01.2020 року суд не вирішив питання про судові витрати, які поніс позивач, тому існує необхідність ухвалення додаткового рішення в частині розподілу між сторонами сплаченої суми судового збору позивачем. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та положеннями ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору у сумі 649,46 грн., сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 50% у сумі 649,46 грн., у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення. Щодо стягнення з Сєвєродонецької міської ради Луганської області на користь [PERSON] витрат на виконання робіт по складанню звіту про незалежну оцінку у розмірі 600 грн., суд відзначає наступне. Перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, визначений у частині 2 ст. 133 ЦПК України. Відповідно до ч. 1-2 ст. 140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. На підтвердження понесення витрат за виконання робіт про складання звіту про незалежну оцінку квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , у сумі 600 грн., позивач [PERSON] надав розписку ФОП [PERSON] . Суд вважає, що надане ФОП [PERSON] письмове підтвердження отримання ним від [PERSON] грошей у сумі 600 грн. за виконання робіт з визначення вартості квартири не є достатнім доказом понесення зазначених витрат, оскільки за своєю формою і змістом не відповідає вимогам, визначеним ч.2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні". З урахуванням вищенаведеного, суд не вбачає підстав для стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за виконання робіт з визначення вартості квартири у розмірі 6000 грн.

Outcome: approved