Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення майнової шкоди, посилаючись на те, що 18.08.2014 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений належний позивачу автомобіль марки TOYOTA «COROLLA», державний номерний знак [NUMBER], яким на момент ДТП керував його батько - третя особа у справі [PERSON] Вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 19720,00 грн., з яких 19220,00 грн. було відшкодовано страховою компанією. Проте страховою компанією не відшкодовано франшизу в розмірі 500,00 грн. та шкоду у виді втрати товарної вартості транспортного засобу, розмір якої складає 6668,16 грн., а тому позивач звертається до суду з позовом про їх стягнення з відповідача. Представник позивача та третя особа в судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити повністю. Представник позивача надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позові та письмових поясненнях, долучених до справи. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в частині стягнення франшизи у розмірі 500,00 грн. Проти задоволення позовної вимоги щодо стягнення майнової шкоди у виді втрати товарної вартості транспортного засобу заперечив, оскільки вважає, що страховою компанією було повністю відшкодовано витрати, які поніс позивач на відновлення належного йому автомобіля, а тому просив суд в цій частині позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи позивачу на праві власності належить автомобіль TOYOTA «COROLLA», державний номерний знак [NUMBER] (а.с.6). Постановою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 02 вересня 2014 року встановлено, що 18.08.2014 близько 18 год. 10 хв. водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Форд Транзит» державний номерний знак [NUMBER] в м. Могилів-Подільському по вул. Пушкінській, виконуючи маневр повороту праворуч не зайняв відповідне крайнє положення, здійснював маневр зі смуги зустрічного руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався у лівій смузі для руху, що призвило до пошкодження вищевказаних транспортних засобів. [PERSON] вину свою у вчинені адміністративного правопорушення визнав повністю. Вказаною постановою [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 13.09.2014. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Країна», останньою на користь позивача здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 19220,00 грн. з урахуванням зменшення розміру виплати на суму франшизи у розмірі 500,00 грн. (п. 5 Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/743540 від 15.10.2013) (а.с.78), що не заперечувалось в судовому засіданні сторонами у справі та підтверджується, наявною в матеріалах справи копією страхової справи відносно зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобілів «Форд» д.н.з. 9148ВІ під керуванням відповідача [PERSON] та «Тойота», д.н.з. [NUMBER] під керкуванням третьої особи [PERSON], а також квитанцією про зарахування коштів у розмірі 19220,00 на рахунок позивача від ПАТ «СК «Країна» (а.с. 26-27, 74-103). Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6. Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості. Економічна характеристика втрати товарної вартості дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. У пункті 32.7 статті 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) чітко встановлено, що шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики). Тобто величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюється як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ. Пунктом 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, згідно з підпунктом "е" цього пункту величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується у разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо). Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, стекол, шин, тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Системний аналіз указаних положень законодавства, а також абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статті 1194 ЦК України, пункту 32.7 статті 32 Закону, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти таких висновків. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.06.2014 у справі № 6-49цс14. Згідно висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 29.12.2014 № 2157/14-21, величина втрати товарної вартості автомобіля TOYOTA «COROLLA», 1.6 L, д/н [NUMBER] на час його пошкодження (18.08.2014) складала 6668,16 грн. (а.с. 110-115). За таких підстав, суд приходить до висновку про обгрунтованість та доведеність позивачем вимоги про стягнення з відповідача майнової шкоди у вигляді втрати товарної вартості, належного йому транспортного засобу. Підлягає задоволенню і позовна вимога про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром майнової шкоди і страховою виплатою в сумі 500,00 грн. Так, відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Крім того, застосування франшизи передбачено п.12.1 ст. 12 Закону, якою визначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Як було встановлено судом, згідно п. 5 Полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/743540 від 15.10.2013 розмір франшизи в даному випадку становить 500,00 грн. Відповідно п. 36.6 ст. 36 Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Таким чином, сума франшизи в даному випадку позивачу повинна бути сплачена відповідачем [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved