Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

30 січня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] господарства «Князівське», третя особа: Служба з державної реєстрації прав Білопільської міської ради про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування запису про реєстрацію речового права (оренди земельної ділянки). Свій позов мотивувала тим, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №248, виданого 13 червня 2014 року, є власником земельної ділянки площею 3,6948 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5920686600:02:002:0308, розташованої на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області. 03 грудня 2016 року фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до Служби з державної реєстрації прав Білопільської міської ради із заявою про проведення державної права оренди земельної ділянки, яка їй належить, однак йому було відмовлено, оскільки заявлене право оренди земельної ділянки вже було зареєстроване 26 січня 2016 року строком на 10 років за орендарем [PERSON] господарством «Князівське». [PERSON] вважає, що договір оренди землі, укладений між нею та відповідачем, не можна вважати дійсним, оскільки не було досягнуто взаємної згоди обох сторін договору щодо його укладення. Вона зазначає, що про наступне укладення договору оренди орендар їй взагалі не повідомив, довіреність на вчинення будь-яких дій від її імені вона нікому не надавала. На її усне звернення орендар видав їй на руки договір оренди землі №122 від 10 листопада 2015 року з додатками: актом приймання-передачі земельної ділянки та актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), але зазначений договір та додатки вона не підписувала. Посилаючись на пункт 9.4 договору оренди землі №122 від 10 листопада 2015 року, вона зазначає, що Фермерське господарство «Князівське» зобов»язане повернути орендодавцю орендовану земельну ділянку, якщо договір не погоджено сторонами у письмовій формі. Крім того, відповідно до пункту 14.1 зазначеного договору «договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації». Отже, вона вважає, що орендарем не було дотримано вимоги щодо обумовлення умов договору, погодження та підписання обома сторонами договору, так як вона договір не підписувала, а його екземпляр був отриманий лише після усного звернення до орендаря, який їй повідомив, що від її імені вони договір оренди землі, акт приймання-передачі земельної ділянки та акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) було підписано представником [PERSON] господарства «Князівське». З цих підстав вона просить суд визнати недійсним договір оренди землі від №122 від 10 листопада 2015 року і скасувати його державну реєстрацію. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] господарства «Князівське» до суду не з»явився, сповіщений належним чином про день, час та місце розгляду справи. Третя особа\~Служба з державної реєстрації прав Білопільської міської ради свого представника у судове засідання не направила, від начальника [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі. Відповідно до статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. В статті 93 Земельного кодексу України та в\~ст.1 Закону України «Про оренду землі», зазначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Згідно з ч.1\~ст.2 Закону України «Про оренду землі», відносини, повязані з орендою землі, регулюються\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. У відповідності до частини 4\~статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до\~ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною 5\~статті 126 Земельного кодексу України\~установлено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Згідно з ч.1\~ст. 638 ЦК України\~\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 31 Закону України «Про оренду землі»\~зазначено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. \~\~Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до положень\~ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до\~ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до положень ст.ст.15,\~16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Відповідно до ч.3\~ст.17 цього Закону, документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення права на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно з ч.1\~ст.19 цього Закону, державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Згідно з ч.1\~ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Відповідно до вимог ст.ст.215,\~216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. В ході судового розгляду було встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 21 листопада 2013 року Коров»яковської [PERSON] від 13 червня 2014 року належить земельна ділянка площею 3,6948 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала спадкодавцеві Коров»яковській О.І. на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №376009, виданого 04 серпня 2009 року Білопільською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010962601623. Вартість земельної ділянки 91\~605 грн. 85 коп. (а.с.11). Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно №32702745 від 03 грудня 2016 року фізичній особі-підприємцю [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права оренди земельної ділянки, власником якої є [PERSON], оскільки було встановлено, що заявлене право вже зареєстроване (а.с.12). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03 грудня 2016 року земельна ділянка площею 3,6948 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, кадастровий номер 5920686600:02:002:0308, власником якої є [PERSON], перебуває в оренді у [PERSON] господарства «Князівське» згідно з рішенням про державну реєстрацію №27931062 від 26 січня 2016 року (а.с.13). 10 листопада 2015 року між позивачем [PERSON] як орендодавцем, з одного боку, та [PERSON] господарством «Князівське» в особі голови [PERSON] як орендарем, з іншого боку, було укладено Договір оренди земельної ділянки, обєктом якого є земельна ділянка загальною площею 4,3092 гектара, в тому числі ріллі 3,6948 га, сіножаті 0,6144 га, вартістю 116\~298,66 грн. Власником земельної ділянки є [PERSON] (а.с.14-16, 33-37). 10 листопада 2015 року [PERSON] господарству «Князівське» в особі голови [PERSON] власником паю [PERSON] було передано земельну ділянку площею 4,3092 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та відповідно до акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 10 листопада 2015 року орендар прийняв до використання та нагляду земельну ділянку кадастрові номери: 5920686600:02:002:0308, 5920686600:01:001:0354 (а.с.17, 40). Також відповідачем було надано кадастровий план та схему розташування земельної ділянки площею 3,6948 га, власником якої є позивач [PERSON] (а.с.12,13). Судом встановлено, що у наданому позивачем договорі оренди землі від 10 листопада 2015 року №122, акті приймання-передачі земельної ділянки від 10 листопада 2015 року та акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відсутній підпис позивача [PERSON], а в тих же документах, копії яких були надані третьою особою, підпис позивача [PERSON] наявний. Відповідно до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26 січня 2016 року було зареєстроване право оренди земельної ділянки кадастровий номер №5920686600:02:002:0308 за [PERSON] господарством «Князівське» (а.с.27). Відповідно до платіжних доручень від 12 серпня 2015 року [PERSON] господарством «Князівське» було сплачено кошти за одержання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та адміністративний збір за державну реєстрацію Прав та їх обтяжень на нерухоме майно (а.с.28). Згідно з заявою [PERSON] господарства «Князівське» на ім»я начальника управління юстиції Білопільського РУЮ [PERSON] від 26 січня 2016 року відповідач просить оплату, здійснену в 2015 році, використовувати при реєстрації іншого речового права в 2016 році (а.с.29). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 січня 2016 року відносно земельної ділянки кадастровий номер №5920686600:02:002:0308, власником якої є [PERSON], винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:13772306 від 13 червня 2014 року (а.с.27-28). 26 січня 2016 року №27931062 було винесено рішення про проведення державної реєстрації іншого речового права оренди земельної ділянки кадастровий номер №5920686600:02:002:0308, власником якої є [PERSON], за [PERSON] господарством «Князівське» (а.с.55). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01 лютого 2016 року земельна ділянка площею 3,6948 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, кадастровий номер 5920686600:02:002:0308, власником якої є [PERSON], перебуває в оренді у [PERSON] господарства «Князівське» згідно з рішенням про державну реєстрацію №27931062 від 26 січня 2016 року. Строк дії договору оренди 10 років, орендна плата - 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.57). Суд бере до уваги ті обставини, що позивач надала суду договір оренди землі від 10 листопада 2015 року №122, акт приймання-передачі земельної ділянки від 10 листопада 2015 року та акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), в яких немає її підпису, також площа земельної ділянки, зазначена у договорі оренди 4,3092 га, в тому числі ріллі 3,6948 га, сіножаті 0,6144 га, власником вказаної земельної ділянки є [PERSON], а в свідоцтві про право на спадщину за заповітом зазначена площа земельної ділянки, яка належить позивачу, - 3,6948 га. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених\~ст.15 Закону України "Про оренду землі", а також порушення вимог статей\~4-6,\~11,\~17,\~19, цього\~Закону\~є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Пунктом 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України №1141 від 26 жовтня 2011 року, передбачено, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з того, що ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~визначено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки рішення у справі ухвалено на користь позивача, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 640 грн. витрат по сплаті судового збору, понесених позивачем при поданні позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved