Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували в фактичних шлюбних відносинах з 2014 по вересень 2018 року без реєстрації шлюбу. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що з моменту припинення шлюбних відносин (вересень 2018) дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати дитину, не спілкується з дитиною, не телефонує. Будь-яких перешкод для виконання ним своїх обов`язків, позивач не чинила. Відповідач зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров`я дитини, не дбає про її інтереси. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, а тому просить суд позбавити його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Позивачем також заявлено вимогу про стягнення аліментів на її утримання на період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] на підставі ст. 84 Сімейного кодексу України. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Рудика С.Ю., позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. До початку розгляду справи по суті подана заяву про розгляд справи у відсутності представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, просять рішення ухвалити в інтересах дитини. Позивач та її представник не заперечують проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.4 цього Кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.12, 81 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 26.09.2017, батьком [PERSON] та матір [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради №08-81 від 17.01.2020 доцільно позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Зокрема вказано, що всупереч вимогам ст.ст. 150, 180 СК України [PERSON] не виконує батьківських обов`язків щодо виховання та утримання [PERSON] . Поведінка не відповідає інтересам дитини та не відповідає вимогам сімейного законодавства. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Відповідно до ст.164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 року таке ухилення має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Позивачем доведено обставини стосовно свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, уваги дитині не приділяє з вересня 2018. Жодних активних дій на підтвердження своїх намірів приймати участь в житті дитини відповідач не вчинив, активна дієва позиція у відповідача відсутня. Суд дійшов висновку про те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо дочки: не цікавиться її життям, навчанням, розвитком та здоров`ям, не надає матеріального утримання. Дитина з 2018 р. виховується матір`ю самостійно, яка піклується про її здоров`я та навчання. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо нехтує ними, що підтверджується належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи. Оцінюючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що [PERSON] відповідно до вимог ст.164 Сімейного кодексу України, повинен бути позбавлений батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , оскільки судом встановлено, що він маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, свідомо ухиляється від їх виконання. У зв`язку з цим позбавлення батьківських прав відносно його доньки призведе до позитивного результату у її долі, забезпечить захист його прав та інтересів. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача коштів на її утримання на період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку (до [INFO] ) у розмірі 1000 грн., суд приходить наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України, право дружини на утримання до досягнення дитиною трирічного віку виникає за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати також аліменти на утримання матері дитини, оскільки дитина віком до трьох років проживає разом з нею та знаходиться на її утримання. Як убачається із зазначених норм Сімейного Кодексу України, для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких фактів, а саме: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які перебувають у фактичних шлюбних відносинах (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення), а також можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. При цьому частиною 4 ст.84 СК України, не визначено для платника аліментів критеріїв можливості надавати матеріальну допомогу жінці, з якою проживає дитина. Як встановлено судом, позивачка не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Виходячи із вищенаведеного та зазначених у ст.3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, інтересів малолітньої дитини, для якої постійна присутність матері до трирічного віку дитини є життєво важливою обставиною, а також з урахуванням того, що відповідач є фізично здоровим, працездатним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме стягненням аліментів утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., до досягнення дитиною трирічного віку підлягає задоволенню. Аліменти на дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 03.07.2019 року. На підставі приписів п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved