Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

23.05.019 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, судові витрати покласти на нього, прізвище залишити без змін, місце проживання дитини визначити з нею. Свої вимоги мотивувала тим, що різні погляди на права та обов"язки подружжя, відсутність порозуміння призвело до поступового погіршення стосунків. Вказала, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин та примирення неможливе, а тому змушена звернутися до суду. 28.05.2019 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження, визначено підготовче судове засідання. 25.06.2019 року у підготовчому судовому засіданні закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не прибули, надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності; у письмовій заяві позивач позовні вимоги підтримала повністю, які просила задовольнити; відповідач у письмовій заяві позовні вимоги визнав, не заперечив проти розірвання шлюбу. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 02.08.2003 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міського управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 199, що стверджується свідоцтвом про одруження /а.с.5/. Дошлюбне прізвище позивача [PERSON] . Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, поступово втратили зв`язки між собою, отже, сім`я припинила своє існування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для неї, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Прізвище відповідачу після розірвання шлюбу суд залишає без змін. Місце проживання неповнолітнього сина суд визначає з позивачем, проти чого відповідач не заперечив. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved