Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем до 16.07.2009 року. В шлюбі у них народилася одна дитина: син - [PERSON], [INFO], який в даний час знаходиться на утриманні матері. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 липня 2012 року постановлено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі - 500 грн. щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що в даний час відповідач має сплачувати більший розмір аліментів, оскільки дочка потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з чим збільшуються потреби в навчанні та розвитку. Просить суд, змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини з 500 грн. на ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2018 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. До початку судового засідання позивач подала суду заяву про слухання справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач до судового засідання також подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із матеріалів справи вбачається, що у спільному подружньому житті у сторін народилася одна дитина: син - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 липня 2012 року, яке набрало законної сили, постановлено стягувати з стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], в розмірі - 500 грн. щомісячно, починаючи з 23 серпня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс14. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд вважає доведеним, що у зв'язку з збільшенням потреб та розвитку дитини, підвищенням рівня прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача, не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини віком від 6 до 18 років, а тому позовні вимоги позивача [PERSON] щодо збільшення розміру аліментів є обґрунтованими. Суд також вважає, що відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти на користь позивача у збільшеному розмірі, оскільки є працездатним, здоровим, на його утриманні інших дітей немає. Інших доказів погіршення матеріального стану відповідача, суду не надано. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, а також визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, збільшити розмір аліментів та спосіб їх стягнення на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], встановлений рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.07.2012 року в справі за заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів з 500 грн., щомісячно на ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки, відповідач визнав позовні вимоги позивача повністю та у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 352,40 грн. на користь держави. На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved