Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до Іваничівського районного суду Волинської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позивач в своїй позовній заяві посилається на те, що їм на праві власності належить квартира, яка знаходиться в [ADDRESS] . У вище зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON] відповідач по справі. Однак він з 2016 року у будинку не проживає. Догляду за квартирою [PERSON] не здійснює за комунальні послуги коштів не сплачує. На даний час місце його проживання їм невідоме. Реєстрація відповідача в їх квартирі перешкоджає здійсненню ними права власності, користування та розпорядження належним їм майном, а також створює певні незручності матеріального характеру, в частині оплати за комунальні послуги. Просять визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, квартирою, що знаходиться в [ADDRESS] . В судове засідання позивачі не з`явилися, подали суду заяви, згідно яких заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, розгляд справи проводити у їх відсутность. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 167 ЖК України, у разі вибуття члена сім`ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, він втрачає право користування жилим приміщенням, з дня вибуття. Відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 16 квітня 1997 року позивачі є власниками квартири, що знаходиться в [ADDRESS] . Як стверджується копією з будинкової книги у вище вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] . Як стверджується матеріалами справи, в тому числі актом обстеження факту проживання жителів смт. Іваничі від 19 грудня 2019 року відповідач в зазначеній квартирі не проживає, будь-яких витрат по утриманню квартири не несе, будь-яких зв`язків з позивачами не підтримує. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов, відповідач у будинку позивача з моменту прописки, а саме, з 2016 року не проживає. Згідно статті 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що відповідач перешкоджає позивачам у здійсненні права щодо розпорядження житлом, не сплачує комунальних послуг за жиле приміщення, не бере участі в його утриманні. Оскільки відповідач в зазначеному будинку не проживає понад рік, за відсутності будь-яких домовленостей із власником та законних підстав на збереження за ним житла, ніяких обов`язків щодо утримання квартири не несе, він втратив право користування жилою площею в даній квартирі та в порядку ст. 405 ч. 2 ЦК України, підлягає до визнання його таким, що втратив право користування житлом в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), отже, відповідач підлягає зняттю з реєстраційного обліку.

Outcome: approved