Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

26 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивач [PERSON] як на підставу позову вказує, що з 02 березня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], зареєстрованим виконавчим комітетом Неліпинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. З грудня 2017 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо , не ведуть спільного господарства. Зазначає, що син проживає разом з нею, перебуває на її повному утриманні, відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, участі у вихованні не приймає, а тому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач в канцелярію суду подала заяву, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, справу розглядати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в канцелярію суду подав заяву, в якій вказав, що позов визнає та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, а також справу просить розглядати у його відсутності.\~\~ За викладених обставин, суд провів розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, в порядку, передбаченому ч.2\~ст.247 ЦПК України,\~без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.3\~ ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку передбаченому ст. 206 ЦПК України. Згідно з ч.3 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії І-ФМ № 099410 від 02 березня 2013 року, виданого виконавчим комітетом Неліпинської сільської ради Свалявського району, Закарпатської області, актовий запис № 6, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 березня 2013 року. Під час перебування в шлюбі, у сторін народився син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ФМ № 258474 від 04 липня 2013 року) згідно з даними свідоцтва про народження сина [PERSON] його батьками записані сторони, а саме позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]. Частиною другоюстатті 51 Конституції України визначено обов'язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття. Статтею 180 Сімейного кодексу України\~також передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У поданій суду заяві відповідач вказав, що не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. На підставі доводів позовної заяви, письмових заяв сторін та досліджених судом доказів, за відсутності заперечень з боку відповідача та відсутності доказів протилежного, судом встановлено, що останній ухиляється від обов'язку утримання дитини та добровільно ніякої допомоги, в тому числі і матеріальної, дитині не надає. Відповідно до змісту ст.181 СК Українита п.17\~постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року"Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). З довідки № 367 від 16 лютого 2018 року виданої виконавчим комітетом Неліпинської сільської ради Свалявського району, Закарпатської області, встановлено, що малолітній син [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою с. Сасівка, вул. Антолівська, 7, Свалявського району, Закарпатської області. За відсутності доказів протилежного, матеріалами справи підтверджено, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, а малолітня дитина сторін проживає разом з позивачем окремо від відповідача,та те, що відповідач офіційно працевлаштований на ТОВ «Форшнер України» на посаді бригадира зміни, має постійний дохід, не має інших утриманців. Наведене свідчить, що позивач має право на звернення до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів. Суд, при визначені розміру та способу стягнення аліментів на дитину, враховує обставини, що передбачені ч. 1\~ст.182 СК України, а також ч. 2 ст. 182 СК УКраїни, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Аналіз доданих до справи доказів та позиція позивача, відповідача вказують на те, що останній є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований на ТОВ «Форшнер України», має постійний дохід, інші аліментні зобов'язання відсутні, а відтак суд вважає обґрунтованими доводи позивача як підставу для стягнення з відповідача аліментів у частці заробітку (доходу). Згідно з ч.4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~\~\~ Таким чином, з'ясовані по справі обставини свідчать, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягувати на утримання дітей, суд виходить з принципу добросовісності, справедливості та розумності, крім того, враховує обов'язок щодо участі в утриманні дітей обох батьків, матеріальне становище відповідача та, враховуючи законодавчо встановлений розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, доходить висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1/3 частин всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Такий визначений розмір аліментів буде достатнім для задоволення розумних потреб дитини і буде повністю забезпечувати його нормальні матеріальні та побутові потреби. Відповідно до ч.1\~ст.191 СК України, аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ч.6\~ст.141 ЦПК України, та доходить висновку що з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог, а саме в розмірі 704, 80 грн. судового збору, враховуючи що позов задоволено повністю. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд роз'яснює сторонам положення\~статті 192 СК України, яка передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Outcome: approved