Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

23.08.2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання\~неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. щомісячно, до повноліття [PERSON], а потім у розмірі 375 грн. до повноліття [PERSON]. Під час судового розгляду позовні вимоги були збільшені: позивач просила суд задовольнити вимоги щодо стягнення аліментів у сумі 1000 грн. на обох дітей щомісячно. У своїх доводах посилається на те, що рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 30.03.2016 року відповідача [PERSON], яка є її невісткою, було позбавлено батьківських прав щодо своїх дітей, а її онуків, - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Цим же рішенням суду її призначено опікуном над неповнолітнім [PERSON] та малолітнім [PERSON]. Зазначає, що батьком дітей був її син, [PERSON], який помер 11.07.2010 року. У теперішній час діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу не надає; вона здорова, працездатна жінка; офіційно не працює, має мінливий заробіток за рахунок роботи за договорами. Через відсутність матеріальної підтримки з боку відповідача вона з дітьми перебуває у скрутному матеріальному становищі, так як отримує лише пенсію у сумі 1300 грн. Представник позивача у судове засіданнія не з'явилася; через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила суд задовольнити у повному обсязі (а.с. 37). Представник відповідача у судове засідання не з 'явився; до канцелярії суду подав заяву, в якій вказав, що позов визнає та просив розглянути справу у його відсутність (а.с. 38). Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити за відсутності сторін. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову представником відповідача не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає\~ задоволенню з наступних підстав. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. У відповідності до\~ ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 30.03.2016 року відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її дітей [PERSON], 29.08.2007 рокук народження, та [PERSON], [INFO]; піклувальником над дітьми призначено позивача [PERSON] (а.с. 5-6). Відповідач перебувала у шлюбі з [PERSON], який згідно свідоцтва про смерть помер 11.07.2010 року, актовий запис № 15 (а.с. 4). Від шлюбу відповідач має дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтв про народження виданими Виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області, батьком дітей зазначено [PERSON], а матірю [PERSON] (а.с. 2, 3). Згідно розпоряджень голови Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області [PERSON] № 95 та № 94 від 13.05.2016 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 7, 8). З довідки № 783, виданої 17.08.2016 року Виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Житомирського району Жтиомирської області вбачається, що неповнолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають без реєстрації з позивачем [PERSON] в с. Зарічани провулок Вишневий, буд. 17, Житомирського району Житомирської області (а.с. 13). З довідки №392, виданої 27.05.2016 року Житомирським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирьскій області вбачається, що позивач [PERSON] перебуває на обліку в УПФУ в Житомирському районі та отримує пенсію (а.с. 14). Відповідно до довідки № 663, виданої 24.10.2016 року Виконавчим комітетом Тайківської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області вбачається, що відповідач [PERSON] офіційно не працює; трудова книжка відсутня (а.с. 39). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до положень ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. На підставі\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 184 СК України\~суд за заявою платника або одержувача, зокрема, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач є здоровою працездатною особою, має нерегулярний дохід офіційно не працює, а також враховуючи стан здоровя дітей, суд вважає, що розмір аліментів на утримання обох дітей в твердій грошовій сумі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, буде розумним, достатнім і справедливим, та відповідатиме інтересам дітей, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб. Ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В даному випадку позов предявлено 23.08.2016 року. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved