Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, яку обґрунтовував тим, що з [PERSON] він тривалий час зустрічається, вони мають взаємні почуття любові і поваги один до одного, спільні інтереси, [PERSON] має вагітність 32-33 тижні, а тому вони мають намір зареєструвати шлюб і утворити сім'ю. Оскільки не досяг шлюбного віку, тому просив суд надати право на шлюб з [PERSON] У судовому засіданні заявник та його представник доводи заяви підтримали. [PERSON] також підтвердила свої наміри укласти шлюб із заявником з метою створення сімї та виховання спільної дитини. [PERSON] не заперечувала проти надання сину права на шлюб з [PERSON] Аналогічну позицію висловив і [PERSON], батько останньої. Представник служби у справах дітей Путивльської районної державної адміністрації проти надання право на шлюб не заперечувала та вважала, що це буде відповідати інтересам обох неповнолітніх. Заінтересована особа - Путивльський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області у судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, заперечень проти задоволення заяви не мала. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 18 СК України\~визначено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Відповідно до\~ст. 23 СК України\~право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку, який для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років (ч. 1 ст. 22 цього ж Кодексу). За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ч.1\~ст. 24 СК України). Статтею 12 Конвенції про захист права людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім'ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. При цьому згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (Див. рішення у справі "Шеффілд та Горшам проти Великобританії" від 30 липня 1998 р., § 66) обмеження, запроваджені національним правом, не можуть обмежувати це право таким чином і в такому розмірі, щоб позбавити його суті.\~ Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Як розяснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Судом встановлено, що на час розгляду справи [PERSON] і [PERSON] виповнилося 17 років та вони добровільно бажають зареєструвати шлюб, оскільки тривалий час зустрічаються, мають взаємні почуття любові і поваги один до одного, спільні інтереси та намір утворити сімю, виховувати спільну дитину, але не досягли шлюбного віку. Ці обставини підтвердили батьки цих неповнолітніх, а також вбачаються з даних : відповіді Путивльського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 13.06.2018 про неможливість реєстрації шлюбу з причин недосягнення нареченою шлюбного віку, свідоцтв про народження й паспортів [PERSON] і [PERSON], довідки Путивльської ЦРЛ від 11.06.2018 про вагітність [PERSON] терміном\~32-33 тижні. Таким чином, оскільки бажання зареєструвати шлюб у [PERSON]\~і [PERSON] є свідомим, ґрунтується на добровільній згоді майбутнього подружжя та має на меті утворення сімї та виховання спільної дитини, тому надання права на шлюб відповідатиме їх інтересам, що з урахуванням відсутності заперечень з боку батьків цих неповнолітніх і органу опіки та піклування дає суду підстави для висновку про задоволення такої заяви. В силу ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved