Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Державного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу та [PERSON] сільської ради Бершадського району про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та його скасування та про часткове скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також про часткове скасування його державної реєстрації мотивуючи свої вимоги тим, що 11.09.2012 року сільським головою [PERSON] сільської ради підписано та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок в с. Війтівка, вул. Першотравнева № 53 по 1\\5 частки приватної спільної часткової власності на громадян [PERSON] та [PERSON]. Підставою видачі такого свідоцтва серії САС за № 398265 від 11.09.2012 року послугувало рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради за № 53 від 16.08.2012 року. 08.11.2013 року постановою Бершадського районного суду в задоволенні їхнього позову до [PERSON] сільської ради Бершадського району Вінницької області про визнання протиправним рішення сільської ради та його скасування було відмовлено. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.03.2014 року у справі за № 126/3200/13-а їхню апеляційну скаргу задоволено повністю і постанову Бершадського районного суду від 08.11.2013 року скасовано та прийнято нову постанову, якою їхній позов задоволено та визнано протиправним рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Бершадського районного суду за № 53 від 16.08.2012 року про оформлення права приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Війтівка по вул. Першотравневій, 53 в частині 1\\5, що належить гр. [PERSON] з тих підстав, що [PERSON] померла 24.11.1993 року, а відповідно до ст. 24 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. 03.06.2015 року касаційну скаргу [PERSON] сільської ради Бершадського району Вінницької області залишено без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.03.2014 року у справі за № 126/3200/13-а залишено без змін. Оскільки свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.09.2012 року в частині 1\\5, що належить гр. [PERSON], визнано незаконним, позивачі просять визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.09.2012 року, реєстр за № 2243 у спадковій справі за № 387\\2012 року та його скасувати, а також частково скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.09.2012 року в частині права спільної часткової власності в 1\\5 частки, що належить [PERSON], яка померла 24.11.1993 року, а також скасувати державну реєстрацію свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС за № 398265 від 11.09.2012 року у частині власності [PERSON] 1\\5 її частки. Позивачі в судове засідання не з'явилися, від них до суду надійшли заяви, в якій вони позов підтримують в повному обсязі та просять розглянути справу у їхню відсутність та не заперечують проти заочного розгляду справи. Державний нотаріус Бершадського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї до суду надійшла заява, в якій вона вказує, що Бершадська держнотконтора не має зацікавленості у вирішенні справи та просить розглянути справу у відсутність законного представника держнотконтори. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Бершадського району в судове засідання двічі не з'явився та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявних у ній доказах. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Судом встановлено, що 11.09.2012 року сільським головою [PERSON] сільської ради підписано та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно житловий будинок в с. Війтівка,вул. Першотравнева № 53 по 1\\5 частки приватної спільної часткової власності на громадян [PERSON] та [PERSON], підставою видачі якого послугувало рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради за № 53 від 16.08.2012 року. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.03.2014 року апеляційну скаргу [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] сільської ради Бершадського району Вінницької області про визнання протиправним рішення сільської ради та його скасування задоволено та визнано протиправним рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Бершадського районного суду за № 53 від 16.08.2012 року про оформлення права приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Війтівка по вул. Першотравневій, 53 в частині 1\\5, що належить гр. [PERSON]. Підставами винесення такого рішення послугувало те, що [PERSON] померла 24.11.1993 року, тобто ще задовго до винесення рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Бершадського районного суду за № 53 від 16.08.2012 року про оформлення права приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Війтівка по вул. Першотравневій, 53 в частині 1\\5, що належить гр. [PERSON], а відповідно до ст. 24 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до положень ст. 34 ЗУ "Про нотаріат", видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється нотаріусами. Згідно ст. 1300 ЦК України, за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Тільки після отримання свідоцтва про право на спадщину, особа яка вважає, що її права порушені може оскаржити свідоцтво в порядку передбаченому ст.ст. 1300, 1301 ЦК України. В разі незгоди з діями нотаріуса пов'язаними з видачею свідоцтва про право власності на спадщину особа яка вважає, що її права порушені, вправі звернутися з відповідним позовом до суду. Відповідно до п. ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Виходячи з викладеної норми закону, для внесення запису про скасування державної реєстрації необхідно рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію. Тому, відповідно, при визнанні недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом в частині, суд ухвалює також і вимогу про скасування державної реєстрації цієї частки. Абзацом 3 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію. За таких обставин, суд вважає, що оскільки свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.09.2012 року в частині 1\\5, що належить гр. [PERSON], визнано незаконним, то воно підлягає скасуванню в судовому порядку, а також підлягає скасуванню видане 25.09.2012 року державним нотаріусом свідоцтво про право на спадщину за законом гр .[PERSON] після смерті [PERSON], [INFO], яка померла 24.11.1993 року в частині спірного нерухомого майна, що складається з 1\\5 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташовано в с. Війтівка (колишнє Чапаєвка), вул. Першотравнева № 53, Бершадського району.

Outcome: approved