Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

28 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - ТОВ «Дніпро-Друк», про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.03.2013 р. між позивачем та ТОВ «Салвей» (правонаступником якого є третя особа) було укладено договір фінансового лізингу, за умовами якого останнє зобов'язалося прийняти від позивача предмет лізингу, визначений договором, сплативши його вартість. Того ж дня між сторонами було укладено договір поруки, за яким відповідач зобов'язався відповідати за належне виконання третьою особою зобов'язань за договором фінансового лізингу. Відповідач та третя особа не виконують свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 1 515 470,45 грн. (а.с.а.с. 1 - 4, 81). Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов. Відповідач до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Представник третьої особи до суду також не з'явився, був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.03.2013 р. між позивачем та ТОВ «Салвей» (правонаступником якого є третя особа) (а.с.а.с. 10 - 13) було укладено договір фінансового лізингу № LC1923-02/08, за умовами якого останнє зобов'язалося прийняти від позивача предмет лізингу (друкарське обладнання), сплативши його вартість у сумі 3 083 530,00 грн. строком до серпня 2014 року (а.с.а.с. 35 - 53). Того ж дня між сторонами було укладено договір поруки № 1923, за яким відповідач зобов'язався відповідати за належне виконання третьою особою зобов'язань за договором фінансового лізингу № LC1923-02/08 (а.с.а.с. 67 - 69). Відповідач та третя особа неналежно виконують свої зобов'язання з оплати вартості предмета лізингу, і у них перед позивачем утворилася заборгованість у сумі 1 515 470,45 грн. відповідно до доданих позивачем розрахунків (а.с.а.с. 65, 66), а саме: · заборгованість по поточних лізингових платежах - 630 980,54 грн.; · заборгованість, визначена за пунктом 5.9 Загальних умов фінансового лізингу - 867 146,97 грн.; · комісія за дострокове припинення договору - 17 342,94 грн. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно з частиною 1 статті 806 ЦК за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). У відповідності з частиною 2 статті 1, частиною 1 статті 16 Закону України від 16.12.1997 р. № 723/97-ВР "Про фінансовий лізинг" (далі - Закон № 723/97-ВР) за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. За правилами пункту 3 частини 2 статті 11 Закону № 723/97-ВР лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі. За договором фінансового лізингу позивач передав третій особі предмет лізингу, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1 Закону № 723/97-ВР, було укладено. Статтею 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що третя особа дотепер неналежно виконує свої обов'язки з оплати вартості предмету лізингу, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов'язань у розумінні приведеної норми. Відповідно до частини 1 статті 553 ЦК за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно з частинами 1, 2 статті 554 ЦК у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом було встановлено, що основне зобов'язання (договір фінансового лізингу) було забезпечене договором поруки, укладеним з відповідачем, отже, зважаючи на те, що дотепер боржник за договором фінансового лізингу не виконав свої зобов'язання, позивач вправі як одночасно (солідарно) звернути свої вимоги й до поручителя, так і окремо до нього. Відповідно до договору фінансового лізингу в разі порушення лізингоодержувачем зобов'язань, покладених на нього договором, він несе перед кредитором відповідальність у виді сплати додаткових обов'язкових платежів (комісія тощо). Зважаючи на те, що відповідач як поручитель неналежно виконує свої обов'язки за договором фінансового лізингу, що полягає у простроченні сплати заборгованості, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду з цим позовом. У відповідності з частиною 1 статті 14 ЦК цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За правилами статті 526 ЦК зобов'язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити. Відповідно до статті 88 ЦПК суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 3 654,00 грн. (а.с. 77).

Outcome: approved