Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з СТОВ «Поділля» на його користь заборгованість у розмірі 15987,32 грн., у тому числі 13969,79 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 2017,53 грн. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, за період невиконання рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 травня 2018 року у справі № 145/165/18. Позов\~обґрунтовує тим,\~що з\~01.04.2003\~року по\~08.07.2017\~року він працював (з перервами) у СТОВ "Поділля" на посадах шофера, водія, головного інженера. Починаючи з січня 2017 року йому не виплачувалася заробітна плата, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 15689,98 грн. Після звільнення розрахунок з ним також не був проведений. Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 травня 2018 року у справі № 145/165/18 вказана заборгованість за заробітною платою була стягнута з відповідача на його користь. Зазначеним рішенням, відповідно до ст. 117 КЗпП України, на його користь стягнуто також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з липня 2017 року по березень 2018 року. 17\~серпня 2018\~року присуджені кошти йому були виплачені. Отже, він має право на середній заробіток за час затримки до дня фактичного розрахунку, тобто з 01 квітня 2017 по 16 серпня 2018 року, що становить 13969,79 грн. Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» відповідач має здійснити виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушення встановлених строків їх виплати. Ним 23 січня 2018 року було направлено відповідачу заяву про виплату компенсації, проте ця заява залишилася без задоволення. Строк для розгляду звернень громадян становить один місяць, тому відсутність відповіді слід вважати відмовою у виплаті. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, про розгляд справи повідомленні в установленому законом порядку, [PERSON] надав суду заяву, в якій просить позов задоволити з підстав, викладених у заяві та розглянути його у його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача СТОВ «Поділля» двічі (29.10. та 30.11.2018 року) в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. Заяв про відкладення розгляду справи відзиву на позов суду не надано. Причин неявки не повідомлено. Відповідач не використав можливість і право реалізувати свої процесуальні права заперечувати проти позову, не забезпечив присутність його представника в судовому засіданні, не надав суду доказів, які б спростовували позовні вимоги позивачки. Небажання відповідача надати докази, які б спростовували позовні вимоги позивачки, з'являтися на виклик суду, дало суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Зі згоди представника позивача судом вирішено розглядати справу в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Рішенням Тиврівського\~районного суду\~Вінницької області\~від 11.05.2018\~року (справа\~№145/165/18),\~яке набрало\~законної сили\~ 19.06.2018\~року,\~ встановлено,\~що позивач\~працював у\~СТОВ \~«Поділля» на\~посадах шофера,\~водія,\~головного інженера, звільнений з роботи 08.07.2017 року. На час звільнення заборгованість відповідача по заробітній платі позивачу склала у розмірі 15689,98 грн., яка утворилась, починаючи з січня 2017 року. Розмір заборгованості в розрізі помісячно підтверджується довідкою СТОВ «Поділля» № 9 від 15 лютого 2018 року. Вищевказаним рішенням суду з відповідача на користь позивача присуджено до стягнення заборгованість за заробітною платою в сумі 15689 грн. 98 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 27639 грн. 15 коп. за період з липня 2017 року по березень 2018 року включно, на відшкодування моральної шкоди - 1000 грн., судові витрати в сумі 2140 грн. 80 коп., а всього 46433 грн. 93 коп. \~ \~ \~ \~17.08.2018 року вказане рішення суду було виконано, що стверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» . \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.\~43\~Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною першою статті 117\~КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, вказані у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до Розділів І, ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати,\~\~затвердженого\~\~постановою Кабінету Міністрів України від лютого 1995 р. N 100\~\~ середньомісячна заробітна плата у випадку затримки розрахунку при звільненні обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з п.3 розділу ІІІ даного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Відповідно до п.8 Розділу ІУ даного Порядку нарахування\~\~виплат,\~\~що\~\~обчислюються\~\~із\~\~середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Позивач звільнений з роботи 08.07.2017 року. Отже, останніми двома місяцями роботи, що передують цій події, є травень та червень 2017 року. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 1 квітня 2018 року по 16 серпня 2018 року включно склав 13969,79 грн. (середньоденний заробіток\~150,21 грн. (3200 грн. ( зарплата за травень 2017 року) + 2808,51 грн. (зарплата за червень 2017 року): 40 ( кількість робочих днів за травень - червень 2017 року) х 93 робочих дні за період з 01.04.2018 року по 15.08.2018 року (включно)). Оскільки відповідач не розрахувався з позивачем у повному обсязі на момент звільнення з роботи, то згідно норм статті 117\~КЗпП України позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення підлягають задоволенню. Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26 грудня 2011 у справі № 6-77цс11. Конституційний Суд України у власному рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі № 1-5/2012 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП Україниу взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу зазначив, що в аспектi конституцiйного звернення положення частини першої\~статтi 233 Кодексу законiв про працю України\~у взаємозв'язку з положеннями статей 116, 117, 237-1цього Кодексу слiд розумiти так. Для звернення працiвника до суду з заявою про вирiшення трудового спору щодо стягнення середнього заробiтку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звiльненнi та про вiдшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримiсячний строк, перебiг якого розпочинається з дня, коли звiльнений працiвник дiзнався або повинен був дiзнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всiх належних при звiльненнi сум, фактично з ним розрахувався. Статтею 34 ЗУ «Про оплату праці»\~встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги в порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст.1 Закону України від 19 жовтня 2000 року N 2050-III «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам\~втрати частини\~доходів у\~зв'язку\~з порушенням\~строків їх\~виплати провадиться\~у разі\~затримки на\~один і\~більше календарних\~місяців виплати\~доходів,\~нарахованих громадянам\~за період,\~починаючи з\~дня набрання\~чинності цим\~Законом (ч.1\~ст.2\~даного Закону N\~2050-III ). Під доходами\~у цьому\~Законі слід\~розуміти грошові\~доходи громадян,\~які вони\~одержують на\~території України\~і які\~не мають\~разового характеру:\~пенсії;\~соціальні виплати;\~стипендії;\~заробітна плата\~(грошове\~забезпечення)\~та інші\~(ч.2\~ст.2\~Закону N\~2050-III ). \~ \~ \~ \~Відповідно до\~п.\~4\~Порядку проведення\~компенсації громадянам\~втрати частини\~ \~грошових доходів\~у зв'язку\~з порушенням\~ термінів\~їх виплати\~,\~затвердженого постановою\~КМУ від\~21.02.2001року\~ №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. \~ \~ \~ \~Величина приросту споживчих цін при виплаті доходу в серпні 2018 року: за січень 2017 року склала 11,65; за лютий 2017 року - 11,54; за березень 2017 року - 11,33; за квітень 2017 року 11,23; за травень 2017 року -11,08; за червень 2017 року - 10,91; за липень 2017 року 10,89 (загальнодоступні відомості з мережі Інтернет). Таким чином, компенсація втрати\~частини \~грошових доходів\~у зв'язку\~з порушенням\~ термінів\~ виплати\~заробітної плати\~позивачу склала\~1804,77\~грн.\~(\~за січень\~2017\~ 300,10\~грн.\~(2576\~грн.\~х 11,65/100)\~+\~ за лютий 2017 - 297,27 грн. ( 2576 грн. х 11,54/100)\~+ березень 2017 291,86 грн. ( 2576 грн. х 11,33/100) + квітень 2017 - 289,28 грн. ( 2576 грн. х 11,23/100) + травень 2017 - 285,42 грн. ( 2576 грн. х 11,08 /100) + червень 2017 року 281,04 грн. (2576 грн. х 10,91/100) + липень 2017 року 59,80 грн. (549,13 грн. х 10,89/100)). За своєю суттю\~ця компенсація\~- заробітна плата, оскільки\~п.2.2.8 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої\~наказом Державного\~комітету статистики України від 13 січня 2004 р. N 5\~відносить її до додаткової заробітної плати. Тому\~строк звернення до суду з цими\~вимогами законом не обмежується, (постанова Верховного Суду від 16.01.2018 року № 446/509/16-ц). \~ \~ \~ \~Таким чином, до стягнення підлягають 15774,55 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~суд присуджує судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати позивача складають 704,80 грн. судового збору, що стверджується квитанцію про сплату судового збору. Таким чином, до стягнення підлягають 695,49 грн. (98,67 % (процент задоволених позовних вимог) x 704,80 грн. (розмір судових витрат) /100).

Outcome: approved