Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склалися, сторони припинили спільне проживання, сім'я фактично розпалася. Від шлюбу мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Враховуючи перебування дитини на її утриманні просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання, оскільки добровільно відповідач надавати кошти відмовляється. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, де вказала, що позовні вимоги підтримує, та не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За згодою позивача відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб , виданого у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, 25 червня 2010 року, серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] (після укладення шлюбу прізвище [PERSON]) зареєстрували шлюб 25 листопада 2010 року, актовий запис № 669. Від шлюбу мають дочку: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21 вересня 2010 року. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати. Вимоги позивача узгоджуються з положеннями ст. 180 СК України, згідно яких кожен з батьків зобов'язаний утримувати дитину до її повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішення суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов"язків по відношенню до дитини. Згідно ст. 182 СК України вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved