Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

[PERSON] 01.09.2016 року звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на утримання двох неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем по справі з 06.02.2010 року в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду від 13.07.2016 року. За час спільного проживання в них народилося двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], батьками яких записані вона з відповідачем. Діти фактично є на її утриманні, відповідач, проживаючи окремо, ухиляється від їх утримання, матеріальної допомоги для сім'ї не надає, а її доходи є недостатніми для утримання двох дітей, які потребують значних матеріальних коштів для повноцінного фізичного, інтелектуального, морального і соціального розвитку. Відповідач, працюючи на сезонних та тимчасових заробітках, самоусунувся від утримання дітей, тому вона змушена звернутися з позовом в суд. Просить її вимоги задоволити, стягнути з [PERSON] в свою користь на утримання неповнолітніх дітей - дочки [PERSON] та сина [PERSON] - аліменти в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, та судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала письмову заяву, в якій заявлені нею вимоги підтримала повністю, а тому просить позов задоволити, а справу розглянути по суті в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи був повідомлений завчасно і належним чином, про що свідчить поштова розписка та оголошення в засобах масової інформації (г-та «Галичина» № 73(5222) від 22.09.2016 року), заяви про причини неявки чи слухання справи в його відсутність суду не подавав. Сторони, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За згоди позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов є підставний і підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі з 06.02.2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними було укладено у виконавчому комітеті Молодківської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис №3. За час спільного проживання в них народилися двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], батьками яких записані сторони по справі (а.с.7-8). Згідно рішення Надвірнянського районного суду від 13.07.2016 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] залишено проживати з матір'ю (а.с.6). З наявних матеріалів справи вбачається, що неповнолітні діти проживають з позивачем, що не заперечується самими сторонами та підтверджується актом обстеження умов проживання, та довідкою № 1257/02/2-19 від 25.08.2016 року, виданих Молодківською сільською радою Надвірнянського району, Івано-Франківської області (а.с.9-12). Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Також відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей відповідного, а також матеріального становища дітей та платника аліментів, суд прийшов до висновку, що він взмозі працювати та утримувати свою дочку та сина в розмірі, достатньому для їх нормального фізичного та духовного розвитку, а будь-яких належних доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоров'я, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, відповідач суду не надав, тому суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, однак в меншому розмірі, який просить позивачка. Тому з відповідача слід стягнути по 850 грн. аліментів щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід також стягнути по справі судові витрати на користь позивача, пов'язанні з оплатою оголошення в пресі, за надання правової допомоги та в дохід держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved