Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому просив суд зобов`язати Московський відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області(надалі Московський ВДВС) вилучити із державних реєстрів записи про арешти майна, заборони, обмеження і обтяження, внесені до них на виконання постанови про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження від 16.02.2011 у виконавчому провадженні, відкритому на виконання виконавчого листа в справі №2-2555/10 про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором №11220564000 від 21.09.2007 у сумі 64256,52 доларів США, яка в гривневому еквіваленті складає 507189,57грн, а також 1700 грн. держмита та 120 грн інформаційно-технічного забезпечення. В обґрунтуванні позову зазначив, що Московським ВДВС на виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.08.2010 про стягнення з [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №11220564000 від 21.09.2007 здійснювалося виконавче провадження, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2010. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 16.02.2011 старшим державним виконавцем Московського ВДВС Соклаковою Р.М. накладений арешт на майно боржника [PERSON] , заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику. Первісного стягувача ПАТ «УкрСиббанк» ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01.03.2013 було замінено на нового стягувача у виконавчому провадженні - ПАТ «Дельта Банк». 26.09.2018 ПАТ «Дельта Банк» уклало з новим стягувачем [PERSON] договір купівлі-продажу майнових прав №776/к за наслідками придбання на відкритих торгах майнових прав, оформлених протоколом №UA-EA-2018-07-20-000114-b від 13.09.2018. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.11.2018 у справі №2-2555/10, провадження №6/643/357/18, замінено у виконавчому провадженні попереднього стягувача ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника [PERSON] . Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13.02.2019 у справі №2-2555/10 визнано виконавчий лист про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором №11220564000 від 21.09.2007 у сумі 64256,52 доларів США, яка в гривневому еквіваленті складає 507 189,57 грн., а також 1700 грн. держмита та 120 грн. інформаційно-технічного забезпечення, таким, що не підлягає виконанню, з підстав повного виконання боржником своїх зобов`язань. 06.05.2019 боржник звернувся до Московського ВДВС із заявою про скасування арештів, заборон, обмежень і обтяжень, накладених у виконавчому провадженні. Листом Московського ВДВС від 08.05.2019 боржнику було повідомлено, що державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу в порядку п.9 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно на примусове виконання до відділу зазначений виконавчий документ не надходив. Разом з тим, за відсутності відкритого виконавчого провадження державна виконавча служба може скасувати арешти, заборони, обмеження та обтяження виключно на підставі судового рішення. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на цей час у реєстрі містяться арешти, заборони, обмеження і обтяження, накладені у виконавчому провадженні на майно та права боржника [PERSON] . Посилаючись на ст.ст. 317, 391, 16 Цивільного кодексу України та ст.ст. 50,57, 60 Закону України «Про виконавче провадження» позивач просив позов задовольнити. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися. Представником Московського ВДВС Головко В.Л. був поданий відзив на позов, у якому останній просив закрити провадження у зв`язку із відсутністю спору та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що якщо боржником буде сплачений виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та подано підтвердження погашення заборгованості перед стягувачем, арешти накладені в межах виконавчого провадження будуть зняті. Третя особа - [PERSON] пояснень щодо позовних вимог не надавав. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Московського ВДВС Соклаковою О.М. від 22.12.2010 щодо боржника [PERSON] було відкрито ВП № 23390252 з виконання виконавчого листа №2-2555/10, виданого 26.10.2010 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту №11220564000 від 21.09.2007 у сумі 64256,52 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 507189 грн. 57 коп. Постановою старшого державного виконавця Московського ВДВС Соклаковою О.М. від 16.02.2011 у ВП №23390252 був накладений арешт на квартиру [ADDRESS] та частину квартири [ADDRESS] , що належать [PERSON] . Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику, лише в межах суми боргу у розмірі 507189 грн. 57 коп. З постанови державного виконавця від 16.02.2011 вбачається, що арешт накладений в межах суми боргу у розмірі 507189 грн. 57 коп. без урахування витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01.03.2013 замінено первісного стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні з примусового стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова №2-2555/10 від 06.08.2010. 26.09.2018 ПАТ «Дельта Банк» уклало з [PERSON] договір купівлі продажу майнових прав №776/к на підставі протоколу №UA-EA-2018-07-20-000114-b від 13.09.2018, та ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 14.11.2018 у справі №2-2555/10, замінено у виконавчому провадженні стягувача ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника [PERSON] з примусового стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11220564000 від 21.09.2007 у сумі 64256,52 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 507189,57грн на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова №-2555/10 від 06.08.2010. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13.02.2019 у справі №2-2555/10 визнано виконавчий лист 2-2555/10, виданий Московським районним судом м. Харкова у справі №2-2555/10 про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором №11220564000 від 21.09.2007 у сумі 64256,52 доларів США, яка в гривневому еквіваленті складає 507 189,57 грн., а також 1700 грн. держмита та 120 грн. інформаційно-технічного забезпечення таким, що не підлягає виконанню повністю. Із заяви стягувача [PERSON] від 19.12.2018, посвідченої приватним нотаріусом ХМНО Башинською Л.В., зареєстрованої у реєстрі за № 1263 вбачається, зокрема, що обов`язок боржників [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором № 11220564000 від 21.09.2007 та рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.08.2010 про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» боргу в сумі, що дорівнює сумі 64256,52 доларів США, яка в гривневому еквіваленті складає 507189,57 грн, а також 1700 грн. держмита та 120 грн. інформаційно-технічного забезпечення станом на 02.10.2018 відсутній повністю у зв`язку із добровільним виконанням. Майнових претензій, що випливають за кредитним договором № 11220564000 від 21.09.2007 та рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2010 року до [PERSON] та [PERSON] не має повністю. Виконавчі листи в справі № 2-2555/10 про стягнення з боржників [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 11220564000 від 21.09.2007 підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню повністю. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 22.12.2010 за реєстраційним номером 10648008 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 23390252 від 22.12.2010 Московським ВДВС зареєстроване обтяження на все майно боржника [PERSON] 06.05.2019 позивач звернувся до Московського ВДВС зі заявою про скасування арештів, заборон, обмежень і обтяжень, вжитих державним виконавцем для забезпечення виконання рішення у виконавчому провадженні №23390252. При цьому, в заяві посилається на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2019 року щодо визнання виконавчого листа 2-2555/10 таким, що не підлягає виконанню. Листом Московського ВДВС від 08.05.2019 було повідомлено, що згідно перевірки автоматизованої системи виконавчого провадження, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження по виконанню рішення Московського районного суду м. Харкова №2-2555/10 від 26.10.2010 про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту №11220564000 від 21.09.2007 в розмірі 64256,52 доларів СЩА, що в гривневому еквіваленті складає 507 189,57 грн. 21.07.2014 за вказаним виконавчим провадженням державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу в порядку п.9 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно на примусове виконання до відділу зазначений виконавчий документ не надходив. Вичерпний перелік підстав для зняття арешту з майна визначений ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи викладені факти (насамперед відсутність на виконанні у відділі виконавчого провадження ще з 2014 року) позивачу було відмовлено у проханні зняти арешт з майна. Згідно з п. 9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції станом на 21.07.2014, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Зі змісту положень ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в вищезазначеній редакції вбачається, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції станом на 21.07.2014 , державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону. Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і саме повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. Відповідно до п. 3.15, 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, в редакції, діючій на момент прийняття державним виконавцем постанови, повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному у статті 47 Закону. При цьому в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання (крім випадку повернення виконавчого документа на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону, якщо таке повернення надалі є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження). При цьому при поверненні виконавчого документа стягувачу необхідно враховувати, що підставою для повернення виконавчого документа згідно з пунктом 9 частини першої статті 47 Закону є встановлення безпосередньо у Законі заборони звертати стягнення на окреме майно чи кошти боржника. Якщо заборона випливає із норми закону, наприклад така заборона встановлена судом, який відповідно до закону має право заборонити звернення стягнення на майно боржника, необхідно керуватися пунктом 2 частини першої статті 47 Закону. У постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо). Відповідно до частин 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року N 606-XIV ( у редакції станом на 21.07.2014) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Наявні в матеріалах справи докази не містять відомостей, що у виконавчому провадженні № 23390252 державним виконавцем виносилась постанова про стягнення виконавчого збору відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції закону 1999 року. Під час завершення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу стягувачу державним виконавцем не вживались заходи щодо зняття арешту. Частиною 2 статті 59 ЦК України передбачено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У частині 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Із матеріалів справи вбачається, що позивачем фактично заявлено позов про звільнення майна із-під арешту. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зняття арешту з нерухомого майна, накладеного Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у Харківській області постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Outcome: approved