Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики, суму інфляційного збільшення боргу за весь час прострочення, три проценти річних та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 23.02.2017 р. між ним та відповідачем укладено Договір позики № 230217 (безвідсоткової), за яким він надав [PERSON] безвідсоткову позику в розмірі 413 636,00 грн, що станом на день передачі коштів еквівалентно 15 207 доларів США, що підтверджується розпискою, згідно якої останній зобов"язувався повернути отримані кошти до 31.12.2017 р. Станом на 14.06.2018 р. відповідач, передбаченого договором, зобовязання не виконав, тому позивач був змушений звернутись за захистом свого права до суду. В судовому засіданні 19.10.2018 р. представник позивача [PERSON] позов підтримав, з мотивів, наведених у ньому. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач до суду не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належно, в тому числі, судовими повістками, рекомендованими листами з повідомленнями про вручення, а також, в порядку ст. 128 ЦПК України, через публікацію оголошення на веб-порталі судової влади, причини неявки суд не повідомив (а.с. 41, 45-46, 48, 51, 55-56, 58, 62-64, 68, 76-77). Відповідно до ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Згідно ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень представника позивача, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.\~509 ЦК України\~зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. У відповідності до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст.\~1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тому письмова форма договору позики у зв'язку із його реальним характером є доказом не лише факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612\~ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно Договору позики № 230217 (безвідсоткової) від 23.02.2017 р. та розписки від 23.02.2017 р., [PERSON] передав [PERSON] безвідсоткову позику у розмірі 413\~636 (чотириста тринадцять тисяч шістсот тридцять шість) грн., що на день передачі позики еквівалентно 15 207 (п'ятнадцять тисяч двісті сім) доларів США за офіційним курсом долару США по відношенню до гривні, встановленим НБУ на день укладання договору, які останній зобов'язувався повернути до 31.12.2017 р. з моменту фактичної передачі всієї грошової суми (а.с. 6-8). За приписами статті 545 ЦК України, кредитор, прийнявши виконання зобовязання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. З оглянутих в судовому засіданні оригіналів розписки, Договору, поданих пояснень представника позивача, матеріалів позовної заяви, вбачається, що відповідач [PERSON] отримані за Договором позики кошти у сумі 413 636,00 грн, що станом на день передачі еквівалентно 15 207 доларів США мав повернути [PERSON] до 31.12.2017 р., однак станом на день подання позовної заяви до суду зобов"язання не виконав (а.с. 71-74). За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст його умов, так і факт отримання боржником від кредитора визначеної у розписці грошової суми. Таку ж позицію мав Верховний суд у Постанові від 14.01.2019 року (справа № 466/10923/16-ц, провадження № 61-45817св1). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із розрахунку позивача вбачається, що розмір заборгованості [PERSON] за договором позики від 23.02.2017 р. складає 400\~763,91 грн., сума інфляційного збільшення боргу за весь час прострочення 9672,44 грн., три проценти річних від простроченої суми боргу 2569,28 грн. (а.с. 2-5). З огляду на вищенаведене, суд бере до уваги представлений позивачем розрахунок заборгованості, який складений у відповідності до вимог чинного законодавства, відповідач обгрунтованих заперечень щодо розрахунку суду не надав. З огляду на те, що відповідач у судове засідання повторно не зявився, відзиву суду не надав, не заявив та не представив суду жодного заперечення заявленим позивачем вимогам, не підтвердив їх належними та допустимими доказами, а тому суд вважає, що доводи позивача знайшли своє підтвердження у суді, відповідач не виконав передбаченого договором та розпискою зобовязання, внаслідок чого, має заборгованість за договором позики, яка, станом на 14.06.2018 р. становить 400\~763,91 грн., сума інфляційного збільшення боргу за весь час прострочення 9672,44 грн., три проценти річних від простроченої суми боргу 2569,28 грн. Зазначена заборгованість виникла з його вини, будь-яких доказів протилежного у ході судового розгляду справи судом не отримано, достовірність боргової розписки відповідачем не оспорювалась. За наведеного, позовні вимоги позивача є підставними, а тому підлягають до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 4130 грн. 10 коп. судового збору.

Outcome: approved