Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що сторони є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач у зареєстрованому шлюбі не перебували, певний час проживали разом, але внаслідок відсутності порозуміння сімейні відносини не склались. Розуміючи, що відповідач буде не в змозі забезпечити дітям належний рівень життя, [PERSON] прийняв рішення забрати дітей на своє виховання. Протягом тривалого часу [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Діти знаходяться на повному утриманні позивача, який забезпечує їм належне піклування та догляд. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Позивач вважає, що вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов'язків. У зв'язку з викладеним позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо малолітнього сина - [PERSON], [INFO], та малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. А також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей : [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи відповідач [PERSON], яка проживає в смт Гурзуф Автономної Республіки Крим, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Від третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника Управління служб, при цьому просили при ухваленні рішення врахувати інтереси малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що батьками малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER], виданого Жовтневим районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 26.08.2016, актовий запис № 08 та серії [NUMBER], виданого Жовтневим районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 26.08.2016, актовий запис № 07, відповідно. Запис вказаних документів поновлено (а.с. 11, 12). Згідно листа Новобаварського районного у м. Харкові ВДРАЦС ГТУЮ у Харківській області від 29.08.2017 за № 1784/07-04-05, реєстрація народження [PERSON], [INFO], проведена відповідно до ст. 126 СК України (а.с. 13). З довідок № 214 та № 213 від 17.08.2017, виданих Комітетом району в місті жителів приватного сектору Новобаварського району м. Харкова Харківської міської ради, вбачається, що [PERSON], [INFO], мешкає і зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та має такий склад сім'ї: син - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO] Крім того, в довідці зазначено, що згідно актів № 208 та № 207 від 17.08.2017 від сусідів, підтверджується факт постійного проживання дітей з їх дня народження з батьком - [PERSON] (а.с. 14, 15). Зазначені обставини також підтверджуються актом сусідів № 208 від 17.08.2017 (а.с. 16). Відповідно до акту сусідів № 211 від 17.08.2017, завіреного майстром дільниці № 7 приватного сектору Новобаварського району м. Харкова, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживала та не проживає, участі у вихованні дітей не приймає з дня їх народження (а.с. 17). Згідно відповіді № 01-43/154 від 09.08.2017, виданої КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 143 комбінованого типу Харківської міської ради», [PERSON], [INFO], відвідував КЗ «ДНЗ № 143» з 05.05.2015 по 01.07.2017. Наразі хлопчик відрахований зі складу вихованців КЗ «ДНЗ № 143» у зв'язку з переходом до школи. За час відвідування дитиною КЗ «ДНЗ № 143» мати [PERSON] у навчальному закладі не з'являлася, батьківські збори не відвідувала, вихованням сина не цікавилася, з вихователем не спілкувалася. Зі слів вихователя групи № 3 [PERSON], за весь час відвідування дитячого садка [PERSON] приводив та забирав батько [PERSON] Всі заходи, які відбувались в дошкільному закладі, відвідував позивач. Вихованець групи № 3 - [PERSON] під час перебування у КЗ «ДНЗ № 143» до соціальної категорії не належав, потреби у здійсненні обстеження житлово-побутових умов не було (а.с. 18). Також, згідно відповіді № 01-43/106 від 15.08.2017, виданої КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 88 комбінованого типу Харківської міської ради», [PERSON], [INFO], відвідує КЗ №ДНЗ № 88№ з 08.08.2016 та дотепер. За час перебування дитини у КЗ «ДНЗ № 88» мати [PERSON] у навчальному закладі з'являлася лише для написання заяви про зарахування дівчинки до закладу, батьківські збори не відвідувала, з вихователем не спілкувалася. Зі слів вихователя групи № 10 [PERSON], за весь час відвідування дитячого закладу [PERSON] приводив та забирав батько [PERSON] Всі заходи, які відбувались в дошкільному закладі, відвідував позивач. Вихованка групи № 10 - [PERSON] під час перебування у КЗ «ДНЗ № 88» до соціальної категорії не належала, потреби у здійсненні обстеження житлово-побутових умов не було, але на запит начальника служби у справах дітей Новобаварського району УССД ДПСП ХМР, провели обстеження житлових умов родини та дитини (а.с. 19). Адміністрація КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 2» своїм листом № 1261/01-14 від 18.08.2017 повідомила, що в районі обслуговування за адресою: [ADDRESS], мешкає сім'я у складі: батько - [PERSON], діти : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Періодично діти вибували з району обслуговування до Криму. З 2014 року і дотепер діти разом з батьком мешкають за вищевказаною адресою. Відповідач з 2014 року участі у вихованні дітей не приймає. При відвідуванні дітей лікарем КЗОЗ «ХМДП № 2» вдома, догляд здійснює батько. Усі рекомендації медичних працівників виконуються в повному обсязі. Діти здорові, на диспансерному обліку не знаходяться (а.с. 20). Актами обстеження умов проживання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], від 15.07.2016 та 19.08.2017 встановлено, що житло за адресою: [ADDRESS] розміщене на першому та другому поверхах двоповерхового будинку, складається з трьох кімнат: є газове опалення, вода, каналізація, електрооснащення. Також в наявності є меблі, побутова техніка. Для дітей є окрема кімната з меблями, діти забезпечені одягом, взуттям, іграшками та харчуванням. [PERSON] займається вихованням та утриманням дітей. Мати дітей - [PERSON] проживає окремо від сім'ї та дітей, не займається їх вихованням та утриманням (а.с. 21, 22). Висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради за № 629 від 02.11.2017 визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей : [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з поведінки відповідачки та наданих суду доказів. У ч. 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них. З позовної заяви вбачається, що позивач як на підставу для позбавлення відповідача батьківських прав посилається на п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України (ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини). Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини). Так у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Вислухавши пояснення позивача, аналізуючи вищенаведені обставини по справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що існують усі правові підстави щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, не піклується про їх фізичний, духовний та моральний стан. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідач [PERSON] свідомо ухилилась від виконання батьківських обов'язків відносно малолітнього сина [PERSON] та мололітньої доньки [PERSON], належним чином участі у їх вихованні та утриманні не приймає і вважає, що існують усі правові підстави щодо позбавлення її батьківських прав, що відповідає інтересам дітей. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду у частці від доходу батьків, або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на вищевикладене, з [PERSON], [INFO], підлягають стягненню на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини від всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, 08.09.2017, та до досягнення найстаршою дитиною, [PERSON], повноліття. Таким чином, приймаючи до уваги досліджені докази, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених законом щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], та стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання малолітніх: сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини від всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, 08.09.2017, та до досягнення найстаршою дитиною, [PERSON], повноліття. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої суми. Отже, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збірза вимогу про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей у сумі - 640 грн. та підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір за вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав у сумі 640 грн.

Outcome: approved