Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог вказав, що [INFO] помер його батько - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Цибульківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області 24.05.2005 року), який на день смерті постійно проживав з ним за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: - 1/4 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не складав. Спадщину після смерті [PERSON] спільним проживанням прийняли він, його мати [PERSON] та його бабуся [PERSON] , проте спадщину ніхто не оформляв. [INFO] померла його бабуся - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 04 жовтня 2016 року). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: - 1/4 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом першої черги є він, його мати [PERSON] та його сестра [PERSON] . У встановлений законом строк він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідотцва про право на спадщину на житловий будинок. Його мати [PERSON] спадщину прийняла спільним проживанням зі спадкодавцем, проте заяви до нотаріуса не подавала, а його сестра [PERSON] спадщину не прийняла. Проте, постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з неможливістю встановлення факту родинних відносин з померлою бабусею та відсутністю в нього документів, що посвідчують право власності на спадкове майно. Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом він не має можливості отримати, а тому був вимушений звернутися до суду. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1216, 1258, 1261, 1268 ЦК України, прохає суд встановити той факт, що він є онуком померлої [INFO] [PERSON] та визнати за ним право власності на 1/4 частини на вищевказане спадкове майно після смерті [PERSON] та після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Скопіч А.В. в судове засідання не з`явилися, надіславши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають повністю та прохають їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. До суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Цибульківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області 24.05.2005 року), який на день смерті постійно проживав з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: - 1/4 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не складав. Спадщину після смерті [PERSON] спільним проживанням прийняли позивач, його мати [PERSON] (відповідач в даній справі) та його бабуся [PERSON] , проте спадщину ніхто не оформляв. [INFO] померла його бабуся - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 04 жовтня 2016 року). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: - 1/4 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом першої черги є позивач, його мати [PERSON] (відповідач в даній справі) та його сестра [PERSON] (третя особа в даній справі). У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідотцва про право на спадщину на житловий будинок. [PERSON] спадщину прийняла спільним проживанням зі спадкодавцем, проте заяви до нотаріуса не подавала, а [PERSON] спадщину не прийняла. Проте, 15 лютого 2019 року нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з неможливістю встановлення факту родинних відносин з померлою бабусею та відсутністю в нього документів, що посвідчують право власності на спадкове майно (а.с.23). Пунктом 1 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами. Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Вказаний в заяві факт заявнику необхідно встановити з метою оформлення спадкових прав, іншим шляхом встановити його неможливо. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту родинних відносин між особами, і факт родинних відносин, який просить встановити заявник, підтверджується письмовими матеріалами справи, згідно яких позивач [PERSON] дійсно є онуком померлої [INFO] [PERSON] , суд приходить до висновку, що вимога позивача про встановлення факту родинних відносин є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Веллі Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог. Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач [PERSON] в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляв, тому судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved