Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

16.10.2014 року Миколаївський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання незаконним і скасування рішення міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним державного акту на право власності на землю. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 29 рішення Миколаївської міської ради від 30.01.2009 № 33/37 ТОВ «Миколаївбудпроект» надано дозвіл для складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 23502 кв.м. з метою надання її в оренду строком на 10 років для обслуговування придбаного майна по вул. Спортивній. 25. Таким чином, Миколаївською міською радою незаконно, без проведення земельних торгів було надано ТОВ «Миколаївбудпроект» в оренду земельну ділянку площею 22002 кв.м. (22156 - 55 - 99 ~ 22002), з яких 20236 кв.м. зайняті зеленими насадженнями. Таким чином, враховуючи що ТОВ «Миколаївбудпроект» станом на 04.09.2009 не мало законних підстав розпоряджатися спірною земельною ділянкою, в проекті землеустрою наявне недійсне погодження (нікчемний правочин) ТОВ «Миколаївбудпроект» на передачу громадянину земельної ділянки (нікчемність даного правочину передбачено ч.ч. 1, 2, 4 ст. 203, ч.ч. 1, 2 ст. 215, ч. 1 ст. 219 Цивільного кодексу України), а також те, що міська рада розпорядилася земельною ділянкою у порушення наведених вище вимог ст.ст. 58, 60, 62, 83 Земельного кодексу України, рішення Миколаївської міської ради № 36/61 від 04.09.2009 в частині надання земельної ділянки у власність [PERSON] також є незаконним. У порушення зазначених вище вимог законодавства, на підставі оскаржуваного рішення міської ради [PERSON] було видано Державний акт серії ЯИ № 140151 на право власності на відповідну земельну ділянку. У подальшому, 01.06.2012 [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки по пров. Авіаційному, 15 з [PERSON] та [PERSON] (у рівних частках). Управлінням Держкомзему у м. Миколаїв 12.12.2012 відповідну інформацію про зміну власника земельної ділянки було зареєстровано в Поземельній книзі за реєстровим номером 4810136300:12:001:0007:3:02, про що зроблено запис на державному акті. Разом з тим, оспорюваний договір суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає визнанню недійсним. Зазначені вище незаконні дії порушують інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів, суперечить державній політиці у сфері земельних відносин, що є підставою для здійснення органами прокуратури захисту в суді інтересів держави. Позивач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Відповідачі до судового засідання не зявились, хоча про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, шляхом розміщення оголошення в газеті «Рідне Прибужжя» редакції № 41 від 8 жовтня 2015 року, причину неявки суду не повідомили. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду був належним чином повідомлений, суду надав заперечення на позовну заяву, в яких пояснив, що у позовах не наведено жодного доводу, яким обґрунтовується витребування (повернення) від відповідачів належних ним на праві власності спірних земельних ділянок. Доводи у позовах щодо порушень законодавства при прийнятті рішень Миколаївської міської ради від 19.06.2009 р. № 35/51, від 04.09.2009 р. № 36/61 та при видачі [PERSON] Державного акту на право власності на земельну ділянку від 27.11.2009 р. серії ЯИ № 140151 не мають до відповідачів, як до добросовісних набувачів, жодного відношення і не є належними та допустимими доказами на користь задоволення позову. Заявлені позовні вимоги не визнає, заперечує проти задоволення позову, просить відмовити в позові в повному обсязі. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що пунктом 29 рішення Миколаївської міської ради від 30.01.2009 № 33/37 ТОВ «Миколаївбудпроект» надано дозвіл для складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 23502 кв.м. з метою надання її в оренду строком на 10 років для обслуговування придбаного майна по вул. Спортивній. 25. Пунктом 54 рішення Миколаївської міської ради від 19.06.2009 № 35/51 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 22156 кв.м.. у тому числі 55 кв.м. під капітальною забудовою, 99 кв.м. під спорудами, 1766 кв.м. під проходами, проїздами та площадками, 20236 кв.м. під зеленими насадженнями за рахунок земель міста, не наданих у власність або користування, з віднесенням її до земель комерційного використання, для обслуговування придбаного майна по вул. Спортивна, 25. Зазначеним проектом передбачено, що земельна ділянка на північному заході межує із землями водного фонду Бузького лиману. Зазначене рішення міської ради від 19.06.2009 № 35/51 в частині надання ТОВ «Миколаївбудпроект» в оренду земельної ділянки площею 22156 кв.м. прийнято з порушенням вимог діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства. У даному випадку, на момент прийняття міською радою зазначеного вище рішення у власності ТОВ «Миколаївбудпроект» за вказаною адресою перебувало нерухоме майно (капітальні споруди) площею 55 кв.м. Разом з тим, у проектно-технічній документації, на підставі якої здійснювалося надання товариству в оренду земельної ділянки відсутнє будь-яке обґрунтування необхідності чи можливості надання товариству в оренду 22156 кв.м. землі для обслуговування нерухомого майна площею 55 кв.м., тобто надання за рахунок міста земельної ділянки площа якої понад 400 разів перевищує площу забудови, крім того, переважна більшість якої (20236 кв.м.) зайнята зеленими насадженнями. Так, відповідно до довідки департаменту житлово-комунального господарства виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 113 щодо оцінки якісного стану зелених насаджень, розташованих у зоні відведення земельної ділянки по вул. Спортивній (Леваневців), 25 рахувалось 401 дерево та 19 кущів. Таким чином, Миколаївською міською радою незаконно, без проведення земельних торгів було надано ТОВ «Миколаївбудпроект» в оренду земельну ділянку площею 22002 кв.м. (22156 - 55 - 99 ~ 22002), з яких 20236 кв.м. зайняті зеленими насадженнями. При цьому, на момент прийняття 30.01.2009 Миколаївською міською радою рішення № 32/37, генеральний план міста був на стадії розроблення Українським державним науково-дослідним інститутом проектування міст "Дніпромісто" та затверджений міською радою лише 18.06.2009. У порушення зазначених вимог ст. 124 Земельного кодексу України, за відсутності договору оренди земельної ділянки з ТОВ «Миколаївбудпроект». 04.09.2009 Миколаївською міською радою було прийнято рішення № 36/61, пунктами 38 - 56 якого затверджено проекти землеустрою щодо відведення 19 громадянам земельних ділянок орієнтовною площею 1000 кв.м. за рахунок земель ТОВ «Миколаївбудпроект», з віднесенням їх до земель житлової забудови, для будівництва житлових будинків по пров. Авіаційному у м. Миколаєві, у тому числі гр. [PERSON]. земельної ділянки площею 999 кв.м. по пров. Авіаційному, 15 грошовою оцінкою 206 591,02 грн. При цьому в проекті землеустрою, затвердженому вказаним рішенням наявне не завірене нотаріально погодження ТОВ «Миколаївбудпроект» на передачу громадянину у власність земельної ділянки за рахунок земель, переданих в оренду товариству, яке датовано 25.05.2009, тобто до прийняття міською радою рішення про надання товариству в оренду відповідної земельної ділянки та за відсутності договору оренди взагалі, що є порушенням ч. 6 ст. 118 та ч. 5 ст. 151 Земельного кодексу України (в редакції на час прийняття рішення від 19.06.2009). Вищезазначене рішення Миколаївської міської ради прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, у звязку з чим підлягає визнанню протиправним та скасуванню. Переяркою установлено, що спірні земельні ділянки згідно з генеральним планом міста Миколаєва, затвердженим рішенням Миколаївської міської ради № 35/18 від 18.06.2009, розташовані у зеленій зоні загального користування та відносяться до перспективної ландшафтно-рекреаційної зони загальноміського значення. Вказане підтверджується інформацією Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 04.09.2014, яка додається. Фактична наявність зеленої зони також підтверджується довідкою департаменту житлово-комунального господарства виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 113 щодо оцінки якісного стану зелених насаджень, розташованих у зоні відведення земельної ділянки по вул. Спортивній (Леваневців), 25. Таким чином, враховуючи невідповідність місця розташування спірних земельних ділянок містобудівній документації. їх відведення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд суперечить вимогам земельного та містобудівного законодавства. Статтею 62 Земельного Кодексу України передбачено, що у прибережних захисних смугах уздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах забороняється: влаштування полігонів побутових та промислових відходів і накопичувачів стічних вод; влаштування вигребів для накопичення господарсько-побутових стічних вод об'ємом понад 1 кубічний метр на добу; влаштування полів фільтрації та створення інших споруд для приймання і знезаражування рідких відходів; застосування сильнодіючих пестицидів. Режим господарської діяльності на земельних ділянках прибережних захисних смуг уздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах встановлюється законом. У межах пляжної зони прибережних захисних смуг забороняється будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних. Статтею 83 Земельного кодексу України встановлено заборону передачі у приватну власність як земель водного фонду з метою збереження та дотримання їх особливого режиму використання, так і земель загального користування населених пунктів (у даному випадку зеленої зони загального користування). У свою чергу, єдиною законодавчо встановленою підставою для передачі земель водного фонду в оренду виступає ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України, якою не передбачено право органів місцевого самоврядування передавати земельні ділянки прибережних захисних смуг на умовах оренди громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Таким чином, прибережна захисна смуга може використовуватися лише відповідно до її цільового призначення з урахуванням законодавчих обмежень щодо ведення господарської діяльності, а землі, на яких розташована прибережна смуга, не підлягають відчуженню. Фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі й межах, встановлених законодавством. Відсутність такого проекту та не визначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися як відсутність самої прибережної захисної смуги та правомірність передачі у приватну власність ділянки, розташованої у нормативно визначеній смузі від урізу води. Вищевказане узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 09.09.2014, у справі за заявою заступника Генерального прокурора України про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 07.04.2014 у справі № 915/1228/13 за позовом Миколаївського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Березанської районної державної адміністрації, виробничого кооперативу «Прибрежний мерідіан», третя особа - державне підприємство «Очаківське лісомисливське господарство», про визнання незаконними розпоряджень, визнання недійсними договорів і державного акта на право власності на землю та повернення земельної ділянки. Таким чином, враховуючи що ТОВ «Миколаївбудпроект» станом на 04.09.2009 не мало законних підстав розпоряджатися спірною земельною ділянкою, в проекті землеустрою наявне недійсне погодження (нікчемний правочин) ТОВ «Миколаївбудпроект» на передачу громадянину земельної ділянки (нікчемність даного правочину передбачено ч.ч. 1, 2, 4 ст. 203, ч.ч. 1, 2 ст. 215, ч. 1 ст. 219 Цивільного кодексу України), а також те, що міська рада розпорядилася земельною ділянкою у порушення наведених вище вимог ст.ст. 58, 60, 62, 83 Земельного кодексу України, рішення Миколаївської міської ради № 36/61 від 04.09.2009 в частині надання земельної ділянки у власність [PERSON] також є незаконним. У порушення зазначених вище вимог законодавства, на підставі оскаржуваного рішення міської ради [PERSON] було видано Державний акт серії ЯИ № 140151 на право власності на відповідну земельну ділянку. У подальшому, 01.06.2012 [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки по пров. Авіаційному, 15 з [PERSON] та [PERSON] (у рівних частках). Управлінням Держкомзему у м. Миколаїв 12.12.2012 відповідну інформацію про зміну власника земельної ділянки було зареєстровано в Поземельній книзі за реєстровим номером 4810136300:12:001:0007:3:02, про що зроблено запис на державному акті. Разом з тим, оспорюваний договір суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає визнанню недійсним з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ст. 236 Цивільного кодексу України). Частинами 1, 2 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Враховуючи, що надання земельної ділянки [PERSON] відбулось з порушенням вимог чинного законодавства, є незаконним і подальше відчуження ним земельної ділянки. З огляду на викладене, рішення Миколаївської міської ради № 36/61 від 04.09.2009 в частині надання [PERSON] у власність земельної ділянки площею 999 кв.м. є незаконним і підлягає скасуванню, а Державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку серії ЯИ № 140151 - недійсним. Згідно ст. 152, 155 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Зазначені вище незаконні дії порушують інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів, суперечить державній політиці у сфері земельних відносин, що є підставою для здійснення органами прокуратури захисту в суді інтересів держави. Зазначені вище незаконні дії порушують інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів, суперечить державній політиці у сфері земельних відносин, що є підставою для здійснення органами прокуратури захисту в суді інтересів держави. Таким чином, за вказаних вище обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1218 грн. (по 304,50 грн. з кожного). На підставі викладеного,

Outcome: approved