Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що на підставі досягнутої домовленості позивач, [PERSON], 08 січня 2014 року надав в позику відповідачу, фізичній особі-підприємцеві [PERSON], грошові кошти в сумі 18 000 доларів США терміном на один рік. Надання коштів у позику підтверджується розпискою відповідача [PERSON] від 08.01.2014 року із внесеними до неї змінами. Згідно даної розписки, а також внесених відповідачем до неї змін, відповідачка зобов'язалась повернути кошти в наступному порядку: - 1 квартал 2014 року - 2 000 доларів США: - 2 квартал 2014 року - 2 000 доларів США: - З квартал 2014 року - 2 000 доларів США: - 4 квартал 2014 року - 2 000 доларів США: - 2015 рік - 10 000 доларів США. Проте, борг і нараховані відсотки відповідач не повертає, а лише сплатила частину коштів у сумі в еквіваленті американських доларів 4 637,15 доларів США. в тому числі: 1) 23.06.2014 року позичальником повернуто 9 950 гривень, що за офіційним курсом НБУ 1 долар США = 11,878272 гривень складає 837,66 доларів США; 2) 04.07.2014 року позичальником повернуто 5 000 гривень, що за офіційним курсом НБУ 1 долар США = 11,827096 гривень складає 422,75 доларів США: 3) 21.07.2014 року позичальником повернуто 5 000 гривень, що за офіційним курсом НБУ 1 долар США = 11,655592 гривень складає 428,97 доларів США. 4) 13.08.2014 року позичальником повернуто 5000 гривень, що за офіційним курсом НБУ 1 долар США = 13,110661 гривень складає 381,36 доларів США; 5) 15.08.2014 року позичальником повернуто 5000 гривень, що за офіційним курсом НБУ 1 долар США = 13,135491 гривень складає 380,64 доларів США; 6) 23.09.2014 року позичальником повернуто 5000 гривень, що за офіційним курсом НБУ 1 долар США = 13,526129 гривень складає 369,65 доларів США; 7) 26.12.2014 року позичальником повернуто 4985 гривень, що за офіційним курсом НБУ долар США = 75, 768865 гривень складає 316,12 доларів США; 8) 14.01.2015р. позичальником повернуто 1500 доларів США. Тим самим, відповідачка прострочила (порушила) зобов'язання з повернення позики частинами та сплати відсотків, які вона взяла на себе згідно виданої розписки. Просить суд стягнути з відповідача, фізичної особи-підприємця [PERSON], заборгованість в розмірі 27987,85 доларів США, що по офіційному курсу НБУ 1 долар = 23,149873 гривень становись 647 915,17 гривень в тому числі: - основний борг у сумі 18 000,00 доларів США, що по офіційному курсу НБУ 1 долар = 23,149873 гривень становить 416 697,71 гривень (; - суму нарахованих відсотків за користування позикою, яка станом на 24.03.2015 року складає 6 702,85 доларів США, що по офіційному курсу НБУ 1 долар = 23,149873 грн. становить 155 170,12 гривень; - пеню за весь час прострочення повернення коштів, яка станом на 24.03.2015 року складає 3 285,00 доларів США, що по офіційному курсу НБУ 1 долар = 23,149873 гривень становить 76 047,33 гривень та судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, відповідач подала до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з відрядженням за межі Волинської області. При цьому, до вказаної заяви взагалі не додано жодних доказів перебування відповідача у відрядженні за межами Волинської області. Також відповідачем взагалі не надано доказів на підтвердження факту неможливості явки в судове засідання її представників - [PERSON] та [PERSON] А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про визнання причин неявки відповідача неповажними. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом при розгляді справи встановлено, що 08 січня 2014 року [PERSON] взяла в борг грошові кошти в сумі 18 000 доларів США у [PERSON], зі сплатою 4,5% в місяць, стороком на 1 рік з дня написання розписки. Позику зобов'язалася повертати щоквартально протягом 2014 року, по 2 000 доларів США, 10 000 доларів США зобов'язалась повернути в 2015 році. І разі прострочення повернення грошових коштів у встановлений термін, зобов'язалася сплатити відсотки з розрахунку 0,05% від суми позики за кожен день прострочення. На підтвердження факту передачі грошових коштів [PERSON] [PERSON], остання склала письмову розписку (а.с. 8). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] належним чином взяті на себе зобов'язання з повернення грошових коштів не виконала. В результаті чого в неї, згідно розрахунку позивача, мається заборгованість перед [PERSON] на суму 27 987,85 доларів США, з яких: основний борг - 18 000,00 доларів США, нараховані проценти за користування позикою - 6 702,85 доларів США, пеня за час прострочення повернення коштів - 3 285,00 доларів США. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача виниклої заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VІ передбачено, що при зверненні до суду із позовною заявою майнового характеру, сплачується ставка судового збору в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, що в гривневому еквіваленті становить 243,60 - 3 654 гривень. Також судом встановлено, що станом на день розгляду справи, 27 897,85 доларів США, відповідно до офіційного курсу НБУ в гривневому еквіваленті становить 647, 915,17 гривень. А тому до сплати відповідачем підлягає судовий збір в сумі 3 654,00 гривень, що становить 1% від ціни позову відповідно до розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що [PERSON] належним чином взяті на себе зобов'язання з повернення грошових коштів не виконала. В результаті чого в неї, згідно розрахунку позивача, мається заборгованість перед [PERSON] на суму 27 987,85 доларів США, з яких: основний борг - 18 000,00 доларів США, нараховані проценти за користування позикою - 6 702,85 доларів США, пеня за час прострочення повернення коштів - 3 285,00 доларів США. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову, стягнення на користь позивача виниклої заборгованості та судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 232 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» повторне заочне рішення, в тому числі ухвалене тим же складом суду, оскаржується в загальному порядку, встановленому ЦПК, про що має бути зазначено в резолютивній частині рішення (частина третя статті 232 ЦПК). Судом встановлено, що 29 квітня 2015 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області вже ухвалювалося заочне рішення у справі тим же складом суду, а тому повторне ухвалене заочне рішення у справі оскаржується в загальному порядку.

Outcome: approved