Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

6 березня 2017 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], у якому з урахуванням поданих 17 березня 2017 року, 7 липня 2017 року і 2 жовтня 2017 року заяв про збільшення розміру і уточнення позовних вимог просить: встановити факт проживання з 1998 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу до часу відкриття спадщини, а саме до 2 серпня 2016 року, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], Визнати за [PERSON], [INFO], право власності на ? частину грошових коштів, які знаходяться на рахунку 26306615853565, відкритому на Імя [PERSON], ід №1430523114 у ПАТ КБ Приватбанк, змінити черговість спадкування за законом після смерті 2 серпня 2016 року [PERSON], визнавши [PERSON] такою, що має право на спадкування всіх прав та обовязків, які належали спадкодавцеві за життя та не припинилися внаслідок його смерті, разом із спадкоємцем за законом другої черги [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначено, що з 1998 року позивач [PERSON] проживала разом однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON], вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство і підтримували шлюбні стосунки. Спочатку вони проживали разом у [INFO], а 28 лютого 2005 року за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS], яка була придбана на імя [PERSON], у якій вони були зареєстровані і проживали разом по день смерті чоловіка, а саме до 2 серпня 2016 року. Позивач посилається на те, що, оскільки ця квартира була придбана за спільні кошти у період спільного проживання однією сімєю з [PERSON], вона є спільною сумісною власністю, тому позивач просить визнати за нею право власності на половину цієї квартири. Також позивач зазначає, що вона мала з [PERSON] спільні заощадження, які знаходяться на рахунку 26306615853565, відкритому на Імя [PERSON], ід №1430523114 у ПАТ КБ Приватбанк. Тому позивач просить визнати за нею право власності на половину цих коштів. Окрім цього позивач у позові обґрунтовує своє право на спадкування разом із спадкоємцем другої черги. Вона вказує, що [PERSON] хворів на рак і в 2015 році був прооперований. Увесь час позивач [PERSON] доглядала за чоловіком та опікувалась ним. 2 серпня 2016 року [PERSON] помер. Поховання позивач провела також за власні кошти. Після смерті чоловіка [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], однак отримала відмову у звязку з тим, що вона не надала документи, які підтверджують факт спільного проживання однією сімєю. У цей же час позивачу слало відомо про те, що сестра померлого [PERSON] також подала заяву про прийняття спадщини. Позивач вважає, що має право на спадкування разом із спадкоємцем другої черги у звязку з тим, що на момент початку її спільного проживання однією сімєю з [PERSON] вона вже досягла пенсійного віку, тому мала стабільний регулярний дохід у вигляді пенсії, а [PERSON] не мав засобів для існування, оскільки ще не набув громадянства України, пенсійного віку не досяг, не працював. Таким чином їх спільний бюджет близько двох років складався лише з пенсії позивача та невеликого доходу від реалізації продуктів домашнього господарства, основний тягар по догляду за яким було покладено на позивача, оскільки [PERSON] мав слабке здоровя, проходив курси лікування та не міг виконувати важку фізичну роботу. Досягши пенсійного віку та отримавши громадянство України [PERSON] почав отримувати пенсію і позивач разом з ним придбали спільно за спільні кошти зазначену вище квартиру. Позивач зазначає, що за 18 років спільного її проживання з [PERSON] ніхто з його родичів не цікавився життям і здоровям останнього. Тривалий час позивач опікувалася життєзабезпеченням хворого чоловіка, який за станом здоровя потребував стороннього догляду, постійно доглядала за ним, готувала дієтичну їжу, годувала з ложки, виконувала всі гігієнічні процедури, систематично купувала ліки і забезпечувала їх прийом хворим, прала речі, підтримувала чистоту і порядок у помешканні. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позов із зазначених у ньому підстав. У своїх поясненнях позивач [PERSON], окрім зазначених у позові обставин, повідомила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі двічі. Перший шлюб з [PERSON] тривав з 1957 по 1967 рік, другий шлюб з [PERSON] тривав з 1992 року по 1998 рік. Дата розірвання другого шлюбу підтверджується копією паспорта [PERSON], який виданий у 1998 році і у якому відсутні відмітки про шлюб та розлучення. З [PERSON] позивач знайома з дитинства. Він один раз був у шлюбі, розлучився у 70-х роках 20-го століття, після розірвання шлюбу разом проживав з середини 80-х років до весни 1998 року з Майлою [PERSON]. Після її смерті у 1998 році [PERSON] і [PERSON] почали проживати разом у с. Трудівка у будинку за адресою [PERSON], 35, який належав [PERSON] Жили лише на пенсію позивача до того як у 2002 році [PERSON] оформив свою пенсію з Естонії. Позивач також повідомила, що її з [PERSON] сімя отримувала дохід від ведення домашнього господарства (пасіка і домашня худоба). У 2005 році вона з чоловіком за спільні кошти придбала квартиру, яку оформили на чоловіка. Обидва були зареєстровані у цій квартирі. У цей же час [PERSON] склав заповіт на свою цивільну дружину. У 2015 році [PERSON] скасував заповіт, про що жалкував і хотів зареєструвати шлюб, однак не встиг цього зробити. [PERSON] мав слабке здоровя, тому [PERSON] доглядала за ним. У липні 2015 року стан здоровя [PERSON] загострився, після проведеної операції потребував постійного догляду, ніхто крім дружини [PERSON] ним не опікувався, за увесь час хвороби його ніхто, ні сестра [PERSON], ні діти не навіть не провідували. [PERSON] організовувала і оплачувала похорони з допомогою своєї дочки і онуків. Також позивач повідомила, що 31 січня 2015 року формально виписалася із придбаної разом з [PERSON] квартири, оскільки придбала півбудинку по вул. Партизанській, 12 у м. Олександрії. Гроші на придбання цієї нерухомості вона отримала з продажу батьківського будинку, який отримала у спадщину. Фактично залишилася проживати [INFO]. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду у судове засіданні не зявилася, про причини неявки не повідомила, заяв, заперечень і клопотань від неї не надходило. У звязку з неявкою належно повідомленого відповідача і за згодою позивача суд відповідно до ч.1 с.224 ЦПК ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши сторони, дослідивши надані ними докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з таких підстав. Суд встановив такі обставини. З 1998 року до 2 серпня 2016 року [PERSON] і [PERSON] почали проживати спільно однією сімєю як чоловік та жінка без шлюбу. Це підтверджується довідкою сільського голови Дівочепільської сільської ради від 5 грудня 2016 року про те, що [PERSON] дійсно проживала без реєстрації за адресою с. Трудівка, вул. Карла Маркса, 35 у домогосподарстві [PERSON] з 23 жовтня 1998 року по 14 вересня 2006 року. Те, що [PERSON] та [PERSON] у період спільного проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не перебували в іншому зареєстрованому шлюбі підтверджується листом-відповіддю на запит суду Олександрійського міського відділу реєстрації актів цивільного стану від 30 травня 2017 року, згідно якого актові записи про шлюб [PERSON] і [PERSON] за період з 1998 по 2016 рік відсутні. Також факт спільного проживання як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу підтверджується поясненнями позивача та іншими доказами по справі, зміст яких викладений нижче. 28 лютого 2005 року [PERSON] і [PERSON] за спільні кошти придбали квартиру у м. Олександрії за адресою [ADDRESS]. Це підтверджується договором купівлі-продажу від 28 лютого 2005 року, укладеного продавцем [PERSON] і покупцем [PERSON]. Факт спільної власності на кошти, за які була придбана квартира, підтверджується викладеними вище поясненнями позивача та сукупністю інших доказів по справі. Позивач [PERSON] була зареєстрована у зазначеній квартирі 10 березня 2006 року, знята з реєстрації 31 січня 2015 року, однак фактично своє місце проживання у цій квартирі разом з [PERSON] не змінювала. 31 січня 2015 року зареєстровано місце проживання позивача за адресою. Олександрія, [ADDRESS]. Ці обставини підтверджуються копією паспорта позивача та сукупністю інших доказів у справі. Під час спільного проживання з [PERSON] [PERSON] мав слабке здоровя, захворів на рак, у 2015 році був прооперований, у звязку з цим перебував на стаціонарному лікуванні, потребував постійного догляду, який забезпечувала лише [PERSON] Це підтверджується поясненнями позивача, наданими позивачем довідкою головного лікаря КЗ Олександрійський онкологічний диспансер від 13 лютого 2017 року, лікарським свідоцтвом про смерть [PERSON] від 2 серпня 2016 року, довідкою Кіровоградського обласного наркологічного диспансера, виписним епікризом №4597, листом КЗ Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Олександрії, показаннями свідків, зміст яких викладений нижче, і фактом наявності у володінні позивача зазначеної медичної документації щодо хвороби [PERSON] За час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] мали спільні заощадження, які зберігалися [PERSON] на банківському депозитному рахунку 26306615853565, відкритому у ПАТ КБ ПриватБанк на імя [PERSON], РНОКПП №1430523114, за договором SAMDNWFD0071228968600. Це підтверджується витребуваною у ПАТ КБ Приватбанк довідкою про депозити клієнта [PERSON] і виписками по цим депозитним рахункам, відповідно до яких на рахунку 26306615853565, відкритому 8 липня 2016 року сума залишку становить 2519,38 USD. Те, що кошти, які перебувають на цьому рахунку, є спільною власністю [PERSON] і [PERSON] підтверджується сукупністю наявних у справі доказів їх спільного проживання, ведення спільного господарства і спільного бюджету. 2 серпня 2016 року [PERSON] помер. Це підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину. Згідно з довідкою ФОП [PERSON] від 2 грудня 2016 року [PERSON] займалася організацією і проведенням поховання [PERSON] Цей факт також підтверджується поясненнями позивача та показаннями допитаних у судовому засіданні свідків. Після смерті [PERSON] [PERSON] залишилася проживати у квартирі №37 за адресою м. Олександрія, вул. Садова, 39 без реєстрації після виписки 30 січня 2015 року. Це підтверджується актом-розпорядженням від 9 грудня 2016 року, складеним майстром, паспортистом КП Житлогосп та сусідами. Також цей факт підтверждується тим, що [PERSON] 29 серпня 2016 року уклала договір про монтаж системи електроопалення у цій квартирі. Усі зазначені вище обставини підтверджуються також показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON] під час допиту у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача. У 2005 році [PERSON] і [PERSON] купили квартиру і переїхали разом в Олександрію. Вони вели спільне господарство на присадибній ділянці у селі. [PERSON] хворів, дружина [PERSON] за ним доглядала. Ганна постійно доглядала чоловіка, зокрема до і після операції, їздила з ним у 2015 році на лікування до Кропивницького, винаймала там квартиру, щоб мати змогу його відвідувати в лікарні, після операції годувала чоловіка з ложки, бо він не міг сам себе обходити. [PERSON] визнавав [PERSON] за дружину, ніхто крім неї не доглядав [PERSON], він у неї помер на руках. [PERSON] організовувала похорони. На похорон приїхали лише дочка померлого. Свідок [PERSON] під час допиту у судовому засіданні повідомила, що з 2005 року [PERSON] та [PERSON] стали її сусідами. Вони жили однією сімєю, були гостинні, жили дружно, мирно. Ганна слідкувала за здоровям чоловіка, який був дуже хворобливим, та доглядала за ним. Вони вели господарство в селі. Допомагали їм по господарству діти [PERSON] Дітей [PERSON] свідок ніколи не бачила, вони не відвідували батька. Після операції [PERSON] його дружина [PERSON] винайняла квартиру в Кропивницькому щоб доглядати за чоловіком в лікарні. Дочка померлого приїхала лише на похорон і відмовилася підходити до труни. Свідок [PERSON] під час допиту у судовому засіданні повідомила, що є сусідкою [PERSON] та [PERSON] у с. Трудівка. У 1998 році вони почали жити спільно у цивільному шлюбі. [PERSON] був хворобливим і [PERSON] дуже добре за ним доглядала. Діти [PERSON] до нього не приїздили, інших його родичів свідок жодного разу не бачила. [PERSON] та [PERSON] вели господарство, тримали свійських тварин, пасіку. [PERSON] доглядала чоловіка після операції безперервно, тому що він не міг сам себе обходити. Окрім цього, суд на підставі матеріалів спадкової справи з метою визначення можливих співвідповідачів і третіх осіб у справі перевірив наявність інших спадкоємців [PERSON] та зясував, що спадкоємцем другої черги, який має право на спадкування є сестра померлого [PERSON], яка подала у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців першої або другої черги, які подали заяви про прийняття спадщини немає. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Враховуючи встановлені судом обставини та зазначені норми права, суд вважає обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню позовну вимогу про визнання факту проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 1998 року до часу смерті чоловіка і відкриття спадщини, тобто до 2 серпня 2016 року. Щодо вимог про визнання права власності на частину квартири і вкладу у банку суд застосовує такі норми права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 74 Сімейного Кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із ст. 70 Сімейного Кодексу України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім?ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім?ї. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" застосування ст. 74 Сімейного Кодексу України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. При розгляді справи встановлено, що на момент придбання спірної квартири позивач та померлий [PERSON] у будь-яких інших зареєстрованих шлюбах не перебували. Також на підставі сукупності зазначених вище доказів суд вставив, що квартира у м. Олександрії за адресою [ADDRESS] була придбана [PERSON] і [PERSON] у період їх спільного проживання однією сімєю. Тому ця квартира є спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON] Також, враховуючи зазначені вище докази і норми права, суд вважає встановленим те, що гроші, які перебувають на відкритому [PERSON] депозитному рахунку у ПАТ КБ Приватбанк, є спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON] Враховуючи викладене та зазначені норми права, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на ? частину квартири та ? частину грошей, які знаходяться на рахунку 26306615853565, відкритому у ПАТ КБ ПриватБанк на імя [PERSON], є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розглядаючи вимоги позивача про надання їй права право на спадкування разом із спадкоємцем другої черги суд застосовує такі норми права. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 1259 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, якій через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як зазначено вище, суд на підставі сукупності наданих сторонами доказів встановив, що [PERSON] і [PERSON] проживали разом як чоловік і жінка однією сімєю з 1998 по 2016 рік. Також суд вставновив, що [PERSON] протягом тривалого часу, зокрема з часу проведення [PERSON] операції у 2015 році і до часу його смерті у серпні 2016 року, опікувалася, здійснювала постійний догляд, забезпечувала ліками свого фактичного чоловіка [PERSON], який через похилий вік і тяжку хворобу був у безпорадному стані, не міг себе обслуговувати. Враховуючи викладене, позовні вимоги про визнання за позивачем права на спадкування після смерті [PERSON] разом із його сестрою [PERSON], яка є спадкоємцем другої черги, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2560 гривень згідно ст. 88 ЦПК покладаються на відповідача.

Outcome: approved