Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

15 вересня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 316111 грн. 05 коп. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до договору № DN81АR00270032 від 07 червня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 87849,20 грн. на термін до 06 червня 2014 року. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно умов договору, у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, однак, відповідачем порушено умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитним договором. У звязку з чим, станом на 23.07.2015 року, виникла заборгованість у розмірі 572024,34 грн., яка складається з наступного: 53088,16 грн. заборгованість за кредитом; 115687,22 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 24841,21 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 378407,75 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Від цієї суми заборгованості відраховується сума у розмірі 255913,29 грн., яка була задоволена рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 10 вересня 2012 року, в результаті чого різниця становить 316111,05 грн. Просив позовні вимоги задовольнити. Представник позивача у судове засідання не зявився, просив розгляд справи проводити за відсутності представника, без фіксування судового процесу технічними засобами. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, що підтверджується поштовими повідомленнями, які повернулися на адресу суду. (а.с. 41, 47). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за неявки відповідача [PERSON], який належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов"язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до договору № DN81АR00270032 від 07 червня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 87849,20 грн. на термін до 06 червня 2014 року. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно умов договору, у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобовязання за договром виконав у повному обсязі, однак, відповідачем порушено умови договру щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитним договором. У звязку з чим. Станом на 23.07.2015 року, виникла заборгованість у розмірі 572024,34 грн., яка складається з наступного: 53088,16 грн. заборгованість за кредитом; 115687,22 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 24841,21 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 378407,75 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Від цієї суми заборгованості відраховується сума у розмірі 255913,29 грн., яка була задоволена рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 10 вересня 2012 року, в результаті чого різниця становить 316111,05 грн. (а.с. 14-20) Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 23.07.2015 року має заборгованість 5720241 грн. 34 коп., яка складається з наступного: 53088,16 грн. заборгованість за кредитом; 115687,22 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 24841,21 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 378407,75 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Від цієї суми заборгованості відраховується сума у розмірі 255913,29 грн., яка була задоволена рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 10 вересня 2012 року, в результаті чого різниця становить 316111,05 грн. (а.с. 6-13) Стаття 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у т.ч. сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про грубе порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідачем [PERSON] не виконувалися належним чином, відповідно до умов укладеного кредитного договору, зобовязання щодо сплати суми кредиту та процентів за користування ним. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача належить стягнути сплачені ним при предявленні позову судовий збір у розмірі 4741 грн. 67 коп.

Outcome: approved