Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

24 листопада 2014 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що від шлюбу з відповідачем, який було розірвано 11 липня 2011 року, має двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні дітей та не надає матеріальну допомогу на їх утримання і у добровільному порядку надавати не бажає, хоча має таку можливість, оскільки отримує дохід від сезонних заробітків та тимчасових робіт за місцем проживання. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 600 гривень щомісячно на кожну дитину, з часу звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала повністю і просила його задовольнити з викладених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що раніше дійсно виїжджав на сезонні заробітки, однак на даний час не працює, щомісячно сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей не спроможний, проте час від часу самостійно буде надавати їм по можливості матеріальну допомогу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково, зважаючи на таке. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданими Гуто-Боровненською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області від 21 серпня 2007 року, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції від 13 листопада 2002 року (а.с. 4, 5). Шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, сторони у справі як батьки неповнолітніх дітей зобов'язані їх утримувати до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов'язку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно до вимог ст. 184 СК України можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. Неповнолітні діти сторін - [PERSON] та [PERSON] проживають з матір'ю, чого відповідач у судовому засіданні не заперечив. Між сторонами немає домовленості про розмір і порядок сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Відповідач [PERSON], будучи особою працездатного віку, в достатньому обсязі матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає, а тому суд доходить висновку про необхідність стягнення з нього аліментів на користь позивачки [PERSON] Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги матеріальне становище відповідача, який офіційно не працевлаштований, разом з тим є працездатним, інших утриманців немає, а також, враховуючи відсутність даних про незадовільний стан його здоров'я, і те, що обов'язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька, суд вважає за доцільне та необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно. На думку суду саме в такому розмірі [PERSON] спроможний сплачувати аліменти і вони забезпечать необхідні потреби його неповнолітніх дітей. Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Позивачка не надала суду доказів, які б свідчили про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у більшому розмірі. Відповідач, будучи на підставі ч. 4 ст. 10 ЦПК України попереджений про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, не довів суду тієї обставини, що через незадовільний стан здоров'я немає можливості працювати та сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до підпункту 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" та враховуючи, що позивачка [PERSON] при подачі позову звільнена від сплати судового збору, з відповідача [PERSON] в дохід держави належить стягнути судовий збір у мінімальному розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Outcome: approved