Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

17 лютого 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Шосткинської міської ради Сумської області, в якій просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай), площею 5,69 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на земельну частку (пай), серія СМ №0078187, виданого Шосткинською районною державною адміністрацією Сумської області на ім`я [PERSON] , та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), реєстраційний номер 187 від 19.08.1996, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 5,69 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території колишньої Вовнянської сільської ради Шосткинського району Сумської області. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй на праві власності земельну частку (пай). За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належне їй майно - [PERSON] . У січні 2021 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно - земельну частку (пай), але нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну частку в усній формі було відмовлено, у зв`язку з відсутністю оригіналу такого правовстановлюючого документу. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилися, про час, дату та місце його проведення повідомлена, до суду надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 16) Представник відповідача Шосткинської міської ради Сумської області Кравчук К.П. в підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце його проведення повідомлений, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. (а.с. 17-19) У відповідності до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого 17 липня 2001 року, місце реєстрації - Сільвиконком Вовнянської сільської ради Шосткинського району, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 17 липня 2001 року зроблено відповідний актовий запис №14. (а.с. 5) Із довідки №197 виданої 08 серпня 2019 року Вовнянською сільською радою Шосткинського району Сумської області, вбачається, що [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , по день смерті [INFO] . На день смерті [PERSON] за вищевказаною адресою проживала сама. Заповіт від [PERSON] посвідчувався виконавчим комітетом Вовнянської сільської ради. (а.с. 6) Відповідно до свідоцтва про народження, серія [NUMBER] виданого повторно 06 липня 1966 року, місце реєстрації - Вовнянський сіль-ЗАГС Шосткинського району, [PERSON] народилася [INFO] , і її батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . (а.с. 7) Із свідоцтва про укладення шлюбу, серія [NUMBER] , виданого 02 лютого 1974 року, місце реєстрації - Вовнянський с/ЗАГС Шосткинського району Сумської області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 02 лютого 1974 року, про що в цей день в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис №1, після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON] , дружині [PERSON] . (а.с.7) З листа Шосткинської районної державної адміністрації №07-15/356 від 09 лютого 2021 року вбачається, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №0078187 на ім`я [PERSON] видано 19.08.1996 на підставі розпорядження голови Шосткинської районної державної адміністрації від 18.07.1996 №295. Станом на 01.01.2013 державні акти на право власності на земельні ділянки, на підставі вищевказаного Сертифікату на право власності на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] не видавалися. (а.с.9) З інформації №10/142-211 виданої 28 січня 2021 року Відділом у Шосткинському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, вбачається наступне: місце розташування земельної частки (пай) - за межами населених пунктів Шосткинської територіальної громади (колишньої Вовнянської сільської ради Шосткинського району) Сумської області; правовстановлюючий документ - Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №0078187 зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Шосткинською районною державною адміністрацією членам КСП ім. Мічуріна за №187 від 19.08.1996; власник сертифікату - [PERSON] , померла [INFO] ; площа земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах - 5,69. (а.с.10) З листа Шосткинської районної державної нотаріальної контори Сумської області №164/01-16 від 22.04.2021, вбачається, що після померлої [INFO] [PERSON] , відкрита спадкова справа за №23/2021. Спадкоємцем за заповітом є донька - [PERSON] , яка спадщину прийняла, інші спадкоємці для прийняття чи про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. (а.с. 15) Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), який набрав чинності з 01.01.2004, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Отже, до спірних правовідносин щодо питань про прийняття спадщини, а саме прийняття спадщини [PERSON] після [PERSON] , яка померла [INFO] , слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс Української РСР 1963 року (далі -ЦК України 1963 року). За змістом статей 524, 548 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно із статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-IV, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай) також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно із ч. 1 ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві із часу відкриття спадщини. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 04.04.2011 по справі №3-18цс11, згідно із вимогами статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними. Згідно із ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Оглянутими в підготовчому засіданні доказами підтверджується належність [PERSON] за життя спірної земельної частки (пай), яка після її смерті перейшла в порядку спадкування за заповітом у власність позивача. Відповідно ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право власності набувається на підставах, які не суперечать закону, в тому числі і в порядку спадкування. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах спадкування»). Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 №3613-VI та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» повноваження територіальних органів Держгеокадастру у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою припинились, тобто отримати дублікат свідоцтва про право на земельну ділянку не має можливості. Отже, з викладеного вбачається, що на момент звернення до суду позивач правомірно претендує як єдиний спадкоємець на визнання за нею права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , яка померла [INFO] Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до положень п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У даному випадку у позивача [PERSON] відсутній оригінал правовстановлюючого документу, що свідчить про неможливість отримання нею свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке її право має бути захищено в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене у сукупності, а також те, що відповідач позов визнає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved