Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

20.05.2019 року представник позивачів [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за позивачами спільну сумісну власність на право на земельну частку (пай) розміром 6,37 умовних кадастрових гектарів в КСП «Огульчанське», згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , що зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів за №112 від 28.07.1996 року в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] померла [PERSON] , якій на підставі Сертифікату серії [NUMBER] належало право на земельну частку (пай) по КСП «Огульчанське» на території Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області. До спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , так як постійно проживали разом із спадкодавцем, належать позивачі у справі: чоловік [PERSON] та доньки [PERSON] , [PERSON] Донька [PERSON] спадщину не прийняла, проте закликана до прийняття спадщини за заявою інших спадкоємців. За інформацією нотаріуса від 26.02.2018 року будь-які заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] чи відмову від неї до нотаріальної контори станом на 26.02.2018 року не надходили, що свідчить про те, що інші спадкоємці, які прийняли спадщину шляхом подачі заяви нотаріальної контори відсутні. Згідно записів у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Валківською районною державною адміністрацією Харківської області, на ім`я [PERSON] 28.07.1996 року за № 112 зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] . Вказаний документ отримано власником, про що наявний підпис. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00019505881 від 02.02.2018 року [PERSON] після одруження 19.04.1997 року з [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] . Оскільки за життя [PERSON] втратила сертифікат з невідомих позивачам обставин, через його відсутність не мають можливості оформити спадкові права в нотаріальній конторі. Посилаючись на вимоги п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.9,55,124 Конституції України, ст.16 ЦК України, представник позивача стверджує, що померла [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай). Через втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) за життя не оформила право власності на належну їй земельну ділянку. Спадкоємці після її смерті прийняли спадщину в передбаченому законом порядку, але оформити спадщину на земельну частку (пай) не можливо, оскільки втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] . Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 24.05.2019 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Копію позовної заяви та доданих до неї документів вручено представнику відповідача, але відзив до суду в передбачені законом строки не надійшов. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Представник позивача подала клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому вказала, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Представник відповідача - сільський голова Веретельник А.О. повідомила, що сільська рада не заперечує проти винесення рішення згідно чинного законодавства України, просить розгляд справи проводити за відсутності представника сільської ради. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст.279,280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00019505881 від 02.02.2018 року, 19.04.1997 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , в зв`язку з чим їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». [PERSON] є матір`ю доньок - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області, актовий запис №14, [PERSON] померла [INFO] . [INFO] донька померлої - [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на « [PERSON] », про що свідчить Свідоцтво про зміну імені серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління у Харківській області від 29.06.2017 року, актовий запис №01. З інформації Валківської державної нотаріальної контори Харківської області № 253/01.16 від 26.02.2018 року слідує, що після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа нотаріальною конторою не відкривалась. Станом на 26.02.2018 року будь-які заяви про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили, відомості про посвідчення спадкодавцем заповіту відсутні. Спадкоємцями майна [PERSON] є [PERSON] , чоловік спадкодавця [PERSON] та донька спадкодавця [PERSON] . Фактом прийняття спадщини є спільне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що стверджується довідкою Огульцівської сільської ради № 361/02-19 від 12.10.2017 року. До складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) розміром 6,37 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності колишнього КСП «Огульчанське», Валківського району, Харківської області. Однак, сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] , виданий 28.07.1996 року Валківською РДА на ім`я [PERSON] (після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] ) - відсутній. Через відсутність документа, що стверджує право власності спадкодавця [PERSON] на спадкове майно, оформити спадкові права і належне їй право на земельну частку (пай) розміром 6,37 в умовних кадастрових гектарах видати свідоцтво про право на спадщину нотаріальна контора не може. Із наданих позивачами нотаріально посвідчених заяв від 09.04.2019 року спадкоємцями, які прийняли спадщину надано згоду на включення до спадкоємців першої черги за законом згідно ст..1261 ЦК України доньку померлої [PERSON] , яка пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин. Відповідно до повідомлення Міжрайонного управління у Валківському та Коломацькому районах Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 21.12.2017 р. № 31-20-0.23,141-1127/121-17, в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Огульчанське» за №112 від 28.07.1996 року зареєстровано сертифікат серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Валківської райдержадміністрації. Вказаний документ було отримано власником, про що свідчить підпис в Книзі реєстрації. Інформація про видачу по цьому сертифікату Державного акта на земельну ділянку на ім`я [PERSON] відсутня. В газеті «Сільські новини» від 09 червня 2018 року здійснено публікацію про те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданий на ім`я [PERSON] вважати втраченим. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 ЗК України гарантується право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, у відповідності до ч.2 ст.1272 ЦК України може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, при цьому нотаріус обов`язково перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи які підтверджують вказані факти (п.п.4.12 і п.п.4.14 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в МЮ України 22.02.2012 року за № 282/20595). Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п.11 Постанови від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлою права на спадкове майно судом не встановлено, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачів щодо визнання права на земельну частку (пай), що входить до спадщини, яка залишилася після померлої [PERSON] , так як досліджені докази свідчать про неможливість оформити спадщину в нотаріальному порядку через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. На підставі викладеного,

Outcome: approved