Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

15.04.2019 року до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особи: Служба у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області, про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з ухиленням від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO], є відповідач [PERSON] - відповідач по справі, та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), яка померла [INFO] . Шлюб між батьками дитини був розірваний 08.11.2005 року. З часу народження сина і до теперішнього часу відповідач не підтримував будь-яких відносин з хлопчиком, не спілкувався з ним, не надавав матеріальну допомогу, має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 57871 грн. Після смерті матері дитини батько також не спілкується з [PERSON] , не підтримує матеріально, не приймає участі у вихованні, не проводить з сином час відпочинку, не відвідує батьківські збори у школі, де навчається його дитина, не приймає участі у створенні заходів для розвитку свого сина. Неповнолітній [PERSON] у теперішній час залишився без опіки свого батька, якого він взагалі не знає, і матері, яка померла. Позивач вказує на те, що хлопчик є її двоюрідним онуком (онук її рідної сестри, яка померла), знаходиться на її утриманні, вихованні, проживає у неї як член сім`ї, у них склалися дружні та довірливі відносини, вона ним опікується, та в його інтересах звернулася до суду з даним позовом. Крім неї у хлопця немає інших близьких родичів. Також зазначила, що вона особисто займається виховання [PERSON] з листопада 2018 року. Вона має постійне матеріальне забезпечення, житло - на праві власності їй належить житловий будинок, вона вдова, дітей у неї немає, головним у її житті стало піклування про двоюрідного онука. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON] та призначити її - [PERSON] піклувальником [PERSON] , [INFO]. Ухвалою суду від 22.04.2019 р. провадження у справі відкрито і призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 16.05.2019 р. підготовче провадження закрито і справу призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Скородєлова Н.І. подали через канцелярію суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують та просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає у повному обсязі, просить суд його задовольнити. Відзив не поданий. Представник третьої особи Служби у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області по довіреності Ратушна О.В. через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позову, підтримує раніше поданий Висновок про доцільність позбавлення батьківської прав відповідача. З урахуванням заяв учасників справи, вимог з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позиції сторін, представників позивача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та оцінивши їх, суд встановив наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.01.2004 р., виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Куп`янського міського управління юстиції Харківської області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Зміна прізвища матері дитини з [PERSON] на [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу між батьками дитини серії [NUMBER] від 08.11.2005 р. (а.с.11). [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). На підставі заяви [PERSON] Службою у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області 08.04.2019 р. було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрована та проживає позивачка, складено Акт та встановлено, що житло утримується у належному стані, є всі необхідні умови проживання, меблі та побутова техніка, створено затишок, виділено окрему кімнату, в якій може проживати дитина з усіма необхідними зручностями. [PERSON] підтримує родинні стосунки з дитиною [PERSON] , [INFO]. В сім`ї створено хороші житлово-побутові умови для влаштування на постійне проживання неповнолітньої дитини (а.с.12). Як вбачається з довідки сімейного лікаря від 14.03.2019 р., [PERSON] , [INFO], здоровий, на «Д» обліку не перебуває (а.с.17). Згідно довідки директора Куп`янської загальноосвітньої школи № 6 Куп`янської міської ради Харківської області, де навчається [PERSON] у 9-Б класі, [PERSON] не бере участі у вихованні сина, батьківські збори не відвідує, до школи не приходить, навчальними справами сина не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, з сином не зустрічається (а.с.16). Щодо аліментних зобов`язань відповідача по утриманню неповнолітнього сина [PERSON] , начальник міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області у листі від 21.03.2019 р. повідомляє, що 18.10.2017 р. державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника та направлено з місцем отримання доходів боржником до ТОВ «Завод елеваторного обладнання «Сокол». Заборгованість станом на 01.10.2017 року становила 68273,32 грн. Згідно звітів про відрахування наданих ТОВ «Завод елеваторного обладнання «Сокол», з боржника [PERSON] було утримано 20803,46 грн., з яких 10401,73 грн. заборгованість та 10401,73 грн. поточних аліментів. 07.12.2018 року. у зв`язку зі смертю стягувача [PERSON] , виконавче провадження було закінчено в порядку4 п. 13 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», залишок боргу становив 57871,59 грн. (а.с.22). Вивченням особи [PERSON] , суд по матеріалам справи встановив, що вона пенсіонерка, отримує пенсію за віком у розмірі 1889,32 грн. на місяці, є вдовою, має власне житло, в якому проживає та значиться зареєстрованою одна, за місцем мешкання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, за станом здоров`я - здорова, (а.с.13, 14, 15, 18, 19,20, 21, 23). Згідно Висновку Служби у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області від 15.05.2019 р. № 05-32/428, [PERSON] проживає окремо від дитини - [PERSON] , [INFO]. Практично з моменту народження сина батько само ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, цікавиться здоров`ям, фізичним та духовним розвитком дитини, має значну заборгованість по аліментам. Після смерті матері [PERSON] , батько також не почав спілкуватися із сином, не надає йому матеріальної допомоги. Успіхами сина у школі батько не цікавиться, батьківські збори не відвідує, само ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема, обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих їх виконанню. При цьому, відсутні будь-які перешкоди для виконання ним своїх обов`язків. Служба у справах дітей відзначає, що в наявності маються всі підстави, передбачені ст. 164 СК України, тому застосування до [PERSON] такого заходу, як позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] вважають за доцільне (а.с. 38). Згідно Висновку Служби у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області від 14.05.2019 р. № 05-32/427, батько [PERSON] , [INFO] , участі у вихованні сина не приймає. Враховуючи умови проживання [PERSON] а також те, що вона матеріально забезпечена, отримує пенсію за віком у розмірі 1889 грн. на місяць, за станом здоров`я - здорова, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалася, судимості не має, тому Служба у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області вважає доцільним призначення [PERSON] піклувальником неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , якщо буде прийнято рішення про позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] (а.с.37). Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Статтею 150 Сімейного Кодексу України встановлено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, згідно зі ст.164 Сімейного Кодексу України, є підставою позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Як вбачається із абз.2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. У рішенні «Хант проти України» (Заява №31111/04, Страсбург, 7 грудня 2006 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що позбавлення батьківських прав є втручанням у право на повагу до сімейного життя (п. 49); аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (п. 53); між інтересами дитини та інтересами батьків повинні існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (п. 54). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати, дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100 рішення Європейського суду з прав людини «Мамчур проти України», Заява №10383/09, 16 липня 2015 року, остаточне - 16 жовтня 2015 року). Беручи до уваги те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, достовірно встановивши факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, його добровільну відмову від обов`язку батьківського піклування, виховання, утримання сина, про що свідчить його письмова заява про визнання позову, що також свідчить про його стійке небажання змінити ситуацію, яка склалася, відсутність інтересу, любові до дитини, будь-яких дій, які б свідчили про намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини та належне виконання батьківських обов`язків, виходячи з якнайкращих інтересів дитини, суд приходить до переконання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO]. За таких обставин, позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітнього сина [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню, та таке рішення буде відповідати якнайкращим інтересам дитини. Згідно ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх, які за станом свого здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно ст. 59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 60 СК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Положеннями чч.3,4 ст. 63 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Оскільки рішенням суду батько неповнолітнього [PERSON] позбавляється батьківських прав, а мати дитини померла, суд вважає, що над дитиною необхідно встановити піклування. Згідно ст.244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не може бути опікуном, піклувальником дитини особа, яка зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, особа, позбавлена батьківських прав, а також особа, інтереси якої суперечать інтересам дитини. Суд вважає, що позивач є особою, яка може бути піклувальником дитини, та відповідає вимогам встановленим ст. 244 СК України. Таким чином, наявні достатні підстави для призначення [PERSON] піклувальником її двоюрідного онука [PERSON] , [INFO], тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Outcome: approved