Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

18.09.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], від якого у них народилася неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яку просить залишити проживати з нею та стягнути з останнього судові витрати. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем мають різні погляди на права та обов'язки подружжя, відсутні спільні інтереси та порозуміння під час вирішення сімейних проблем, в результаті чого проживають окремо протягом останніх чотирьох місяців, спільного побуту не ведуть, у шлюбі перебувають формально. Вважає, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин та примирення неможливе. Сторони у судове засідання не прибули. Позивач надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позові, просила їх задовольнити, просила прізвище не змінювати, не заперечила проти винесення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з"явився. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 16 лютого 2016 року року зареєстрували шлюб у Виконкому Наталівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 2, що стверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.5/. Дошлюбне прізвище позивачки [PERSON]. Сторони по справі є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження/ копія а.с.6/. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином,з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, поступово втратили зв'язки між собою, а, отже, сім'я припинила своє існування. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивачки та її неповнолітньої дитини, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Місце проживання неповнолітньої доньки слід визначити за місцем проживання її матері, про що у сторін спору не виникло. У відповідності до вимог ст. 113 СК України, прізвище позивачці після розірвання шлюбу суд залишає без змін. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати.

Outcome: approved