overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

31.10.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, який підтримав повністю, просив його задовольнити, в судове засідання не з"явився, просив справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, але був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, просив позов задовольнити, а справу розглянути у його відсутності . Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, посвідченим виконавчим комітетом Рубцівської сільської ради Донецької області від 19.12.2012 року за реїхстром № 61(а.с.9). [PERSON] померла [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 03.05.2013 року(а.с.6). Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка ( державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДН № 127794 від 06.09.2005 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010515500347, посвідчений головою Краснолиманської міської ради Донецької області), яке вона заповідала [PERSON].(а.с.8-9). Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Стаття 1270 ЦК України вказує, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців. Позивач своєчасно не звернувся до нотаріальної контори у звязку з тим, що при життя спадкодавець не повідомив позивача про свою волю, викладену у заповіті. А після смерті [PERSON] у її будинку мешкала родичка [PERSON], яка користувалася вказаним будинком. На початку жовтня 2014 року [PERSON] повідомила позивачу, що знайшла заповіт від імені [PERSON], яким вона заповідала земельну ділянку, яка належала їй, після чого позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини(а.с.7,9). Враховуючи те, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини, постановою державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори від 16.10.2014 року йому було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини(а.с.7). Частина 3 статті 1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні добуто достатньо доказів тому, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин. З наведених підстав суд знаходить позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

31.10.2016 року ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за опалення та підігрів води, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ТОВ "Краматорськтеплоенерго" здійснювало поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачам, які є наймачами квартири [ADDRESS]. Відповідачі не вносять плату за теплову енергію та гаряче водопостачання з 01.04.2012 року і станом на 01.05.2016 року у них утворилася заборгованість по оплаті в розмірі 11147,31грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачами не погашена, тому просить її стягнути на користь позивача. Крім того просить стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в сумі 1378,00грн. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав судові заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Вивчивши всі матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та постійно мешкають за адресою [ADDRESS], та є наймачами. Правовідносини по позову регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачання». Суд бере до уваги саме ці Правила, бо у термін за який позивач заявив позов діяли саме ці Правила. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом. Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку. Згідно ст.ст.156, 162 Житлового кодексу України, власник зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Згідно з випискою з особового рахунку за період з 01.04.2012 року по 01.05.2016 року заборгованість відповідачів складає 11147,31грн., яка підлягає стягненню у повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378,00грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

31.10.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 березня 2007 року, шлюб зареєстрований Львівською сільською радою Бериславського району Херсонської області, актовий запис № 1, про що видано свідоцтво серії І-КГ № 017960. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, більше шести місяців разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження вважає за неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя та місце проживання дітей не має. Просила суд шлюб розірвати, залишити прізвище "Лимаренко" обране нею під час реєстрації шлюбу. Позивачка в судове засідання не з'явилася надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги визнав проти їх задоволення не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 07 березня 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають більше 6 місяців, спільного господарства не ведуть. Спір про місце проживання дитини та поділ майна подружжя відсутній. Сторони вживали заходи для примирення, але вони були безрезультатними. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сімї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Згідно ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

31.10.2017 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина - Івана, [INFO], який є студентом Козятинського міжрегіонального вищого професійного училища. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до закінчення дитиною навчання. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідач ухвалу суду отримав 22.02.2018, будь-яких заяв на адресу суду не подавав. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі від якого мають повнолітнього сина - Івана, [INFO], який є студентом Козятинського міжрегіонального вищого професійного училища на держзамовленні. Стипендію не отримує(а.с. 3, 4, 9) Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Повнолітній син проживає із позивачкою(а.с. 8). Відповідач проти позову не заперечив моючи таку можливість. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. Так, відповідно ст. 200 Сімейного Кодексу України(далі СК України), суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 198 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України " Про судовий збір". На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

31.10.2018 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, повязану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

31.10.2019 р [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві позивачка вказала, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, має з ним спільну дитину - сина [PERSON] [INFO] . Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, офіційно працює на посаді опоряджувальника виробів з деревини ТОВ "Аква-Родос" та отримує щомісячно заробітну плату , тому може сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи у спрощеному провадженні, не подав суду клопотання про розгляд справи за його участю, письмового відзиву на позовну заяву не подав. Дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.8), мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.7), який проживає з матір`ю і перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 191 Сімейного кодексу України як мати, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Отже, невиконання вказаного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач працює, тому має можливість сплачувати аліменти у частці від заробітку (доходу). (а.с.9). Тому, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи, що сторони несуть однаковою мірою обов`язок по утриманню неповнолітніх дітей з метою забезпечення їх гармонійного фізичного і духовного розвитку, суд знаходить, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК України. Доказів про наявність пільг щодо сплати відповідачем судового збору суду не надано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

31.10.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 08.11.2013 року уклала з відповідачем шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Великобілинської сільської ради Самбірського району Львівської області, актовий запис № 4. У шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] . Зазначає, що подружнє життя між ними не склалося, в результаті чого вони протягом шести місяців проживають окремо. На даний час фактичні шлюбні відносини між ними припинено, спільного господарства вони не ведуть, а тому вона прийшла до висновку, що їхній шлюб існує лише формально і зберегти його неможливо, у зв`язку з чим просить суд позов задовольнити. 04.11.2019 року направлено запит в Відділ АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо отримання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача, які містяться в картотеці реєстраційного обліку. 04.11.2019 року провадження в зазначеній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання на 15.11.2019 року. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідач позов визнала у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За результатами підготовчого провадження, у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено, оскільки сім`я Пандяк припинила своє існування, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати, залишивши після розірвання шлюбу прізвище відповідачки без змін. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог\~Закону України " Про судовий збір".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

31.12.13 р. позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки (але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25.11.2000 року. Даний шлюб між ними розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19.02.2013 року. Від спільного життя з відповідачем у них народився син - [PERSON], [INFO]. На даний час син проживає разом з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Батько добровільно не надає коштів, які потрібні для утримання та виховання син. В зв'язку з чим просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 400 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні уточненні позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши думку позивача та відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 25.11.2000 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19.02.2013 року даний шлюб між ними розірвано, що стверджується копією вищезгаданого рішення суду (а.с. 2). Від спільного життя з відповідачем у них народився син - [PERSON], [INFO]. Даний факт стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 3). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач не надає кошти на утримання сина, а тому з нього слід стягувати ці кошти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" для дітей віком від 6 до 18 років, матеріальне становище сторін, стан здоров'я дитини, стан здоров'я відповідача та інші обставини, що мають істотне значення. Крім цього у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В зв'язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти в користь позивача на утримання неповнолітнього [PERSON] в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі до суду позову і до досягнення дитиною повнолітня. Відповідно до ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

31 березня 1990 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Маньківської сільської ради Бершадського району Вінницької області за актовим записом № 5. 20.11.1990 року у них народилась дочка [PERSON], яка одружившись змінила прізвище на "Пожидаєва" та проживає окремо від батьків. Подружнє життя в сім'ї [PERSON] не склалось, оскільки відповідач систематично зловживає алкоголем, влаштовує безпричинні сварки, що призвело до припинення ведення спільного господарства та розпаду сім'ї. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 31.03.1990 року у виконавчому комітеті Маньківської сільської ради Бершадського району Вінницької області за актовим записом №5 та стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач не з'явилась, однак звернулась до суду із заявою, в якій просила справу розглядати без її участі та позовні вимоги задовольнити частково, лише в частині розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до початку розгляду справи по суті надав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог в частині розірвання шлюбу та розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин, наполягають на розірванні шлюбу між ними, що свідчить про те, що їх сім'я розпалась і зберегти її неможливо. Крім того, з позовної заяви вбачається, що майновий спір сторони будуть вирішувати в подальшому шляхом поділу спільнонажитого майна, а дочка їх повнолітня та проживає окремо. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати

Outcome: approved