Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену [PERSON] в мережі інтернет. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 07.09.2018 року в мережі Інтернет на веб-сайті «Новости без границ» - http://kordon.org.ua/koruptsijnij_jastrub_miroslava_prodana_v_odesi_oleksandr_halkovsjkij\~ 2.htmlу вигляді, доступному для ознайомлення для необмеженого кола осіб, відповідачем викладена фотографія позивача та наступна інформація: Корупційний яструб [PERSON] в [PERSON]: [PERSON] Останні декілька днів увага багатьох ЗМІ була прикута до кадрових змін у Державній фіскальній службі України, де відбулась ротація одіозного [PERSON] на його спільника у корупційних схемах [PERSON]. Дуже прикро, що непоміченою журналістами - розслідувачами залишилась одна одіозна фігура на Одеській митниці [PERSON]. Ми виправимо цю помилку. Пан [PERSON] раніше прославився налагодженням багатомільйонних контрабандних схем в зоні АТО. Під прикриттям свого керівника [PERSON] проявив себе у «чорних сотнях» [PERSON] та у підрозділі фіскалів «Фантом». Саме в зоні АТО [PERSON] та [PERSON] завоювали довіру та дружбу Премєра і [PERSON], оскільки вірно «розуміли» свою задачу - сумлінно збирали «вершки» з контрабандистів та чесно і регулярно возили їх у Київ. На тлі показових розправ із місцевими жителями, які везли у ОРДЛО з України через лінію розмежування курячі ніжки та предмети першої необхідності, щоб хоч якось виживати під постійними обстрілами, під кураторством «Халка» і «Фактома» через «зеленку» йшло ешелонами вугілля та каравани з підакцизними товарами, мясом, товарами народного вжитку. І тому не дивно, що давній подільник [PERSON], [PERSON] був поставлений на посаду заступника начальника Одеської митниці начальника Управління по боротьбі з митними правопорушеннями для налагодження порозуміння з імпортерами. Нагадаємо, підприємцям пропонувалося оформляти вантажі, що ввозяться в Україну, на 30% нижче офіційних митних ставок на кожну товарну позицію, оформляти реальний вантаж під виглядом менш дорогого. І він не підвів. Разом із своїми безпосередніми підлеглими [PERSON] та [PERSON], за вказівкою [PERSON] та [PERSON], [PERSON] втілив схему поборів за «пропуск вантажів» у «Одеса-порт» та на інших митних постах Одещини. Зокрема, ними у червні 2017 року було запроваджено протиправну схему одержання грошових коштів за митне оформлення товарів за ціною «-30%» від ризикової вартості по базі ДФС. Від вдячних підприємців по вказаній схемі отримувалось близько 1 млн. доларів США щомісячно. За приблизними підрахунками, державний бюджет тільки за червень 2017 роки не дорахувався близько 100 млн. грн. Після розголосу у ЗМІ функціонування схеми було припинено. До речі, декілька місяців тому, герой АТО [PERSON] придбав новий автомобіль «Фольксваген Туарег», а також елітний будинок у житловому масиві «Совіньон» у м. Одеса. Проте «заробляти» якось потрібно, тому орли [PERSON] переключилися на інші схеми грабування бюджету підміна номенклатури товарів, заниження вагових характеристик, приховування країни походження та інших. Шляхом ініціювання неправомірних оглядів вантажів та транспортних засобів вказані особи затягували митні оформлення, примушуючи підприємців платити данину за те щоби розмитнити вантаж. Тих, хто не йшов на «співробітництво», примушували витрачати гроші на нескінченні огляди, тижнями стояти в зоні митного контролю та розбивати сфальсифіковані протоколи про порушення митних правил у судах. Одним з їх постійних «клієнтів» був [PERSON], який гнав «сірий» та «чорний» вантаж через [PERSON], не забуваючи при цьому дякувати [PERSON] та [PERSON]. Так було до того часу, поки їм не здалося, що їм мало платять, і для того, щоби отримати від клієнта «трошки більше», порадившись с [PERSON], фіскали відпрацювали структури Амінєва по податковій лінії, через офіс великих платників податків, по орієнтуванню якого вони зупинили оформлення ТОВ «Меллвіл», а вантаж арештували. Зупинивши оформлення контейнерів, [PERSON], [PERSON] і [PERSON] запропонували Амінєву «вирішити питання» за 1 млн. доларів США. Працюючи по класичній митній схемі «спочатку створюємо проблеми, а потім допомагаємо їх вирішувати», зазначені посадовці, після отримання першого траншу за «вирішення питання» у 500 тис. доларів США, неправомірно випустили 37 контейнерів Амінєва на «7-й кілометр». Напевно, Амінєв до кінця не виконав свої обіцянки, тому, за вказівкою [PERSON], вірними йому податківцями за вказаним фактом було відкрито кримінальне провадження, а Амінєва затримано і поміщено у слідчий ізолятор «поміркувати над своїм вчинком». Для того, щоби «сховати» слід [PERSON] у цій історії, його було тимчасово відсторонено від посади. Після призначення [PERSON] в.о. Голови ДФС України, [PERSON] активно розповсюджує інформацію щодо свого повернення на керівну посаду у Одеській митниці найближчим часом, а також щодо амбіцій щодо призначення на місце [PERSON] начальником Департаменту організації протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ДФС України. Наразі, загроза повернення [PERSON] "наглядачем" за контрабандою Південної Пальміри нажаль залишається. Але сподіваємось, що колишній заступник начальника Одеської митниці [PERSON] так і залишиться колишнім. При цьому позивач зазначив, що поширена інформація відповідачем щодо нього не є оціночним судженням чи вираженням субєктивної думки та поглядів, оскільки висловлювання є фактичним твердженням і стосується [PERSON], по суті є звинуваченням [PERSON] в порушенні норм чинного законодавства та вчиненні кримінальних правопорушень, що порушує право [PERSON] на повагу до гідності, честі та ділової репутації; направлена на приниження честі, гідності та ділової репутації [PERSON], формування у незалежного спостерігача образу злодія та хабарника. Тому просив суд визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, поширену [PERSON] в мережі інтернет та зобовязати відповідача спростувати недостовірну інформацію у спосіб, ідентичний способу її поширення, а також відшкодувати понесені судові витрати в сумі сплаченого судового збору, витрат на отримання інформаційної довідки та витрат на правову допомогу. В судове засідання представник позивача адвокат [PERSON] не зявився, подав до суду клопотання, в якому позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених в ньому, а також не заперечував проти заочного розгляду справи. Судове засідання просив проводити в його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, а також шляхом опублікування відповідних оголошень на офіційній інтернет сторінці Брусилівського районного суду Житомирської області, про причини своєї неявки суду не повідомив, у звязку з чим зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору їх достатності, дійшов до наступного висновку. Так, Конституція України визначає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст.ст. 3, 28 Конституції України). Право на повагу людської гідності - це право, що захищає гідність будь-якої особи, забезпечує належне ставлення до неї з боку органів державної влади, інших осіб. Це є одним із видів прав людини, яке належить до основоположних прав, адже воно є необхідним для нормального існування та розвитку людини, є загальним та є особистим (або громадянським) правом. Статтею 1 Загальної декларації прав людини закріплено, що всі люди народжуються вільними і рівними у своїй гідності та правах. Вони наділені розумом і совістю і повинні діяти у відношенні один до одного в дусі братерства. При цьому Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Разом з тим, відповідно до ст. 32\~Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. За правилами ст.\~201\~ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. В силу вимог ст.\~297\~ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі та ділової репутації. Судом встановлено, що 07.09.2018 року в мережі Інтернет на веб-сайті «Новости без границ» http://kordon.org.ua/koruptsijnij_jastrub_miroslava_prodana_v_odesi_oleksandr_halkovsjkij\~ 2.htmlбула розміщена стаття під назвою «Корупційний яструб [PERSON] в [PERSON]: [PERSON]», яка містить інформацію щодо причетності позивача [PERSON] до контрабандних схем в зоні АТО, а також до корупційних діянь на Одеській митниці та вчинення кримінальних правопорушень, й викладена фотографія позивача [PERSON] (а.с. 9-12). Згідно з положеннями ст. 277\~ЦК України та ст.\~12\~ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Як зазначив позивач [PERSON] у своїй заяві, він та його представник адвокат [PERSON] намагалися встановити власника веб-сайту та відповідно особу, яка виклала в мережі Інтернет вказану інформацію. Згідно інформації, наданої Департаментом «Центр Компетенції» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» у довідці № 206/2018-Д-ЦК від 25.09.2018 р., власником веб-сайту: є реєстрант доменного імені kordon.org.ua [PERSON] (а.с. 14-20). Суд переконався в наявності такого веб-сайту та зазначеної статті відносно позивача, переглянувши цей доказ у відповідності до вимог ст. 100 ЦПК України. У відповідності до ст.\~62\~Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Судом встановлено, що позивач працює в органах державної фіскальної служби з 1999 року, пройшов шлях від оперуповноваженого відділу по боротьбі з правопорушеннями податкового законодавства в кредитно-фінансових установах оперативного управління УПМ ДПА у м. Києві до заступника начальника Одеської митниці ДФС. За час служби напрацював досвід та професійні вміння та заслужив репутацію людини, яка сумлінно ставиться до своїх обов'язків, тримає слово та користується повагою колег, людини, яка займає активну позицію в боротьбі з порушниками законодавства України. Заявник чесно виконує свій обов'язок перед Батьківщиною та приймає активну участь в АТО у складі спецпідрозділу «ФАНТОМ». Має дві вищи освіти та ступінь кандидата економічних наук, чисельні подяки та відзнаки. Наведене підтверджується долученими до заяви письмовими доказами (а.с. 40-47) Також з наданих позивачем копій відповідей Військової прокуратури сил антитерористичної операції від 11.09.2017 року № 06-1194вих-17, управління СБУ в Донецькій області від 11.09.2017р № 56/13/П-417а/11/163, прокуратури Донецької області від 11.09.2017р. за № 04/2/2-3690вих-17, СУ ГУНП в Одеській області від 08.05.2018 № 4/П-88/ад, Департаменту захисту економіки Національної Поліції України від 22.02.2018р. за № П-148аз, Управління СБУ в Одеській області від 04.05.2018р. № 65/16/П-14/389 встановлено, що кримінальні провадження відносно [PERSON] відсутні (а.с. 22-26, 38). Крім того, рішенням Бориспільського районного суду Київської області від 07.06.2018р. у цивільній справі № 359/3692/18 за заявою [PERSON] про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування встановлено факт недостовірності інформації, викладеної у мережі інтернет на веб-сайті http://www.bagnet.org під назвою «Таможенник [PERSON] попал под прицел Одесской прокуратуры», в тому числі й щодо того, що [PERSON], перебуваючи на посаді заступника Одеської митниці, виступав безпосереднім організатором та реалізатором корупційної схеми поборів, за якою грузи оформлювались з порушенням митних правил (а.с. 27-31). Рішенням Бориспільського районного суду Київської області від 07.06.2018р. у цивільній справі № 359/3693/18 за заявою [PERSON] про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування встановлено факт недостовірності інформації, викладеної 07.08.2018р. у мережі інтернет на веб-сайті: http://povin.com.ua/ у статті «HULK неймовірний і Одеська митниця» щодо кадрових маніпуляції, повязаних з призначенням [PERSON] на посаду начальника відділу боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Одеської митниці (а.с. 32-37). Згідно ст. 47 Закону України\~«Про інформацію» порушенням законодавства про інформацію, зокрема, є поширення відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь та гідність. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Положеннями абз. 5 п. 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно зі ст.\~68\~Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідності, честь чи ділову репутацію. Відповідно до ч. 1 ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч. 1, 2 ст. 30 Закону України\~«Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Право висловлювати судження, оцінку, думки закріплено також у ст. 10 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», які, відповідно до ст.\~9\~Конституції України є частиною законодавства України. За правилами ст. ст. 12, 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши подані позивачем докази, вважає, що поширена 07.09.2018 року в мережі Інтернет на веб-сайті «Новости без границ» http://kordon.org.ua/koruptsijnij_jastrub_miroslava_prodana_v_odesi_oleksandr_halkovsjkij\~ 2.htmlінформація в статті під назвою «Корупційний яструб [PERSON] в [PERSON]: [PERSON]» відносно позивача не є оціночним судженням, а є фактичними твердженнями про ті чи інші події, які суд визнає недостовірними та негативними щодо позивача, оскільки через такі твердження складається явно негативна думка про нього, як про людину та працівника державної фіскальної служби. Позивачем в достатній мірі доведено, що такі твердження є неправдивими, мають наклепницький характер та є такими, що наносять шкоду діловій репутації позивача, а доказів зворотного з боку відповідача суду надано не було. Суду також доведено, що внаслідок поширення цієї інформації було порушено особисті немайнові права позивача, оскільки в ній містяться відомості про події, та факти, які не відповідають дійсності чи перекручені. Таким чином, суд дійшов до переконання, що зазначена вище інформація, поширена [PERSON] як володільцем вказаного веб-сайту, є недостовірною і такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача, а тому позов [PERSON] суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України позивач [PERSON] має право на компенсацію відповідачем понесених судових витрат, а саме судового збору, сплаченого ним за подання позовної заяви в сумі 704 грн. 80 коп., витрат, повязаних з отриманням інформаційної довідки щодо власника веб-сайту, в сумі 500 грн., а всього на суму 1204, 80 грн. При цьому доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу в сумі 30000 грн. суду надано не було, з огляду на що в їх стягненні необхідно відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 28, 32, 68 Конституції України, ст.ст. 201, 277 ЦК України, ст.ст. 30, 47 Закону України «Про інформацію», постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року, та

Outcome: approved