Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вище вказаним позовом, відповідно до якого просила: - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; - дитину [PERSON], [INFO] передати на опікування органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради для подальшого влаштування. На обґрунтування позову зазначено, що [PERSON]є бабусею дитини - [PERSON], [INFO], який проживає з нею, оскільки [INFO] року його мама померла. Позивач вказує, що дитина знаходиться на її утриманні, вона займається його вихованням. Батько дитини - [PERSON], ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, не надає матеріальної та іншої допомоги, не піклується про стан здоров'я та розвиток дитини, повністю переклав виконання своїх батьківських обов'язків на [PERSON]. Крім цього, позивач вказує, що відповідач і до смерті її доньки не приділяв уваги своєму синові. В зв'язку з цим вона звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач позов підтримав та не заперечив проти позбавлення його батьківських праві відносно його сина [PERSON], [INFO] Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, надані докази, які доводять, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню свого сина, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від обов'язків по вихованню дитини. Так, аналізуючи наявні докази, які містяться в матеріалах справи, судом було встановлено, що позивач є бабусею [PERSON], [INFO]. [PERSON]є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 30.07.2001 року (а.с. 5). Матір дитини - [PERSON], померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6). Згідно довідок, що видані виконкомом Соколівської сільської ради Кіровоградського районну Кіровоградської області [PERSON], [INFO] поживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Батько дитини на протязі 10 років участі у виховані своїх синів - [PERSON] та [PERSON] не приймає (а.с.9, 10). Відповідач повністю самоусунувся від виховання та утримання дитини, що підтверджується довідкою директора Соколівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, в якій навчається дитина (а.с.12), заявами сусідок позивача (а.с. 13, 15, 18). Таким чином, відповідач нехтує своїми батьківськими обов'язками. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки, де б вони не перебували, зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Пункт 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначає, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму та наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, статтею 12 Закону «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватись про їх здоров»я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. Згідно статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні з'ясовано, що батько участі у вихованні сина не приймає. Згідно наданого висновку № 5576/49-05-24 від 18.08.2016 року, орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON], [INFO] (а.с. 22-23). Таким чином, суд вважає, що до відповідача необхідно застосувати один із заходів сімейно - правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків, а саме: [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO]. Згідно статті 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дітей. Тому, суд вважає, що і вимога позивача про стягнення із відповідача на користь тих осіб, установ, яким буде передано на виховання неповнолітня аліментів на її утримання, є обґрунтованою. Відповідно ст. 167 СК України, дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. При цьому, судом з'ясовано, що від відповідача, який є батьком [PERSON], [INFO] не надходило відповідних клопотань щодо передачі йому неповнолітнього. Таким чином, суд вважає, за необхідне передати дитину: [PERSON], [INFO] саме на опікування органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради для подальшого її влаштування. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551,21 грн. та 551,21 грн. понесених судових витрат на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 164, 165, 166, 180 СК України,

Outcome: approved