Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Державного підприємства « СЕТАМ» (далі по тексту - відповідач 1), Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Мілоцького Олега Леонідовича (далі по тексту - відповідач 2), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 3), третя особа - Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» (далі по тексту - третя особа), відповідно до якого просив визнати електронні торги від 10.06.2019, проведені ДП «СЕТАМ» щодо реалізації лоту № 351837, а саме транспортного засобу марки «MITSUBISHI», модель «PAJERO WGN 3.2 DID», 2008 року випуску, колір чорний VIN (шасі, кузов, рама) № [NUMBER] , об`єм двигуна 3200 куб.см., рестраційний нормер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] , - недійсними; скасувати протокол проведення електронних торгів № 411693 від 10.06.2019 щодо реалізації лоту № № 351837, а саме транспортного засобу марки «MITSUBISHI», модель «PAJERO WGN 3.2 DID», 2008 року випуску, колір чорний VIN (шасі, кузов, рама) № [NUMBER] , об`єм двигуна 3200 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] ; скасувати акт приватного виконавця Мілоцького Олега Леонідовича про проведені електронні торги від 13.06.2019 щодо реалізації транспортного засобу марки «MITSUBISHI», модель «PAJERO WGN 3.2 DID», 2008 року випуску, колір чорний VIN (шасі, кузов, рама) № [NUMBER] , об`єм двигуна 3200 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та Банком (третьою особою) укладено договір про надання кредиту № 4074/10/08-А від 18.03.2008. Крім того, позивачем в рахунок виконання зобов`язань за договором кредиту передано в заставу Банку належне позивачу майно, а саме автомобіль марки «MITSUBISHI», модель «PAJERO WGN 3.2 DID», 2008 року випуску, колір чорний VIN (шасі, кузов, рама) № [NUMBER] , об`єм двигуна 3200 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER] (далі по тексту - спірне майно, автомобіль, ТЗ). 07.07.2018 Дарницьким районним судом м. Києва винесено рішення про стягнення з позивача на користь Банку заборгованості за кредитним договором в розмірі 24 171, 65 доларів США, на виконання яких видано виконавчі листи. Вказані виконавчі листи передані на примусове виконання відповідачу 2 - приватному виконавцю Мілоцькому О.Л . Так, відповідачем 2 було грубо порушено права позивача під час реалізації належного позивачу транспортного засобу, зокрема, позивача не було повідомлено про проведення електронних торгів, не направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, чи інших постанов щодо арешту та опису належного позивачу майна та інших постанов приватного виконавця, позивача не було ознайомлено з експертним висновком про оцінку арештованого майна. Крім того, приватний виконавець належним чином не повідомив позивача про результати оцінки переданого на реалізацію майна, чим позбавив права на оскарження оцінки майна в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення, що є порушенням Порядку передання майна на реалізацію. У зв`язку з вищенаведеним позивач вважає, що прилюдні електронні торги були проведені з порушенням Порядку, а тому звернувся до суду з вказаним позовом. Представник відповідача 1 в своєму відзиві заперечує проти позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просить відмовити в їх задоволенні з огляду на таке. Так, ДП «СЕТАМ» є державним підприємством, яке уповноважене на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення системи, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого Мінюстом від 29.09.2016 № 2831/5. При цьому, відповідач 1 розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі поданих виконавцем документів. При цьому, зміст заявки на відповідність вимогам законодавства відповідач 1 не перевіряє. Представник відповідача 2 в своєму відзиві заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні, оскільки він є безпідставним та необґрунтованим. Зокрема, дії виконавця щодо визначення вартості майна боржника, опис та передання на реалізацію у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення торгів, однак не стосуються самих правил проведення торгів, мають самостійний порядок та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. При цьому, представник відповідача 2 звертає увагу на ту обставину, що позовні вимоги стосуються оскарження дій приватного виконавця. Доказів порушення норм чинного законодавства під час проведення електронних торгів позивачем до матеріалів справи не надано. Також зазначає, що позивач був обізнаний про наявність виконавчого провадження щодо стягнення з останнього заборгованості на користь Банку. Крім того вказує, що питання направлення та вручення позивачу копій постанов приватного виконавця вже перевірялось Дарницьким районним судом м. Києва в межах розгляду справи № 753/9641/19 за скаргою позивача на дії приватного виконавця. В задоволенні скарги останньому було відмовлено, відповідних порушень в діях приватного виконавця не встановлено. Також представник відповідача 2 просив стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правову допомогу, пов`язані з розглядом справи, що становлять 7600, 00 грн. та підтверджуються Платіжним дорученням № 305 від 03.12.2019, Договором про надання правової допомоги від 01.02.2019, укладеного з адвокатським бюро «ОЛЕГА ГУРИМСЬКОГО», Додаткового договору № 9 від 11.11.2019 до Договору про надання правової допомоги від 01.02.2019. 04.07.2019 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 13.08.2019 ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в прощеному позовному порядку з повідомленням сторін. Учасникам справи встановлено строки для надання заяв по суті справи. 06.11.2019 від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву. 22.11.2019 від представника відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву. 22.01.2020 від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. 27.01.2020 від представника відповідача 2 надійшло клопотання про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правову допомогу. Позивач в судове засідання не з`явися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач 1 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В своєму відзиві заперечував проти позовних вимог. Просив справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача 2 в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні. Відповідач 3 в судове засіданні не з`явився, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача 3 про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення третьої особи про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача 2, дослідивши письмові пояснення позивача, представника відповідача 1, матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до норми 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У відповідності до норми 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 1 розділу Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 (далі по тексту - Порядок), електронні торги - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи передбачені законодавством особливості щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а отже, є правочином. Викладене узгоджується з нормами статей 650, 655 та частини 4 статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів. Отже, у відповідності з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України між сторонами внаслідок укладення правочину купівлі-продажу виникли відповідні цивільні права та обов`язки. Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами 1-3 та 6 статті 203 ЦК України (частина 1 статті 215 цього Кодексу). Разом з тим, оскільки за змістом частини 1 статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених чинним на день проведення торгів Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 . Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів регулюється Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5. Крім цього, Верховний Суд України в постановах від 17 грудня 2014 року (справа №143цс14), від 18 листопада 2015 року (справа №6-1884цс15) та від 13 квітня 2016 року (справа №6/2988цс15) вказав, що головною умовою визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав та законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Підставою для визнання електронних торгів недійсними також є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2831/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1301/29431 (далі - Порядок), а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів, в тому числі опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна. За змістом ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів. Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII встановлено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов`язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження. Згідно з ч. 2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 затверджено Порядок реалізації арештованого майна, яким визначено правила проведення прилюдних електронних торгів. Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 Цивільного кодексу України, такий спосіб реалізації майна як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна. Відповідно до наведених правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір. Таким чином, дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними в зазначений спосіб. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.10.2012 у справі №6-116цс12, та постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №490/5475/15 та від 02.05.2018 у справі № 910/10136/17. Дії державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійних спосіб оскарження та не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Зазначених висновків дійшов Верховний Суд України у постановах від 17.12.2014 № 143цс14, від 18.11.2015, № 6-1884цс15, від 13.04.2016 № 6-2988цс15, та 6-116цс12 від 24.10.2012. Так, в судовому засіданні встановлено, що на виконанні у приватного виконавця Мілоцького Олега Леонідовича перебуває виконавче провадження ВП № 57182040 з примусового виконання виконавчого листа № 753/39/17, виданого Дарницьким районним судом м. Києва від 07.07.2018 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за договором кредиту № 404/10/08-А від 18.03.2008 у розмірі 11 614, 00 доларів США, відсотків у розмірі 12 557, 65 доларів США, пені в розмірі 378 782, 95 грн. та пені за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 124 642, 55 грн. 16.05.2019 приватним виконавцем направлено сторонам виконавчого провадження Повідомлення про оцінку майна за вих. № 1060 від 16.05.2019, а саме транспортного засобу марки «MITSUBISHI», модель «PAJERO WGN 3.2 DID», 2008 року випуску, колір чорний VIN (шасі, кузов, рама) № [NUMBER] , об`єм двигуна 3200 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER] , що належав на праві власності [PERSON] , яка становить 302 683, 00 грн. 20.05.2019 приватним виконавцем направлено до ДП «СЕТАМ» за вих.№ 1083 Заявку № 57182040 на реалізацію арештованого майна боржника [PERSON] , а саме транспортного засобу марки «MITSUBISHI», модель «PAJERO WGN 3.2 DID», 2008 року випуску, колір чорний VIN (шасі, кузов, рама) № [NUMBER] , об`єм двигуна 3200 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER] . В Заявці також зазначені дані про боржника та стягувача, виду майна, відомості про нього, назва майна, його місцезнаходження, інформація про зберігача майна, відомості про чинні обтяження, вартість майна, реквізити рахунку, адреса електроні пошти та форма реалізації арештованого майна. З матеріалів справи також вбачається, що 10.06.2019 відбулись електронні торги, Протокол № 411693 проведення електронних торгів, на яких реалізований транспортний засіб марки «MITSUBISHI», модель «PAJERO WGN 3.2 DID», 2008 року випуску, колір чорний VIN (шасі, кузов, рама) № [NUMBER] , об`єм двигуна 3200 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER] , що належав на праві власності [PERSON] . Переможцем торгів став [PERSON] . 13.06.2019 приватним виконавцем Мілоцьким Олегом Леонідовичем складено Акт про проведені електронні торги в рамках примусового виконання виконавчого листа № 753/39/17 від 07.07.2018, відповідно до якого майно позивача як боржника було придбано за 302 383, 00 грн., переможець торгів [PERSON] . Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказує, що прилюдні електронні торги були проведені з порушенням Порядку, оскільки виконавцем грубо порушено права позивача під час реалізації належного йому транспортного засобу. Підставами для визнання прилюдних електронних торгів недійсними вказує те, що позивача не було повідомлено про проведення електронних торгів, не направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, чи інших постанов щодо арешту та опису належного позивачу майна та інших постанов приватного виконавця, не було ознайомлено з експертним висновком про оцінку арештованого майна. Крім того, приватним виконавцем належним чином не повідомлено позивача про результати оцінки переданого на реалізацію майна, чим позбавив права на оскарження оцінки майна в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення, що є порушенням Порядку передання майна на реалізацію. Водночас, відповідно до Довідки за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мілоцького Олега Леонідовича, складеної 13.08.2019, підписаної заступником директора Департаменту - начальника Управління контролю за діяльністю органів та осіб, які здійснюють примусове виконання рішення Міністерства юстиції України, яка проводилась на підставі скарги [PERSON] від 26.06.2019, було встановлено відсутність порушень в діях приватного виконавця щодо здійснення виконавчого провадження № 57184601. Предметом перевірки була правомірність дій приватного виконавця в частині проведення опису, вилучення, призначення суб`єкта оціночної діяльності та реалізації спірного транспортного засобу позивача. Крім того, в матеріалах справи наявна ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 26.06.2019, прийнята за результатами розгляду скарги [PERSON] на дії приватного виконавця Мілоцького Олега Леонідовича, які стосувались перевірки законності дій виконавця під час проведення реалізації належного позивачу спірного автомобіля. Вказаною ухвалою суду встановлено, що дії приватного виконавця щодо винесення постанови про опис та арешт рухомого майна та передачу його представнику ДП «СЕТАМ» є правомірними, відповідають вимогам закону, а тому у задоволенні скарги позивача було відмовлено. Крім того, ухвалою суду також було встановлено, що позивач був обізнаний про хід виконавчого провадження. Відповідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 13.09.2019, прийнятої за результатами розгляду скарги [PERSON] на дії приватного виконавця Мілоцького Олега Леонідовича, які стосувались скасування Акту від 13.06.2019 про проведення електронних торгів та визнання дій приватного виконавця в частині складення такого акту неправомірними Вказаною ухвалою суду встановлено, що приватний виконавець здійснив виконавчі дії щодо опису, вилучення та передачі спірного транспортного засобу на відповідальне зберігання представнику ДП «СЕТАМ» з подальшою його реалізацією на електронних торгах у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна, а тому в задоволенні скарги позивача було відмовлено. Також в матеріалах справи наявна ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 09.10.2019, прийнята за результатам розгляду скарги позивача на дії приватного виконавця Мілоцького Олега Леонідовича про визнання дій в частині визначення вартості майна (спірного транспортного засобу) протиправними. Дарницьким районним судом м. Києва було встановлено відсутність доказів протиправності дій приватного виконавця щодо залучення суб`єкта оціночної діяльності, а тому в задоволенні зазначеної скарги також було відмовлено. Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Положеннями ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Експертом або спеціалістом може бути будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі. Експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем. Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначає правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Суб`єктами оціночної діяльності є, зокрема: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону (ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Статтею 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення. Відповідно до Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003, національний стандарт N 1 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав (далі - майно) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Згідно п. 4 Національного стандарту № 1, оцінка майна проводитися з дотриманням принципів корисності, попиту і пропонування, заміщення, очікування, граничної продуктивності внеску, найбільш ефективного використання. Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки (п. 16 Національного стандарту № 1). Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Пунктом 3 Порядку реалізації арештованого майна встановлено, що виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу. Заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними; копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» - копія акта опису та арешту майна боржника; копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»); у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду; копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна. Не підлягає передачі на реалізацію майно, щодо якого наявний письмовий висновок експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі, якщо витрати, пов`язані зі зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано. Відповідно до п. 4 Порядку встановлено, що приватний виконавець самостійно формує і перевіряє заявку та документи щодо передання майна на реалізацію на відповідність вимогам законодавства та після встановлення відповідності документів таким вимогам підписує (за допомогою кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її разом із документами, передбаченими абзацами четвертим-восьмим пункту 3 розділу ІІ цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет приватного виконавця для внесення інформації про проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) до Системи. Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). Організатор перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим пунктом 2 цього розділу, Організатор через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів. Організатор повертає заявку на реалізацію майна приватному виконавцю у разі зупинення або припинення діяльності приватного виконавця відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Таким чином, з аналізу наведених вище норм, вбачається, що Організатор електронних торгів (Державне підприємство «СЕТАМ») розміщує інформацію в системі електронних торгів, виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої влади та не здійснює перевірку змісту заявки на реалізацію арештованого майна вимогам законодавства. Відповідно до п. 1 Розділу VIIІ Порядку, після закінчення електронних торгів (закінчення строку аукціону з урахуванням його можливого продовження) на Веб-сайті відображаються відомості про завершення електронних торгів. Не пізніше наступного робочого дня Система автоматично формує та розміщує на Веб-сайті протокол електронних торгів за лотом. До протоколу вноситься така інформація: дата і час початку та завершення електронних торгів; реєстраційний номер лота; назва лота; стартова ціна та ціна продажу лота, цінові пропозиції учасників, особливі ставки купівлі лота учасників, якщо вони мали місце; сума сплаченого гарантійного внеску; розмір винагороди за організацію та проведення електронних торгів, яку повинен сплатити переможець електронних торгів, та реквізити рахунку для її сплати; відомості про переможця електронних торгів (унікальний реєстраційний номер учасника, прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - переможця торгів, найменування юридичної особи, якщо переможцем є юридична особа); дата, до якої переможець електронних торгів повинен повністю сплатити ціну лота; реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця), на який необхідно перерахувати кошти за придбане майно. Згідно п. 4 Розділу Х Порядку, після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди за організацію та проведення електронних торгів) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди за організацію та проведення електронних торгів (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведені електронні торги у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Приватний виконавець самостійно затверджує акт про проведені електронні торги шляхом його підписання та скріплення печаткою приватного виконавця. Відповідно до п. 8 Розділу Х Порядку, акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. При цьому, згідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Аналогічні положення містяться і в ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Також частиною 5 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Водночас, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем не надано до матеріалів доказів, які підтверджували б порушення порядку проведення електронних торгів та слугували б підставою для визнання їх недійсними. Відсутні в матеріалах справи і докази того, що вказані порушення вплинули на результат проведення торгів. Саме лише посилання позивача на наявність порушень виконавця під час вчинення виконавчих дій не є підставою для визнання електронних торгів недійсними. При цьому, дії виконавця у виконавчому провадженні, в тому числі і щодо визначення оцінки рухомого майна боржника, не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження та не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Крім того, на підставі ст. 82 ЦПК України, суд бере до уваги також і ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 09.10.2019, від 13.09.2019, від 26.06.2019, якими вже надалась оцінка вказаним позивачем у своєму позові обставинам справи та діям приватного виконавця під час примусової реалізації належного позивачу транспортного засобу. При цьому, порушень Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем вказаними ухвалами суду встановлено не було. За таких обставин, позивачем в розумінні ст. 12, 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів того, що приватним виконавцем під час реалізації спірного рухомого майна шляхом продажу на електронних торгах було допущено ряд порушень, що вплинули на результат торгів та порушили законні інтереси позивача, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Щодо розподілу судових витрат суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно положень ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Як вбачається матеріалів справи, представником відповідача 2 Гуримським Олегом Віталійовичем на підтвердження понесених витрат надано Платіжне доручення № 305 від 03.12.2019 на оплату Договору про надання правової допомоги на суму 7 600, 00 грн., Договір про надання правової допомоги від 01.02.2019, укладеного з адвокатським бюро «ОЛЕГА ГУРИМСЬКОГО», Додатковий договір № 9 від 11.11.2019 до Договору про надання правової допомоги від 01.02.2019, Ордер серія КС № 505177 від 05.11.2019 на представництво інтересів ПВВО м. Києва Мілоцького О.Л . адвокатом Гуримським Олегом Віталійовичем в Шевченківському районному суді м. Києва на підставі Договору від 01.02.2019, Акт надання послуг з детальним описом наданих послуг та їх вартості на суму 7 600, 00 грн. (представництво інтересів відповідача 2 у судовому засіданні 27.01.2020 о 11:00 - 3 300, 00 грн., збір доказів: підготовка та подання відзиву на позовну заяву до суду від 05.11.2019 - 3 300, 00 грн.). З огляду на наведене, враховуючи складність справи та обсяг необхідних послуг, наданих адвокатом, час, витрачений останнім на надання відповідних послуг, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь відповідача 2 - приватного виконавця Мілоцького Олега Леонідовича судові витрати, а саме витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 7 600, 00 грн. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved