Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~29 жовтня 2019 року позивач звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.04.2008 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровськ, на підставі рішення суду від 22.11.2007 року, видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29.10.2007 року. У зв`язку з несплатою аліментів з боку відповідача, утворилась заборгованість, яка станом на 01.12.2017 року складає 101147,63гривень. За таких обставин, позивач звернулась з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 101147,63гривень. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 08 листопада 2019 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим п. 9 ч. 3\~ст.129 Конституції України\~та\~ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"\~передбачено, що рішення суду є обов`язковим до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. \~\~ 07 квітня 2008 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, на підставі рішення суду від 22.11.2007 року, видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання спільної доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення повноліття, починаючи стягнення з 29 жовтня 2007 року. Згідно з ч. 1\~ст. 196 СК України\~ у\~разі виникнення\~заборгованості з\~вини особи,\~яка зобов`язана\~сплачувати аліменти\~за рішенням\~суду або\~за домовленістю\~між батьками,\~одержувач аліментів\~має право\~на стягнення\~неустойки (пені)\~у розмірі\~одного відсотка\~суми несплачених\~аліментівза кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Разом з тим, відповідно до довідок-розрахунків, про стягнення аліментів з [PERSON] у розмірі ј частини доходу (заробітку), заборгованість по аліментам станом на 01.12.2017 року складає 101147,63 грн. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними. Положеннями ч.1, ч.3\~ст. 549 ЦК України\~передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня)\~це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання\~сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Виходячи з аналізу норм\~глави 49 ЦК України\~неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом\~статті 196 СК України\~пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Саме така правова позиція 25.04.2018 року висловлена у Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року по справі № 572/1762/15-ц. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11\~постанови від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки сторони не заперечували проти визначеного державним виконавцем розміру заборгованості по аліментам, не оспорювали його дійсність та обґрунтованість, доказів, які б визначали доцільність перевірки правильності розрахунку аліментних платежів за кожним окремим місяцем суду не надано, тому суд вважає заявлений розмір заборгованості вірним та обґрунтованим. На підставі наданих Розрахунків заборгованості по аліментам, позивачем здійснено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, відповідно до якого за період з 29.10.2007 року по 01.12.2017 року, розмір пені складає 190240,98 гривень. Однак, враховуючи що пеня не може бути більше 100 відсотків заборгованості, просить стягнути пеню у розмірі заборгованості, що складає 101147,63 грн. Відповідачем не надано інших розрахунків, тому суд приходить до висновку, що станом на 01.12.2017 року останнім не погашено заборгованості по аліментам. Враховуючи викладене, дослідивши наданий позивачем розрахунок, суд вважає, що його проведено вірно, з урахуванням положень ст. 196 СК України та висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі\~ст.141 ЦПК України\~суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved