Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

28 березня 2016 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В заяві послалася на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 березня 2015 року розірвано. Від якого має трьох дітей: сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], доньку [PERSON] [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей на її користь в розмірі 1/2 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з моменту подачі заяви й до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, шлюб за рішенням суду розірвано. З березня 2015 року з відповідачем однією сім"єю не проживають, спільного господарства не ведуть. Діти проживають з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив що дійсно з колишньою дружиною не проживає, старший син [PERSON] на даний час проживає з ним та перебуває на повному його утриманні, не заперечує щодо стягнення аліментів на утримання дітей, але у меншій частині. Дослідивши докази по справі, суд встановив слідуюче. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обов'язку по утриманню дітей. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 березня 2015 року. (а.с.26). Як вбачається з свідоцтв про народження дітей (а.с.6-7) від шлюбу строни мають трьох дітей: доньку [PERSON] [INFO], сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сторони визнають, що проживали однією сім"єю та вели спільне господарство до розірвання шлюбу. Як вбачається з довідки Олександрівської сільської ради Снігурівського району від 14 березня 2016 року (а.с.4) діти проживають разом з позивачкою в с. Олександрівка Снігурівського району Миколаївської області. Згідно наданого відповідачем заперечення до позовної заяви вбачається, що відповідач тимчасово проживає окремо у м. Херсон, разом з ним проживає його старший син [PERSON], який перебуває на його утриманні. Згідно глави 15 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Якщо сторони такої згоди не дійшли, кошти на утримання дитини присуджуються рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Таким чином, прийнявши до уваги вищевикладене, суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо стягнення з нього аліментів та вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частки всіх його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави та витрати позивача на юридичну допомогу.

Outcome: approved