Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі В.Писарівської селищної ради В.Писарівського району Сумської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] в с. Ямне В.Писарівського району Сумської області, на земельні ділянки сільськогосподарського призначення: площею 2, 14 га відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 048186 від 28.12.2001, та площею 2, 14 га відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 009846 від 26.02.2003. Позивач є спадкоємцем за заповітом вказаного спадкового майна, однак оформити спадкові права на земельні ділянки в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачений правовстановлювальний документ. У зв`язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У підготовче засідання учасники справи не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, представник позивача позов визнає, відзиву на позов не подав. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порпядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] в с. Ямне В.Писарівського району Сумської області помер [PERSON] (а.с. 9). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення: площею 2, 14 га відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 048186 від 28.12.2001, та площею 2, 14 га відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 009846 від 26.02.2003 (а.с. 10, 11). Відповідно до заповіту, посвідченого 22.04.2013 секретарем Ямненської сільської ради В.Писарівського району, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповів на користь [PERSON] , 1982 року народження (а.с. 12). Реєстрація заповіту підтверджується також Витягом зі Спадкового реєстру від 2.04.2013 (а.с. 13). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до довідки Ямненської сільської ради (а.с. 20) [PERSON] , який помер [INFO] , постійно проживав в [ADDRESS] , на день його смерті разом з ним були зареєстровані та проживали дружина [PERSON] , 1948 року народження, та син [PERSON] , 1982 року народження, посвідчений від його імені заповіт від 22.04.2013 не змінювався і не відмінявся, що підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 28.04.2021. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Із заяви, посвідченої 27.10.2020 секретарем Ямненської сільської ради В.Писарівського району, слідує, що [PERSON] відмовилася від прийняття обов`язкової частки у спадщині після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] (ас. 14). Таким чином, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом (а.с. 12). Спадщина після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , прийнята позивачем [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України (а.с. 20). З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 28.04.2021 слідує, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заведена, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 28.04.2021. Відповідно до ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину повинна бути підтверджена належними доказами, а саме - відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, а відсутність вказаного доказу є підставою для відмови у позові. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. З інформації державного нотаріуса Перлік Т.М. (а.с. 8) вбачається, що у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачеві відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідних документів (оригіналу правовстановлювального документа), який є втраченим. Втрата Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 048186 від 28.12.2001 та Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 009846 від 26.02.2003 на ім`я [PERSON] підтверджується оголошенням у газеті «Ворскла» (а.с. 15). Рішення повинно відповідати вимогам ст.ст. 213, 215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, за умови прийняття спадкоємцем за законом - позивачем [PERSON] спадщини у встановлений законом строк та порядок після смерті [PERSON] , а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд дійшов висновку, що право позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Outcome: approved