Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

30 вересня 2019 року [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеною вище заявою, де просить ухвалити судове рішення, яким встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яку вона заповіла їй за своє життя як спадкоємцю всього належного їй на день смерті майна. Із заявою про прийняття спадщини у перебачений законом шестимісячний строк вона не зверталась, оскільки з 1983 року і на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем однією сім`єю за вказаною адресою, вели спільне господарство, вона доглядала за матір`ю, після смерті займалась її похованням, а тому вважала себе такою, що фактично прийняла спадщину оскільки від спадщини не відмовлялась. Будучи єдиним спадкоємцем за заповітом, який би міг прийняти спадщину, у вересні 2019 року вона звернулась до приватного нотаріуса Жовтоводського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В. з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримала відмову, оскільки не була зареєстрована разом зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини і не подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини у передбачений законом термін. За таких обставин вона була змушена звернутись до суду з заявою про встановлення факту її постійного проживання разом зі спадкодавцем. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника заявника [PERSON] на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява про розгляд справи без її участі. Від представника Жовтоводської міської ради Башти Т.І. на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, в якому зазначено, що Жовтоводська міська рада не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.315\~ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.01.2019 року, виданого Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). [PERSON] була власницею квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори №3284 від 20.10.2007 року, Свідоцтва про право власності на житло, виданого міським комітетом приватизації 16.12.1993 року згідно з розпорядженням №39 від 22.10.1993 року, а також Договору дарування №4198 від 26.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу (а.с.7-8, 9,10). Згідно із заповітом №399 від 15.02.2013 року [PERSON] заповіла на випадок своєї смерті усе майно, що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона матиме право [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №33277605 вищезазначений заповіт зареєстровано у спадковому реєстрі за №54164541 15.02.2013 року (а.с.13). З акту про проживання від 25.09.2019 року, підписаного сусідами [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , та посвідченого відділом ведення реєстру територіальної громади, вбачається, що станом на 27.01.2019 року [PERSON] , 1955 року народження, постійно проживала за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.15). З лікарського свідоцтва про смерть №14 від 28.01.2019 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] та дане свідоцтво під підпис отримала [PERSON] (а.с.16). Відповідно до Договору-замовлення №54 від 28.01.2019 року [PERSON] є замовником договору-замовлення з проведення поховання померлої [PERSON] (а.с.17). На підставі ч. 3, 5\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього\~Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З повідомлення про відмову у вчиненні нотаріальної дії №601/01-16 від 18 вересня 2019 року приватного нотаріуса Жовтоводського міського нотаріального округу Дудник Т.В. вбачається, що заявнику [PERSON] відмовлено в видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском нею шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця, а також відсутній факт прийняття спадщини у зв`язку з відсутністю відомостей, що спадкоємець проживав постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.14). Метою звернення заявника до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3\~ст. 1268 ЦК України. В ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Судом встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч.1\~ст. 1299 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявника відсутні, то він звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. З положень ч. 2\~ст. 1120 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Таким чином, оскільки заявник, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] постійно проживала з [PERSON] на момент її смерті за місцем проживання спадкодавця в квартирі [ADDRESS] , однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] обґрунтована, знайшла своє підтвердження і підлягає задоволенню.

Outcome: approved