Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

27.05.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання їх малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі - 3 000 гривень щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Окрім цього, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання, у твердій грошовій сумі - 1 000 гривень щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною трьох років. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем від шлюбу мають малолітню дитину, яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач на даний час проживає окремо, має значний дохід, проте від надання допомоги в утриманні дитини у добровільному порядку ухиляється. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, у зв'язку з чим, вимушена звернутися до суду. 22.09.2014 року на адресу суду надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, а саме просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі - 2 000 гривень щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на своє утримання, у твердій грошовій сумі - 1 000 гривень щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною трьох років. На задоволенні позовних вимог наполягала на підставі доводів, викладених у позовній заяві. В останнє судове засідання не з'явилася, звернувшись із заявою про розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав, своєї думки щодо позову не висловив. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 184 СК України визначає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до вимог ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст.80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому 11.07.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області шлюбі (а.с.3) Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка проживає спільно з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.6). Позивачка на даний час не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню та стягненню з відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки у розмірі 2 000 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання позивача у розмірі 1 000 гривень, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.ст.79, 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ст.88 ЦПК України та ст.9 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. Частиною 2 ст.367 ЦПК України передбачено, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved