Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

27. 11. 2014 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Третя Миколаївська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування у порядку спадкування за законом (за правом представлення), мотивуючи наступним. В позові [PERSON] вказує, що [INFO] померла її мати - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS]. Ще до смерті [PERSON] помер її син [PERSON] (брат позивачки та батько відповідача [PERSON]). Відповідач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] за правом представлення після смерті [PERSON] Позивач зазначає, що її матір [PERSON] в силу свого віку та тяжких хвороб перебувала у безпорадному стані, була постільно лежачою хворою, потребувала стороннього догляду, була неспроможна своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя у, і позивач весь час була змушена здійснювати за нею догляд та утримувати її. При цьому позивач сама є пенсіонером, інвалідом 1 групи, тяжко хворіє, перенесла тяжкі операції. Позивач за мірою своїх сил та можливостей допомагала матері, доглядаючи за нею, купуючи ліки, харчі, одяг, утримувала її, а після смерті організовувала та оплачувала поховання спадкодавиці. Позивач стверджує, що вона неодноразово прохала відповідача допомогти з утриманням його баби, на що він постійно ухилявся від цього. При зверненні до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини їй стало відомо, що з такою заявою звернувся і відповідач. Позивач вважає, що відповідач не має права на спадкування та підлягає усуненню від права на спадкування. За вказаних обставин позивач звернулася до суду. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, обставини, викладені в позові, підтвердили, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник, позовні вимоги не визнали, проти задоволення позовних вимог заперечували, вважаючи їх безпідставними з посиланням на те, що відповідач надавав посильну допомогу спадкодавці і не ухилявся від її надання, вважають, що спадкодавиця і сама мала можливість здійснювати догляд за собою, а її пенсії було достатньо для належного утримання. За вказаних обставин відповідач пред'явив і зустрічний позов до [PERSON], третя особа - Третя Миколаївська державна нотаріальна контора, про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Представник третьої особи Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області до судового засідання не з'явився, суду надав заяву про слухання справи за його відсутності. Заперечень проти позову суду не надавав. Також надав суду копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, пояснення свідків у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 18. 06. 2013 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. У [PERSON] було двоє дітей: позивач та брат позивача - [PERSON]. Відповідач [PERSON] є сином [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 17. 10. 2013 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Померлій [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 06. 06. 1974 належало нерухоме майно - домоволодіння [ADDRESS], де спадкодавиця проживала до смерті. Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема й на вказане майно. На день смерті спадкодавиці, окрім неї, ніхто за вказаною адресою зареєстрований не був, що підтверджується довідкою ТОВ «Николаевдомсервис» від 17. 10. 2013 № 254. Зі спадкодавицею проживала позивач [PERSON], яка утримувала [PERSON] та здійснювала за нею догляд. Позивач зазначає, що спадкодавиця в силу свого віку та тяжких хвороб перебувала у безпорадному стані, був постільно лежачою, потребувала стороннього догляду, була неспроможною своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, і позивач весь час була змушена здійснювати за нею догляд та утримувати її. Позивач за мірою своїх сил та можливостей допомагала спадкодавиці, доглядаючи за нею, купуючи ліки, харчі, одяг, утримувала її, а після її смерті організувала та оплатила витрати на організацію похорон самостійно. Позивач, яка і сама тяжко хворіє, перенесла тяжкі операції та має 1 групу інвалідності, що підтверджується наявними у справі матеріалами, самостійно не могла здійснювати догляд за спадкодавицею, тому потребувала допомоги в утриманні спадкодавці, про що зверталася до відповідача [PERSON], як найближчого родича. Після відкриття спадщини позивач, як спадкоємець першої черги, в установлений ст. 1270 ЦК України строк звернулася до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини. На підставі ч. 1 ст 1266 ЦК України (за правом представлення після смерті свого батька [PERSON]) відповідач [PERSON] (який є онуком померлої [PERSON]) також звернувся до Третьої Миколаївської нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Постановою нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 17. 01. 2014 Фоменка С.П. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Окремо позивач вказувала, що відповідач [PERSON] шляхом омани відвіз її до нотаріуса, де вона склала заповіт від 23. 09. 2013, відповідно до якого вона заповіла все своє майно відповідачу [PERSON] Одразу після цього відповідач намагався влаштувати її до психіатричної лікарні, піся чого вона 25. 09. 2013 звернулася до нотаріуса з заявою про відкликання (скасування) зазначеного вище заповіту. Про існування вказаних обставин сторона відповідача не заперечувала. Дізнавшись, що відповідач звернувся до нотаріуса з питання прийняття спадщини, та враховуючи зазначені вище обставини щодо складання заповіту, позивач звернулася до суду з позовом про усунення [PERSON] від права на спадкування, оскільки була вражена поведінкою відповідача, який за життя [PERSON] та [PERSON], їхнім станом здоров'я, життєвими потребами не цікавився, допомогу не надавав, хоча останні її потребували, у допомозі відмовляв, а як тільки відкрилася спадщина - одразу ж звернувся до нотаріуса з заявою про її прийняття. Допитані в судовому засіданні свідки повідомили наступне. Свідок [PERSON] суду повідомляв, що знає сім'ю [PERSON] давно. Товаришував з [PERSON] ([PERSON], сином [PERSON], батьком відповідача). Знає позивачку [PERSON], яка з жінкою [PERSON] здійснювали догляд за бабою ([PERSON]) і організовували її похорон. Вказував, що навесні 2013 року приходив до [PERSON], при цьому баба була в поганому стані, потребувала сторонньої допомоги, не могла встати з ліжка. Зі слів [PERSON] (позивачки [PERSON]) знає, що вона зверталася за допомогою з утримання матері до свого племінника (відповідача [PERSON]), та той нічим не допомагав, бабу не навіщав. Свідчить, що баба була у безпорадному стані близько 5 років до смерті. Свідок був на дні народження баби, привозив продукти бабі - ані внука ([PERSON]) а правнуки (дочка відповідача) ніколи не бачив у баби. На прохання [PERSON] (позивачки) та [PERSON] (цивільної дружини [PERSON]) неодноразово допомагав з підвозом продуктів до баби. Зі спілкування з бабою та [PERSON] знає, що онук не надавав допомоги ні батьку, ні бабі. Піклуванням про них займалися тільки [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] помер приблизно в кінці [INFO], свідок був на похоронах, де бачив, що організацією похорон займалися [PERSON] та [PERSON]. Свідок зазначав, що баба майже не могла рухатися, не могла варити собі їсти, вона задихалася через астму. Ще при житті [PERSON] баба рідко вставала. Коли приходив свідок - бачив як баба весь лежала в ліжку, і не могла себе обходити. Свідок [PERSON] суду повідомив, що йому відомо про те, що відповідач підтримував родинні зв'язки (свідок бачив 1 раз батька відповідача з його цивільною дружиною у відповідача вдома), також підтвердив, що знає, що відповідач ні своєму батьку, ні бані не допомагав, бо «вони самі жили в достатку». Суд критично ставиться до свідчень [PERSON] щодо того, що батько відповідача допомоги не потребував та про неї не просив, оскільки про таке свідкові відомо тільки зі слів відповідача. Свідок [PERSON] суду свідчила, що баба потребувала сторонньої допомоги, оскільки погано ходила (не могла пересуватися без сторонньої підтримки), мала поганий зір (ходила навпомацки), не чула. Відповідач знав про стан баби, та допомогу не надавав. Зі слів баби знала, що онук (відповідач) не провідував її, він та його сім'я допомоги не надавали. Похорони [PERSON] (батька відповідача) організовували на кошти [PERSON] (цивільної дружини [PERSON]), в організації похорон баби ([PERSON]) позивачці також допомагала вона, а більше ніхто. Свідок [PERSON], серед іншого, також підтверджував факт безпомічності баби, зокрема зазначаючи, що вона могла пересувати тільки зі сторонньою допомогою. Також вказував, що утримувала бабу її дочка (позивач). Свідок [PERSON], яка була цивільною дружиною [PERSON] (батька відповідача), пояснила, що коли чоловік захворів в травні 2012 року ніхто зі сторони відповідача, хоч і знали про таке, навіть не зателефонував, не цікавився здоров'ям, не приходив, жодної допомоги не надавали. Коли свідок зателефонувала та просила допомогти відвезти хворого батька в лікарню, їй відповіли категоричною відмовою. Телефонував і сам [PERSON], та йому не допомогли. Коли повідомила, що батьку стало зовсім зле - зовсім не відреагували. Доглядала [PERSON] тільки свідок. [INFO], коли чоловік помер, свідок організовувала похорони власними силами та за власні кошти. Його син (відповідач) не допоміг навіть похоронити батька. Також пояснювала, у баби була астма, від якої та задихалася. Баба була глухою та майже нічого не бачила, через що пересуватися могла тільки зі сторонньою допомогою. З 2004 року її доглядала тільки [PERSON] (позивач), також допомагала і свідок, та цієї допомоги було не достатньо. Після смерті [PERSON] стан здоров'я баби ще більш погіршився. Приблизно в квітні - травні баба стала постільно лежачою, паралізованою, через що була взагалі безпомічною. До 2009 року відповідач взагалі не спілкувався ні зі свої батьком, ні зі своєю бабою. З 2010 року приходив на дні народження. Нічим ні відповідач ні його сім'я не допомагали. Бабу не провідували. [INFO], коли баба померла, [PERSON] телефонувала відповідачу, та він не допоміг з похоронами. Свідок допомогла грошима [PERSON] на похорон баби. На похоронах баби відповідача не було. Приходили родичі його жінки, які також нічим не помогли. Свідок [PERSON] (двоюрідна сестра відповідача) також підтвердила, що відповідач ані своєму батьку, ані бабі не допомагав. Водночас суд критично ставиться до свідчень [PERSON] щодо того, що батько відповідача та баба будь-якої допомоги не потребували та про неї не просили, оскільки про таке свідкові відомо тільки зі слів відповідача. Свідок [PERSON] (сусід баби по [ADDRESS]), суду повідомив, що баба ([PERSON]) - сестра його діда. Вона тяжко хворіла, часто падала у дворі домоволодіння, [PERSON] (дочка) зверталася до нього за допомогою підняти бабу. Баба потребувала допомоги. Через стан здоров'я сама не могла пересуватися з 2011 року. Погано бачила, не чула, не могла сама за собою доглядати. З 2011 року за місцем мешкання баби бачив її, її дочку [PERSON] та двох їхніх знайомих - [PERSON] та [PERSON] ([PERSON]), які допомагали доглядати за бабою. В 2012-2013 баба стала зовсім лежачою, були пролежні. Хоронила бабу [PERSON], допомагали [PERSON] і [PERSON]. Відповідача [PERSON] свідок бачив приблизно у 1985-86 роках, в подальшому - не бачив. Його жінку - 1 раз близько 3 років тому (приблизно 2010 рік). Свідок [PERSON] (сусідка по [ADDRESS]), що живе поряд з будинком померлої [PERSON] (останню знала з 1954 року), а тому бачить хто відвідував бабу, та і з нею вони по-сусідськи спілкувалися. Поснила, що ба була «тяжкою», не могла ходити, їй допомагала дочка [PERSON]. Не могла обходитись без сторонньої допомоги через свій вік та хвороби. Свідок знає, що у [PERSON] був син, та вона його бачила тільки на похоронах [PERSON]. [PERSON] хворів приблизно рік, і за цей час [PERSON] (відповідач) жодного разу його не провідав. Жодного разу свідок не бачила і щоб [PERSON] чи його дружина провідували бабу. З бабою спілкувалася близько за 1-2 місяці до її смерті. Та розповідала, що онук (відповідач) ні разу не навістив її, хоч дочка [PERSON] його і просила. Свідок [PERSON](сусідка) пояснила, що сім'ю [PERSON] знає давно. Так як вона є домогосподаркою, то весь час знаходиться дома. Все життя за бабою доглядала дочка, так як баба весь час хворіла, майже нічого не бачила, погано ходила, нічого не чула. [PERSON] (відповідача) свідок бачила два рази за все життя: один раз (більш як 10 років тому) як той бив батька за квартиру, і другий раз - близько 20 років тому, коли той приходив до баби. Останні 15 років [PERSON] не приходив. У баби свідок [PERSON] (відповідача) не бачила жодного разу. Крім [PERSON] бабі ніхто не допомагав. Коли свідок заходила до помешкання [PERSON], то бачила, що та сама себе доглядати не могла, не могла приготувати собі поїсти, весь час лежала, [PERSON] її кормила, обходила. Свідок за життя [PERSON] часто з ним спілкувалася («через день»). Свідок за рік до смерті [PERSON] (батька відповідача), який на той час хворів та потребував допомоги, спілкувалася з ним, і той розповідав, що син (відповідач) не допомагає йому, не провідує. Зі слів [PERSON] знає, що та зверталася по допомогу до [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає сім'ю позивача з 1982 року (разом працювала з позивачкою та часто відвідувала їх сім'ю). Позивач [PERSON] в 2011 році звільнилася з роботи через необхідність догляду за матір'ю, оскільки та потребувала постійного догляду. До цього позивач працювала по 4 години, щоб доглядати за матір'ю. Бачила бабу ([PERSON]) з палицею, та постійно падала, а позивач самостійно її не могла підняти. Бачила та знає з телефонних розмов з позивачкою, що останню з бабою навідували [PERSON] (батька відповідача) зі своєю дружиною. Пояснювала, що [PERSON] перед смертю хотів побачити сина (відповідача), та той так і не з'явився. Після смерті [PERSON] бачила бабу за 3 місяці до її смерті, вона була в поганому стані, не могла за собою доглядати. Баба переживала, що [PERSON] не побачив сина, бідкалася, що й сама не бачила онука, говорила, що [PERSON] (відповідач) не спілкувався з батьком. Баба розповідала свідку, [PERSON] не приходить ані до неї, ані до батька, не допомагає. Про таке розповідала і [PERSON] (позивач). А коли [PERSON] захворів та перебував в лікарні він просив [PERSON] (відповідача) прийти, та останній так і не прийшов. Свідок [PERSON] суду повідомила, що [PERSON] (відповідач) ніколи не допомагав ні батьку, ні бабі. І [PERSON] і баба [PERSON] ([PERSON]) просили його про допомогу, та він не допомагав. Пояснювала, що [PERSON] знає з дитинства, він лежав в багатьох лікарнях, а син його ніколи не провідував. Про бабу знає як хвору, немічну людину, яка потребувала постійної допомоги та опіки, не могла себе самостійно обходити, її доводилося кормити з ложки. Весь час сумувала за онуком. Коли [PERSON] перебував в лікарні [PERSON] (позивач) постійно його провідувала, а син (позивач) та його дочка жодного разу не прийшли, хоча про це просив хворий [PERSON]. [PERSON] звертався за допомогою до сина - нічим не допоміг. [PERSON] хоронили [PERSON], [PERSON] (цивільна дружина [PERSON]), була і баба. Коли баба тяжко захворіла - [PERSON] зверталася за допомогою до [PERSON] - останній звернення ігнорував. Свідок стверджувала, що ні [PERSON] (відповідач), ні його дружина, ні дочка, ані до [PERSON] (батька), ані до баби ([PERSON]) не приходили, і про це їй відомо зі слів [PERSON], [PERSON] та б. [PERSON]. Свідок [PERSON]: працював з [PERSON], дружив з ним, допомагав [PERSON] ремонтувати водопровід, відновлювати дах, оскільки той сам все робив. Знав його матір - тітку [PERSON] ([PERSON]),яка хворіла, потребувала допомоги Спілкувався з [PERSON] до самої його смерті. Перед цим [PERSON] хворів (близько 1 року до смерті) онкологічним захворюванням. [PERSON] потребував матеріальної допомоги - йому допомагали [PERSON], інколи мати. [PERSON] (відповідача) свідок бачив один раз - на похоронах [PERSON]. [PERSON] ображався на [PERSON] - ніякої віддяки, уваги. [PERSON] погано відзивався про [PERSON]. З бабою ([PERSON]) свідок спілкувався і після смерті [PERSON], та була лежачою, потребувала допомоги. Баба розповідала йому, що [PERSON] та члени його сім'ї не допомагають їй та не приходять взагалі. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен установити і факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та його потребу в допомозі цієї особи. Лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Померла [PERSON] ([INFO]), ще за життя тяжко хворіла, була постільно лежачою, мала інвалідність 1 -Б групи з 2011 року, потребувала стороннього догляду, що підтверджується даними амбулаторної картки № 857, наданої Комунальним закладом Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3», поясненнями свідків, позивача та частково стороною відповідача. Зазначене вказує на безпомічність померлої [PERSON], неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим вона потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування, тобто спадкодавиця перебувала у безпорадному стані. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Відповідач [PERSON] був онуком померлої [PERSON], і відповідно до положень Сімейного кодексу України прямо не був зобов'язаний утримувати спадкодавця. З поведінки відповідача [PERSON] вбачається, що він розумів свій обов'язок щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, оскільки знав, що у разі її смерті матиме можливість успадкувати свою частку у спадщині (це підтверджено зверненням до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини), мав можливість для цього (що не заперечувалося в судовому засіданні стороною відповідача) та свідомо невиконував обов'язок з надання допомоги спадкодавця (що знайшло своє підтвердження, зокрема з пояснень свідків у справі), яка знаходилася у безпорадному стані через похилий вік та тяжку хворобу. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій (п. 6 постанови пленуму від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Таким чином, суд вважає доведеними такі обставини та встановлені факти: спадкодавиця [PERSON] перебувала в безпорадному стані, зумовленому похилим віком та тяжкими хворобами; спадкодавиця потребувала допомоги відповідача [PERSON], оскільки допомоги позивача (яка і сама тяжко хворіла, перенесла кілька тяжких операцій, є пенсіонером, інвалідом) не було достатньо (позивач також жила за рахунок пенсії спадкодавці, що не заперечувала і сторона відповідача), і інших близьких родичів не було; відповідач мав можливість (фізично та матеріально) надати допомогу спадкодавці (що відповідачем не заперечувалося); відповідач, як найближчий родич, ухилявся від обов'язку надання допомоги, оскільки на численні звернення спадкодавиці, його батька та позивачки про допомогу її так і не надав, ані померлому батьку, ані спадкодавці, що в судовому засіданні підтверджено численними поясненнями свідків. За такого, суд вважає, що позовні вимоги первісного позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Водночас вказані вище обставини перешкоджають задоволенню вимог за зустрічним позовом, а тому у їх задоволенні слід відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивач підлягає стягненню понесений останньою судовий збір у розмірі 229, 40 грн.

Outcome: approved