Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду за позовом до Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору КП «Нововолинськтеплокомуненерго», Головне Управління державної казначейської служби України у Волинській області, про зняття арешту та заборони відчуження майна. Вимоги мотивує тим, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 09.12.2008, що набрало законної сили 23 грудня 2008 року, стягнуто з позивача та з його співмешканки [PERSON] на користь КП «Нововолинськтеплокомуненерго» по 1509,18 грн заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01 травня 2006 року по 30 вересня 2008 року по житловій квартирі за адресою: [ADDRESS] та сплачені кошти за інформаційно-технічне забезпечення по 15 грн з кожного, всього по 1524,18 грн з кожного, а також в дохід держави по 25 грн 50 коп. судового збору з кожного. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень вбачається, що на підставі постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служюи Нововолинського МУЮ Волинської області Регіщук СВ. від 04.06.2009 накладено обтяження у виді арешту нерухомого майна, зокрема, на квартиру [ADDRESS] , власником якої є позивач на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 28.10.1997 З витягу з Єдиного реєстру боржників від 29.08.2020 вбачається, що його прізвище внесене з зазначений реєстр виконавцем Нововолинського міського відділу держвної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в порядку забезпечення примусовго виконання рішення Нововолинського міського суду про стягнення заборгованості з оплати комунальних послуг. Заборгованість за спожиту теплову енергію, яка підлягала стягненню на підставі рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 09.12.2008, та заборгованість, допущена позивачем після прийнняття вказаного рішення, розмір якої станом на 01.09.2020 становив 21748,09 грн згідно з розрахунком на оплату комунальних послуг за серпень 2020 року позивачем сплачена повністю в сумі 21750 грн, відсутня заборгованість понад один місяць за опалення та підігрів води. Крім того, зазначає, що ним також сплачено присуджений судовий збір всумі 25,50 грн. Позивач звернувся до ВДВС з заявою про зняття арешту на квартиру, оскільки вся заборгованість ним погашена. Однак, відділ державної виконавчої служби не може зняти арешт з майна, зокрема квартири, та заборону відчуження в силу закону, так як згідно з даними автоматизованої системи виконавчого провадження відносно [PERSON] відсутні будь-які виконавчі провадження, а тому встановити наявність чи відсутність виконавчого провадження в межах якого накладався арешт на нерухоме майно виявилось неможливим, оскільки відповідно до Порядку роботи з документами в органах ДВС строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 роки. Просить скасувати арешт нерухомого майна та заборону відчуження на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладений згідно з постановою №9786, старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області 04.06.2009 в межах виконавчого провадження №ВП 60871740, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер запису про обтяження 1714591 від 04.06.2009 реєстраційною службою Нововолинського міського управління юстиції Волинської області у вигляді арешту нерухомого майна. Судові витрати просить залишити за позивачем. Представник ВДВС, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, до початку першого судового засідання, у визначений судом строк відзиву на позовну заяву та будь-яких інших клопотань до суду не подала. Представник відповідача Політей Ю.А. 01.04.2021 подала суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі представника ВДВС. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. На підставі вказаної норми процесуального права, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на таке. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.6), копією свідоцтва про право власності на квартиру (а.с.8) . Як вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно прореєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.6) на підставі постанови старшого державного виконавця ВДВС Нововолинського міського управілння юстиції Регіщук С.В. від 04.06.2009 про накаладення арешту було зареєстровано у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, номер обтяження 9786, арешт на квартиру [ADDRESS] , власник [PERSON] . При зверненні позивача із заявою до Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) останньому повідомлено, що згідно з даними автоматизованої виконавчого провадження встановити в межах якого виконавчого провадження накладено арешт 04.06.2009 не виявилось можливим, оскільки у зв`язку із закінченням строків зберігання виконавче провадження було знищено. Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 09.12.2008 стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Нововолинськтеплокомуненерго» по 1509,18 грн заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01 травня 2006 року по 30 вересня 2008 року по житловій квартирі за адресою: [ADDRESS] та сплачені кошти за інформаційно-технічне забезпечення по 15 грн з кожного, всього по 1524,18 грн з кожного, а також в дохід держави по 25 грн 50 коп. судового збору з кожного (а.с.4). З відповіді КП «Нововолинськтеплокомуненерго» від 04.02.2021 вбачається, заборгованість за адресою: [ADDRESS] у вересні 2020 повністю погашено. Станом на 01.02.2021 заборгованість відсутня (а.с.13,14). Судовий збір за рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 09.12.2008 в розмірі 25,50 грн. позивачем сплачено (а.с.15-17). Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент накладення арештів) передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. У відповідності до ст. 59 Закону - майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець, якщо під час розгляду відповідної скарги боржника виявлено порушення встановленого цим Законом порядку накладення арешту. У всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317 ЦК України, кожна особа має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Її право приватної власності є непорушним. Згідно ст.ст. 321, 383, 386 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; він має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. У відповідності до ст 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ч.1, 2 Цивільного кодексу України "Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом". У відповідності до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника, так як накладення арешту на майно, позбавило її права розпорядитися майном, що є одним із невідємних критеріїв власності. Отже, аналізуючи норми закону та надані сторонами докази на підтвердження вимог і заперечень, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З метою захисту права власності позивача, за відсутності на даний час підстав для його обмеження, в т.ч. шляхом заборони відчуження належного [PERSON] майна, суд позов задоволює.

Outcome: approved