overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому вказує, що 29.01.2011 він уклав шлюб з відповідачкою. [INFO] у них народився син [PERSON] та [INFO] син [PERSON] . Спільне сімейне\~життя не\~склалось через\~постійні сварки\~та непорозуміння\~і різні\~погляди на\~вирішення життєвих\~проблем. Сторони проживають окремо з 2019 р. та кожен має іншу сім`ю. Просить шлюб розірвати, спір про місце проживання дітей та розподіл майна відсутній, судові витрати покласти на нього. Позивач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, розгляд справи проводити без його участі, та проти заочного розгляду справи не заперечував. \~ \~ \~ \~Відповідач надала заяву, у якій справу просила розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнала повністю та проти їх задоволення не заперечувала, прізвище просила залишити шлюбне. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з`ясувавши позицію сторін, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймає визнання відповідачем позову та приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~ Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд, відповідно до приписів ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у даному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при подачі позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому вказує, що [INFO] у них народився син [PERSON] , а 27.12.2019 він уклав шлюб з відповідачкою. Спільне сімейне життя не склалось через часті конфлікти та непорозуміння, а тому з лютого 2020 р. сторони проживають окремо, дитина проживає разом з відповідачкою. Просив шлюб розірвати, спір про розподіл майна відсутній, дитину залишити проживати з матір`ю, судові витрати бере на себе. Позивач надав заяву, в якій позов підтримав і просив його задовольнити, а справу розглянути у його відсутності. Відповідач надала заяву, у якій позов визнала повністю та проти його задоволення не заперечувала, справу просила розглянути у її відсутність, прізвище залишити дошлюбне. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з`ясувавши позицію сторін, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймає визнання відповідачем позову та приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позову з покладенням судових витрат на позивача. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд, відповідно до приписів ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у даному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому вказує, що [INFO] у них народилася донька [PERSON] , а 23.12.2011 він уклав шлюб з відповідачкою. Спільне сімейне життя не склалось через протилежні погляди на життя та вподобання, а тому з 2013 р. сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем та перебуває на повному його утриманні. Просив шлюб розірвати. Позивач надав заяву, в якій позов підтримав і просив його задовольнити, а справу розглянути у його відсутності, дитину залишити проживати з ним, судові витрати покласти на нього. Відповідач надала заяву, у якій позов визнала повністю та проти його задоволення не заперечувала, справу просила розглянути у її відсутність, прізвище залишити шлюбне, дитину залишити проживати з батьком. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з`ясувавши позицію сторін, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймає визнання відповідачем позову та приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позову з покладенням судових витрат на позивача. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд, відповідно до приписів ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у даному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому вказує, що [INFO] \~у них\~народилася донька\~ [PERSON] ,\~а [INFO] син [PERSON] . 12.03.2019 він уклав шлюб з відповідачкою. Спільне сімейне життя не склалось через протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Шлюбні відносини припинено взимку 2020 і сторони проживають окремо. Просить шлюб розірвати, спір про розподіл майна та місце проживання дітей відсутній. Позивач надав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності у зв`язку з зайнятістю на роботі, позов підтримав і просив його задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач надала заяву, у якій справу просила розглянути у її відсутність у зв`язку з сімейними обставинами, позовні вимоги визнала повністю та проти їх задоволення не заперечувала, прізвище просила залишити шлюбне. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з`ясувавши позицію сторін, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймає визнання відповідачем позову та приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позову. Враховуючи, що позивач, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", звільнений від сплати судового збору, та не поніс по справі судових витрат, суд, відповідно до приписів ч. 6 ст. 142 ЦПК України, судові витрати по справі компенсуються за рахунок держави. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду до часу закінчення ним навчання, тобто до 30 червня 2020 року включно, посилаючись на те, що він, [PERSON] [INFO], з вересня 2014 року є студентом ДВНЗ «Тернопільський Державний медичний університет імені І.Я.Горбачевського МОЗ України» 1-го курсу медичного факультету по спеціальності «Лікувальна справа». Навчання відбувається на платній основі, відповідно позивач потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Враховуючи вищенаведене, просить поданий позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в письмовій заяві до суду просить справу розглядати в його відсутності через поганий стан здоров»я. Позов визнає частково в сумі 1000 гривень до досягнення сином 23-ох років, тобто до [INFO]. Суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно з статтею 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Довідкою ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет» від 11.09.2014 року №05-20/812 стверджується, що [PERSON] дійсно є студентом першого курсу медичного факультету. Навчання здійснюється на контрактній умові. Закінчує навчання в червні 2020 року (а.с.3). З паспорта [PERSON] вбачається, що він народився [INFO] (а.с.4). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] допомоги на утримання свого сина не надає, не бере участі в оплаті його навчання, сам позивач [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, навчається на платній основі, а тому з нього слід стягнути аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 (одній тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду (24.09.2014 року) до часу закінчення ним навчання та до досягнення двадцяти трьох років, тобто до [INFO] включно. Враховуючи, що позивач досягне двадцяти трьох річного віку [INFO], в задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів до часу закінчення навчання, тобто саме до 30.06.2020 року слід відмовити. Крім того, згідно з ч.2 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути у дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., так як позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору у відповідності до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674 - VI.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 2420 грн. В обґрунтування позову вказує, що позивач дав [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 4700 грн., про отримання яких відповідач написала розписку. Кошти були відповідачу передані, термін повернення боргу за розпискою минув 01 травня 2015 року. Взяті на себе зобов'язання відповідач виконала не в повному обсязі, повернула із загальної суми лише 2280 грн., кошти в сумі 2420 грн. [PERSON] на даний час не повернуті. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 2420 грн. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просили їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином через оголошення в пресі, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, яка не з'явилась. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. ч.2 ст. 1046 ЦК України проголошує, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Фактична передача грошей від позикодавця до позичальника в сумі 4700 грн. підтверджується розпискою за якою [PERSON] зобов'язувалась повернути борг до 01 травня 2015 року, однак не виконала умов договору та повернула лише 2280 грн. від всієї суми позики позикодавцеві. Оригінал вказаної розписки оглянуто судом в судовому засіданні. Таким чином, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за договором позики в розмірі 2420 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. та на користь позивача витрати за розміщення оголошення в газеті "Вісті Рівненщини" в розмірі 114 грн. 50 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] з наступних підстав. Так, відповідач в спірній квартирі не проживає більше року, спірну квартиру залишила добровільно, на користування спірною житловою площею не претендувала, вселятися не намагалася, перешкод в користуванні спірною житловою площею їй не лагодилося, оплату житла не проводить, її речей в квартирі немає, в добровільному порядку відповідач виписатись з квартири не бажає, а тому він згідно ст. 405 ЦК України втратив право користування спірною житловою площею. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи судом повідомлявся через оголошення в газеті "Час Київщини" № 1 (144) від 16 січня 2015 року, причини неявки до суду не повідомила. У зв'язку з викладеним, зі згоди позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення позивача, покази свідків [PERSON], [PERSON], дослідвши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № 32802 від 18 грудня 2001 року, виданого згідно розпорядження завідуючого комунальною службою приватизації державного житлового фонду № 1-2-76 належить квартира [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрована відповідачка [PERSON], однак не мешкає там з 2006 року по теперішній час. У відповідності до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Яких-небудь доказів в спростування позову матеріали справи не містять. Оскільки позивач відсутній в спірному житловому приміщення понад один рік без поважних причин, згідно ст. 405 ЦК України він втратив право користування спірною житловою площею. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Мізоцької селищної ради Рівненського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на рухоме і нерухоме майно, в тому числі на будинковолодіння [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування вказаного будинковолодіння та земельну ділянку площею 0,39 га для ведення особистого підсобного господарства. Він є єдиним спадкоємцем за заповітом. Інших спадкоємців на дане майно немає, а спадкова справа не заводилася. Однак реалізувати своє право на спадщину не може через відсутність правовстановлюючих документів на майно. Позивач у судове засідання не з`явився. У заяві наданій суду позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився. У заяві наданій суду просить справу розглянути без їх участі, та ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Належність спадкодавцю зазначеного майна підтверджується довідкою Мізоцької селищної ради від 09 березня 2021 року № 9/84, рішенням Новомощаницької сільської ради від 10 грудня 1996 року № 62, випискою з погосподарської книги № 9/155 від 12.05.2021 виданою Мізоцькою селищною радою, відміткою в будинковій книзі, а також технічним паспортом, вигтовленим КП "Здолбунівське міське БТІ". Згідно заповіту від 17 вересня 2002 року укладеному у с.Нова Мощаниця Здолбунівського району Рівненської області [PERSON] , жителька с.Нова Мощаниця Здолбунівського району Рівненської області заповіла все своє нерухоме майно, яке знаходиться в [ADDRESS] (земельна ділянка та житловий будинок з надвірними будівлями) [PERSON] . Відповідно до п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності майна. У позивача відсутній такий документ, а тому він звертається до суду. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому вказував, що він 06 червня 1998 року одружився з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що одруження виявилось невдалим, шлюбні відносини між ними припинились в 2009 році, з цього часу вони проживають окремо. Встановлення строку для примирення не має сенсу. В даній ситуації примирення з відповідачкою не можливе. Сторони в судове засідання не з`явилися, в адресованих суду заявах просили справу розглянути у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Сторони одружені з 06 червня 1998 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб, виданим 29 травня 2019 року Заводським районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони спільно не проживають з 2009 року. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що жодна із сторін не просить застосувати заходи для їх примирення, а також строк, протягом якого сторони однією сім`єю не проживають, суд вважає не доцільним застосовувати такі заходи. На підставі вищевказаного суд вважає встановленим, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими. Таким чином, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому вказував, що він 11 грудня 2015 року одружився з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що їх одруження виявилось невдалим. Фактично, шлюбні відносини припинені з квітня 2019 року з причин відсутності взаєморозуміння, втрати почуття любові та поваги, різних поглядів на подружнє життя. Примирення та збереження шлюбу між ними не можливе. Позивач в судове засідання не з`явився, в адресованій суду заяві просив справу розглянути у його відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, відзив на позов суду не надала, у зв`язку з чим суд розглянув справу у її відсутність заочно, на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Сторони одружені з 11 грудня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 11 грудня 2015 року виконавчим комітетом Зеленівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області. Від спільного життя сторони дітей не мають. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони однією сім`єю не проживають з квітня 2019 року. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що сторони однією сім`єю не проживають, те, що жодна із сторін не просить застосувати заходи для їх примирення, а також строк, протягом якого сторони однією сім`єю не проживають, суд вважає не доцільним застосовувати такі заходи. На підставі вищевказаного суд вважає встановленим, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими. Таким чином маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved