Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що згідно технічного паспорту № 1397, виданого ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», жилий будинок [ADDRESS] , належав на праві спільної сумісної власності подружжя [PERSON] і [PERSON] . Відповідно до актового запису № 13 від 25.01.1966 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу [INFO] народився [PERSON] , який є батьком позивача. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті , в порядку ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, в том числі і на його частину в житлового будинку [ADDRESS] . Його дружина [PERSON] і його син [PERSON] в силу приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємці, що постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, вони не заявили про відмову від неї. Позивач [PERSON] з дня свого народження, тобто з [INFO] і до 12.12.2010 року постійно проживав із своїм батьком і бабусею в цьому будинку. [PERSON] і [PERSON] померли [INFO] . На час відкриття спадщини, тобто на [INFO] в буд. [ADDRESS] залишився проживати тільки позивач. Ніхто з спадкоємців першої черги, які проживали окремо від спадкодавців, не зверталися з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. [PERSON] син і онук спадкодавців [PERSON] та [PERSON] постійно проживав із спадкодавцями на час відкриття спадщини і не відмовлялася від прийняття спадщини в порядку визначеному ст. 1273 ЦК України, в строки визначені ст. 1270 ЦК України. Спадкоємець першої черги [PERSON] , батько позивача і син спадкодавців - [PERSON] , померлого [INFO] і [PERSON] , помер в один день зі своєю матір`ю. Таким чином спадщина відкрилась в день смерті і бабусі і батька. Оскільки, [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON] відповідно, [PERSON] є сином [PERSON] і [PERSON] таким чином позивач є спадкоємцем за правом представлення, тієї частки спадщини, яка належала б за законом його батькові. Позивач звертався до державного нотаріуса Кам`янсько-Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом. Своїм листом-відповіддю № 435/2015 від 01.10.2015 року Державний нотаріус Чайка Т. П. відмовила у видачі зазначеного свідоцтва. Позивач просив суд: встановити факт прийняття ним спадщини після смерті батька [PERSON] та бабусі [PERSON] та визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними прибудовами, які розташовані в [ADDRESS] . Ухвалою від 22 жовтня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкрито провадження в цивільній справі і призначено підготовче судове засідання та зобов`язано нотаріальну контору надати інформацію про наявність спадкової справи. Ухвалою суду від 18 січня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися, позивач та його представник, просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву в якій не заперечує проти позову, просив справу розглядати без їх участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву в якій повідомив, що спадкова справа після смерті померлих [PERSON] і [PERSON] не заводилась. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що згідно технічного паспорту № 1397, виданого ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», жилий будинок [ADDRESS] , належав на праві спільної сумісної власності подружжя [PERSON] і [PERSON] . Відповідно до актового запису № 13 від 25.01.1966 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу [INFO] народився [PERSON] , який є батьком позивача. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті, в порядку ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, в том числі і на його частку в житлового будинку [ADDRESS] . Його дружина [PERSON] і його син [PERSON] в силу приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємці, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, вони не заявили про відмову від неї. Позивач [PERSON] з дня свого народження, тобто з [INFO] і до 12.12.2010 року постійно проживав із своїм батьком і бабусею в цьому будинку. [PERSON] і [PERSON] померли [INFO] . Згідно ст. 1220 ЦК України, внаслідок смерті особи відкривається спадщина. Положеннями ст. 1217 ЦК України визначено два види спадкування за заповітом або за законом. Оскільки заповіт відсутній, у відповідності до положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261- зшгн1265 цього Кодексу. Згідно з положеннями ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На час відкриття спадщини, тобто на [INFO] в будинку [ADDRESS] залишився проживати тільки позивач [PERSON] . Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємці, які бажають прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживали постійно із спадкодавцем, повинні особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом строку визначеного ст. 1270 цього Кодексу. Згідно із ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом, незалежно від черги. Відповідно до ч. 2 ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один зі спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право приймати, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги. Ніхто з спадкоємців першої черги, які проживали окремо від спадкодавців, не зверталися з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. У відповідності до положень ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] син і онук спадкодавців [PERSON] та [PERSON] постійно проживав із спадкодавцями на час відкриття спадщини і не відмовлялася від прийняття спадщини в порядку визначеному ст. 1273 ЦК України, в строки визначені ст. 1270 ЦК України. У п. 5.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» надається інформація про спадкування за правом представлення, яке має місце у випадках встановлених ст. 1266 ЦК України, за умови якщо спадкоємець першої - третьої черг спадкування за законом помер до відкриття спадщини. Норми ст. 1266 ЦК України застосовуються лише щодо відносин при спадкуванні за законом. Спадкоємець першої черги [PERSON] , батько позивача і син спадкодавців - [PERSON] , померлого [INFO] і [PERSON] , помер в один день зі своєю матір`ю. Таким чином спадщина відкрилась в день смерті бабусі і батька. До числа спадкоємців за правом представлення, зазначених в ст. 1266 ЦК України, належать, зокрема, внуки спадкодавця, які спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, тобто синові, дочці спадкодавця. Оскільки, [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON] відповідно, [PERSON] є сином [PERSON] і [PERSON] , а отже позивач є спадкоємцем за правом представлення, тієї частки спадщини, яка належала б за законом його батькові. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право а спадщину на нерухоме майно. Позивач звертався до державного нотаріуса Кам`янсько-Дніпровської Державної нотаріальної контори с заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом. Своїм листом-відповіддю № 435/2015 від 01.10.2015 року державний нотаріус Чайка Т.П. відмовила у видачі зазначеного свідоцтва. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Докази постійність проживання, містяться у п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно з цією нормою доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Перелік документів та інших доказів, які дозволяють визначити про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Поняття "постійне проживання" не слід розуміти обмежено. Спадкоємець вважатиметься таким, що постійно проживав разом із спадкодавцем, і в тому випадку, коли за певний, навіть значний, час до настання смерті спадкодавця він відбув з місця проживання спадкодавця у довготривале відрядження, з якого повернувся після закінчення строку для прийняття спадщини. Незважаючи на те, що такий спадкоємець жодних дій для прийняття спадщини не здійснював або навіть не знав про сам факт її відкриття, він вважатиметься таким, що прийняв її в силу норми ч. 3 ст. 1268 ЦК. Нотаріальна та судова практика під вступом спадкоємця в управління або володіння спадковим майном розуміє будь-які активні дії, що свідчили про наявність фактичного волевиявлення спадкоємця, спрямованого на володіння, користування та розпорядження спадщиною. Зазначені дії можуть виражатися у підтриманні майна, що входить до складу спадщини, у належному стані, пред`явленні претензій до боржників спадкодавця, погашенні його боргів, сплаті податків та зборів, здійсненні за рахунок спадщини інших виплат, дозволених законом. Для безспірного визнання особи спадкоємцем необхідно було, щоб перелічені вище дії здійснювались систематично і продовжувались до закінчення строку для прийняття спадщини. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про успадкування» справи про успадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та наявності інших спадкоємців і спору між ними. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 1216-1220, 1261, 1266, 1268-1270, 1272, 1273 ЦК України,

Outcome: approved