Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

17.11.2021р. Орган опіки та піклування в особі Управління - служби у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради звернувся в інтересах дитини [PERSON] до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про визнання правочинів недійсними, визначивши третіми особами без самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Дніпровського МНО Батову Л.Г. (а.с. 1-5). Ухвалою судді Наумової О.С. від 20.11.2020р. відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду у порядку загального позовного провадження, витребувано докази (а.с. 17). Ухвалою судді від 23.11.2020р. за заявою позивача забезпечено позов шляхом заборони реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 121 01 00000) до набрання законної сили рішенням у даній цивільній справі (а.с. 26-27). 11.05.2021р. позивач уточнив позовні вимоги, залучивши відповідачем [PERSON] (а.с. 71 - 77). Ухвалою суду від 11.05.2021р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, здійснено заміну позивача - Орган опіки та піклування в особі Управління - служби у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради, на його правонаступника - Адміністрацію Соборного району Дніпровської міської ради, оскільки рішенням Дніпровської міської ради від 02.09.2020р. № 80/60 «Про створення адміністрацій районів Дніпровської міської ради» створено у структурі виконавчих органів Дніпровської міської ради адміністрації районів зі статусом юридичних осіб та реорганізовано районні у місті Дніпрі ради та їх виконавчі комітети шляхом приєднання до виконавчих органів Дніпровської міської ради. Відповідно до рішення Дніпровської міської ради від 24.02.2021р. № 71/4 «Про затвердження положень про адміністрації районів Дніпровської міської ради" затверджено «Положення про адміністрацію Соборного району Дніпровської міської ради" відповідно до якого (пункт 1.3 Положення) адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради є правонаступником Соборної районної у місті Дніпрі ради, виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради у зв`язку з їх реорганізацією шляхом приєднання (а.с. 110). Підготовче засідання у справи закрите 11.05.2021р. (а.с. 110). В обґрунтування позовних вимог (з урахуванням уточнень) позивач посилався на те, що з 12.11.2015р. [PERSON] , [INFO] , перебувала на обліку як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , відомості про батька в свідоцтві про народження дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості про право власності від 06.10.2017р., 1/2 частина будинку за адресою: [ADDRESS] , належала [PERSON] , [INFO] (прабабуся [PERSON] ), а 1/2 належала [PERSON] , [INFO] (бабуся [PERSON] ). [INFO] бабуся дитини - [PERSON] померла. У зв`язку з перебуванням [PERSON] , 2006 р.н., на обліку в управлінні- службі у справах дітей, з метою захисту житлових прав малолітньої [PERSON] , 22.03.2018р. за сприянням співробітників управління-служби у справах дітей дівчинка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] знята з реєстрації (по причині смерті). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 03.04.2018р., за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 2006 р.н.; [PERSON] , 1989 р.н. (мати [PERSON]); [PERSON] , 1929 р.н. (прабабуся [PERSON] ). [PERSON] знята з реєстрації по причині смерті 22.03.2018р . Після смерті [PERSON] 1/2 частину будинку успадкувала її донька [PERSON] (матір [PERSON] ). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2020р. [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] та з неї стягнені аліменти на утримання доньки. З вересня 2020 року [PERSON] перебуває в КЗ СЗ «Центр соціальної підтримки дітей «Довіра» Дніпровської міської ради на повному державному забезпеченні. [PERSON] ніяким чином не допомагає доньці. Від [PERSON] (прабабуся дитини, яка проживає за адресою: [ADDRESS] ) стало відомо, що останнім часом до них приїздять сторонні особи чоловічої статі, погрожують забрати будинок і земельну ділянку повністю, адже з їх слів, вони є співвласниками цього нерухомого майна. З`ясовано, що 09.07.2020р. на підставі договору дарування частки домоволодіння, серія та номер: 1967, посвідченого 09.07.2020р. приватним нотаріусом Дніпровського МНО Батовою Л.Г. [PERSON] подарувала [PERSON] 1/2 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Також 09.07.2020р. на підставі договору дарування частки земельної ділянки серія та номер: 1970, посвідченого 09.07.2020р. приватним нотаріусом Дніпровського МНО Батовою Л.Г. [PERSON] подарувала [PERSON] власником 1/2 частки земельної ділянки (кадастровий номер 121 01 00000:03:108:0012) за адресою: [ADDRESS] . Тобто, [PERSON] подарувала частину будинку та земельної ділянки чужій людині, свідомо залишивши свою доньку без житла. Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради вважає, що [PERSON] грубо порушила права та інтереси своєї дитини, а саме, знаючи, що її донька зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , надала нотаріусу довідку квартального комітету № 1 з недостовірною інформацією (в довідці відсутня інформація про реєстрацію дитини за адресою: [ADDRESS] , невірно зазначені імена зареєстрованих осіб). У довідці від 06.07.2020р. голови квартального комітету № 1 Большак Н.Е. зазначено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано дві особи: [PERSON] , 1929 р.н., [PERSON] , 1989 р.н. Дитина [PERSON] в довідці квартального комітету № 1 від 06.07.2020р. зареєстрованою не значиться, хоча згідно долучених позивачем довідок Департамента адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (довідки від 02.04.2018р. і від 08.09.2020р.) дитина зареєстрована за вказаною адресою. Відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 23.01.2018р. № 27 «Про затвердження Порядку видачі довідок про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб» департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради є єдиним уповноваженим органом з видачі довідок про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. Відповідно до графіку передачі картотек та інших архівних документів житлово-експлуатаційними організаціями, іншими підприємствами, установами та організаціями, що забезпечували або забезпечують ведення картотек з питань реєстрації фізичних осіб до департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням виконкому міської ради від 23.01.2018р. № 27, по Соборному району період передачі картотек було встановлено до 01.06.2018р. Тобто квартальні комітети не мали права видавати довідку 06.07.2020р. На час укладення договору дарування [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (дитина зареєстрована за вищезазначеною адресою з 22.03.2018 року). Отже, у порушення статті 17 Закону України «Про охорону дитинства», п. 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008р. № 866, пп. 1.8, 1.9 пункту 1 глави 2 «Посвідчення правочинів про відчуження та заставу майна» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, правочини укладені без згоди органу опіки і піклування, нотаріус такої згоди не витребував. На підставі викладеного, позивач просив визнати недійсними договори дарування 1/2 частки домоволодіння та 1/2 частки земельної ділянки (кадастровий номер 1210100000:03:108:0012), розташовані за адресою: [ADDRESS] , посвідчені 09.07.2020р. приватним нотаріусом Дніпровського МНО Батовою Л.Г., скасоувати відповідні записи про право власності за [PERSON] . Представник позивача - Голик О.І. (діє на підставі довіреності від 12.01.2021р. - а.с. 121) 27.08.2021р. надала заяву, у якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити (а.с. 120). Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази (а.с. 58, 66, 108,, 112-113, 116 - 119, 122 - 124), заяв про відкладення розгляду справи, про розгляд справи без їх участі не надали, правом на надання відзиву не скористалися. З огляду на строки розгляду справи, належне повідомлення сторін та відсутність клопотань про перенесення судового засідання на іншу дату, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами. Від третьої особи - приватного нотаріуса Дніпровського МНО Батової Л.Г 22.12.2020р. разом із витребуваними доказами надійшла заява, у якій вона просила справу розглядати без її участі (а.с. 30). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). З матеріалів справи установлено, що дитина [PERSON] , [INFO] (а.с. 29), з 12.11.2015р. [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Матір дитини - [PERSON] , [INFO] , відомості про батька в свідоцтві про народження дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що встановлено судом по справі № 201/12096/19 (а.с. 6-8). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості про право власності від 06.10.2017р., 1/2 частина будинку за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , [INFO] (прабабуся [PERSON] ), а 1/2 належить [PERSON] , [INFO] (бабуся [PERSON] ) [INFO] бабуся дитини - [PERSON] померла. Після її смерті 1/2 частину будинку успадкувала її донька - [PERSON] , про що останній 31.10.2018р. приватним нотаріусом Дніпровського МНО Румянцевою І.О. видане свідоцтво про право на спадщину (а.с. 35). Як вказує позивач, [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з перебуванням [PERSON] , 2006 р.н., на обліку в управлінні-службі у справах дітей, з метою захисту її житлових прав, 22.03.2018р. за сприянням співробітників управління-служби у справах дітей дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] знята з реєстрації (по причині смерті). Факт реєстрації підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 02.04.2018р., а саме, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 2006 р.н., [PERSON] , 1989 р.н. (мати [PERSON]) і [PERSON] , 1929 р.н. (прабабуся [PERSON] ). [PERSON] знята з реєстрації по причині смерті 22.03.2018р. (а.с. 11). Після смерті [PERSON] 1/2 частину будинку успадкувала її - донька [PERSON] (матір [PERSON] ). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі № 201/12096/19 від 18.02.2020р. [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] , з неї стягнені аліменти на утримання доньки (а.с. 6-8). Як зазначає позивач, з вересня 2020 року [PERSON] перебуває в КЗ СЗ «Центр соціальної підтримки дітей «Довіра» Дніпровської міської ради на повному державному забезпеченні. [PERSON] ніяким чином не допомагає доньці. Від [PERSON] (прабабуся дитини, що проживає за адресою: [ADDRESS] ) позивачеві стало відомо, що останнім часом до них приїздять сторонні особи, погрожують забрати будинок і земельну ділянку, оскільки вони є новими співвласниками нерухомого майна. Як встановлено судом із витребуваних на вимогу суду документів нотаріальної справи (а.с. 30 - 53) 09.07.2020р. [PERSON] уклала договір дарування частки домоволодіння, серія та номер: 1967, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського МНО Батовою Л.Г., на підставі якого подарувала [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , паспорт громадянина України, серія та номер [NUMBER] , виданий 22.06.2018р., видавник: 1237) 1/2 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Також 09.07.2020р. [PERSON] уклала договір дарування частки земельної ділянки серія та номер: 1970, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського МНО Батовою Л.Г., на підставі якого подарувала [PERSON] 1/2 частки земельної ділянки (кадастровий номер 121 01 00000:03:108:0012) за адресою: [ADDRESS] (а.с. 31 - 32). Отже, договори дарування укладені [PERSON] на момент, коли її неповнолітня донька була зареєстрована в указаному домоволодінні. При цьому, як видно з матеріалів нотаріальної справи, при укладанні оспорюваного правочину, [PERSON] надала нотаріусу довідку голови квартального комітету № 1 Большак Н.Е. ( [ADDRESS] ) від 06.07.2020р., у якій зазначено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано дві особи: [PERSON] , 1929 р.н., [PERSON] , 1989 р.н. (а.с. 31). У вказаній довідці відсутня інформація про реєстрацію дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Разом із тим, згідно довідок про склад сім`ї або зареєстрованих осіб Департамента адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 02.04.2018р. і від 08.09.2020р., які долучені до позову позивачем, дитина [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою з 22.03.2018р. (а.с. 11-12). Відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 23.01.2018р. № 27 «Про затвердження Порядку видачі довідок про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб» Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради є єдиним уповноваженим органом з видачі довідок про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с. 78 - 88). Відповідно до графіку передачі картотек та інших архівних документів житлово-експлуатаційними організаціями, іншими підприємствами, установами та організаціями, що забезпечували або забезпечують ведення картотек з питань реєстрації фізичних осіб до департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, затвердженого вказаними рішенням виконкому, по Соборному району період передачі картотек було встановлено до 01.06.2018р. Таким чином, квартальні комітети з 01.06.2018р. вже не мали права видавати довідки. Відповідно до п. 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008р. № 866, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з`ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини. Відповідно до статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. Суд, у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Відповідно до підпункту 1.8 пункту 1 глави 2 «Посвідчення правочинів про відчуження та заставу майна» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, при посвідченні правочину щодо відчуження нерухомого майна відчужувач цього майна подає заяву про наявність/відсутність прав малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб на користування цим майном. З метою перевірки відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб на користування відчужуваним нерухомим майном нотаріус має право додатково витребовувати від підприємств, установ і організацій відомості та документи, необхідні для вчинення такого правочину. Відповідно до підпункту 1.9 пункту 1 глави 2 «Посвідчення правочинів про відчуження та заставу майна» вказаного Порядку№ 296/5, у разі виявлення з поданих відчужувачем документів, що право власності або право користування відчужуваним житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною мають малолітні або неповнолітні діти або недієздатні чи обмежено дієздатні особи, нотаріус повинен витребувати у відчужувача дозвіл органу опіки та піклування на вчинення такого правочину у формі витягу з рішення відповідної районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, відповідного виконавчого органу міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Як свідчать матеріали нотаріальної справи, оспорювані правочини укладені і посвідчені нотаріусом без відповідного дозволу органу опіки та піклування. При цьому, 1/2 частки земельної ділянки (кадастровий номер 121 01 00000:03:108:0012) для обслуговування домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , також вибула з власності [PERSON] без дозволу органів опіки і піклування, тобто з порушенням права неповнолітньої дитини на користування земельною ділянкою. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 11.02.2015р. у справі № 6-2цс15, від 12.10.2016р. у справі № 6-2225цс16, від 13.04.2016р. у справі № 6-253цс16 та інших, від якої не відступила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.06.2020р. у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20). Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Верховний Суд у постанові від 20.03.2019р. по справі № 1612/2343/12 (провадження № 61-6301св18) висловився щодо наявності правових підстав для недійсності вчиненого батьками неповнолітньої дитини правочину (відповідно до правил статей 203, 215 ЦК України) за наявності порушених прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Вищий суд вказав, що статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. За змістом цієї норми закону, а також статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», статті 177 СК України дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах - обов`язок батьків. З метою гарантування декларованого державою пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обов`язків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини вчиняти певні правочини щодо її майнових прав без попереднього дозволу органу опіки та піклування. Згідно з положеннями частин 4 та 5 ст. 177 СК України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло. За змістом ч. 6 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним. За таких обставин, вчинення батьками неповнолітньої дитини певного правочину за відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 177 СК України заборону. Правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (ч. 6 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини, звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Сам по собі факт відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11.04.2019р. по справі № 357/12463/16-ц (провадження № 61-36228св18). Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09.10.1979р. у справі «Ейрі проти Ірландії» (п.24), рішення від 13.05.1980р. в справі «Артіко проти Італії» (п. 35), рішення від 04.06.2015р. «Руслан Яковенко проти України» (п. 79)) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Встановлені судом обставини щодо посвідчення оспорюваного правочину бкз дозволу органу опіки та піклування відповідачами жодними доказами не спростовані. Правом на надання відзиву на позов, останні, будучи неодноразово повідомленими про віднесення на розгляд суду даного спору, не скористалися. Частина спірного домоволодіння та земельної ділянка була відчужена матір`ю без дозволу органу опіки та піклування, хоча дитина мала право користування цим житлом, яке було втрачене внаслідок цього відчуження (дарування), але в силу свого віку не могла у повній мірі здійснювати свого волевиявлення, тому суд доходить висновку, що укладення оспорюваних правочинів призвело до звуження майнового права дитини [PERSON] , в інтересах якої позивач звернувся із цим позовом, порушення охоронювані законом інтересу дитини щодо користування жилим приміщенням, порушило гарантії збереження права дитини на житло. З урахуванням викладеного, доходжу висновку, що оспорювані правочини, вчинені матір`ю [PERSON] - [PERSON] суперечать правам та інтересам неповнолітньої дитини, а тому вимоги позивача про визнання їх недійсними підлягають задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З урахуванням викладеного, внаслідок визнання недійсними правочинів, на підставі яких зареєстроване право власності, підлягають скасуванню записи про реєстрацію права на нерухоме майно на підставі таких правочинів. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, з огляду на те, що позивач був звільнений від сплати судового збору (на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір») при звернення до суду із цим позовом, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 522,40 грн. (судовий збір за подання позову в сумі 2 102,00 грн. і судовий збір за подання заяви про його забезпечення в сумі 420,40 грн.) по 1 261,20 грн. з кожного з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved