Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

18 січня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] із позовною заявою до Міністерства оборони України, третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії, яка в подальшому була уточнена. Відповідно до уточненої позовної заяви позивач просив суд скасувати протокольні рішення житлової комісії Представництва замовника №173 Міністерства оборони України №9 від 03.11.2017 року в частині зняття майора [PERSON] разом з родиною з обліку військовослужбовців, осіб звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку у Представництві замовника №173; зобов`язати житлову комісію Представництва замовника №173 Міністерства оборони України №9 від 03.11.2017 року поновити майора [PERSON] разом з родиною на обліку військовослужбовців, осіб звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку у Представництві замовника №173; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування\~позову посилається\~на те,що [PERSON] з 01 серпня 1989 року призваний на військову службу до лав Радянської армії.20.01.1992 року прийняв військову присягу на вірність Україні.20.03.1995року [PERSON] був поставлений на облік для поліпшення житловихумов. Наказом першого заступника Міністра оборони України №411 від 21.09.2017 року [PERSON] звільнений в запас по п."а" ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахування п.п. «і» п.1 ч.8 цієї ж статті у зв`язку з закінченням строку контракту та направлений для постановки на військовий облік в Новобаварський ОРВК м.Харкова. Відповідно до Наказу №108 від 01.11.2017 року вважається, що [PERSON] справи та посаду здав 01.11.2017 року. Вислуга років у Збройних Силах становить 28 років 03 місяці. З 01.11.2017 року виключений із списків особового складу представництва замовника №173 та всіх видів забезпечення. Постійним або службовим житлом не забезпечувався. На момент звільнення перебував на обліку для поліпшення житлових умов у КЕВ м.Харкова. 03.11.2017 року на засіданні житлової комісії Представництва замовника №173 Міністерства оборони України було прийнято рішення про зняття майора [PERSON] разом з родиною з обліку військовослужбовців, осіб звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку у Представництві замовника №173. Рішення було оформлене протоколом №9, копія якого направлена до КЕВ м. Харкова. Вказане рішення, на думку позивача, прийняте з порушенням чинного законодавства і підлягає скасуванню, саме тому він і вимушений був звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою. 08 травня 2018 року від представника відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, він вважає, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] проходив військову службу на посаді провідного інженера 173 військового представництва Міністерства оборони України. Наказом першого заступника Міністра оборони України від 21.09.2017 року №111 майора [PERSON] звільнено з військової служби у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням підпункту «і» (які вособливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу п. 1 ч.8 цієї ж статті. Наказом начальника представництва замовника №173 від 01.11.2017 року №108 майора [PERSON] було виключено зі списків, особового складу представництва та всіх видів забезпечення. У подальшому, рішенням житлової комісії представництва замовника №173 Міністерства оборони України, викладеним в протоколі №9 від 03.11.2017 року на підставі п.2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №737 від 30.11.2011 року, майора запасу [PERSON] разом з родиною знято з обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку у представництві замовника № 173. Відповідно до п.9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням \~ \~ \~ \~інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку увійськовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Отже, вищезазначеною нормою закону встановлений вичерпний перелік підстав, при яких особа при звільненні з військової служби залишається на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Серед даного переліку така підстава як звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, відсутня, через що позивача законно та правомірно було знято з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Представник позивача Стець М.Л., який діє на підставі Ордеру серії ХВ № 000013 від 20.02.2018 року, в судовому засіданні заявлений позов підтримав, просив суд його задовольнити. Представник відповідача Вельма І.О., який діє на підставі довіреності від 22.11.2017 року № 220/383/д, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 року справі № 6-2139цс15 викладено правову позицію, відповідно до якої спори про зняття з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та про зобов`язання взяти на квартирний облік підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного, а не особистого немайнового права, отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а пов`язаний з вирішенням питання щодо права на житло. Аналогічна позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 02.03.2016 року у справі № 6-14цс16. Так, в судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] проходив військову службу з 01 серпня 1989 року на посаді провідного інженера 173 військового представництва Міністерства оборони України. (а.с. 15) 20.03.1995 року позивач звернувся з рапортом до начальника [NUMBER] ГВП МОУ про прийняття його на квартирний облік як безквартирного зі складом сім`ї 1 осіб, в тому числі: він. Цього ж дня він був поставлений на облік для поліпшення житлових умов. (а.с. 16-19) При зарахуванні позивача у 1995 році на квартирну чергу діяв Наказ Міністра оборони України № 20 від 03.02.1995 року «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України», яким, було встановлено порядок забезпечення жилими приміщеннями осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, військовослужбовців-жінок та працівників (не військовослужбовців) Збройних Сил України. В ч.2 п.9 Положення вказано, що військовослужбовці визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов на загальних підставах відповідно до чинного законодавства. З метою правильного обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, розподілу житлових умов утворюються житлові комісії, а п.10 Положення передбачено, що облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних частинах районів. Пунктом 13 даного Положення визначено, що військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та квартирно-експлуатаційних частинах району до отримання житла, за винятком: поліпшення житлових умов, переміщення до нового місця служби, засудження до позбавлення волі на термін понад 6 місяців та наданні відомостей, які не відповідають дійсності. Пунктом 37 Положення передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, при звільненні з військової служби у запас чи відставку, за станом здоров`я, тощо, залишаються на квартирному обліку до одержання житла у військовій частині і квартино-екслуатаційних частинах районів та користуються правом на позачергове одержання житла. В даному випадку, при зарахуванні [PERSON] на квартирний облік, порушень Закону житловою комісією допущено не було, так як позивач проходив військову службу і потребував поліпшення житлових умов. Наказом першого заступника Міністра оборони України № 111 від 21 вересня 2017 року майора [PERSON] відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням підпункту «і» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) п.1 ч. 8 цієї ж статті, звільнено з військової служби у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту. (а.с. 20) Наказом начальника представника замовника № 173 (по стройовій частині) № 108 від 01.11.2017 року майора [PERSON] з 01 листопада 2017 року виключено зі списків особового складу представника замовника № 173 та всіх видів забезпечення.Вислуга років у Збройних Силах становить 28 років 03 місяці. Постійним або службовим житлом не забезпечувався. На момент звільнення перебував на обліку для поліпшення житлових умов у КЕВ м. Харкова. (а.с. 21) 03 листопада 2017 року Представництвом замовника № 173 Міністерства оборони України було проведено засідання житлової комісії та відповідно до протоколу № 9 від 03.11.2017 р. позивача було знято разом з родиною з обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку у представництві замовника № 173, згідно з п. 2.18 «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» затверджену наказом Міністерства оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року зі змінами. (а.с. 23-25) Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Систему нормативно-правових актів, що регулюють житлові відносини в Україні, складають: Конституція України, Житловий кодекс Української РСР (далі ЖК УРСР), Цивільний кодекс України,Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» та інші закони, укази Президента України; постанови Кабінету Міністрів України та інші нормативно-правові акти. Відповідно до ст. 3 ЖК УРСР житлові відносини в Українській РСР регулюються Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік та видаваними відповідно до них іншими актами житлового законодавства Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами житлового законодавства Української РСР. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 Житлового кодексу Української РСР (далі -ЖК) потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, зокрема, забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок. Пунктом 1 ч. 2 ст. 40 ЖК України визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення. Відповідно до пп. 1 п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року № 470, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. За приписами п. 9 ст. 12 Закону військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Таким чином, з аналізу наведених вище правових норм вбачається про наявність закріплених на законодавчому рівні певних гарантій щодо поліпшення житлових умов військовослужбовців, в тому числі і тих, що звільнилися з військової служби. Відповідно до абзацу 1 пункту 2.16 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міноборони України від 30 листопада 2011 року № 737, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення. Згідно п. 2.17. Інструкції військовослужбовці, зараховані на квартирний облік після набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року № 1865-IV Про внесення змін до статті 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, які мають вислугу на військовій службі менше ніж 20 років, у разі звільнення з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів та неможливістю проходити військову службу, залишаються на цьому обліку до отримання жилого приміщення для постійного проживання. Відповідно до п. 2.18 вказаної вище Інструкції, військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення; отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу); обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством. Військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, виключаються зі списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, у разі якщо вони були необґрунтовано включені до цих списків або втратили право на отримання жилого приміщення в пільговому порядку. Рішення про зняття з обліку та виключення зі списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, приймається житловою комісією військової частини, яка зарахувала військовослужбовця на облік, або її правонаступником. Рішення письмово доводиться до відома військовослужбовця у п`ятнадцятиденний строк із зазначенням причин зняття з обліку. У відповідності до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Статтею 4 Закону передбачено, що Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом. В ст. 26 Закону вказано, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку. Контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту. В рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року за № 1-рп/99 зазначено, зокрема, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. А тому з врахуванням наведених вище правових норм суд вважає, що позивач мав право після звільнення зі служби перебувати на квартирному обліку у військовій частині за місцем проживання(реєстрації). За таких обставин, суд приходить до висновку, що, так як при зарахуванні [PERSON] у чергу на отримання житла у 1995 році та перебування його на квартирному обліку порушень житловою комісією та позивачем допущено не було, тому, виключення позивача, який правомірно перебував на квартирному обліку у військовій частині, суперечить Конституції України та житловому законодавству, а прийнята «Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» стосується військовослужбовців, які були прийняті на квартирний облік після набрання нею законної сили. Отже, позивач, вислуга на військовій службі якого більше 28 років, який разом з членом сім`ї не мають власного житла, наймають житло, має право на одержання житла для постійного проживання, а тому повинен перебувати на квартирному обліку, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи те, що позов [PERSON] було задоволено в повному обсязі, то на підставі положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1\~409, 60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved