Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

[PERSON] в травні 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житлом, - квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що на підставі договорів дарування частини квартири від 01.06.2012 та від 13.07.2012 вона є власником квартири [ADDRESS]. Крім того, в даній квартирі зареєстровані: її мати - [PERSON], її батько - [PERSON] та дружина її батька - [PERSON]. З відповідачем по справі вони не спілкуються, місце її перебування не відоме, з дня реєстрації та до цього часу відповідач жодного разу не з'являлася і не проживала у [ADDRESS]. Перешкод у користуванні жилим приміщенням вона відповідачу не чинила. [PERSON] добровільно визначила собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користується понад 13 років без поважних причин, її особисті речі в квартирі відсутні, а отже на думку позивача є такою, що втратила право користування вказаною квартирою. Реєстрація відповідача у квартирі впливає на розмір оплати за комунальні послуги та можливість оформити субсидію. В судове засідання позивач [PERSON] надала заяву, у якій просила справу розглянути без її участі, обставини викладені в позові підтвердила повністю та просила його задовольнити. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та підтвердила обставини викладені у позові. Додатково пояснила, що батько позивачки - [PERSON], помер [INFO] року. За життя [PERSON] зареєстрував у квартирі [ADDRESS] свою дружину [PERSON], але вона жодного разу не з'являлася і не проживала у даній квартирі, уже понад 13 років нею не користується без поважних причин, її особисті речі в квартирі відсутні, а отже вона є такою, що втратила право користування вказаною квартирою. Представник третьої особи Житлово-будівельного кооперативу №102 будучи повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. Справу розглянуто за відсутності відповідача [PERSON], повідомленої про час та місце розгляду справи в порядку визначеному ЦПК України шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, стосовно якої суд не має відомостей про причину неявки та відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд заслухавши доводи представника позивача, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до Договору дарування частини квартири від 01.06.2012, укладеного між [PERSON] та [PERSON], а також Договору дарування частини квартири від 13.07.2012, укладеного між [PERSON] та [PERSON], остання є власником квартири [ADDRESS] Право власності [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 8). Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб №220 від 18.05.2017, яка видана головою правління ЖБК № 102 уповноваженому власнику житлового приміщення - [PERSON], вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: батько власника - [PERSON], [INFO]; мати власника - [PERSON], [INFO], дружина батька власника - [PERSON], [INFO] (а.с. 9). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджено Свідоцтвом про смерть №304728 від 06.07.2017 року. За даними Акту опитування сусідів № 5 від 18.05.2017, посвідченого головою ЖБК № 102, встановлено, що [PERSON], [INFO] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 23.01.2004, але понад 13 років за вказаною адресою не проживає (а.с. 10). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що тривалий час мешкають у будинку [ADDRESS] та добре знайомі із сім'єю [PERSON]. Підтвердили, що [PERSON] у квартирі №64 ніколи не проживала, а самостійно обрала собі інше місце проживання. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члені сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що [PERSON], [INFO] не проживає в [ADDRESS] без поважних причин понад 1 рік, її особисті речі у квартирі відсутні, комунальні послуги не сплачує, не приймає участь в утриманні житла. Договір найму житла між власником квартири [PERSON] та відповідачем [PERSON] з іншої сторони відсутній. Відповідач [PERSON] не надала суду будь-яких заперечень проти позову та доказів, які б підтверджували такі заперечення. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ч.1 ст.88 ЦПК, яким передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 640,00 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі ст. 317, 319, 321, 379, 383, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved