Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з позовом до Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ, ДПІ у Шевченківському р-ні м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій обл. про звільнення майна з-під арешту. В позові зазначають, що вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.07.2007 р. [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3, 5 ст. 185 КК України та у відповідності до положень ст.ст. 69, 70 КК України було призначено покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 14.11.2007 р. вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя відносно нього змінений в частині призначеного покарання та знижено покарання за ч. 5 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 4-х років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ст. 70 КК України остаточно до відбуття призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Постановою Веселівського районного суду Запорізької області від 28.01.2009 р. змінено у вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.07.2007 р. кваліфікацію його дій з ч. 5 ст. 185 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України і він вважається таким, який із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до 4-х років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна. 05.02.2009 р. постановою Веселівського районного суду м. Запоріжжя, його було звільнено від подальшого відбування покарання на підставі п. «а» ст. 3 Закону України» Про амністію» від 12.12.2008 року на не відбуту частину строку покарання 1 рік 4 місяці 25 днів. На підставі свідоцтва № 10844 про право власності на житло, виданого 26.04.2000 р. Шевченківською районною адміністрацією м. Запоріжжя позивачам на праві спільної сумісної власності належить трьохкімнатна квартира [ADDRESS]. З приводу виконання вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.07.2007 р. в частині конфіскації майна, [PERSON], звертався до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. Листом № 22063 від 21.11.2013 року, Шевченківським ВДВС ЗМУЮ йому було повідомлено, що виконавчий лист про конфіскацію майна, яке належить [PERSON], відповідно до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, на виконання до органів ДВС - не надходив. Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.07.2007 р. відносно [PERSON] набрав законної сили 14.11.2007 р.. На теперішній час вирок суду в частині конфіскації майна до виконання не звернутий та на виконанні не знаходиться. Позивачі вважають, що строк давності виконання вироку суду в частині додаткового покарання сплинув. 30.01.2014 р. позивачі звернулись до нотаріальної контори з приводу укладення договору купівлі - продажу належної їм квартири, де їм було відмовлено, у зв'язку з тим що постановою СУ УМВС України в Запорізькій області від 31.07.2006 р. був накладений арешт на квартиру [ADDRESS]. Даною постановою слідчих органів накладений арешт на всю належну позивачам квартиру, без визначення частки [PERSON], що порушує їх права власників Крім того, у зв'язку із спливом терміну виконання вироку суду в частині конфіскації майна [PERSON] та у зв'язку із звільненням його від подальшого відбування покарання за вироком суду на підставі акту про амністію, подальше накладення арешту на належну їм квартиру суперечить Конституції України та нормам цивільного права, позбавляє їх законного права вільного володіння, користування та розпорядження належним нам майном. Посилаючись на ст.ст. 16, 316, 317, 321 ЦК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» за позовом просять звільнити з-під арешту, накладеного постановою СУ УМВС України в Запорізькій області від 31.07.2006 р., квартиру [ADDRESS], яка зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивачі в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують, просять його задовольнити. Представник відповідача Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про проведення судового засідання без участі представника, рішення відносить на розсуд суду. Представник відповідача ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, подав суду письмові заперечення проти позову з посиланням на необґрунтованість позовних вимог до ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області. Просить у задоволенні позову в частині позовних вимог до ДПІ відмовити, справу розглянути без участі представника. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва № 10844 про право власності на житло, виданого 26.04.2000 р. Шевченківською районною адміністрацією м. Запоріжжя, квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 29), [PERSON] (а.с. 21) - на праві спільної сумісної власності (а.с. 13). В рамках розслідування кримінальної справи, постановою СУ УМВС України в Запорізькій області від 31.07.2006 р. було накладено арешт на нерухоме майно [PERSON]. На підставі постанови СУ УМВС України в Запорізькій області б/н від 31.07.2006 р. про накладення арешту на майно, 02.08.2006 р. за № 3547566 П'ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис про арешт нерухомого майна та заборону його відчуження, яке належить позивачу по справі [PERSON]. 28.01.2014 р. запис про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна погашено на підставі перенесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису - 4451837 (а.с. 17). Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.07.2007 р. [PERSON] було засуджено по ч. 3, 5 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 14.11.2007 р., вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя відносно нього змінений, до відбуття призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Вирок набрав законної сили 14.11.2007 р. (а.с. 10). Постановою Веселівського районного суду Запорізької області від 28.01.2009 р. змінено у вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.07.2007 року кваліфікацію дій [PERSON] з ч. 5 ст. 185 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України і він вважається таким, який із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до 4-х років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна (а.с. 11). Постановою Веселівського районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2009 р. [PERSON] було звільнено від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.07.2007 р. на підставі п. «а» ст. 3 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року на невідбутну частину покарання 1 рік 4 місяці 25 днів (а.с. 12). Згідно з ч. 2 ст. 80 КК України, строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду. П. 3 ч. 1 ст. 80 КК України, передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом 5 (п'яти ) років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п'яти років за тяжкий злочин. Відповідно до п. 16.1.7. Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.07.2006 р. за № 860/12734, звернення вироку до виконання в частині конфіскації майна засудженого полягає в направленні до органу державної виконавчої служби за місцезнаходженням майна таких документів: виконавчого листа встановленої форми, копії вироку, протоколу накладення арешту на майно й опису майна або протоколу про відсутність майна, яка підлягає опису, або довідки суду про їх відсутність у кримінальній справі, а в разі потреби - і копії постанови про накладення арешту на майно. Про надіслання виконавчого листа до органу державної виконавчої служби сповіщається відповідна фінансова установа (районний фінансовий відділ) за останнім місцем проживання засудженого. Законом України № 2677-VI від 04.11.2010 року «Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» внесені зміни до редакції Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до положень ч. 3 ст. 8 яких за виконавчим документом про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення. За іншими виконавчими документами про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступають органи державної податкової служби Враховуючи положення ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження», органи держаної податкової служби на теперішній час виступають стягувачем за виконавчими документами про стягнення в дохід держави, в тому числі і за виконавчими листами про конфіскацію майна, а тому суд вважає, що залучення ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області до участі у судовому процесі у цій справі є обґрунтованим в частині представлення інтересів держави. Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист про конфіскацію майна засудженого [PERSON] на виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (за місцем знаходження майна та місцем проживання [PERSON] - [ADDRESS]) не надходив (а.с. 32). Положення Закону України «Про виконавче провадження», які діяли на час набрання вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.07.2007 року законної сили, передбачали, строк пред'явлення до виконання виконавчих документів про конфіскацію майна - три роки Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження», який діє на теперішній час, визначений строк для пред'явлення до виконання виконавчих документів, виданих на підставі рішень суду у один рік. Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.07.2007 року відносно [PERSON] набрав законної сили 14.11.2007 року, а отже і строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа сплинув 13.11.2010 р.. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. ч.1. ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та умови попереднього та повного відшкодовування їх вартості, крім випадків, встановлених ч.2 ст. 353 цього Кодексу. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним». Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, що вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог.

Outcome: approved