Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

[PERSON] 04.10.2018 року звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 30000 гривень безпідставно отриманих коштів, тобто таких, що отримані без достатньої правової підстави. [PERSON] обґрунтував тим, що 17 травня 2015 року [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в розмірі 25000 гривень та 6 листопада 2015 року 5000 гривень в рахунок майбутньої орендної плати після укладення договору оренди землі. 06.05.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 7,75 га, належної [PERSON], який було зареєстровано 18.05.2015 року. До 2017 року [PERSON] користувався як орендар земельною ділянкою, орендну плату не сплачував, оскільки вважав, що сплачені кошти в розмірі 30000 грн. отримані [PERSON] як орендна плата. 19.06.2017 року [PERSON] звернувся до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовом про розірвання договору оренди з підстав несплати орендарем орендної плати та стягнення заборгованості з орендної плати за 2015 та 2016 роки в сумі 14426 гривень 90 копійок. Рішенням суду від 31.07.2017 року позов задоволено, розірвано договір оренди та стягнуто заборгованість по орендній платі. Позивач вважає, що отримані відповідачем кошти 30000 гривень безпідставно, тому просить їх стягнути. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18.10.2018 року відкрито провадження у цивільній справі та визначено спрощений порядок розгляду. 12.11.2018 року до суду представником відповідача надано відзив на позовну заяву. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Зазначила про те, що позивач вважав передані кошти як орендну плату за користування земельною ділянку, однак за судовим рішенням, яке набрало законної сили сплата передача зазначених коштів як орендної плати не прийнята як доказ, у звязку з чим з [PERSON] було стягнуто заборгованість в розмірі 14426 гривень 90 копійок. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову. Зазначив, що [PERSON] виплатив [PERSON] кошти в сумі 30000 грн. як орендну плату, сплачену наперед перед укладенням договору оренди земельної ділянки, однак в судовому засіданні під час розгляду позову [PERSON] про розірвання договору оренди землі, [PERSON] як свідок дав показання про те, що вказані кошти ним отримані як позика, а не плата за оренду. З цих підстав відповідач, не заперечуючи факту отримання коштів, вважає, що позивач попередньо визначив природу отриманих ним коштів як позика, тому при зверненні до суду з позовом про повернення безпідставно отриманих коштів, не вірно визначився зі способом захисту, оскільки між сторонами виникли правовідносини по виконанню договору позики. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст правовідносин. За розпискою від 17.05.2015 року [PERSON] одержав 25\~000 гривень від [PERSON] (а.с.7). За розпискою від 06.11.2015 року [PERSON] одержав 5\~000 гривень від [PERSON] (а.с.8). Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградськї області від 31.07.2017 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати позовні вимоги задоволено. Розірвано договір оренди землі, укладений 06.05.2015 року між [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки, площею 7,57 гектар, яка розташована на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість з орендної плати за 2015 та 2016 роки в сумі 14426 гривень 90 копійок. (а.с.11). Розписки про отримання [PERSON] коштів в розмірі 25000 гривень та 5000 гривень були предметом дослідження як доказу на заперечення позовних вимог щодо сплати орендної плати. Так, висновком суду, викладеному у рішенні зазначено: "Вказану розписку суд вважає неналежним доказом, оскільки вона не містить даних щодо призначення цих коштів, а саме плати за оренду землі." (а.с.10). Статтями 15 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожному гарантоване право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів. Визначаючи спосіб захисту порушеного права, позивач посилався на норми цивільного законодавства, що регулюють правовідносини захисту порушеного права власності та його відновлення шляхом повернення майна як безпідставно набутого. Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання\~інституту безпідставного\~отримання чи\~збереження майна\~є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На обґрунтування позовних вимог позивач послався письмові докази - наявні у нього розписки про передачу [PERSON] грошових коштів та на рішення суду, яким зазначені кошти не визнані як плата за оренду. Заперечуючи позовні вимоги, відповідач як на доказ посилався на показання [PERSON], надані ним як свідком в судовому засіданні при розгляді справи про розірвання договору оренди та зафіксовані у судовому рішенні, де [PERSON] вказав, що зазначені кошти брав у [PERSON] у позику. Судом доводи відповідача не приймаються та відхиляються з наступних підстав. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Досліджені в судовому засіданні копії розписок про отримання коштів [PERSON] від [PERSON] не містять ознак договору позики - зобовязання повернути кошти, строк повернення. Надані в іншому судовому провадженні показання сторони як свідка про те, що ці кошти він вважає позикою також не беруться судом до уваги, оскільки факт укладання договору позики та його умови не можуть підтверджуватися показаннями свідків. Таким чином, доводи представника відповідача про наявність законних підстав для отримання позивачем коштів не доведені в судовому засіданні належними доказами. За встановлених обставин, є доведеним, що відповідач [PERSON] безпідставно отримав від [PERSON] кошти в сумі 30 000 гривень. Право власності позивача дійсно було порушене і має бути відновлене судом шляхом стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів. Відповідно до ст.141 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved