Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

17 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що приватним нотаріусом Горай О.С. вчинено 20 листопада 2020 року виконавчий напис №93206 про стягнення з неї на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за кредитним договором №МФ 2601800003001 від 01 жовтня 2018 року, укладеним нею з ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», правонаступником якого, на підставі договору про відступлення прав вимоги, є ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», заборгованості в сумі 39591,88 грн, а також 650 грн за вчинення виконавчого напису. Позивачка зазначає, що виконавчий напис №93206 від 20 листопада 2020 року про стягнення заборгованості є протиправним, винесений з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» судові витрати. Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року провадження у справі відкрито та призначено до судового розгляду. Також задоволено заяву про забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП №63847769, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Малковою М.В. на підставі виконавчого напису, що оспорюється позивачкою. 12 березня 2021 року від ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" надійшли відзив на позов та клопотання про зменшення судових витрат, у яких відповідач заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні і стягненні витрат на правничу допомогу (а. с. 40-47, 64-66). У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов просить задовольнити. Представник відповідача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» у судове засідання не з`явився, причин неприбуття не повідомив, про день, час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Третя особа - приватний нотаріус Горай О.С. у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 01 жовтня 2018 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] укладено договір №МФ-2601800003001 про надання коштів у сумі 6076,85 грн на строк 15 днів, а саме до 16 жовтня 2018 року (а. с. 14). Приватним нотаріусом Житомирського міського\~нотаріального округу Горай О.С. за прострочення платежів вчинено виконавчий напис від 20 листопада 2020 року №93206 про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №МФ 2601800003001 від 01 жовтня 2018 року, укладеним з ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», правонаступником якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором №30-11/18 від 30 листопада 2018 року є ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Заборгованість за кредитним договором №МФ-2601800003001 від 01 жовтня 2018 року складає 39591,88 грн, з яких: 4076,85 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 211,85 грн строкова заборгованість за комісією, 32950,24 грн прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам; 2352,94 грн заборгованість за штрафами і пенею; а також 650 грн - за вчинення виконавчого напису, всього 40241,88 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 30 листопада 2018 року по 02 листопада 2020 року (а. с. 13). 08 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63847769 з примусового виконання виконавчого напису №93206, виданого 20 листопада 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості в сумі 40241,88 грн (а. с. 15). За загальним правилом статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Згідно зі ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Аналіз положень пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року в справі №759/6167/18 (61-7591св20). Позивачка зазначає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства та Порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Зокрема, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Відповідач у своєму відзиві зазначає, що для вчинення виконавчого напису, ним нотаріусу надано всі необхідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості, однак доказів цього суду відповідач не надає (а. с. 40-44). З матеріалів\~справи не\~вбачається,\~що відповідач\~є кредитором\~щодо позивачки,\~доказів \~про те, що\~ТОВ «ВЕРДИКТ\~КАПІТАЛ» є\~правонаступником за\~кредитним договором\~№МФ \~2601800003001\~від 01\~жовтня 2018\~року,\~укладеним позивачкою\~з ТОВ\~«БІ ЕЛ\~ДЖИ МІКРОФІНАНС»,\~ відповідачем також до суду не надано. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Також позивач просить відшкодувати понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1362 грн та на правничу допомогу у цій справі в розмірі 5000 грн. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1-6ст.\~137\~ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною 8 ст.\~141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Правнича допомога позивачці надавалася Адвокатським бюро «Калінін і Партнери» на підставі договору про надання професійної правничої (правової) допомоги б/н/21 від 22 січня 2021 року. Відповідно до п. 3.1 вказаного договору клієнт сплачує адвокату гонорар (а. с. 17-18). Згідно з актом виконаних робіт (наданих послуг) від 15 лютого 2021 року Адвокатським бюро «Калінін і Партнери» надано юридичні послуги позивачці на суму 5000 грн (а. с. 23). Відповідно до меморіальних ордерів від 29.01.2021, 05.02.2021, 11.03.2021 [PERSON] сплачено на рахунок Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» 5000 грн (а. с. 21-22, 80). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36),\~від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України»,\~\~від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи складність\~справи та\~виконані роботи,\~принципи співмірності\~та розумності\~судових витрат,\~суд дійшов\~висновку про\~задоволення витрат\~позивача на\~правничу допомогу\~в сумі 5000 грн. Суд не бере до уваги клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, яким останній просить відмовити позивачці у стягненні витрат на правничу допомогу, з огляду на його необґрунтованість. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути 1362 грн судового збору та 5000 грн витрат за надання професійної правничої допомоги, а всього 6362 грн. Щодо забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом, то відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved