Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

25 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що подружнє життя не склалося. Між ними втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. Вважає подальше спільне життя із [PERSON] та збереження сімї неможливим. Від сумісного життя мають неповнолітніх дітей синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи позивач, в судове засідання не зявилася, надала заяву з проханням розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення ( а.с. 21). Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, судова повістка повернулася не врученою, з відміткою про непроживання адресата. Іншої адреси відповідачем суду не повідомлено. Таким чином суд вважає, що відповідач повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, у відповідності до ч.7-8 ст.128 ЦПК України. Заяву про відкладення розгляду справи та відзив на позов до суду не надав. \~ \~ \~ \~05 грудня 2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст.\~223,\~280,\~281 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і тому позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 лютого 2005 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Дзюба) виконкомом Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області був зареєстрований шлюб, про що зроблено запис за № 01. Від сумісного життя сторони мають неповнолітніх дітей синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини, з яких позивач просить розірвати шлюб, є обґрунтованими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже в зв'язку із задоволенням позову та оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, у відповідності до п. 9 ч. 1\~ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", з відповідача на користь держави підлягають стягненню 704 грн 80 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved