Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

24.11.2017 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Літинської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав та про стягнення аліментів, в якому зазначає, що 05 березня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. На протязі 3,5 років вони з відповідачем проживають окремо. [PERSON] матеріально сім'ю не утримував, взагалі відсторонився від батьківських обов'язків по вихованню доньки, а тому рішення Літинського районного суду від 18 вересня 2017 року шлюб їх було розірвано. [PERSON] не приймає участі у вихованні доньки, не провідує, не цікавиться її здоров'ям, морально та матеріально не підтримує. Згідно заяви [PERSON] він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо їхньої доньки [PERSON] Тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить його задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовільнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові розписки про вручення повітки. Заперечень суду не надав. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Літинської райдержадміністрації Джигун О.Л. в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовільнити. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. З урахуванням письмової позиції позивача, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст. 280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких підстав. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Із копії свідоцтва про шлюб (а.с.6) судом встановлено, що сторони 05.03.2011 року зареєстрували шлюб. Із копії рішення Літинського районного суду Вінницької області від 18.09.2017 року (а.с.7) судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Із копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с.8) судом встановлено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] Із довідок Шендерівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області за №406 від 17.11.2017 року (а.с.9) та за №405 від 17.11.2017 року (а.с.10) встановлено, що до складу сім'ї [PERSON] входить дочка [PERSON], 2011 року народження, яка перебуває на її утриманні. Із копії заяви [PERSON] (а.с.11) встановлено, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітньої дочки [PERSON], [INFO], що проживає за адресою [ADDRESS]. Із заяв [PERSON] та [PERSON] (а.с.12,13) встановлено, що вони посвідчують про те, що [PERSON] самостійно виховує та забезпечує свою доньку [PERSON] Колишній чоловік з сім'єю не проживає, не навідується, матеріально не допомагає, вихованням доньки не займається. Відповідно до ст.164 ч.1 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо він, вона: п.2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю і позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. так як він матеріально не забезпечує дитину, участі у її вихованні не приймає, не дбає про її духовний та інтелектуальний розвиток, не цікавиться життям, а позбавлення батьківських прав є насамперед способом захисту прав та інтересів дитини та спрямований виключно на досягнення позитивного результату в долі дитини. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання доньки аліменти в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідач являється батьком [PERSON], [INFO]. і зобов'язаний її утримувати до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved