Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Селянщинської сільської ради Черняхівського району Житомирської області (далі - відповідач) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (далі - позовна заява або позов). Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] в с. Калинівка Володарсько-Волинського району Житомирської області помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 3,6320 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Селянщинської сільської ради Черняхівського району Житомирської області. Позивач вказала, що строк прийняття спадщини пропустила через те, що в період, відведений для звернення до нотаріальної контори, вона перебувала в стані вагітності і погано себе почувала. Тому просить суд визнати поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в два місяці з дня набрання рішення суду законної сили. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяви від 24.02.2016 (а. с. 28) та від 15.03.2016 (а.с. 25), в яких просила справу розглядати у її відсутності, повідомила, що позов підтримує в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з'явилася (довіреність від 03.12.2015, а.с. 12), подала до суду заяви від 24.02.2015 (а. с. 29) та від 15.03.2016 (а.с. 24), в яких просила справу розглядати у її відсутності, повідомила, що позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву від 22.03.2016 (а.с. 26) про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов визнає та наслідки визнання позову йому відомі. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, передбачених ч. 4 ст. 174 ЦПК України. За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] помер [INFO] в с. Калинівка Володарсько-Волинського району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.08.2012 (а.с. 9). Позивач є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача від 12.10.1983 (а.с. 5) та свідоцтвом про одруження від 04.10.2003 (а.с. 5), відповідно до якого дівоче прізвище позивача - "[PERSON]". А значить відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем [PERSON] за законом першої черги. В матеріалах справи відсутні докази складення [PERSON] за життя заповіту. А значить спадкування за [PERSON] здійснюється за законом. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В матеріалах справи відсутні докази зміни черговості одержання права на спадкування у порядку, визначеному положеннями ст. 1259 ЦК України. А значить спадкування за [PERSON] здійснюється у порядку черговості, визначеної положеннями ЦК України. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В матеріалах справі відсутні відомості про актові записи щодо інших дітей, батьків та іншого з подружжя [PERSON] В матеріалах справи наявна довідка, видана виконавчим комітетом Селянщинської сільської ради Черняхівського району Житомирської області від 22.03.2016 (а. с. 27) про те, що за життя померлий [PERSON] не був опікуном та піклувальником. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] за життя був усиновлювачем, а тому суд приходить до висновку про відсутність усиновлених [PERSON] осіб та не враховує їх право на спадкування, передбачене положеннями ст. 1260 ЦК України. З огляду на це суд приходить до висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] за законом, а оскільки вона є донькою померлого, то з огляду на це суд приходить до висновку, що позивач є спадкоємцем [PERSON] за законом першої черги. Згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач у позові визнала, що спадщину протягом строку для прийняття спадщини, встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, у порядку, визначеному ч. 1 ст. 1269 ЦК України, не прийняла, що підтверджується постановою завідувача Черняхівської ДНК про відмову у вчинення нотаріальної дії від 21.01.2016 (а.с. 4). Згідно зі ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Станом на 09.03.2016 спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена, що підтверджується листом завідувача Черняхівської ДНК від 09.03.2016 (а.с. 23). З огляду на це суд приходить до висновку, що станом на 09.03.2016 спадщину [PERSON] ніхто не прийняв, заяв про відмову від прийняття спадщини ніхто не подавав. В матеріалах справи відсутня письмова згода спадкоємців [PERSON] на прийняття позивачем спадщини після спливу строку для її прийняття. Відповідно до довідки виконкому Селянщинської сільської ради Черняхівського району Житомирської області від 21.11.2015 (а.с. 8) на день смерті [PERSON] ([INFO]) він проживав та був зареєстрований в [ADDRESS], та на день його смерті у вказаному житловому будинку ніхто не проживав та не був зареєстрований. В матеріалах справи відсутні відомості про спадкоємців [PERSON], які були неповнолітніми на час відкриття спадщини ([INFO]), а також докази визнання спадкоємців [PERSON] за законом першої черги недієздатними або обмеження їх дієздатності у порядку, визначеному положеннями ст. ст. 39, 40 та ст. ст. 36, 37 ЦК України відповідно. Відсутність заяв від спадкоємців [PERSON] про прийняття спадщини підтверджується листом завідувача Черняхівської ДНК від 09.03.2016 (а.с. 23). А тому суд приходить до висновку про відсутність осіб, які прийняли спадщину після [PERSON] у порядку, визначеному положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України. А значить спадкоємці [PERSON], які прийняли спадщину, станом на момент розгляду справи відсутні. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. З огляду на те, що жоден зі спадкоємців [PERSON] станом на момент розгляду справи спадщину не прийняв, суд приходить до висновку, що відповідач відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України набув право на звернення до суду з заявою по визнання спадщини [PERSON] відумерлою. Проте станом на момент розгляду справи заяв про визнання спадщини [PERSON] відумерлою відповідачем до суду не подавалося, рішень за результатами їх розгляду судами не приймалося, що підтверджується довідкою відповідача від 22.03.2016 (а.с. 27). Як зазначено позивачем в позовній заяві, строк для прийняття спадщини позивач пропустила через те, що у відведений для звернення до нотаріальної контори строк вона перебувала у стані вагітності, яка протікала важко, зайві хвилювання та переїзди були заборонені лікарями. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження дитини - доньки [PERSON] (а. с. 6). Враховуючи визнання відповідачем позову, його прийняття судом, що відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову, а також те, що поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини сторонами не оспорюється, суд визнає причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини поважними та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Враховуючи, що позивач у позові просить про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, а не про визнання права на спадкове майно, додані до позову документи про спадкове майно [PERSON] судом відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України при розгляді даної справи не аналізуються. Вимоги про розподіл судових витрат позивачем у позові не заявлено. А тому згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України відсутні підстави для прийняття судом рішення про розподіл судових витрат між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved