Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому позивач посилається на те, що 07.05.2007р. ВАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір №321. Згідно вищевказаного кредитного договору, [PERSON] отримав кредит з лімітом заборгованості в розмірі 96000,00 доларів США на споживчі цілі зі сплатою за користування кредитом 14,5% річних та 29% річних у разі порушення строків повернення кредиту за договором з кінцевим терміном повернення кредиту 10.04.2017р. Крім того, 07.05.2007р. між банком, [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки, згідно якого передбачено, що у разі повного або часткового невиконання позичальником зобов`язань по кредитному договору, в передбачені строки, банк має право задовольнити свої вимоги за рахунок поручителя. З метою забезпечення належного виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, 07.05.2007р. банк та [PERSON] уклали договір іпотеки №3670, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л., згідно якого [PERSON] передала банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру, загальною площею 54,20кв.м, що знаходиться за адресою - [ADDRESS] , а іпотека за даним договором забезпечує виконання грошових зобов`язань [PERSON] , що випливають з кредитного договору. 06.09.2017р. ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» уклав договір №24 з [PERSON] про відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором поруки, згідно якого банк передав право вимоги за наступними договорами: кредитним договором №321 від 07.05.2007р. укладеним між ВАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» та [PERSON] та договором поруки №321-1 від 07.05.2007р., укладеним між банком та [PERSON] з метою забезпечення належного виконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором 3321 від 07.05.2007р. Також відбулось відступлення прав вимоги за Іпотечним договором, укладеним 07.05.2007р. між банком та відповідачами, в забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором 3321 від 07.05.2007р. та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. за реєстровим номером 3670, яке мало місце відповідно до договору №24/1 про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, укладеним між банком та [PERSON] 06.09.2017р. та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановим П.Ю. за реєстровим номером 177. Оскільки зобов`язання, передбачені кредитним договором, [PERSON] належним чином не виконуються, у відповідачів наявна заборгованість перед позивачем за кредитним договором в сумі 98179,19 доларів США. Внаслідок порушення відповідачами умов кредитного договору, [PERSON] змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв`язку з чим позивач просив в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] , яка виникла на підставі кредитного договору №321 від 07.05.2007р. та становить 98179,19 доларів США, звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки до Договором іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. 07.05.2007р. за реєстровим номером 3670, а саме - двокімнатну квартиру, загальною площею 54,20кв.м, житловою площею 30,10кв.м, що знаходиться за адресою - [ADDRESS] , шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», із встановленням початкової ціни продажу в сумі 681500,00грн. Ухвалою суду від 22.12.2017р. відкрито провадження по справі за вищевказаним позовом (а.с.9-10). 13.03.2018р. до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідачів [PERSON] , в якому викладено наступне обґрунтування (а.с.20-22). Представник відповідачів зазначає, що позивачем до позову не додано жодного доказу, які б підтверджували наявність вимоги останнього до відповідачів, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором №321 від 07.05.2007р. При цьому, представник відповідачів зазначає, що звернення стягнення на квартиру є незаконним, оскільки в квартирі проживають та зареєстровані мешканці, в тому числі малолітні діти. Квартира [ADDRESS] використовується як місце постійного проживання позивальника [PERSON] та майнового поручителя [PERSON] . У відповідачів у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, а кредитний договір був виданий на споживчі цілі в доларах США, а вищевказана квартира не може бути примусово стягнута, відповідно до ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». 19.06.2018р. позивач [PERSON] подав до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просить суд в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] , яка виникла на підставі кредитного договору №321 від 07.05.2007р. та становить 98179,19 доларів США, звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки до Договором іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. 07.05.2007р. за реєстровим номером 3670, а саме - двокімнатну квартиру, загальною площею 54,20кв.м, житловою площею 30,10кв.м, що знаходиться за адресою - [ADDRESS] , шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», із встановленням початкової ціни предмета іпотеки на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності (а.с.65-66). Протокольною ухвалою суду від 21.05.2019р. залучено третьою особою на стороні відповідачів Службу у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації (а.с.147-149). 13.06.2019р. до суду надійшов лист начальника Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, в якій висловлено прохання про розгляд справи за відсутності представника служби та в задоволенні позовних вимог заперечую, посилаючись на ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» (а.с.152). Ухвалою від 03.07.2019р. закрито підготовче засіданні по справі та призначено справу до розгляду по суті (а.с.179). 08.10.2019р. представник відповідачів [PERSON] подав заяву про застосування судом строку позовної давності, яка протокольною ухвалою від 08.10.2019р. приєднана до матеріалів справи (а.с.197, 198-200). В судовому засіданні позивача підтримав позовну заяву за викладеними в позові обставинами та просив задовольнити позов. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] заперечував проти задоволення позову, зазначаючи на необґрунтованість та безпідставність позову. За клопотанням представника відповідача в судовому засіданні 20.02.2020р. оголошено перерву до 09-00 год. 21.02.2020р. для підготовки до судових дебатів. 21.02.2020р. в судове засіданні представник відповідачів, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, не з`явився. 21.02.2020р. відповідач [PERSON] о 09-03 год. подав до суду заяву, в якій просив відкласти розгляд справи через неможливість прибути адвоката в судове засідання, оскільки у нього дитини хворіє вітрянкою, а він з дружиною не мають фахової підготовки, а тому не можуть належно захистити себе в суді. Оскільки в судовому засідання, призначеному 20.02.2020р. при вирішенні питання про оголошення перерви, представник відповідачів не заперечував проти дати судового засідання 21 лютого 2020р. та не повідомив про вірогідність його відсутності, у зв`язку з хворобою дитини, суд вважав за можливе проводити судовий розгляд за відсутності відповідачів та їх представника. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідачів та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 07.05.2007р. ВАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір №321 (а.с.39). Згідно вищевказаного кредитного договору, [PERSON] отримав кредит на споживчі цілі в розмірі 96000,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом 14,5% річних та 29% річних у разі порушення строків повернення кредиту за договором з кінцевим терміном повернення кредиту 10.04.2017р. Крім того, 07.05.2007р. між банком, [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки №321-1, згідно якого передбачено, що у разі повного або часткового невиконання позичальником зобов`язань по кредитному договору, в передбачені строки, банк має право задовольнити свої вимоги за рахунок поручителя (а.с.40). З метою забезпечення належного виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, 07.05.2007р. банк та [PERSON] уклали договір іпотеки №3670, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л., згідно якого [PERSON] передала банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру, загальною площею 54,20кв.м, що знаходиться за адресою - [ADDRESS] , а іпотека за даним договором забезпечує виконання грошових зобов`язань [PERSON] , що випливають з кредитного договору (а.с.41-44). Оскільки зобов`язання, передбачені кредитним договором, [PERSON] належним чином не виконувались, у відповідачів наявна заборгованість перед позивачем за кредитним договором в сумі 98179,19 доларів США, що підтверджується виданим Деснянським районним судом м. Києва судового наказу від 28.10.2009р.. Відповідно до судового наказу Деснянського районного суду м. Києва від 28.10.2009р., з [PERSON] та [PERSON] стягнуто солідарно на користь ВАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» заборгованість за кредитним договором від 07.05.2007р. в розмірі 98197,19 доларів США, 30,00 грн. - витрати за інформаційно-технічне забезпечення та 850,00 грн. - судовий збір (а.с.52). 06.09.2017р. ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» уклав договір №24 з [PERSON] про відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором поруки, згідно якого банк передав право вимоги за наступними договорами: кредитним договором №321 від 07.05.2007р. укладеним між ВАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» та [PERSON] та договором поруки №321-1 від 07.05.2007р., укладеним між банком та [PERSON] з метою забезпечення належного виконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором 3321 від 07.05.2007р., що також підтверджується копіює реєстру договорів (а.с.45-47). Також, 06.09.2017р. між ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» та [PERSON] укладеного договір №21/1 про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановим П.Ю. за реєстровим номером 177, згідно якого відбулось відступлення прав вимоги за Іпотечним договором, укладеним 07.05.2007р. між банком та відповідачами, в забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором 3321 від 07.05.2007р. та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. за реєстровим номером 3670, яке мало місце відповідно до договору №24/1 про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, укладеним між банком та [PERSON] 06.09.2017р. (а.с.48-51). Судом встановлено, що квартирі [ADDRESS] зареєстроване місце проживання наступних осіб: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] (а.с.138-146). Суд критично оцінює доводи представника відповідача, викладені у відзиві щодо незаконного звернення стягнення на квартиру, відповідно до ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредиторів в іноземній валюті», оскільки мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільнення від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно. Крім того, згідно з пунктом 4 вказаного Закону та протягом його дії інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону. Відповідно до вимог статті 3 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до п.16.8 Іпотечного договору від 07.05.2007р., з метою задоволення своїх вимог, іпотеко держатель має право: звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку , якщо в момент настання стоків виконання будь-якого із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані; звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строків виконання будь-якого із зобов`язань за кредитним договором у випадках: -порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору; -порушення іпотекодавцем правил заміни предмета іпотеки; -порушення іпотекодавцем будь-якого із зобов`язань за цим іпотечним договором; -виявлення іпотекодержавтелем погіршення стану предмета іпотеки, або зменшення його вартості понад нормальний фізичний знос, або фактичної повної або часткової відсутності предмета іпотеки; -встановлення невідповідності дійсності відомостей, що містяться в кредитному договорі або цьому іпотечному договорі. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з умов договору іпотеки, [PERSON] надала свою згоду на позасудовий спосіб врегулювання питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання умов кредитного договору. В Іпотечному договорі також міститься відповідне застереження за статтею 36 Закону України «Про іпотеку», що передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в разі порушення кредитних зобов`язань. Так, пунктом 22 Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п. 16.8.1., 18.8.2., 16.9. цього іпотечного договору, відповідно до розділу V Закону України «Іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в цьому іпотечному договорі. Згідно з пунктом 25 Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом: переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити Іпотекодавця; або продажем предмета іпотеки будь-якій особі або будь-яким способом на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого Іпотекодавець надає Іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд Іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені Іпотекодержателя. Тобто, підписавши Іпотечний договір, сторони обумовили всі його умови, в тому числі узгодили порядок врегулювання спору. Відповідно до ч. 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За таких обставин, враховуючи, що за відповідачем наявна заборгованість перед позивачем, з урахуванням тієї обставини, що визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах). Абзацом 7 частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначається початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому, судом також враховується правова позиція Великої Палати Верхового Суду від 21.03.2018р. по справі 235/3619/15-ц, яка дійшла висновку про те, що у спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень. Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності на підставі ч.ч.3-4 ст. 267 ЦПК України, слід зазначити наступне. Відповідно до ч.3,4 ст. 267 ЦПК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що між ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» та [PERSON] договір №24 про відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором поруки та договір №21/1 про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановим П.Ю. за реєстровим номером 177, був укладений 06 вересня 2019р., а позовна заява [PERSON] направлена до Деснянського районного суду м. Києва 14 грудня 2017р., суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки право позивача пред`явити вимоги до відповідачів виникло 06 вересня 2019р.

Outcome: approved