Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

[PERSON] , діючи через свого представника - адвоката Костюченка В.К., звернулася до суду з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Блистівський» про стягнення заборгованості з орендної плати, пені, 3% річних та витрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції, посилаючись на те, що після смерті батька - [PERSON] , успадкувала належні спадкодавцеві земельні ділянки, які перебували в оренді у відповідача. Відповідач відмовився сплачувати їй заборгованість з орендної плати, посилаючись на відсутність відповідного зобов`язання, оскільки договором передбачена орендна плата лише в натуральній формі. Позивачка з цим не погоджується, вважає, що відповідно до ст. 22 Закону «Про оренду землі» має право на отримання орендної плати в грошовій формі незалежно від змісту договору. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, але її інтереси в судовому засіданні представляє адвокат Костюченко В.К., який позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові. Зазначив, що позивачка проживає в іншому населеному пункті отже отримання орендної плати в натуральній формі їй не підходить. Не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки у судове засідання, призначене на 28.09.2020 року не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не подав. В справі міститься заява відповідача від 02.04.2020 року про перенесення засідання в справі до закінчення карантину. Вирішуючи зазначене клопотання, суд виходив з наступного: Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30 березня 2020 року № 540-IX внесені зміни до розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу доповнений пунктом 3, згідно з якими до закінчення карантину продовжуються строки вчинення процесуальних дій (зокрема, строки подання процесуальних документів по суті справи), строки розгляду справи, передбачені ст. 210 ЦПК України. З 17.07.2020 року набрав чинності закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 18 червня 2020 року№ 731-IX, якими запровадженні обмеження розгляду справи законом від 30 березня 2020 року № 540-IX скасовані. Натомість встановлено правило, згідно з яким суд може за заявою сторони продовжити строк вчинення процесуальної дії, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. З відповідними клопотаннями про продовження строків вчинення процесуальних дій, що зумовлені обмеженнями, впровадженими в зв`язку з карантином, відповідач до суду не звертався, внаслідок чого, суд зобов`язаний розглянути справу з дотриманням вимог процесуального законодавства про терміни розгляду цивільної справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, суд вважає за можливе постановити заочне рішення у справі. Судом встановлені наступні обставини: [INFO] помер [PERSON] (а.с.14). Позивачка є дочкою [PERSON] , прийняла спадщину, що відкрилася після його смерті. Свідоцтвами про право на спадщину за законом від 22 березня 2017 року № 178,179, виданими державним нотаріусом Семенівської районної державної нотаріальної контори у спадковій справі № 158/2017/17 підтверджується набуття позивачкою права власності на земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - площею 3,0546 га з кадастровим номером 7423681200:04:000:0297 та площею 0,7826 га з кадастровим номером 7423681400:02:000:0730 (а.с.10,11). Позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » внаслідок укладення шлюбу з [PERSON] (а.с.34). Успадковані земельні ділянки перебували в оренді у СГВК «Блистівський» (а.с. 6-9), договори оренди земельних ділянок були укладені батьком позивачки - [PERSON] , 28.02.008 року. В договорах з СГВК «Блистівський», встановлено орендну плату в розмірі 1,5 % від проіндексованої грошової оцінки землі, орендна плата сплачується до 31 березня наступного року та сплачується натуральною продукцією (п. 9 договорів оренди). З розрахункової відомості (а.с.5), відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків за період з 1 кварталу по 4 квартал 2017 року (а.с.5) вбачається, що позивачці нараховано 2232,27 грн. орендної плати, яка позивачкою не отримана. Постановою про закриття кримінального провадження від 15 травня 2019 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12018270190000132 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, встановлено, що причиною неотримання позивачкою орендної плати є відмова її отримати в натуральній формі, як передбачено в договорі. При цьому між відповідачем та позивачем відсутній спір стосовно розміру заборгованості. Отже, суд вважає за можливе вирішити спір на підставі наявних в справі доказів. Вирішуючи справу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно з ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 5. ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина друга статті 792 ЦК України). Враховуючи зазначені приписи законодавства, суд вважає, що позивачка внаслідок прийняття спадщини набула права орендодавця за укладеними [PERSON] договорами оренди, в тому числі права на отримання заборгованості за договором оренди земельної ділянки. Згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час укладання договорів, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Статтею 22 Закону України «Про оренду землі» з внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)» (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2015, № 21, ст.133) змінами, визначено, що орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналізуючи зазначені норми закону, суд доходить висновку, що згідно з ст. 22 Закону «Про оренду землі», що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин, за відсутності згоди позивачки на отримання орендної плати в натуральній формі, відповідач мав зобов`язання здійснити виплату заборгованості в грошовій формі, оскільки виплата орендної плати в натуральній формі здійснюється лише за згодою обох сторін договору, відповідно, за відсутності згоди хоча б однієї з сторін договору - в грошовій. Невиконання (несвоєчасне виконання) зобов`язання тягне за собою наслідки у вигляді неустойки, стягнення відсотків та стягнення боргу з врахуванням інфляції. Зазначені вимоги суд розглядає виходячи з того, що позивач позовні вимоги не збільшував. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з п.13 договорів оренди несвоєчасна сплата орендної плати тягне за собою нарахування пені в розмірі 0,01% від суми заборгованості. Пеня в межах річного строку позовної давності становить 2232,27 грн. *365*0,01% = 81,48 грн. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Прострочення грошового зобов`язання мало місце з дня звернення позивачки, як спадкоємця, до відповідача за отриманням орендної плати - з 04.04.2017 року (а.с.12) 3% річних станом на 31.12.2019 року становить: 2232,27 грн.*3%*1001 (кількість днів прострочення станом на 31.12.2019)/365= 183,66 грн. Витрати від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції станом на 31.01.2020 року з врахуванням індексів інфляції за період квітень - грудень 2017 року - 109,4; 2018 рік - 109,8; 2019 рік - 104,1, становить: 2232,27*(1,041*1,098*1,094 -1) = 820,10 грн. Таким чином, загальна сум боргу відповідача становить: 2232,27 грн + 81,48 грн. + 183,66 грн. + 820,10 грн. = 3317,51 грн. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved