Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

[PERSON] в лютому 2018 року заявив позов про стягнення з [PERSON] 202938,75 грн. на погашення заборгованості за договором позики, 8323 грн. трьох відсотків річних напрахованих на позику, за підстав неналежного виконання зобовязань за договором. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 19.02.2018р., справа призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідач в установлений суддею строк відзиву на позов не надіслав. Судом з огляду на надані докази встановлено таке. [PERSON] 27.07.2016 р. взяв в борг у [PERSON] 7500 дол. США, які зобовязався повернути до 01.10.2016р. Передачу коштів сторони оформили відповідною розпискою (а.с. 5). Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно ч.2 ст. 1046 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За таких обставин та вимог закону, суд приходить до висновку, що між сторонами існують зобов'язання, що випливають з договору позики. Статтею 1049 ЦК України встановлено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Наявність розписки у позивача, вказує на те, що борг відповідачем не погашено, а тому суд визнає, що позов в частині стягнення суми позики в сумі 202938,78 грн. (еквівалент суми позики) є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Підлягають задоволенню і вимоги позову про стягнення з відповідача трьох відсотків річних, що нараховані на позику, у звязку з простроченням зобовязань за договором позики, в сумі 8323 грн., на підставі ст. 625 ч. 2 ЦК України. Отже, позов може бути задоволений повністю. За такого рішення, судові витрати у справі мають бути покладені на відповідача, відповідно і на підставі стю. 141 ЦПК України. Судом з огляду на платіжні документи встановлено, що на забезпечення розгляду справи позивачем сплачено судовий збір в сумі 2029,40 грн., а також понесено витрати на правову допомогу в сумі 15000 грн. Судовий збір позивачем сплачено в розмірі, що узгоджується зі ставками визначеними Законом України "Про судовий збір" та ціною позову. Разом з тим, суд вважає завищеним розмір вимог позивача про відшкодування витрат на правову допомогу, тобто таким, що не відповідає фактично наданим послугам. З огляду на обсяг правової допомоги, як це встановлено з огляду відповідних документів, з урахуванням положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд знаходить, що позивачу має бути відшкодовано відповідачем 3000 грн. витрат на правову допомогу. Отже відповідач має сплатити позивачу на відшкодування судових витрат 5029,40 грн. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved