Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

23 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просить визнати недійсними Державні акти [NUMBER] та [NUMBER], виготовлені 19.08.2008 року Віньковецькою РДА на право власності на земельні ділянки, видані на ім'я померлої [INFO] [PERSON]. Також просить визнати за нею як за спадкоємцем померлої [INFO] [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянки: - № 369 (б/н) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Карачієвецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, площею 0.2031 га з кадастровим номером - [NUMBER] та конфігурацією за лінійними промірами в точках 1-2 довжиною 82.57 м (межа А-Б землі гр. [PERSON].), 2-3 - 7,15 м (межа Б-В землі гр. [PERSON]), 3-4 - 15.59 м (межа В-Г землі [PERSON]), 4-5 - 17,50 м (межа В-Г землі [PERSON]), 4-5 - 82,36 м (межа Г-Д землі [PERSON]), 5-1-24,64м ( межа Д-А землі загального користування); - № 369 (рілля) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Карачієвецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, площею 0.6099 га з кадастровим номером [NUMBER] та конфігурацією за лінійними промірами в точках 1-2 довжиною 159.11м (межа А-Б землі гр. [PERSON].), 2-3 - 21.31 м (межа Б-В землі гр. [PERSON].), 3-4 - 17,23 м (межа В-Г землі [PERSON].), 4-5 - 159.11 м (межа Г-Д землі [PERSON]), 5-1 - 38,54 м (межа Д-А землі загального користування). В обґрунтування позову вказала, що [INFO] померла її тітка [PERSON], яка була зареєстрована в [ADDRESS]. На день її смерті залишилось спадкове майно, що складається з земельних ділянок (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 0.2031 га та 0.6099 га, що знаходяться на території Карачіївецької сільської ради Віньковецького району, посвідчених Державними актами [NUMBER] та [NUMBER] [PERSON] постійно проживала зі своєю сестрою [PERSON] до дня її смерті - [INFO], тому в силу ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, а саме - право на земельну частку (пай) розміром 1.49 умовних кадастрових гектарів, яке посвідчене сертифікатом [NUMBER]. Спадкоємиця [PERSON] в останні роки перед смертю проживала спільно з позивачкою за адресою: [ADDRESS] Після смерті [PERSON] [PERSON] здійснила за власні кошти похорони, оскільки рідних, окрім позивачки, у [PERSON] не було. Позивачка прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, та звернулася до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини та за видачею свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовила їй у оформленні права на спадщину, вказавши, що [PERSON] не може довести факт родинних відносин із спадкодавицею - [PERSON] та відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. В судовому порядку вона довела факт родинних відносин та за нею суд визнав право власності в порядку спадкування на земельні ділянки [NUMBER] ( б/н) розміром 0,2031 га і №370 ( рілля) розміром 0,6099 га. Лише після того, як в судовому порядку було доведено факт родинних відносин між позивачкою і спадкодавицею, приватний нотаріус Віньковецького районного нотаріального округу Хмельницької області видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 1,49 га в умовних кадастрових гектарах згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER]. Отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), вона звернулась до ТОВ "Лад" з метою виготовлення техдокументації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі відповідно до землевпорядних проектів та протоколів розподілу земельних ділянок. Виявилось, що дані земельні ділянки давно сформовані і їм присвоєні відповідні кадастрові номери - [NUMBER] і [NUMBER] на підставі Державних актів [NUMBER] та [NUMBER] Ці акти вона отримала у відділі Держземагенства пізніше. Вона звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на вказані державні акти, але отримала відмову через те, що вони видані після смерті власника - [PERSON], яка померла [INFO]. В позасудовому порядку вона не має можливості реалізувати свої спадкові права, тому позивачка, бажаючи захистити їх, вимушена звернутись до суду. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Представник позивачки [PERSON] в поданій суду письмовій заяві просила справу розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача, Карачієвецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, сільський голова В.В. Ящук також надав суду письмову заяву, у якій позовні вимоги [PERSON] визнав повністю та просить справу розглянути за відсутності представника сільської ради. Третя особа - [PERSON] надав суду письмову заяву, у якій не заперечував проти визнання права власності на земельні ділянки за [PERSON]. Вказував, що він хоча і є спадкоємцем майна померлої за заповітом, однак протягом шестимісячного строку не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та не має наміру приймати спадщину. 07.04.2015 року справа розглянута у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] у м. Красилів Хмельницької області померла тітка позивачки - [PERSON], яка була власником земельних ділянок, що розташовані на території Карачієвецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 19.08.2008 року площею 0,2031 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] та [NUMBER] від 19.08.2008 року площею 0,6099 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER]. Після смерті [PERSON] на вказане майно відкрилась спадщина. Позивачка [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [PERSON] за законом, спадщину прийняла та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Іншу частину майна, а саме право власності на земельну ділянку [NUMBER] (б/н) площею 0.2031 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Карачієвецької сільської ради, Віньковецького району Хмельницької області, та земельну ділянку [NUMBER] (рілля) площею 0.6099 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Карачієвецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області,- визнано за позивачкою на підставі рішення суду від 11вересня 2014 року. Тітка позивачки - [PERSON] проживала із сестрою [PERSON], яка також являлась власником земельних сертифікатів і на ім'я якої також в 2008 році виготовлені державні акти [NUMBER] та [NUMBER] [PERSON] в силу ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після сестри, тому зазначені права спадкодавиці переходять відповідно до спадкового законодавства позивачці як спадкоємцю за законом. Після відкриття спадкової справи нотаріус правомірно на підставі статті 25 ч.4 ЦК України відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право власності на спірні земельні ділянки за наявності не скасованого державного акта на померлу. Зазначений державний акт підлягає скасуванню, як на підставі зазначеної вище правової норми так і на підставі діючого на час видачі позивачу нотаріусом свідоцтва про право власності на спадкову земельну ділянку. У статті 6 Земельного Кодексу України 1990 року зазначено, що громадяни мають право приватної власності на землю шляхом одержання її у спадщину. А позивачка являється спадкоємцем за законом, що підтвердила судовим рішенням від 11 вересня 2004 року. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також, відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. З аналізу наведених правових норм державні акти на право приватної власності на землю [NUMBER] та [NUMBER], виготовлені 19.08.2008 року Віньковецькою районною державною адміністрацією на ім'я [PERSON] слід визнати недійсними у зв'язку з фактичним набуттям прав на земельну ділянку позивачкою - спадкоємцем майна за законом. За нею слід визнати право на спірні земельні ділянки на підставі ч.1 ст. 1223 ЦК України як за спадкоємцем майна за законом.

Outcome: approved