Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

23.07.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання такими, що втратили право на проживання, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником 36/100 частин житлового будинку №7, що знаходиться по вулиці Левадівській в м. Миколаєві, в якій з 1999 року зареєстрована відповідач [PERSON], та з 2006 року зареєстровані відповідачі [PERSON] і [PERSON] Проте, з 2002 року відповідачі у зазначеному будинку не проживають, витрат по сплаті комунальних послуг не несуть, що перешкоджає їй реалізувати права як власника будинку, у звязку з чим була змушена звернутися до суду з даним позовом.\~ \~Ухвалою від 09.08.2018 року зазначений позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. 03.10.2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, причини неявки суду не повідомили, про час, місце та день розгляду справи були повідомлені належним чином, відзив до суду не надали, у зв'язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України. Заслухавши позивача, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~Судом встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Крітіліна) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2011 року є власником 36/100 часток житлового будинку за №7 з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться по вулиці Левадівська в м. Миколаєві. Відповідно до довідки ПП "ЖЕК-10" з 09.09.1999 року у спірному будинку зареєстрована відповідач [PERSON], а з 24.02.2002 у будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] з 2001 року, та відповідачі [PERSON], [PERSON] з 2002 у будинку №7 по вул. Левадівській в м. Миколаєві не проживають, витрати по його утриманню не несуть, особистих речей у будинку не мають, що підтверджується актом про не проживання від 12.07.2018 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача, з якою знайомі близько 40 років. [PERSON] позивачки - [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] близько 15 років у будинку по вул. Левадівська №7 не проживають. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з 1991 року проживає за адресою: [INFO]. У дворі позивача буває майже кожного дня. Жодного разу відповідачів по справі не бачила. Статтею 55 Конституції України\~гарантується судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Згідно\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя і зазначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до положень\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.ст.\~319,\~321 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 383 ЦК України\~визначено, що власник жилого будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Статтею 391 Цивільного кодексу України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі йог відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки між позивачкою та відповідачами відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, останні не проживають та не користуються 36/100 частками житлового будинку №7 по вулиці Левадівська в м. Миколаєві, суд вважає, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] втратили право користування жилим приміщенням у спірному будинку.

Outcome: approved