Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування вимог зазначає, що 27.02.2015 року відповідач взяв у нього в борг 128 000,00 грн. Факт отримання коштів підтверджується розпискою від 27.02.2015 року. Вищезазначену суму боргу відповідач зобов»язався повернути до 27.03.2015 року. Однак відповідач свої зобов»язанняи по поверненню боргу не виконав, борг не повернув. На неодноразові прохання повернути борг добровільно - відмовляється, не зазначаючи при цьому навіть приблизну дату повернення боргу. Просить стягнути з [PERSON] на його користь 128 000,00 грн. суми боргу та 38 400,00 грн. відсотків за користування позикою. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином, відповідно п. 3 ст. 76 ЦПК України. Будучи опитаним на попередньому судовому засіданні позов визнав, не заперечив щодо його задоволення в повному обсязі. Заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи у повному об'ємі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27.02.2015 року [PERSON] передав, а [PERSON] отримав кошти в розмірі 128 000,00, що підтверджується борговою розпискою, яку написав власноруч відповідач. Згідно із розпискою відповідач зобов»язався повернути отримані від позивача в борг гроші в строк до 27.03.2015 року та виплатити 30 % річних, про що зазначено самим відповідачем в борговій розписці. Позивач повідомив відповідача про необхідність повернути борг, але відповідач борг не повернув. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Як вбачається з розписки відповідач зобов»язався повернути позичені кошти в строк до 27.02.2015 року. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно ст..526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст.. 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 545 ЦК України наявність боргового документу на руках у боржника підтверджує факт виконання ним зобов'язання. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Отже, оскільки розписка була на руках у кредитора, суд вважає, що зобов»язання по розписці відповідачем не виконані. Відповідач [PERSON] у визначений в розписці строк отримані кошти не повернув, а тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 128 000,00 грн. слід задовольнити. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Так, борговою розпискою передбачена винагорода позивача за користування його грошовими коштами відповідачем у вигляді 30 % річних від отриманих сум. Таким чином, 30 % річних за користування грошима позивача по розписці від 27.02.2015 року складають 38 400 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст..610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Відповідно ч.1 ст..612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 ЦК України, згідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Відповідно до ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 243,60 грн. в відшкодування витрат по сплаті судового збору та 1 420, 40 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: approved