Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

29 листопада 2018 року [PERSON] (надалі за текстом «заявник») звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Заявник зазначила, що 10.11.2001 року померла\~ її бабуся [PERSON]. За свого життя [PERSON] вчинила заповіт, посвідчений 23 грудня 1999 року\~ державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі №5-4946, відповідно до якого, все майно заповіла [PERSON] - (третя особа по справі), [PERSON] - (третя особа по справі) та Заявнику-\~ Пивовар (до зміни прізвища [PERSON]) [PERSON] [PERSON] та [PERSON] - (третя особа по справі) прийняли спадщину, [PERSON] - (третя особа по справі) заяву про прийняття спадщини не подавав. Спадкоємцем першої черги за законом була мати Заявника [PERSON]\~ [PERSON] яка померла 16 травня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області від 28.12.2001 року, актовий запис №746. [PERSON] звернулась до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини. 18.10.2018 року постановою №53/02-31 державного нотаріуса Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] відмовлено [PERSON] [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки для видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON]О, яка померла 10.11.2001 року не вистачає підтвердження родинних стосунків, не можливо довести, що [PERSON], яка записана в свідоцтві про народження [PERSON] -[PERSON] (до зміни прізвища «Кравченко») О.С. була матірю та померла 16 травня 1999 року і [PERSON], це одна і таж особа. Посилаючись на приписи ст.4, 293, 315, 318, 319 ЦПК України Заявник просила встановити факт родинних відносин, а саме, що померла 16.05.1999 року Заїка (до зміни прізвища «Кравченко») [PERSON] була її рідною матірю. У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просила її задовольнити. Додатково пояснила, що визнання родинних відносин з матірю необхідно для того, щоб оформити ? житлового будинку на неї. Власницею була бабуся\~ - [PERSON], яка померла 10.11.2001 року. Представник заінтересованої особи - Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с.19, 33). Заінтересована особа - [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с.30-31, 34-35). Заінтересована особа - [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с.18, 32). В судовому засіданні 15.01.2019 року свідок [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] [PERSON] є його дружиною з 2002 року. З Заявницею він познайомився коли її бабуся [PERSON] ще була живою. Він бачив, як на той час його майбутня дружина спілкувалася зі своєю бабусею. Вони проживали в одній хаті, але в різних половинах, різні входи. Підтвердив обставини, викладені заявницею. В судовому засіданні 15.01.2019 року свідок [PERSON] пояснив суду, що знає [PERSON] з дня її народження, оскільки вони є сусідами. [PERSON] знав як мати [PERSON], тобто бабусю [PERSON], а [PERSON] була мамою [PERSON]. Підтвердив обставини,\~ викладені заявницею. Суд, вислухавши пояснення заявника та свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку\~ про те, що заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. Заявник\~ [PERSON] (до зміни прізвища\~ «Кравченко») О.С. є рідною онукою\~ [PERSON], яка померла 10.11.2001 року у віці 76 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 15.05.2018 року серія І-ОК №4436648, актовий запис №1759 (а.с.14). Відповідно до заповіту, посвідченому 23 грудня 1999 року\~ державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованому в реєстрі №5-4946, померла [PERSON] все майно заповіла [PERSON] - (третя особа по справі), [PERSON] - (третя особа по справі) та Заявнику-\~ Пивовар (до зміни прізвища «Кравченко») О.С. (а.с.11). Спадкоємцем першої черги за законом була мати Заявника - [PERSON] (до зміни прізвища «Кравченко») О.С.\~ [PERSON] яка померла 16 травня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області від 28.12.2001 року, актовий запис №746 (а.с.51). Відповідно до заяви №679 від 09.06.2018 року [PERSON] - (третя особа по справі) прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на день її смерті за однією адресою (ас.37). Згідно з копією спадкової справи [PERSON] - (третя особа по справі) заяву про прийняття спадщини не подавав. 18.10.2018 року постановою №53/02-31 державного нотаріуса Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] відмовлено [PERSON] [PERSON] (до зміни прізвища «Кравченко») О.С. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки для видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON]О, яка померла 10.11.2001 року не вистачає підтвердження родинних стосунків, не можливо довести, що [PERSON], яка записана в свідоцтві про народження [PERSON] -[PERSON] (до зміни прізвища «Кравченко») О.С. була матірю та померла 16 травня 1999 року і [PERSON], це одна і таж особа. (а.с. 59-60). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії ЯК- №001306, актовий запис №221, виданого Білоцерківським ЗАГС, в графі батько зазначений [PERSON], в графі мати зазначена [PERSON]\~ (а.с.65). Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу, ІІ-БК №340592, актовий запис №274 від 15.04.1982 року, шлюб між Заїка (до зміни прізвища «Воронова») [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с.64). Згідно свідоцтва про одруження, ІІ-БК №453585, актовий запис №478 від 18.05.1982 року, Заїка (до зміни прізвища «Воронова») [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на - [PERSON] (а.с.65). Відповідно свідоцтва про народження, ІV-БК №384632, актовий запис №2352 від 10.12.1982 року, у подружжя [PERSON], 04.12.1982 року народилася дочка \~ [PERSON] по справі [PERSON], (а.с.13). Згідно свідоцтва про одруження, 1-БК №194921, актовий запис №703 від 20.07.2002 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Пивовар» (а.с.63). Таким чином, надані заявником докази у своїй сукупності підтверджують вказані ним обставини. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обовязків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає\~ справи не інакше як за зверненням\~ особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що мають юридичне значення. Відповідно до\~ п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту\~ родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7\~ Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд\~ вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку з втратою годувальника. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що заяву [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки вона обґрунтована, а її доводи не спростовані та підтверджені належним і допустимими доказами. Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення права власності на спадкове майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved