Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

15 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ворожбянської міської ради Білопільського району про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 травня 2017 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на все його майно, зокрема на домоволодіння №20 по вул. Вишневій (колишня назва вул. Матросова) в м. Ворожба Білопільського району, а також на земельну ділянку під вказаним домоволодінням. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів їхнім дітям [PERSON] та [PERSON], однак останні після відкриття спадщини відмовилися від її прийняття. У встановлений законом порядку вона звернулася до нотаріальної контори та отримала свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння нотаріус їй відмовила у звязку з тим, що її чоловік за життя не зареєстрував вказане домоволодіння у відповідних державних органах та не отримав правовстановлюючих документів на нього. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить суд задовольнити її позов. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, останній надав суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Ворожбянської міської ради Білопільського району в судове засідання не з'явився, голова міської ради [PERSON] направив суду листа про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають в повному обсязі. Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання також не зявився, завідувач нотаріальної контори [PERSON] направила суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та 3-ї особи за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що чоловіком позивача [PERSON] був [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а. с. 6). Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Білопільської державної нотаріальної контори [PERSON] 22 листопада 1991 року та зереєстрованого в реєстрі за №2658, [PERSON] після смерті свого батька [PERSON], який помер 31 жовтня 1990 року, успадкував домоволодіння №20 по вул. Матросова (нині вул. Вишнева) в м. Ворожба Білопільського району Сумської області, яке належало померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого Ворожбянською міською радою 08 червня 1988 року та зареєстрованого в БТІ за №1443 (а. і. с. 25). Рішенням виконавчого комітету Ворожбянської міської ради Білопільського району від 18 лютого 1992 року №16 [PERSON] надано дозвіл на будівництво господарських будівель за адресою: м. Ворожба, вул. Матросова (нині вул. Вишнева), 20 (а. і. с. 48 з. с.). Рішенням виконавчого комітету Ворожбянської міської ради Білопільського району від 04 лютого 1997 року №19 [PERSON] надано дозвіл на перебудову житлового будинку на його присадибній ділянці по вул. Матросова (нині вул. Вишнева), 20 (а. і. с. 46 з. с.). 05 лютого 1997 року інспекцією держаного архітектурно-будівельного контролю Білопільського район [PERSON] було надано дозвіл на виконання будівельних робіт №55 з перебудови житлового будинку по вул. Матросова (нині вул. Вишнева), 20 в м. Ворожба, строк дії дозволу лютий 1997 року - лютий 1999 року (а. с. 17). Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок від 20 грудня 2017 року [PERSON] перебудову вказаного вище житлового будинку закінчив у 1998 році (а. с. 18-20). Як вбачається зі свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 17 вересня 2013 року та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] на підставі рішення Ворожбянської міської ради від 10 серпня 1993 року передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0724 га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею, 0,0733 га, які розташовані за адресою: Сумська область, Білопільський район, м. Ворожба, вул. Матросова (нині вул. Вишнева), 20. Рішенням Ворожбянської міської ради від 22 березня 2012 року площі земельних ділянок були уточнені (а. і. с. 41-45). 18 травня 2017 року [PERSON] помер (а. с. 7). Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі на вказане домоволодіння, право власності на яке він за життя не зареєстрував. Згідно з довідкою КП\~«Сумське міське бюро технічної інвентаризації» філіал\~«Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» від 20 грудня 2017 року №1283\~домоволодіння за адресою: м. Ворожба, вул. Вишнева (колишня назва вул. Матросова), 20 на даний час ні за ким не зареєстровано. Забудовник - [PERSON] Дозвіл на будівництво надано рішенням виконкому Ворожбянської міської ради від 04 лютого 1997 року №19. Земельна ділянка приватизована (а. с. 13). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений керуючим справами виконкому Ворожбянської міської ради Білопільського району [PERSON] 01 липня 2015 року та зареєстрований в реєстрі за №78, яким все своє майно заповів [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10). Відповідно до довідки Ворожбянської міської ради Білопільського району від 03 січня 2018 року №34 [PERSON] постійно до дня смерті 18 травня 2017 року проживав разом з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] за адресою: м. Ворожба, вул. Вишнева, 20. Заповіт від імені [PERSON], посвідчений 01 липня 2015 року та зареєстрований в реєстрі за 78, не змінювався та не скасовувався (а. с. 8). Як вбачається зі спадкової справи, 01 липня 2017 року, тобто до спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, [PERSON] та [PERSON] подали державному нотаріусу Білопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] заяви про відмову від прийняття спадщини за заповітом та за законом після смерті їхнього батька [PERSON], який помер 18 травня 2017 року. В цей же день, позивач [PERSON] подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] [PERSON] та [PERSON] свої заяви про відмову від прийняття спадщини не відкликали. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] 30 січня 2018 року та зареєстрованих в реєстрі за №101 та №102, [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON] успадкувала земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0724 га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0733 га, які розташовані за адресою: Сумська область, Білопільський район, м. Ворожба, вул. Вишнева, 20 (а. с. 48). На даний час [PERSON] має намір оформити свої спадкові права на вказаний вище будинок, що залишився після смерті чоловіка [PERSON], однак внаслідок того, що останній за життя не зареєстрував його у відповідних державних органах на себе, вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі (а. с. 21). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, з наступними змінами, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 3 вказаного Закону України речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12). На час здійснення [PERSON] побудови господарських будівель, перебудови будинку та закінчення будівництва регулювання державної реєстрації нерухомого майна здійснювалося підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема: Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі наступного вказаного нормативно-правового акту), Правилами державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року №56. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації. Таким чином, [PERSON] право власності на перебудований будинок набув, однак не зареєстрував його у відповідних органах. Згідно з довідкою №4 від 26 січня 2018 року та висновком начальника КП "Білопільське районне архітектурно-планувальне бюро" від 26 січня 2018 року житловий будинок в м. Ворожба по вул. Матросова (нині вул. Вишнева), 20 зведений з дотриманням архітектурних, санітарних та протипожежних норм та правил. Житловий будинок і надвірні будівлі знаходяться в межах земельної ділянки, не виходять за червону лінію вулиці, а також не знаходяться на суміжних земельних ділянках (а. с. 14-15). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати за нею право власності на домоволодіння №20, яке розташоване по вулиці Вишневій (колишня назва вул. Матросова) в м. Ворожба Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved