Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з вищевказаним позовом, мотивуючи позов тим, що відповідач [PERSON] є батьком їхнього спільного сина [PERSON] Після народження сина, вони з відповідачем розлучились, згодом його було засуджено до позбавлення волі. Покарання відповідач відбував у місцях позбавлення волі до кінця 2018 року. Незважаючи на вказані обставини, вона вважала, що останній зможе дати належне виховання їхньому сину, проте відповідач не бажає бачитись та спілкуватися з ним. З моменту народження сина відповідач не приймає участі у його вихованні, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім стягнених аліментів, які відповідач платив невчасно та не в повному обсязі, іншої матеріальної допомоги на утримання дитини, останній не надавав. Станом на 11 лютого 2019 року, заборгованість відповідача по аліментах становила 21135,31 грн., що підтверджується довідкою Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області від 11.02.2019 року №123. На його прохання, в кінці лютого 2019 року, виконавчий лист з органів державної виконавчої служби вона відкликала, оскільки [PERSON] хотів виїхати на заробітки до республіки Польща. Вважала, що після того, як його матеріальне становище покращиться, він почне спілкуватись із сином та піклуватись про нього. Однак, після того, як вона забрала з виконавчої служби виконавчий лист, відповідач їй повідомив, що бачитись та спілкуватись із своїм сином не має бажання, в зв`язку з чим вона вважає, що в даному випадку має місце ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що слугує підставою для позбавлення його батьківських прав. Посилаючись на наведене, позивач просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] , який народився [INFO] . Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно з якою позовні вимоги підтримує з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою позовні вимоги підтримує. Від представника органу опіки та піклування надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , затверджений виконавчим комітетом Луцької міської ради. Дослідивши матеріали справи, та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог і заперечень, суд установив таке. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 серпня 2007 року, дитини [PERSON] , [INFO] , випливає, що відповідач у справі [PERSON] є його батьком (а.с. 4). Із змісту статті 150 СК України слідує, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виховання та матеріального утримання неповнолітнього сина [PERSON] , не проявляє до нього належної батьківської уваги та турботи, не виконує належним чином свої батьківські обов`язки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не створює належних умов для отримання дитиною освіти. Зазначені обставини суд розцінює як ухилення відповідача від виховання дитини в результаті його винної поведінки та свідомого нехтування останнім своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування № 187 від 13.08.2019р., відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не проявляє щодо нього батьківської уваги та турботи. Службою у справах дітей встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 09.10.2006р. У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . 07.04.2009р. шлюб між сторонами було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 35 від 07 квітня 2009 року. Після розлучення дитина залишилась проживати з матір`ю, яка створила їй належні умови для розвитку та виховання, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 12.08.2019р. З моменту окремого проживання [PERSON] з сином стосунків не підтримує. Він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, в зв`язку з чим [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно до довідки, наданої Луцьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 11.02.2019 № 123, заборгованість відповідача по аліментах становить 21135,31 грн. [PERSON] самоусунувся від виховання та утримання сина [PERSON] . Відповідач не цікавиться життям та здоров`ям сина, не намагається з ним зустрітися, не вітає його зі святами та днем народження, не надає матеріальної допомоги на придбання дитячого одягу, взуття, харчування. [PERSON] жодного разу не був у навчальному закладі, де навчається син, не приходив на батьківські збори, не спілкувався з вчителями. Дані факти підтверджуються інформацією, наданою комунальним закладом "Луцька загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 11- колегіум Луцької міської ради" від 02.07.2019 № 01-78/417. Відповідно до інформації, наданої працівниками Луцького РВ поліції Луцького ВП ГУНП у Волинській області від 31.07.2019 № 9982/59/01-2019, [PERSON] перебуває на тимчасових заробітках за кордоном, працівникам поліції в телефонному режимі повідомив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , оскільки не планує в подальшому приймати участі у його вихованні та фінансовому утриманні. Крім того, 20 грудня 2019 року подав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] підтримує. Питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , розглядалося на засіданні виконавчого комітету Луцької міської ради 22 серпня 2019 року. Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 22 серпня 2019 року затверджено висновок Служби у справах дітей від 13.08.2019р. №187 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] » стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Таким чином, аналізуючи наведене та приймаючи до уваги, що відповідач не займається вихованням та утриманням своєї неповнолітньої дитини, не цікавиться станом її здоров`я, суд дійшов висновку, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В силу вимог ст.141 ЦПК України, та Закону України «Про судовий збір», з відповідача в користь позивача також слід стягнути понесені останньою судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved