Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

25 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу із відповідачем, зареєстрованого 14 травня 2005 року Радехівським відділом реєстрації актів цивільного стану районного управління юстиції Львівської області, актовий запис за №36. В позовній заяві позивач зазначає, що від шлюбу народилось двоє дітей: дочка [PERSON],[INFO] і син [PERSON], [INFO] року. На перших порах подружні відносини у них були нормальні, однак, останніх три роки подружнього життя відносини між ними стали погіршились. Відповідач почав зловживати алкогольними напоями,безпричинно вчиняти сварки, створювати умови несумісні для нормального співжиття, став безробітним, тривалий час не надає допомоги на утримання дітей та не цікавиться їхнім життям й не приймає участі в їх вихованні. Між ними виникають непорозуміння, які переросли в нетерпимість в стосунках. Все це привело до того, що кожен з них став жити своїм особистим життям, спільного господарства не ведуть, тривалий час не живуть подружнім життям. На перших порах погіршення відносин позивач надіялась на розуміння, однак нічого в поведінці відповідача у кращу сторону не змінилось і їх стосунки, непорозуміння, які виникали, часті сварки погано впливали на виховання дітей. 3 червня 2013 року відповідач залишив сім»ю і з цього часу практично додому не приїжджає, тому примирення між ними є неможливим як і неможливе подальше збереження сім»ї. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила постановити рішення про задоволення позовних вимог, після розірвання шлюбу присвоїти їй прізвище [PERSON] В судове засідання відповідач, не з"явився, причини неявки в судове засідання суду не повідомив, хоч належним чином був повідомлений про розгляд справи. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, чого не заперечила позивач в судовому засіданні. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що шлюб між сторонами зареєстровано 14 травня 2005 року Радехівським відділом реєстрації актів цивільного стану районного управління юстиції Львівської області, актовий запис за №36 (а.с.4). Від шлюбу у сторін по справі народилися двоє дітей дочка [PERSON],[INFO] і син [PERSON], [INFO] року, що стверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] від 8.08.2006 року та серії [NUMBER] від 13.03.2012 року, які проживають разом з матір"ю (а.с.5-7). Сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, їх сім'я фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сім'ї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Outcome: approved