Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

21 жовтня 2021 року до Веселинівського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначила, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 07 березня 1992 року Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївської області. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON] , 1993 року народження, [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через втрату розуміння та поваги один до одного, що в кінцевому результаті призвело до втрати почуття любові та припинення між ними шлюбних відносин. Вони фактично припинили шлюбні відносини з 2019 року, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Сідак-Жарова Н.О. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До суду 24.11.2021 року представник позивача надала заяву про підтримання позовних вимог та просила їх задовольнити, а розгляд справи просила проводити без участі позивача та представника позивача. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомленний належним чином. До суду 22.11.2021 року надав заяву про визнання позовних вимог, а розгляд справи просив проводити без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 07 березня 1992 року Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис № 12 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , 1993 року народження, [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через втрату розуміння та поваги один до одного, що в кінцевому результаті призвело до втрати почуття любові та припинення між ними шлюбних відносин. Сторони фактично припинили шлюбні відносини з 2019 року, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. В судовому засіданні судом не встановлено між сторонами спору щодо спільно нажитого майна та місця проживання неповнолітньої дочки. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в позовній заяві висловила думку про бажання повернути їй дошлюбне прізвище - " [PERSON] ". Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач не просила в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь сплачений нею судовий збір, то суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 908 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved