Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклав шлюб з відповідачкою 01.05.1999 року. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Спільне життя не склалося через несумісність характерів, на грунті чого виникають сварки. Шлюбні стосунки остаточно припинені. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Ухвалою суду від 26.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. За клопотанням відповідачки провадження в даній цивільній справі було зупинено строком на три місяці для примирення подружжя, про що судом винесено ухвалу суду від 03.06.2021 року. Ухвалою суду від 13.09.2021 року провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 13.09.2021 року за клопотання відповідачки провадження у справі зупинено строком на три місяці для примирення подружжя. Ухвалою суду від 13.12.2021 року провадження у справі поновлено. Сторонами не подано будь-яких заяв, клопотань тощо. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, які наявні в матеріалах справи. Відповідачка відзиву або заперечень проти позову суду не надала. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 01.05.1999 року відділом РАГС м. Первомайська Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 95, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Наданий судом двічі строк для примирення позитивних результатів не дав. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому відповідачці після розірвання шлюбу слід залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ", оскільки заяви про відновлення дошлюбного прізвища нею не подано. Крім того, оскільки позов задоволено повністю, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved