Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням уточнень просить усунути перешкоди у здійсненні права користування квартирою шляхом вселення його до квартири за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилається на те, що є співвласником квартири [ADDRESS]. Іншими співвласниками квартири є його матір [PERSON] та його малолітній брат [PERSON]. Однак матір перешкоджає йому у користуванні своєю часткою власності, ключі від квартири не надає, звернення до правоохоронних органів не призвели до вирішення питання. Місце проживання позивача зареєстровано у вказаній квартирі, однак фактично через перешкоди, які створюються відповідачем, він проживає за іншою адресою. У судовому засіданні позивач свої уточнені вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON], в якому вона просить визначити порядок користування спірною квартирою та виділити в користування [PERSON], [PERSON] кімнату № 4 площею 20,1кв. м.; в користування [PERSON] - кімнату № 5 площею 12,7 кв. м., в спільному користуванні співвласників залишити: кухню № 3 площею 8,3 кв. м.; ванну кімнату № 6 площею 2,7 кв. м.; вбиральню № 7 площею 1,2 кв. м.; коридор № 1 площею 8,3 кв. м., вбудовану шафу № 2 площею 0,8кв.м., балкон площею 5,0кв.м., лоджію площею 5,5кв.м. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що спірна квартира є двокімнатною, сумісне проживання позивача за зустрічним позовом з малолітньою дитиною та відповідача за зустрічним позовом неможливо, а тому необхідно визначити порядок користування квартирою. У судовому засіданні відповідач за зустрічним позовом [PERSON] проти порядку користування квартирою, запропонованому позивачем за зустрічним позовом, не заперечує. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення первісних та зустрічних позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.07.2007 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії паспорта [PERSON] та копії довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку, виданої КП "Жилкомсервіс", місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: квартира [ADDRESS]. У відповідності до довідки Домоуправління будинками № 35 по обслуговуванню будинків житлово-будівельних кооперативів Орджонікідзевського району м. Харкова, [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. 13.10.2015 року Комінтернівським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області складений висновок по заяві [PERSON], з якого вбачається, що він звернувся з заявою щодо неправомірних дій його матері, яка не пускає заявника до квартири [ADDRESS]. За наслідками розгляду матеріалу позивачеві рекомендовано звернутись до суду з цивільним позовом. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення [PERSON] перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом вселення його до вказаної квартири. Враховуючи викладене, первісні позовні вимоги підлягають задоволенню. Відносно зустрічних позовних вимог суд зазначає наступне. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом. Згідно до ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Зважаючи на те, що на день постановлення рішення суду між сторонами відсутній договір про визначення часток в праві власності на квартиру, тому їх частки слід визнати рівними, тобто по 1/3 частині за кожним. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною власністю чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. В іншому разі може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно технічного паспорту, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 23.02.2007 року, квартира складається з двох кімнат житловою площею 32,8кв.м. Згідно висновку судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи № 9053/11163 від 23.11.2016 року, експертом вказано, що, визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] з урахуванням часток її співвласників ( [PERSON] сумісно з сином [PERSON] та окремо [PERSON]) неможливо. Експертом надано один варіант порядку користування квартирою з відступом від ідеальних часток співвласників. По запропонованому варіанту порядку користування квартирою частки співвласників складуть: [PERSON] та [PERSON] - 62/100 частини, [PERSON]- 38/100 частин. Варіант порядку користування квартирою, зазначений [PERSON] у зустрічному позові, а саме: [PERSON] сумісно з сином [PERSON] виділити у користування житлову кімнату 4 площею 20,1 кв.м, [PERSON] виділити у користування житлову кімнату №5 площею 12.7 кв.м., інші приміщення залишити у спільному користуванні, можливий. Запропоновано І ва\-ріант порядку квартирою, який відповідає вищевказаним вимогам. Перепланування, необхідні для здійснення запропонованого варіанту порядку кори\-стування квартирою, вже проведені, але їх необхідно узаконити у передбаченому законодавством порядку. Так як перепланування вже проведені, вартість робіт з перепланування експертом не визначалась. Згідно з положенням ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення уточнених зустрічних позовних вимог та визначення порядку користування квартирою [ADDRESS], запропонованого позивачем за зустрічним позовом. Таким чином, первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved