Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дочки [PERSON],[INFO] та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. В позовній заяві вказувала, що 14.07.2011 року її дочка [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] в Дніпропетровській області, де і разом проживали. [INFO] року у них народилась дочка [PERSON]. В 2013 році її дочка тяжко захворіла на онкологічну хворобу. В жовтні 2014 року відповідач залишив тяжко хвору дружину з неповнолітньою дочкою та створив іншу сім'ю. На початку 2015 року, у зв'язку з різким погіршення стану здоров'я дочки, вона забрала неповнолітню [PERSON] до себе - в с.Кухче Зарічненського району, влаштувала її в дитячий садочок. [INFO] року її дочка [PERSON] - мати дитини, померла. З дня смерті дочки, малолітня внучка [PERSON] залишилась на її утриманні та вихованні. Покликаючись на те, що відповідач ухиляється від обов'язку по вихованню дочки, позивачка просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дочки [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 100 гривень щомісячно, встановити над дитиною опіку і призначити її опікуном внучки, судові витрати покласти на відповідача, допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів, в межах суми платежу за один місяць. В судовому засіданні позивачка [PERSON] відмовилась від позовної вимоги про стягнення аліментів. Ухвалою Зарічненського районного суду від 04.04.2016 року провадження у справі в цій частині закрито. Решту позовних вимог [PERSON] та її представник підтримали і, покликаючись на доводи, викладені в позовній заяві, просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. В нотаріально засвідченій заяві, просив справу розглянути без його участі. З вимогами позову згідним і не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його дочки [PERSON] Відповідно до ст.11, ч.2 ст.31, ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника органу опіки і піклування, прокурора, свідків, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов слід задоволити, з наступних підстав. За п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, батько або мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народилась [INFO] року, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] року. (а.с.8). З березня 2015 року неповнолітня [PERSON] проживає в с.Кухче Зарічненського району та перебуває на утриманні бабусі [PERSON] - позивачки по справі. Відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своєї малолітньої доньки, вихованням дитини не займається, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Такий висновок суду ґрунтується на наступних доказах: - з пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], даними в судовому засіданні, вбачається, що малолітня [PERSON] з березня 2015 року проживає в сім'ї позивачки та перебуває на її утриманні в с.Кухче Зарічненського району; - нотаріально посвідченою заявою відповідача, відповідно до якої останній надає згоду на позбавлення його батьківських прав щодо дочки; - довідками Кухченської сільської ради від 15.01.2016 року та 21.01.2016 року, згідно яких внучка позивачки [PERSON], [INFO] з 01.03.2015 року проживає в [ADDRESS]. В будинку зареєстровані позивачка [PERSON], її чоловік [PERSON] та внука [PERSON] (а.с.21,22). Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Згідно висновку органу опіки і піклування Зарічненської райдержадміністрації про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, останній не бере участі у вихованні та утриманні дочки [PERSON]. 15.01.2016 року [PERSON] надав засвідчену нотаріально заяву про згоду на позбавлення його батьківських прав, тобто відмовився від виховання дитини. Батько [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язів, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з нею. А тому з метою захисту прав та інтересів дитини, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої дочки [PERSON] (а.с.45-46). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання, відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS] і має наступний склад сім'ї: [PERSON] - співмешканка, [PERSON], [INFO] - син співмешканки, [PERSON] - бабуся співмешканки. (а.с.47). Судом встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO] року позбавлена батьківського піклування, оскільки батько дитини [PERSON] - відповідач по справі, ухиляється від обов'язків по належному вихованню дочки, а тому вимога [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав ґрунтується на законі і підлягає до задоволення. Також підлягає до задоволення вимога позивачки про встановлення над внучкою [PERSON] опіки та призначення її опікуном, виходячи з такого. Відповідно до ст.243 СК України опіка встановлюється над дітьми, які залишилися без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Згідно ч.ч.3,4 ст.63 ЦК України фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, висновку служби у справах дітей Зарічненської райдержадміністрації від 29.03.2016 року, дитина [PERSON] перебуває на обліку дітей, які залишились без батьківського піклування. Дитину тимчасово влаштовано у сім'ю бабусі [PERSON], яка має бажання прийняти на себе обов'язки опікуна. У сім'ї позивачки створено всі належні умови для виховання та відпочинку дитини. Між подружжям панують щирі, доброзичливі, гармонійні відносини, які базуються на довірі, чуйності, взаємоповазі і розумінні. Сім'я користується повагою у сусідів. Дитина відвідує дитячий садочок. А тому з метою захисту інтересів дитини, служба у справах дітей вважає за доцільне встановити над малолітньою [PERSON] опіку і призначити опікуном дитини її бабусю [PERSON] (а.с.49-50). На підставі викладеного, п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавленні та поновлення батьківських прав",

Outcome: approved