Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

26.11.2014 року Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради звернувся до суду з позовом в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та суду пояснила, що в ході проведеної органом опіки та піклування Костянтинівської міської ради перевірки щодо виконання батьківських обов'язків [PERSON], було встановлено, що вона [INFO] року народила сина [PERSON]. В шлюбі вона не перебувала, відомості про батька в свідоцтві про народження дитини вказані згідно з частиною 1 статті 135 Сімейного кодексу України. За місцем реєстрації проживання матері будинок [ADDRESS] для житла не придатний. [PERSON] разом з дитиною стала мешкати за адресою: [ADDRESS], але і за місцем фактичного проживання мати не створила для виховання та утримання сина належних умов, зловживає алкоголем, веде асоціальний спосіб життя, про життя та здоров'я дитини не дбає. Державну грошову допомогу при народженні дитини [PERSON] витрачала на свої потреби та на придбання алкоголю. Квартиру за адресою: [ADDRESS] вона привела в непридатний для житла стан, там завжди бруд, антисанітарія, за надання комунальних послуг ніхто не сплачує. Рішенням комісії з проведення вибіркових обстежень окремих сімей одержувачів допомоги при народженні дитини від 30.05.2014 року у зв'язку з тим, що мати не забезпечує умов для повноцінного утримання та виховання дитини, веде аморальний спосіб життя, виплата допомоги при народженні дитини [PERSON] призупинено з червня 2014 року. Після цього [PERSON] щомісячно отримувала 309,6 грн. в якості допомоги одинокій матері, але й ці кошти [PERSON] витрачала на придбання алкоголю, дитиною не опікувалась, житло в придатний для проживання стан не привела. У серпні 2014 року при відвідуванні амбулаторії №3 комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги» М.Костянтинівки, встановлено, що малолітньому [PERSON] необхідна госпіталізація з причини анемії середньої важкості, від якої мати відмовилась. Тільки 01.10.2014 року, після заслуховування цього питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Костянтинівської міської ради, та попередження про можливе відібрання дитини, мати госпіталізувала сина на лікування до педіатричного відділення КЗ «Центральна районна лікарня» М.Костянтинівки. З матір'ю [PERSON] спеціалістами Костянтинівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, служби у справах дітей здійснювали профілактичні бесіди щодо необхідності належного ставлення до виконання батьківських обов'язків, приведення житла у належний стан, неприпустимості зловживання алкоголем. Але вона свого ставлення до виконання батьківських обов'язків не змінила, житло в придатний для проживання стан не привела, продовжує зловживати алкоголем. В лікарню до сина вона теж приходила в стані алкогольного сп'яніння. З 16.10.2014 року [PERSON] перестала відвідувати сина в медичному закладі, про що 05.11.2014 року складено акт про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 05.11.2014. За місцем проживання [PERSON] характеризується негативно. 17.10.2014 року вона була притягнута до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. В зв'язку з тим, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно свого малолітнього сина [PERSON], просила позбавити її відносно нього батьківських прав та стягнути аліменти на його утримання в розмірі ? частини від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вона визнала позовні вимоги в повному обсязі, не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів.. Прокурор Дюміна О.В. вважала, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п.24 його постанови "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року N 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, вислухавши представника позивача, прокурора, дослідивши заяву відповідача про визнання позову, враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить нормам діючого законодавства та не порушує її права, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки встановлено, що між позивачем та відповідачем дійсно існують спірні правовідносини з приводу неналежного виконання матір'ю своїх обов'язків по вихованню, розвитку та утриманню малолітньої дитини, а також наслідків неналежного виконання таких своїх обов'язків, які регулюються ст. 150-155, 164-167, 180-183, 191, 193 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved