Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Вердикт-Капітал», треті особи: приватний нотаріус Івано - Франківського міського нотаріального Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи позов тим, що за місцем його постійної роботи Святогірської Загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІ ступенів Донецької обласної ради надійшла постанова приватного виконавця від 21 липня 2021 року у ВП № 65598205 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, з якої йому стало відомо, що існує виконавчий напис № 4169 від 24 березня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личука Т.В. щодо стягнення з нього суми боргу у розмірі 44 400,89 грн на користь ТОВ «Вердикт-Капітал». Зазначає, що він ніколи ніяких договорів з ТОВ «Вердикт-Капітал» не укладав та гроші у борг не брав. Вважає виконавчий напис незаконним та таким, що не є безспірним, оскільки нотаріус при вчиненні виконавчого напису не отримував від ТОВ «Вердикт-Капітал» та від нього первинні документи щодо видачі позики та здійснення її погашення (квитанції, чеки, тощо), тому у нотаріуса були відстутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед ТОВ «Вердикт-Капітал» є безспірним. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за договором позики, суми боргу у виконавчому написі зробілені відповідачем одноособово без з`ясування та урахування позиції позивача. Також зазначає, що він не отримував від відповідача ніяких вимог щодо погашення заборгованості, відповідного підпису не ставив, тому у нотаріуса не було належного документу, що підтверджував би безспірність вимог відповідача. Вважає, що виконавчий напис № 4169 вчинений 24 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки приватний нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису не перевірив безспірності стягнення грошових коштів, а саме: не отримав від сторін первинні документи щодо видачі кредиту, що є підставою вважати, що заборгованість не є безспірною. Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року судом було витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука П.В. копії документів, що стали підставою для відкриття виконавчого провадження № 65598205. 30 листопада 2021 року витребувані документи були надані на адресу суду. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Поляцько О.Ю., у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, в заявах зазначили, що наполягають на задоволенні позовних вимог та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача ТОВ «Вердикт-Капітал», який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, а тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає можливим відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Треті особи - приватний нотаріус Івано - Франківського міського нотаріального Івано-Франківської області Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В., у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст.12 ЦПК України, та у відповідності з ч.1 ст.81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи 21 лютого 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Родовід банк» було укладено кредитний договір № 2007-000145ФО012С, вказаний договір було укладено у м. Донецьк, за умовами договору банк надав позивачу споживчий кредит у розмірі 19 888,05 грн строком до 21 лютого 2009 року. 24 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано - Франківського міського нотаріального Івано-Франківської області Личуком Т.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 4169 про стягнення з [PERSON] грошових коштів у сумі 44 400,89 грн, які є боргом за кредитним договором № 2007-000145ФО012С від 21 лютого 2007 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Родовід банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт-Капітал» на підставі договору про відступлення права вимоги від 04 липня 2019 року. Заборгованість нарахована за період з 04 липня 2019 року по 22 березня 2021 року та складає: прострочена заборгованість за сумою кредиту 19 888,05 грн, сума заборгованості за відсотками та комісіями 23 012,84 грн, витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 1500,00 грн. За вказаним виконавчим написом було відкрито виконавче провадження № 65598205 приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. та 21 липня 2021 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію, пенсію та інші доходи боржника (а.с.4). Відповідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. У відповідності до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п.1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п.1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до п.1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі №6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У п.10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за №6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином, як свідчать обставини справи, виконавчий напис вчинено із порушенням норм чинного законодавства. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Встановлено, позивача при подачі позову до суду було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн та 454,00 грн за подання заяви про забезпечення позову, які відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved