Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

25 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, зазначив, що в період з 26 квітня 2011 року по 30.11.2013 року він перебував у трудових відносинах з ГРЕ № 37, яка є структурним підрозділом КП Кіровгеологія, працював юрисконсультом. Згідно наказу № 100-к від 29.11.2013 року, виданого керівництвом КП «Кіровгеологія» був звільнений з посади за власним бажанням на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. 11.06.2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда винесено на його користь рішення про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 9 528,48 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30 листопада 2013 року по 11 червня 2014 року в розмірі 4 066,40 грн., рішення набрало законної сили 23.06.2014 року. Після отримання рішення суду відділом Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження ВП № 47503726 для виконання рішення суду. 06.11.2015 року на його рахунок зайшли кошти, стягнені за рішенням Ленінського районного суду від 11.06.2014 року, що потягнуло за собою закриття виконавчого провадження у звязку зі стягненням боргу. Датою фактичного розрахунку відповідача з ним з виплати заробітної плати є 06.11.2015 року, а відтак, у силу ст.117 КЗпП України, у відповідача існує обовязок виплатити йому також середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 12.06.2014 року по 06.11.2015 року. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні обчислюється відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100, шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середня заробітна плата розраховується шляхом діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а саме: 531,74 грн. (з/п за жовтень 2013 року + 21 робочий день за листопад 2013 року) = 57 грн.- середньоденний заробіток. Кількість робочих днів за період часу з 12.06.2014 року по 06.11.2015 року становила 355 днів, а саме: червень 2014 року (12.06.2014р.- 30.06.2014р.) -11 днів, липень 2014 року 23 дні, серпень 2014 року-20 днів, вересень 2014 року 22 дні, жовтень 2014 року 23 дні, листопад 2014 року -20 днів, грудень 2014 року - 23 дні, січень 2015 року- 20 днів, лютий 2015 року -20 днів, березень 2015 року 21 день, квітень 2015 року 22 дні, травень 2015 року-18 днів, червень 2015 року - 21 день, липень 2015 року - 23 дні, серпень 2015 року- 20 днів, вересень 2015 року -22 дні, жовтень 2015 року 21 день, листопад 2015 року (01.11.2015р.- 06.11.2015р.) - 5 днів. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку із заробітної плати за період з 12.06.2014 року по 06.11.2015 року становить: 57 грн. (середньоденний заробіток) х 355 (робочих днів) = 20235 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 12.06.2014 року по 06.11.2015 року у розмірі 20235 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, підтримує надані до суду письмові заперечення, згідно яких зазначила, що КП «Кіровгеологія» створено за постановою Кабінету Міністрів України від 30.06.1998 року № 987 шляхом перетворення Державного геологічного підприємства «Кіровгеологія», є його правонаступником і належить до сфери управління Державної служби геології та надр України. Згідно ч. 1 ст. 76 Господарського кодексу України основним (понад 50 % споживачем продукції (робіт, послуг) казенних підприємств виступає держава. Переважаючим (понад 50%) є виробництво суспільно необхідної продукції (робіт, послуг), яке за своїми умовами і характером потреб, що ним задовольняються, як правило, не може бути рентабельним. Частиною 1 статті 77 Господарського кодексу України передбачено, що Казенне підприємство здійснює господарську діяльність відповідно до виробничих завдань органу, до сфери управління якого воно входить. Відповідно до розділу - III (Ядерна енергетика) плану заходів щодо реалізації Енергетичної стратегії України на період до 2030 року (затверджено Розпорядженням Кабінету міністрів України від 27.07.2006 року №436-р) КП «Кіровгеологія» є одним з виконавців цієї роботи. Відповідно до Статуту Підприємства основною метою діяльності підприємства є геологічне вивчення надр, проведення геолого-пошукових і геологорозвідувальних робіт на стратегічну сировину (радіоактивні і рідкісні елементи, алмази і благородні метали), радіоекологічних досліджень і вивчення природних джерел випромінювання на території України. КП «Кіровгеологія» проводить геологорозвідувальні роботи за рахунок коштів державного бюджету та згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 1992 року № 709-3 «Про питання пов'язані з геологорозвідувальними роботами на уран, іншу стратегічну сировину та радіоекологічними дослідженнями» (ТАЄМНО). З цією метою щороку в державному бюджеті передбачається обсяг видатків, який в установленому порядку доводиться до розпорядника бюджетних коштів - Державної служби геології та надр України, далі «Замовник». Порядок проведення геологорозвідувальних робіт за рахунок коштів державного бюджету визначається постановою Кабінету Міністрів України № 279 від 14 березня 2006 року. Цей порядок визначає процедуру доведення геологічних (технічних) завдань, прийняття та оцінки їх результатів, фінансування геологорозвідувальних робіт, що проводяться за рахунок коштів державного бюджету на території України. Оплата виконаних геологорозвідувальних робіт здійснюється Замовником згідно з договором між Замовником та КП «Кіровгеологія» та порядком обслуговування державного бюджету за видатками шляхом перерахування коштів на поточний рахунок КП «Кіровгеологія», в межах видатків на місяць. Призупинення виробничого процесу до вирішення питання повного та своєчасного фінансування геологорозвідувальних робіт може привести до зриву виконання Державного замовлення. Отже, враховуючи специфіку діяльності Підприємство існує тільки за рахунок коштів від державного замовлення (державного фінансування). Зазначена заборгованість по заробітній платі у КП «Кіровгеологія» виникла у зв'язку із недофінансуванням Державою геологорозвідувальних робіт, а саме, Державною службою геології та надр України, яка є замовником зазначених робіт, які здійснює підприємство. Враховуючи вищезазначене, вважають, що вина підприємства стосовно невчасної виплати заборгованості по заробітній платі відсутня, тому прямої вини у нездійсненні своєчасного розрахунку при звільненні з позивачем немає. Позивач при обґрунтуванні позовних вимог про стягнення середньої заробітної плати на підставі положення ст. 117 КЗпП України помилково вважає, що встановлення наявності вини КП «Кіровгеологія» у невиплаті належних йому при звільненні сум рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.06.2014 року у справі № 405/4318/14-ц є преюдиційною обставиною і звільняє його від необхідності доведення вини КП «Кіровгеологія». З аналізу норми ст. 117 КЗпП України, яка передбачає відповідальність власника за затримку розрахунку, випливає, що підставою такої відповідальності є вина власника. Законодавство, що регулює трудові відносини не передбачає виплату будь-яких компенсаційних виплат через невиконання судових рішень у трудових спорах. Відповідальність Боржника за невиконання рішення встановлюється Законом України «Про виконавче провадження». Таким чином, стягнення додаткових сум за прострочення виконання судового рішення за ст. 117 КЗпП України з Казенного підприємства «Кіровгеологія» буде суперечити законодавству. Як вже зазначалось заборгованість по заробітній платі на підприємстві виникла у звязку з відсутністю на момент звільнення державного фінансування КП «Кіровгеологія». Таким чином, вина підприємства у невиплаті заборгованості по заробітній платі відсутня, а тому немає підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. З довідки № 2/336 вбачається, що згідно наказу № 100-к від 30.11.2013 року КП «Кіровгеологія» [PERSON] був звільнений у звязку із власним бажанням. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.06.2014 року стягнуто з відповідача на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 9528,48 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.11.2013 року по 11.06.2014 року у сумі 4066,40 грн. Згідно постанови від 23.11.2015 року державного виконавця Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві виконавче провадження закінчено у звязку зі сплатою боргу в повному обсязі. Відповідно до п.п. 20, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 24.12.1999, № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпПУ стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Судом встановлено, що після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати, відповідачем тільки 06.11.2015 року виплачено на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.11.2013 року по 11.06.2014 року у сумі 4066,40 грн., тому суд вважає, що відповідач не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Згідно довідки ГРЕ № 37 від 13.03.2014 року № 9/186 вбачається, що в жовтні 2013 року [PERSON] отримано 531,74 грн., а в листопаді 1976,65 грн. Таким чином, відповідач має сплатити [PERSON] середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 12 червня 2014 року по 06.11.2015 року у розмірі 20235 грн. (57 грн.- середньоденний заробіток) х 355 (робочих днів). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 20 235 грн. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з Казенного підприємства Кіровгеологія судовий збір на користь держави у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved