Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позов обґрунтовано тим, що 12.06.2019 року в смт. Шацьк, Шацького району, Волинської області між позивачем та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] надав [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 11 000 доларів США під проценти, які остання отримала у повному обсязі ще до підписання договору позики. Місцем виконання договору позики сторони визначили адресу: [ADDRESS] , оскільки позивач тривалий час проживав та працював в смт. Шацьк. На даний час відповідач грошей не повернула, не визнає позику. Розрахунок суми усього боргу: 11 000 доларів США (сума позичених коштів) + 6050 доларів США (5% від позиченої суми = 550х 11 місяців користування позикою) + 22 000 доларів США (штраф згідно п. 5 Договору) = 39 050 доларів США. В еквіваленті на гривні станом на момент подання позову (курс НБУ 26,63 грн.) становить 1 039 901 грн., які позивач просив стягнути з відповідача. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про визнання позову, в якій зазначає, що у зв`язку з певними домовленостями із позивачем з приводу даного спору, вона повністю визнає даний позов та не заперечує проти задоволення позову. Наслідки визнання позову їй зрозумілі. З'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 12.06.2019 року в смт. Шацьк, Шацького району, Волинської області між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] надав [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 11 000 доларів США на власні потреби позичальника (для ремонту квартири [ADDRESS] , покупку меблів). За кожен місяць користування грошовими коштами позичальник зобов`язана сплатити відсотки від зазначеної суми. За домовленістю сторін виплата відсотків за користування грошовими коштами здійснюється позичальником одноразово - в момент повернення суми позики. Грошові кошти [PERSON] отримала у повному обсязі до підписання договору позики, що підтверджується п. 2 договору позики. Строк повернення грошових коштів визначений договором не пізніше 12.04.2020 року. Згідно п. 7 договору місцем його виконання сторони визначили адресу: [ADDRESS] , та домовилися, що будь-які можливі спори, що виникають з цього договору підсудні Шацькому районному суду Волинської області. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах і телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Однак, після завершення строку повернення коштів, грошові кошти у сумі 11 000 доларів США не були повернуті [PERSON] . Позивач звертався до відповідача з вимогами про повернення грошей, однак станом на день звернення до суду [PERSON] із даним позовом, зазначені кошти не були повернуті. Викладені обставини підтверджуються описами вкладень до цінного поштового відправлення про направлення позивачем відповідачу вимоги про повернення грошей, що містяться в матеріалах справи. Згідно п. 5 договору позики при порушенні позичальником строку повернення позики, позичальник повинен сплатити позикодавцю штраф у розмірі 200 % від суми позики. Тому, станом на даний час, сума боргу враховуючи штраф становить: 11 000 доларів США (сума позичених коштів) + 6050 доларів США (5% від позиченої суми = 550 х 11 місяців користування позикою) + 22 000 доларів США (штраф згідно п. 5 Договору) = 39 050 доларів США. В еквіваленті на гривні станом на 09.09.2020 року (курс НБУ 27,80 грн.) становить 1 085 590 грн. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за договором позики грошей, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Ст. 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст.ст. 549, 551 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням наведеного, оскільки відповідач [PERSON] , в порушення вимог закону та умов договору, свої зобов`язання за договором позики грошей не виконала, боргу не повернула, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь боргу у сумі 39 050 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 09 вересня 2020 року становить 1 085 590 грн., підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно із ст.ст.141, 142 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. При цьому у зв`язку із визнанням відповідачем позову та звільненням позивача від сплати судового збору, з відповідача в користь держави слід стягнути 50 відсотків судового збору згідно ставки, встановленої Законом України "Про судовий збір" на дату подання позову (10 399,01 грн.*0,50=5 199,50 грн.). На підставі ст.ст. 526, 530, 610, 629, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved