Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

[PERSON] виклад позиції позивача та відповідача. 1. 10 липня 2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), третя особа - Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Кременецької міської ради, з вимогою про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. 2. Позовні вимоги обгрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 грудня 2013 розірвано. Від шлюбу у подружжя народилася дочка [PERSON], [INFO]. Згідно виконавчого листа Кременецького районного суду Тернопільської області від 29.12.2014 року з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1000 грн. Позивач вважає, що відповідач, батько дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо виховання дочки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, не здійснює медичного догляду, не спілкується з дитиною, не створює умов для отримання донькою освіти. Позивач вважає, що таке нехтування зі сторони відповідача батьківськими обов'язками є неприпустим, а тому просить позов задоволити та позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки - [PERSON]. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3.Ухвалою суду від 18 липня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 20.08.2018 року, за неявкою сторін відкладено 12.09.2018 року. 4 Ухвалою суду від 12.09.2018 року справу було призначено до судового розгляду на 10.10.2018 року, у зв'язку з неотриманням судової повістки відповідачем відкладено на 05.11.2018 року. 5. В судове засідання позивач, третя особа, не з'явилися, однак представили письмові заяви про повне підтримання позовних вимог та слухання справи у їх відсутність. 6. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, зокрема шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Шумського районного суду, заперечень проти позову суду не представив. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 7. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 8. Неповнолітня [PERSON] народилася [INFO] року в м. Кременець, Тернопільської області і в графі "Батьки" у свідоцтві про її народження серії [NUMBER], виданого 21.11.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є її батьками. 9. Із рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 23.12.2013 року, №601/2898/13-ц вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу присвоєно прізвище «[PERSON]». 10. Згідно виконавчого листа Кременецького районного суду Тернопільської області від 29.12.2014 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання дочки у розмірі 1000 грн., починаючи з 19.08.2014 року і до повноліття дитини. 11.Рішенням виконавчого комітету Кременецької міської ради №1035 від 03 квітня 2018 року «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]» затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно своєї малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. 12. Із розрахунку заборгованості від 21.05.2018 року, виданого Шумським районним відділом державної виконавчої служби, вбачається, що за відповідачем, згідно виконавчого листа №601/1782/14ц від 29.12.2014 року про стягнення аліментів, станом на 01.05.2018 року заборгованість по аліментах становить 32244,59 грн. 13. Із листа Служби у справах дітей Кременецької державної адміністрації №326/02-29 від 22.05.2018 року вбачається, що відповідач [PERSON] не звертався до служби з приводу вчинення йому перешкод у побаченні із дочкою [PERSON] і комісією з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації не розглядалося питання щодо визначення йому способів участі у спілкуванні та вихованні дитини. 14. Відповідно до акту депутатського обстеження домоволодіння від 23.05.2018 року за адресою [ADDRESS] [PERSON], вбачається, що батько дитини [PERSON] протягом чотирьох років не бере участі у вихованні дитини, не провідує її, не допомагає матеріально, не сплачує аліменти на утримання. 15. Із листа Служби у справах дітей Кременецької міської ради №158/01-249 від 23.05.2018 року вбачається, що відповідач [PERSON] не звертався до служби з приводу вчинення йому перешкод у побаченні із дочкою [PERSON] і до органу опіки та піклування Кременецької міської ради із заявою про визначення йому способів участі у спілкуванні та вихованні дитини теж не звертався. 16. Відповідно до інформації Кременецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. №1 ім. Галини Гордасевич вбачається, що батько учениці 6-А класу [PERSON] жодного разу не був на батьківських зборах, в період з 2012 по 2017 р., не звертався до класного керівника по питаннях навчання дитини. ІV. Оцінка Суду. 17. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А, статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 18. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для позбавлення батьківських прав. 19. Відповідно до вимог ст.154 Сімейного кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини. 20. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164, 165 Сімейного Кодексу України за зверненням до суду з позовом органу опіки і піклування мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. 21. Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. 22. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. 23. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. 24. Пленум Верховного Суду України в Постанові №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав», наголошує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. 25. Згідно із вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. 26. Відповідно до вимог ст.157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. 27. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. 28. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 29. Відповідно до положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-XII, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. 30. В силу вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. 31. Згідно ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. 32. Так, відповідачу, як батькові неповнолітньої дитини в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК України). 33. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. 34. На підставі вищесказаного, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги підлягають до задоволення, оскільки зібраними доказами встановлено, що відповідач, як батько своєї дитини дочки [PERSON], не займається її вихованням, тим самим не виконує свій обов'язок, передбачений ст. 150 СК України, а тому він повинен бути позбавлений батьківських прав відносно дитини. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 35. Позивачем при подачі позову було сплачено 704 грн. 80 коп. судового збору, які просить стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved