Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

24 квітня 2018 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] та уточнивши позовні вимоги просив суд позбавити її батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, а також передати малолітніх [PERSON] та [PERSON] органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпрі ради для подальшого влаштування. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на обліку в управлінні - службі у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради з 25.04.2017 перебувають малолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], як діти з сім'ї, яка опинилася в складних життєвих обставинах, через неналежне виконання матір'ю батьківських обов'язків. Відповідач являється матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] не працює, веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не займається вихованням та навчанням дітей, байдуже ставиться до їх розвитку, не контролює поведінку, не піклується про здоров'я, залишає дітей без нагляду на кілька днів. Відповідач отримує державну допомогу на дітей, яку використовує не за призначенням, інших доходів у сім'ї не має. В квартирі, де мешкає сім'я, [PERSON] не створено належних умов для життя, навчання та розвитку дітей, діти забезпечені найнеобхіднішими речами, санітарно - побутові умови незадовільні. Відповідно до інформації Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області відповідач неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Працівниками управління - служби у справах дітей районної у місті ради з [PERSON] проводилась профілактична робота щодо належного виконання батьківських обов'язків відносно дітей, надавались настанови та рекомендації щодо поліпшення умов проживання та зміни способу свого життя, проте на сьогоднішній день ситуація не покращилась, [PERSON] рекомендації не виконала, бродяжить, не працює, зловживає алкоголем, залишає дітей без нагляду, що і стало причиною для звернення до суду з зазначеним позовом. Представник позивача органу опіки та піклування виконавчого комітету Самарської районної у м. Дніпрі ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання, відзив на позовну заяву не надала та про причини неявки суд не повідомила. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Самарської районної у м. Дніпрі ради в судовому засіданні з позовом погодилась та не заперечувала щодо його задоволення. Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази по справі надавши їм оцінку в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], згідно копій свідоцтв про народження, являється [PERSON] (а.с.7-8). З характеристик сім'ї, наданих Комунальним закладом освіти «Середня загальноосвітня школа № 98» Дніпровської міської ради вбачається, що [PERSON] не відвідує батьківські збори, не спілкується з класними керівниками, не цікавиться навчанням дітей та не контролює їх поведінку. На контакт з адміністрацією школи не йде, на телефонні дзвінки не відповідає. Мати не виконує своїх обов'язків щодо виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Сім'ю не можна вважати соціально - стійко, психологічний стан напружений (а.с.11, 16, 24, 30). В актах обстеження умов проживання дітей [PERSON] та [PERSON] за адресою в [ADDRESS] зазначено, що умови проживання потребують поліпшення, відсутні шпалери, але в кімнатах чисто, діти мають окремі спальні місця, білизну, одг та взуття. Мати [PERSON] не працює, належної уваги дітям не приділяє (а.с.14), була відсутня вдома протягом 9 днів (а.с.20), на момент перевірки матері [PERSON] вдома не було (а.с.21). З інформації наданої КЗ «Дніпровський центр первинної медико - санітарної допомоги №10» вбачається, що з [PERSON] та [PERSON] до лікаря з приводу захворювань звертається бабуся, призначення лікаря не завжди виконуються, діти на «Д» обліку не знаходяться (а.с.13, 27). Відповідно до інформації з листів Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 05.04.2018 та Державної служби України з надзвичайних ситуацій Дніпровського міського управління ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області від 04.04.2018 в житловому будинку за адресою [ADDRESS], 25 березня 2018 року близько 17 години відбулась пожежа. В результаті пожежі знищено матрац на площі 5 м.кв. На момент прибуття пожежно - рятувальних підрозділів двері в квартирі були вже відкриті та діти перебували на вулиці (а.с.22-23). Згідно листа Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 28.03.2018, відносно [PERSON] складались протоколи про адміністративні правопорушення за ч.ч. 1, 2 ст. 184 КУпАП від 18.10.2017 року, 06.12.2017 року та 10.02.2018 року (а.с.26). В своїх поясненнях від 23 квітня 2018 року [PERSON] пояснила, що [PERSON] відвідує школу №98. [PERSON] проживає у її мами, школу не відвідує. З 25.03.2018 по 22.04.2018 вона проживала у знайомої в Чаплях. Інформацію про дітей знала лише через знайомих (а.с.54). Органом опіки та піклування виконкому Самарської районної у м. Дніпрі ради складно висновок № 2-17/650 від 20 квітня 2018 року, згідно якого визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.35-37). За змістом ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обов'язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов'язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно п. 16 Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Сукупний аналіз наданих представником позивача доказів та встановлених в судовому засіданні обставин справи свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей з огляду на те, що мати не піклується про фізичний стан, здоров'я та духовний розвиток дітей, не цікавиться їх відвідуванням та успіхами у навчальних закладах. З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати дітей та матеріально забезпечувати їх, а тому виходячи з засад моралі, розумності та справедливості при вирішенні судових спорів, ураховуючи виключно інтереси дітей, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дітей. Вирішуючи питання щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON], суд доходить висновку про обґрунтованість зазначених позовних вимог виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язків щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved