Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

[PERSON] 14 серпня 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує внесенням змін Законом України від 17.05.2017 року до Сімейного кодексу України, зокрема в частині мінімального розміру аліментів, який має бути не меншим, ніж як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судове засідання позивач не зявилася, в заяві до суду підтримали позов та просили його задовольнити, а справу слухати у її відсутності. Відповідач в заяві до суду визнав позов частково, зазначив, що він є інвалідом 2 групи, погодився сплачувати аліменти в розмірі не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, справу просив розглядати без його участі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проводиться за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] І-БП № 079051, виданим виконкомом Рогинської сільської ради Роменського району Сумської області 08.10.2003 року її батьком записаний [PERSON], а матірю [PERSON] (нині - [PERSON]) [PERSON] (а.с. 6). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2007 року з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO] стягуються аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 31 січня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7) 19 лютого 2007 року позивачу Роменським міськрайонним судом був виданий виконавчий лист для примусового виконання вищевказаного рішення суду (а.с. 7). Згідно повідомлення Роменського МВ ДВС ГТУЮ у Сумській області від 05.07.2017 року позивачу розяснено, що державний виконавець не може в силу своїх повноважень самостійно збільшувати мінімальний розмір виплат за періодичними платежами по уже винесеним судовим рішенням, такі питання вирішуються виключно в судовому порядку (а.с. 8). Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.\~\~ \~\~Так, згідно ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182\~\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.\~\~ Враховуючи викладене, мінімальний розмір аліментів, які позивач одержує на утримання дочки за рішенням суду на сьогоднішній день не відповідає вимогам закону. \~\~Визначаючи розмір аліментів, який не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд бере до уваги, що з [PERSON] і на даний час за рішенням суду від 19.02.2007 року стягуються на утримання дочки аліменти в розмірі ? частки від доходу, але згідно цього рішення зазначено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму на дитину, що не узгоджується з вимогами Закону; хоча відповідач є безробітнім та має другу групу інвалідності, він не звільняється від обовязку утримувати дитину і обов'язок по утриманню дітей є рівною мірою обов'язком як батька, так і матері, а отже з метою забезпечення інтересів дитини та захисту її права на утримання батьками, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, змінивши розмір аліментів та стягнувши з відповідача аліменти в розмірі ? частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того судом враховано положення Зaкoну України "Про Державний бюджет нa 2018 рік", яким встановлений прожитковий мінімум для дітей вікoм від 6 до 18 років, з 01 січня 2018 року 1860 гривень, з 01 липня 2018 року 1944 гривні, з 01 грудня 2018 року 2027 гривень. Згідно п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідач звільняється від сплати судового збору на користь держави.

Outcome: approved