Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

20.02.2017р. [PERSON] звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 600грн. щомісяця, вказуючи, що вони з відповідачем перебували в шлюбі з 22.11.1997р., який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 526, який, на даний час, розірвано на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області. Під час спільного проживання у них народилося двоє синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] на даний час є повнолітнім, а [PERSON] проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Зазначає, що відповідач постійно змінює місце роботи, офіційно не оформлений, має мінливий дохід, проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча повинен надавати. Позивач в судове засідання надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позов визнав в повному обсязі та просив слухати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 22.11.1997 року, між позивачем та відповідачем, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 526, який, було розірвано, на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, від 23.09.2015 року.(а.с.3-4) Відповідно до копії свідоцтва про народження, під час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO].(а.с.5) Згідно довідки № 359 від 17.02.2017 року, наданої Комунальним підприємством «Затишок», [PERSON] проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS].(а.с.6). Відповідач проживає окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи вище викладене, те, що відповідач офіційно не працює, отже регулярного постійного заробітку не має, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 640 грн. в дохід держави.

Outcome: approved