Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

16 червня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про виключення відомостей про нього як про батька з актового запису про народження дитини в якому зазначив, що 26 вересня 2007 року вони з відповідачкою уклали шлюб у відділі РАЦС по м. Костянтинівці Донецької області, актовий запис № 385. 17 лютого 2016 року їх шлюб розірвано згідно рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області. Фактично їх шлюбно-сімейні стосунки та спільне проживання припинилися з 03 березня 2010 року. На початку червня 2016 року він випадково від спільних знайомих з відповідачкою дізнався про вона 04 травня 2016 року у станиці Виселки Виселковського району Краснодарського краю, РФ, народила дитину сина [PERSON], у свідоцтві про народження якої його було записано в якості батька дитини без його згоди. Оскільки він не є біологічним батьком дитини, просив виключити з актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO], відомості про нього, як батька. В судове засіданні позивач не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги (а.с. 25). Відповідачка в судове засідання не з*явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі, оскільки позивач у справі дійсно не являється батьком її дитини [PERSON], [INFO]; відносини з позивачем вона припинила ще у 2010 році та відомості про нього як батька дитини внесла до свідоцтва про народження без відома позивача (а.с. 23). На підтвердження своїх доводів надала суду фотознімки виписки з дитиною із пологового будинку, де був відсутній позивач у справі (а.с. 24). З*ясувавши позицію сторін у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі з 26 вересня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 лютого 2016 року, що набрало законної сили 13 березня 2016 року (а.с. 9, 29). Згідно змісту даного рішення суду, сторони у справі 03 березня 2010 року припинили спільне проживання у зв*язку із сварками (а.с. 9, 29), що в силу вимог ст. 61 ЦПК України є обставиною, встановленою судовим рішенням справі, що набрало законної сили, та не підлягає доказуванню при розгляді даної цивільної справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлені ці обставини. 04 травня 2016 року народилась дитина - [PERSON], матір*ю якої в свідоцтві про народження серія V-АГ № 653007 (а.с. 10), актовому записі про народження № 280 від 07 травня 2016 року (а.с. 11), вказана [PERSON], [INFO] у м. Черкаси, громадянка України, зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 7-8); батьком [PERSON], [INFO] у м. Шостка Сумської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 4-6). Судом оглянуто додані відповідачкою до своєї заяви про визнання позовних вимог фотознімки, на яких вона зображена при виписці з новонародженою дитиною із пологового будинку, де позивач у справі відсутній (а.с. 24). Відповідно до ч.1, 2 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Частиною 1 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п.24 його постанови "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року N 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що визнання відповідачкою позову не суперечить нормам діючого законодавства та не порушує її права та права третіх осіб, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки встановлено, що між позивачем та відповідачкою дійсно існують правовідносини з приводу батьківства відносно дитини [PERSON], [INFO], та позивач оспорює своє батьківство відносно цієї дитини, а відповідачка повністю і добровільно визнає той факт, що позивач [PERSON] біологічним батьком її дитини не являється. На підставі ст.ст. 122, 136 СК України,

Outcome: approved