Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягненя 137640 грн. Заявлена позовна вимога мотивована тим, що [PERSON] не виконала взяті на себе по договору позики зобовязання а саме: своєчасно не повернула одержані по договору позики грошові кошти в сумі 15000 грн. На цій підставі позивач просив стягнути борг по договору позику у вказаній сумі, а також один процент прострочки невиплати за кожний календарний день 121650 грн. ( сто двадцять одна тисяча шістсот п'ятдесят гривень ), інфляційні витрати - 990 грн. ( дев'ятсот девяносто гривень ) всього - 137640 грн.( Сто тридцять сім тисяч шістсот сорок гривень ). В суді позивач позовні вимоги підтримав, пояснивши, що 10.10. 2011 року між ним та відповідачкою було укладено договори позики, відповідно до якого він позичив відповідачці 15000 грн. Зазначені кошти в рахунок позики грошей відповідачка [PERSON] по її проханню запропонувала надати позивачу, позикодавцю, в оренду 1/2 (одну другу) від земельної ділянки площею 34075 га, яка належить на правах власності відповідачці. Між позивачем та відповідачкою заключено договір «Договір позики та договір про наміри». В договорі вказано, що відповідачка на протязі десяти діб після заключения договору зобов'язана надати позивачу відповідні документи - доручення, завірені нотаріально, щоб він мав право господарювати на земельній ділянці, надавати земельну ділянку в оренду, отримувати орендну плату і інші дії, вказані в договорі. Земельна ділянка (пай) знаходиться на території Зорянської сільської ради Ружинського району Житомирської області, що засвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 078815. Однак у встановлений строк відповідачка кошти не повернула, а тому позивач звернувся до суду про стягнення боргу. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала пояснивши, що кошти у позивача отримувала відповідно до договору позики від 1010.2011 року, - що вона розуміла свої дії, психологічного чи фізичного тиску з боку [PERSON] не було. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. З договору позики, який перебував у [PERSON], вбачається, що [PERSON] 10.10. 2011 року одержала від позивача грошові кошти в сумі 15000 грн В договорі вказується в разі скоєння злочину шахрайства по відношенню до позикодавця чи іншого невиконання цих договорів, позичальник зобов'язаний сплатити позикодавцю один процент пені від суми, отриманої за кожен день прострочки, починаючи з дня отримання грошей в борг від позикодавця і інші нарахування згідно законодавства України. Відповідачка [PERSON] роками отримує орендну плату і не надає [PERSON] - відповідних документів згідно заключного договору, відмовляється від всякого спілкування зі ним, в тому числі отримувати рекомендовані листи від нього. Відповідачка працює, користується коштами позивача [PERSON], борг роками не повертає, не звертаючи на його усні і письмові попередження. Оскільки, правовідносини між сторонами виникли в 2011 році, однак тривають і на даний час, суд застосовує до них положення викладені в Цивільному Кодексі України в редакції 2004 року. Основна сума боргу становить по договору позики 15000 грн. ( п'ятнадцять тисяч гривень ); один процент прострочки невиплати за кожний календарний день 121650 грн. ( сто двадцять одна тисяча шістсот п'ятдесят гривень ), інфляційні витрати - 990 грн. ( дев'ятсот девяносто гривень ) всього - 137640 грн.( Сто тридцять сім тисяч шістсот сорок гривень ). Згідно ст. 526 ЦП України зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно умов, вказаних в договорі. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що просрочив виконання зобов'язання, якщо він не виконав термін, зазначений в договорі. Боржник, який не виконує договірних обіцянок або прострочив виконання зобов'язання відповідає перед позикодавцем за заподіяні збитки, за неможливість виконання, яка наступила після прострочки платежу. Крім цього згідно ст. 692 п.3 ЦК України в разі невиконання просрочення повернення грошей позивач вправі вимагати сплати процентів за користуванням чужими грішми. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування грішми (чужими грошовими коштами) відповідач, він же боржник, зобовязанмй сплачувати проценти, розмір процентів встановлюється розпискою, договором або іншим актом цивільного законодавства України, проценти за користування коштами є плата за користування чужими грішми. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей". Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором". Згідно з ч. 2. ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказуванню, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказуванню. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки стягуються судові витрати. З вищенаведених підстав позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 137640 грн., підлягає задоволенню.

Outcome: approved