Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом,в якому зазначив, що відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 03.11.2011 року, укладеного між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Після придбання даної квартири, позивачу стало відомо, що в даній квартирі, без будь-яких на те правових підстав, зареєстровані сторонні особи. 22.06.2013 року [PERSON] звернувся до Житлово-будівельного кооперативу «Електрон-1», який знаходиться за адресою: [ADDRESS], з проханням надати довідку про кількість зареєстрованих осіб у даній квартирі. Цього ж дня головою ЖБК «Електрон-1» [PERSON] було надано довідку за №1/64, відповідно до якої у квартирі [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON],, [INFO], [PERSON], [INFO]. Як було з'ясовано, вказана родина [PERSON] раніше проживала у вищевказаній квартирі, але за Договором купівлі-продажу квартири від 30.03.2009 року, дане нерухоме майно було придбано спочатку [PERSON], у якого в подальшому цю квартиру придбав [PERSON]. На момент укладання Договору купівлі-продажу квартири від 03.11.2011 року, у придбаній квартирі ніхто не проживав, та у подальшому відповідачі ніколи у ній не знаходились. З цього слідує, що відповідачі понад двох років в квартирі, що належить на праві власності [PERSON], не мешкають. Будь-яких усних чи письмових домовленостей між [PERSON] та відповідачами стосовно їх реєстрації у його квартирі не існує. Жоден із вказаних відповідачів не являється ані членом сім'ї позивача, ані його родичем. Такі дії відповідачів порушують права позивача як власника вказаної квартири. Перебування відповідачів на обліку в належному [PERSON] житлі, створює для нього перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб, в зв'язку з чим і виникла підстава у заявлені даного позову. Позивач просить суд усунути перешкоди з боку [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] у користуванні [PERSON] квартирою [ADDRESS] шляхом позбавлення [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS] і зняття з реєстраційного обліку. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідачі у судове засідання не з»явились, хоча належним чином були сповіщені про судове засідання, про що свідчать поштові повідомлення про направлення повісток за місцем реєстрації відповідачів, також представником позивача робилось оголошення у пресі з приводу судового засідання. Причина неявки суду не відома, з заявами, які б перешкоджали розгляду справи, відповідачі до суду не звернулись, заперечень на позов не надали. Представник третьої особи не заперечує проти позову і просить суд слухати справу у його відсутності. На підставі викладеного, з урахуванням матеріалів справи, зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, свідка [PERSON], ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 03.11.2011 року, укладеного між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, що посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за № 2201, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу квартири від 03.11.2011 року зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 04.11.2011 року, про що було видано витяг про державну реєстрацію прав за №31918157 від 04.11.2011 року. Після придбання даної квартири, позивачу стало відомо, що в даній квартирі, без будь-яких на те правових підстав, зареєстровані сторонні особи. 22.06.2013 року [PERSON] звернувся до Житлово-будівельного кооперативу «Електрон-1», який знаходиться за адресою: [ADDRESS], з проханням надати довідку про кількість зареєстрованих осіб у даній квартирі. Цього ж дня головою ЖБК «Електрон-1» [PERSON] було надано довідку за №1/64, відповідно до якої у квартирі [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON],, [INFO], [PERSON], [INFO]. Як було з'ясовано, вказана родина [PERSON] раніше проживала у вищевказаній квартирі, але за Договором купівлі-продажу квартири від 30.03.2009 року, дане нерухоме майно було придбано спочатку [PERSON], у якого в подальшому цю квартиру придбав [PERSON]. На момент укладання Договору купівлі-продажу квартири від 03.11.2011 року, у придбаній квартирі ніхто не проживав, та у подальшому відповідачі ніколи у ній не знаходились. З цього слідує, що відповідачі понад двох років в квартирі, що належить на праві власності [PERSON], не мешкають. Будь-яких усних чи письмових домовленостей між [PERSON] та відповідачами стосовно їх реєстрації у його квартирі не існує. Жоден із вказаних відповідачів не являється ані членом сім'ї позивача, ані його родичем. Такі дії відповідачів порушують права позивача як власника вказаної квартири. Перебування відповідачів на обліку в належному [PERSON] житлі створює для нього перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України : «Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.» Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України: «Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.» Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.386 ЦК України: «Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.» Відповідно до ст.391 ЦК України: «Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.» Відповідно до абзацу п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами: «При розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Наприклад, правила Цивільного кодексу про строки давності застосовуються в позовах про визнання недійсним договору найму жилого приміщення і виселення в зв'язку з цим; правила ст.48 Закону України "Про власність" - при розгляді вимог наймача про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням.» Відповідно до ч.ч.1 ст.150, 155 Житлового кодексу України: «Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.» За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-4: «Зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою: 4) оголошення фізичної особи померлою.» Зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, і положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Тобто, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одночасно одну із таких вимог:1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. З огляду на це вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71,72,116,156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Свідок [PERSON] пояснив, що спірну квартиру він у купив у відповідачів, які в подальшому у спірній квартирі перестали проживати, але з реєстраційного обліку не знялися. Він прохав їх це зробити, вони ігнорували його прохання. Позов обґрунтований, доказаний, вимоги законні, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved