Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Геройське дослідно-промислове підприємство», про стягнення середнього заробітку, посилаючись на те, що він був прийнятий на роботу на посаду директора ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» за контрактом, укладеним з Міністерством аграрної політики та продовольства України. Наказом №135-п від 01.09.2014 року його увільнено від виконання обов'язків в.о. директора підприємства. Рішенням суду від 05.11.2014 року, яке набрало чинності, скасовано наказ Міністерства від 01.09.2014 року та [PERSON] поновлено на роботі в ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» виконуючим обов'язки директора. До теперішнього часу [PERSON] рішення не виконане. Питання виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу не вирішувалось. З посиланням на ст. 235 КЗпП України позивач просив задовольнити позов. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги, викладені у позовній заяві, наполягали на їх задоволенні, з підстав, викладених у позові. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач свого представника у судове засідання не направив, про причини неяки не повідомив. Представник третьої особи до суду не з'явився, просив про зупинення розгляду справи до вирішення Вищим спеціалізованим судом України касаційної скарги на рішення суду про поновлення на роботі позивача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працював на посаді директора державного підприємства «Геройське дослідно-промислове підприємство» з червня 2007 року. Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 135-п від 01.09.2014 року позивача було увільнено від виконання обов'язків директора державного підприємства «Геройське дослідно-промислове підприємство». Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 05.11.2014 року скасовано наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 01.09.2014 року № 135-п про увільнення [PERSON] від виконання обов'язків директора Державного підприємства «Геройське дослідно-промислове підприємство»; поновлено [PERSON] на роботі в Державному підприємстві «Геройське дослідно-промислове підприємство» виконуючим обов'язки директора з 01.09.2014 року. Рішення не скасоване та набрало законної сили. До теперішнього часу рішення не виконане. На підставі ст. 235 КЗпП України підлягає стягненню середній заробіток за весь час вимушеного прогул, починаючи з 01.09.2014 року по день вирішення спору судом - 04.03.2015 року. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" N 100 від 08 лютого 1995 року середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана ця виплата. Нарахування заробітної плати за час вимушеного прогулу провадиться шляхом множення середньоденного заробітку на кількість робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на кількість робочих днів. Розраховуючи суму середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу, суд виходить з середньої заробітної плати [PERSON] за два повних місяця перед звільненням (липень 2014 року - 6925,50 гривень та серпень 2014 року - 6925,50 гривень). Середньоденна заробітна плата позивача складає 322,12 гривень ( 43 робочих днів = 322,12). За період з 01.09.2014 року по день вирішення спору судом - 04.03.2015 року (131 робочих днів) з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню середня заробітна плата за час вимушеного прогулу в розмірі 42197, 72 гривень. Відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до частини 3 статті 88, пункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухваленні рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved