Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

22.01.2014 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 29.08.2007 року виконавчим комітетом Сімферопольської міської ради, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] В квартирі зареєстровано місце проживання колишньої дружини їхнього сина [PERSON], [INFO]. Проте, [PERSON] в спірній квартирі фактично проживала невеликий проміжок часу, ще до розлучення з їх сином, яке зареєстровано 15.08.2011 року, змінила місце проживання, комунальні платежі не сплачувала, не приймала участі в утриманні квартири, вселитися не намагалась, жодних вимог на квартиру не заявляла. На теперішній час відповідачка [PERSON] виїхала до Російської Федерації на роботу. Для здійснення різноманітних правочинів з квартирою, для забезпечення власних потреб часто потрібна згода усіх зареєстрованих в квартирі осіб, а збирання документів, підтверджуючих, що [PERSON] не мешкає у квартирі, становить труднощі та потребує докладання додаткових зусиль. Реєстрація [PERSON] в квартирі перешкоджає власникам у розпорядженні даним майном на власний розсуд, вимагає сплати додаткових комунальних платежів та суттєво обмежує їх законні права. Жодних домовленостей між ними та [PERSON] з приводу збереження за відповідачкою права користування квартирою не існує. Немає також поважних причин відсутності [PERSON] у квартирі вже більше трьох років. На підставі викладеного, позивачі просять визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] та позивачка [PERSON] підтримали заявлені вимоги. Відповідачка до суду не з'явилась, повідомлена належним чином відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому порядку. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, з'ясувавши фактичні обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] в рівних частках, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 29.08.2007 року ( а.с.7). Згідно з копією довідки КП ЖЕО Київського району м.Сімферополя від 20.01.2014 року у вказаній квартирі зареєстровані її власники [PERSON] та [PERSON], члени їх сім'ї: син [PERSON], дружина сина [PERSON] ( а.с.5). За твердженням позивачів, відповідачка [PERSON] в квартирі не проживає з 2011 року, її майна в квартирі немає, місце її перебування не відомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачів, проживає у квартирі [ADDRESS] з 1998 року, добре знає сім'ю [PERSON]. З відповідачкою [PERSON] не знайома, бачила її декілька разів, але останній час, десь три роки, не бачить. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачів, проживає у квартирі [ADDRESS]. В квартирі [PERSON] та [PERSON] буває, але інших осіб крім позивачів там не бачила. За результатом перевірки, проведеної працівниками Київського РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим, встановлено, що [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], за вказаною адресою не проживає, так як знаходиться за межами України. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником або законом. Суду не надано доказів про те, що між сторонами була досягнута домовленість щодо збереження за [PERSON] права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.6 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що реєстрація відповідачки у спірній квартирі перешкоджає позивачам у здійсненні права користування та розпорядження власністю на свій розсуд, а тому порушене право підлягає захисту відповідно до вимог ст.ст.386, 391 ЦК України. На підставі ст.ст. 317, 321, 386, 391, 405 ЦК України, 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

Outcome: approved