Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

19 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з цією позовною заявою, в якій просить встановити, що заповіт, складений 6 серпня 2004 року у Стінянській сільській раді [PERSON], належить [PERSON], яка померла [INFO] року в с.Стіна Томашпільського району Вінницької області, встановити, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 4 квітня 2006 року Томашпільською РДА на ім'я [PERSON], належить [PERSON], яка померла [INFO] року в с.Стіна Томашпільського району Вінницької області, визнати за ним- [PERSON] право власності в порядку успадкування за заповітом на спадкове майно, що залишилося після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року в с.Стіна Томашпільського району Вінницької області, що складається із земельної ділянки площею 1,4200 га, яка знаходиться на території Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, цільове призначення-для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий Томашпільською РДА 4 квітня 2006 року). Дана позовна заява обгрунтовала наступним. [INFO] року в с.Стіна Томашпільського району Вінницької області померла мати позивача [PERSON]. Після смерті матері залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 1,4200 га, що знаходиться на території Стінянської сільської ради (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий Томашпільською РДА 4 квітня 2006 року). Позивач являється єдиним спадкоємцем майна своєї матері за заповітом, який вона склала у сільській раді за життя. Дані відомості підтверджуються і довідкою Стінянської сільської ради, яка додається. [PERSON] вказує, що ним, як єдиним спадкоємцем, було подано до державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини з метою видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно матері, однак нотаріусом йому було відмовлено через пропущений шестимісячний термін звернення до нотаріальної контори та через розбіжності прізвища у оригіналі правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Позивач вимушений звернутися до суду з даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності його матері правовстановлюючих документів-заповіту та державного акту, оскільки прізвище, що зазначене в документах, не збігається з прізвищем, зазначеним у свідоцтві про смерть. Метою встановлення заявленого факту є реалізація ним права на спадщину. В даний час [PERSON] не може ніяким іншим способом, ніж через суд, встановити належність його матері заповіту та державного акту. Даний факт підтверджується довідкою сільської ради про те, що [PERSON] та [PERSON] -одна і та ж особа, а також це можуть підтвердити і свідки в судовому засіданні. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача судове засідання не з'явився, однак сільський голова Стінянської сільської ради Заяць І.І. подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності їхнього представника, не заперечує проти задоволення заяви. Свідок [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак надіслала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності в зв'язку зі станом здоров'я та похилим віком. Пояснює, що є сусідкою [PERSON], тому їй достовірно відомо, що [PERSON] була його матір'ю. Свідок [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності в зв'язку зі станом здоров'я та похилим віком. Пояснює, що є сусідом [PERSON], тому добре знає, що [PERSON] була його матір'ю. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України. Суд, розглянувши заяви позивача, голови сільської ради, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженні або паспорті (свідоцтві про смерть). Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Метою встановлення заявлених фактів є реалізація позивачем права успадкувати майно своєї матері. Судом встановлено, що [INFO] року в смт Томашпіль Томашпільського району Вінницької області народився [PERSON]. У свідоцтві про його народження батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки відділу РАЦС № 142-67 від 25 березня 2008 року, 12 листопада 1952 року у виконкомі Стінянської сільської ради Томашпільського району вінницької області зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 15 від 12 листопада 1952 року. Прізвища після реєстрації шлюбу-[PERSON] (а.с.18). Як вбачається із копії свідоцтва про усиновлення від 13 листопада 1959 року, [PERSON] та [PERSON] усиновлено [PERSON], [INFO] та привласнено йому прізвище [PERSON] (а.с.19). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 7 липня 2006 року, [INFO] року в с.Стіна Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки Стінянської сільської ради № 529 від 19 вересня 2016 року, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, що складається із земельної частки (паю) розміром 1,4200 га, що знаходиться на території Стінянської сільської ради. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом залишився син [PERSON], який спадщину на протязі шести місяців прийняв. Інших спадкоємців не має (а.с.11). Як вбачається із заповіту від 6 серпня 2004 року, [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла синові [PERSON] (а.с.8). Як вбачається із копії державного акту серії [NUMBER], виданий Томашпільською РДА 4 квітня 2006 року Томашпільською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Томашпільської районної державної адміністрації від 14 липня 2005 року № 252, [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 1,4200 га, що розташована на території Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, цільове призначення-для ведення особистого селянського господарства (а.с.9). Як вбачається із довідки сільського голови Стінянської сільської ради № 574 від 19 вересня 2016 року, [PERSON] і [PERSON]-одна і та ж особа-мати [PERSON] (а.с.10). Оскільки судом встановлено та підтверджено матеріалами справи та показаннями свідків, що [PERSON] і [PERSON]-одна і та ж особа-мати [PERSON], факти належності правовстановлюючих документів матері позивача має для самого позивача юридичне значення і впливає на можливість належним чином оформлення спадкового майна, тому дані вимоги підлягають задоволенню. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] року в день смерті спадкодавця [PERSON] В цей час діяв ЦК України (2003 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину. Як вбачається із відповіді державного нотаріуса на заяву [PERSON], останньому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів та через розбіжності у прізвищі спадкодавця (а.с. 14). Згідно вищезазначеного, вбачається висновок про те, що [PERSON] прийняв спадщину, однак не отримав свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця, а також через розбіжності у написанні прізвища матері. Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Як вбачається із відповіді державного нотаріуса на запит суду, спадкова справа після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, не заведена (а.с.16). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясовування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] єдиний спадкоємець за заповітом на спадкове майно своєї матері [PERSON], який спадщину прийняв, однак не отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та через розбіжності у написанні прізвища своєї матері. Тобто позивач набув права та обов'язки спадкодавця, тобто спадщина після смерті його матері належить йому, а неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належне спадкодавцю майно, не може бути перешкодою у набутті права власності на таке спадкове майно. Враховуючи наведене, а також те, що відповідачем визнано позовні вимоги [PERSON], визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовна заява [PERSON] підлягає до задоволення. На підставі викладеного, статтями 1216-1218, ч. 1 ст. 1220, ст. 1221, ч. 1 ст. 1222, ч. 1, 2 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, статтями 15, 57-62, 64, 174, 208, 209, 212-215, 218, 256, 294 ЦПК України, суд-

Outcome: approved