Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

17.06.2015 року Публічне акціонерне товариство "Державний Ощадний банк України", в особі територіального відокремленого безбалансового відділення № 10014/0187 філії - Миколаївського Обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 03.04.2008 року між ВАТ „Державний Ощадний банк України( в подальшому юридична особа змінила назву), в особі заступника керуючого філією міським відділенням № 8351 [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 91-А, за яким позивач надав позичальнику кредит на споживчі потреби в сумі 65340 гривень під 16 % річних, строком до 02.04.2015 року. З метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, був укладений договір поруки № 91-А від 09.07.2009 року між позивачем, відповідачем [PERSON] та [PERSON] Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 04.12.2013 року з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь банку було стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 03.12.2013 року, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом 3608,57 грн., простроченої заборгованості по процентам 432,90 грн., пені 19387,39 грн., залишку процентів 357,49 грн., в загальній сумі 26597,88 грн. Посилаючись на ту обставину, що після набранням рішенням законної сили та поетапного виконання рішення суду відповідач погасив стягнуту за рішенням суду заборгованість в повному обсязі лише 08.12.2014 року, позивач просить стягнути з відповідача нараховані проценти та нараховану пеню на прострочену заборгованість по основному боргу та процентам за період з 02.12.2013 року по 08.12.2014 року у загальній сумі 2855,42 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, судом належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе, згідно ст. 224 ч.1 ЦПК України ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Оцінивши та дослідивши письмові докази по даній цивільній справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, 03.04.2018 року був укладений кредитний договір № 91-А відповідно до якого ВАТ «Державний Ощадний банк України» надав відповідачу [PERSON] кредит на споживчі потреби в сумі 65340 гривень, з строком до 02.04.2015 року, з виплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16 % річних. на умовах визначених п.1.6 цього договору. Крім того, умовами даного договору п.п. 1.5.1.3, п.п.5.2 було передбачено нарахування процентів на фактичний залишок заборгованості по кредиту, починаючи з дня видачі кредиту, до закінчення строку, вказаного п. 1.2 Договору та пені в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (а.с.5-7 ). Відповідно до змін до статуту, відбулася зміна найменування юридичної адреси з Відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» на Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України». Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.12.2013 року позовні вимоги ВАТ«Державний ощадний банк України до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. З відповідачів було стягнуто в солідарному порядку заборгованість у розмірі 26597 грн. 88 коп. грн. та судові витрати( а.с. 17-18). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.\~\~ Зобов'язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).\~\~ Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання перестає діяти в разі його припинення на підставах, передбачених договором або законом, зокрема зазначених у статтях 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, які не передбачають підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора.\~\~ За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).\~\~ Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.\~\~ Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснене, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.\~\~ Рішення суду виконано в повному обсязі 08.12.2014 року, про що свідчать надані представником позивача виписки по рахунку боржника, який добровільно, але протягом року повертав борг по рішенню суду. Наявність судових рішень про стягнення боргу та передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України грошових сум за інші періоди невиконання боржниками зобов'язання й відкриття виконавчого провадження за цим рішенням за відсутності реального виконання боржниками свого зобов'язання (добровільного чи примусового) не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін.\~\~ Відповідно до положень параграфу 2 глави 71 ЦК України( ст. 1054 1056-1) а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти у розмірі, в строки та на умовах, встановлених договором. За розрахунком, наданим позивачем ( а.с.4) заборгованість за період з 02.12.2013 року по 09.06.2015 року складається з простроченої заборгованість за процентам 2187,13 грн., пені 668,29 грн., а всього 2855,42 грн. Відповідно до ч. 2 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved