Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

25 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 05 серпня 2017 року Здолбунівським районним відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 103 та стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття та на її утримання 500 грн. щомісячно до досягнення донькою трьохрічного віку. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 05 серпня 2017 року з відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . На протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Усі витрати, пов`язані з утриманням дитини вона несе одна. Позивач в судове засідання не з`явилася. В заяві наданій суду справу просить розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у відповідності з ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 серпня 2017 року між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Здолбунівським районним відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 103, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 05.08.2017 року. У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву до суду не надав, сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тому суд прийшов до висновку, що дана сім`я розпалась. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не працевлаштований та немає регулярного матеріального доходу. Дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не виконує обов`язків по утриманню своєї дитини, які встановлені ст.180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на день ухвалення рішення становить 2027 гривень. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч.2, 4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи обставини справи суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини Враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, стан здоров`я та матеріальне становище сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання доньки підлягають до задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1200 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 25 жовтня 2019 року і до досягнення нею повноліття та 500 грн. щомісячно на утримання дружини до досягнення дочкою трьохрічного віку На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. та на користь держави в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved