Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивують тим, що на праві приватної власності позивачам належить квартира [ADDRESS] . Лама Тсетан Дава зареєстрована у зазначеній квартирі, проте понад п`ять років в житловому приміщенні не проживає, не сплачує комунальні платежі, особистих речей відповідача у квартирі не має. У судове засідання позивачі не з`явилися, про час, місце та дату судового засідання повідомлялися належним чином. До суду надійшли заяви від позивачів про розгляд справи за їх відсутності. В судове засідання відповідач не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини неявки відповідач суд не повідомила, відзив не подала, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Право власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , підтверджується свідоцтвом про право власності від 31.03.2000 року (а.с.6), свідоцтвом про право на спадщину за заповітом зареєстровано в реєстрі №608 (а.с.7), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.08.2017 р. (а.с.8) Реєстрація відповідача у квартирі [ADDRESS] , підтверджується повідомленням відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України від 29.04.2020 року, та адресною карткою м.Рівне №14252 від 11.03.2020 р. Актами від 12.05.2019 р., 15.08.2019 р. та 24.02.2020 р. встановлено, що в квартирі [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрована але не проживає більше п`яти років. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317,319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст.150 ЖК України, Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Ст.391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного суд робить висновок, що реєстрація і відсутність відповідача в квартирі позивачів створює останнім перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідач відсутній на даним місцем реєстрації понад рік. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що право відповідача на користування майном (спірною квартирою) підлягає припиненню відповідно до положень частини другої статті 405 ЦК України. У відповідності до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо позбавлення права користування спірним приміщенням. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved