Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

19 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], уточнивши позовні вимоги, просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] , у розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття та допустити негайне виконання рішення суду. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05.10.2016 року шлюб з відповідачем було розірвано. Від спільного сумісного проживання з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. Уже більше року відповідач не надає матеральної допомоги на утримання сина. Вона витрачає кошти на сина, а саме на покупки одягу, продуктів харчування, засобів гігієни, купляє ліки, так як син інколи хворіє простудними захворюваннями, сплачує комунальні послуги. Їй матеріально тяжко утримувати сина. Позивачу відомо, що відповідач на даний час офіційно не працює, проте їздить за кордон в [PERSON] на заробітки, його заробітна плата в місяць становить 30000 (тридцять тисяч) гривень тому він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Добровільної згоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву від 13.12.2017 року, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі,проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву від 13.12.2017 року, якою визнав уточнені позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.09.2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, який рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05.10.2016 року було розірвано. У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою\~\~(ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач офіційно не працевлаштований та немає регулярного матеріального доходу. Дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не виконує обов'язків по утриманню своєї дитини, які встановлені\~ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років на день ухвалення рішення становить 1492\~грн. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, враховуючи матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які просить стягнути позивач на її користь, є обгрунтованим, визначеним з врахуванням всіх обставин та вимог закону, а тому позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~На підставіст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved