Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

[PERSON] виклад позиції позивача та заперечень відповідачів. У січні 2018 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [PERSON] є її батьком. 31.12.2017 року вона стала повнолітньою, однак у теперішній час вона навчається на першому курсі Донбаської державної машинобудівної академії за рахунок державного бюджету, на денній формі навчання. Строк навчання становить з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року. У звязку з тим, що вона потребує матеріальної допомоги, вважає, що її батько може надавати їй матеріальну допомогу, оскільки він працює, має заробіток, а також отримує пенсію. Добровільно він не надає матеріальної допомоги на навчання. У звязку, просить суд стягнути з [PERSON] на її утримання аліменти у розмірі1/4 частини всіх його доходів, щомісячно, на період її навчання до досягнення нею 23 років. Відповідач [PERSON] не заперечував проти задоволення позовної заяви та просив її задовольнити. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі договору на представництво інтересів у суді № 8 від 12.01.2018 року (а.с.2), не зявилися, справу просили розглянути за своєї відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягали (а.с.5, 21). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, справу просив розглядати без його участі (а.с.22). ІІІ. Процесуальні дії у справі. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України (далі\~ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. З наданої копії свідоцтва про народження дитини серії І-НО № 149064 від 20.01.2000 року вбачається, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до довідки Донбаської державної машинобудівної академії № 1490 від 19.12.2017 року, [PERSON] навчається у вказаному закладі на факультеті економіки і менеджменту, денної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року (а.с.6). З довідки СО ПАТ «Донбасенерго» Словянська теплова електрична станція № 5 від 15.01.2018 року вбачається, що [PERSON] працює у СО ПАТ «ДЕ» Словянська ТЕС з 01.09.2002 року на посаді слюсар з ремонту пара газотурбінного устаткування та отримує заробітну плату (а.с.11). V. Оцінка Суду. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розяснив, що обовязок батьків утримувати неповнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Постановою від 29.01.2018 року (справа № 622/373/16-ц; провадження № 61-1717 св 18) розяснив, що правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами (постанова від 29.01.2018 у справі\~№ 622/373/16-ц). Крім того, відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідач надав 01.02.2018 року заяву (а.с.22), у якій визнав повністю позовні вимоги [PERSON], суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а також те, що визнання позову є не добровільним чи є умовним. Таким чином наведені докази та їх належний аналіз, переконують суд у наявності підстав про задоволення позовних вимог [PERSON] При визначенні розміру аліментів, у відповідності зі ст. 200 СК України, що підлягають стягненню з відповідача, суд згідно до вимог ст. 182 СК України враховує його матеріальне становище, а також матеріальне становище позивача, а також їх стан здоровя і вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, до закінчення навчання. Відповідно до положень ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, згідно вимогам ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved