Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

22 березня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту що має юридичне значення, а саме факт перебування його в трудових відносинах з колгоспом «Зоря» Барвінківського району Харківської області в період з 31 грудня 1984 року по 01 січня 1988 року. В обґрунтування поданої заяви заявник вказує, що рішенням № 137 відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області йому було відмовлено в призначені пенсії за віком через недостатність страхового стажу та відмовою у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 31 грудня 1984 року по 01 січня 1988 року в колгоспі «Зоря» (з січня 1993 року колективне сільськогосподарське підприємство /КСП/ «Зоря»). Встановлення зазначеного факту заявнику необхідно для оформлення пенсії за віком. Заявник в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги підтримав. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника управління. При винесенні рішення покладалися на розсуд суду. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначено п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України. Як передбачено ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення також інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом н визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Встановлення факту перебування в трудових відносинах породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих та майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості довести той факт, який підтверджує перебування його в трудових відносинах, що має юридичне значення для послідуючого призначення та отримання пенсії. З огляду на викладене та ту обставину, що для оформлення та отримання пенсії на території України є об`єктивні перешкоди, з метою захисту прав і свобод громадян України, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, з огляду на їх законність та обґрунтованість, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, від яких залежить встановлення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що рішенням відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовлено [PERSON] в призначенні пенсії за віком через недостатність трудового стажу, також відмовлено у зарахуванні до загального страхового стажу періоду роботи з 31 грудня 1984 року по 01 січня 1988 року в колгоспі «Зоря» (з січня 1993 року колективне сільськогосподарське підприємство /КСП/ «Зоря»). Доказами наявності трудових правовідносин між заявником та колгоспом «Зоря» (з січня 1993 року колективне сільськогосподарське підприємство /КСП/ «Зоря») в період з 31 грудня 1984року по 01 січеня 1988 року слугують наступні факти. Згідно записів у трудовій книжці [NUMBER] від 26 березня 1986 року у період з 20 грудня 1981 року по 11 квітня 2000 року [PERSON] був членом колгоспу «Зоря», його трудовий стаж не переривався (а.с. 8-10). З довідки про заробіток для обчислення пенсії убачається, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з колгоспом «Зоря» (з січня 1993 року колективне сільськогосподарське підприємство /КСП/ «Зоря») з січня 1986 року по грудень 1990 року (а.с. 16). З архівної довідки КСП «Зоря» Барвінківського району Харківської області вбачається, що [PERSON] з 20 грудня 1981 року по 11 квітня 2000 року був членом даного колгоспу (а.с. 17). Згідно відомості про кількість вироблених трудоднів (людиноднів), трудову участь у колгоспному виробництві, [PERSON] протягом 1985 року відпрацював 335 трудоднів із встановленого мінімуму в 275, протягом 1986 року відпрацював 350 трудоднів із встановленого мінімуму в 275, протягом 1987 року відпрацював 362 трудоднів із встановленого мінімуму в 275, що слугує прямим підтвердженням трудових відносин протягом оспорюваного періоду. Також цей же факт продубльовано записами в трудовій книжці [NUMBER] від 26 березня 1986 року (а.с. 10,17). Крім того, даний факт підтверджується також державним актом на право власності на землю серія Р1 №718148, виданий на ім`я [PERSON] (а.с.23). Встановлення зазначеного факту, а саме перебування у трудових відносинах з колгоспом «Зоря» Барвінківського району Харківської області в період з 31 грудня 1984 року по 01 січня 1988 року необхідно [PERSON] для призначення пенсії за віком. З огляду на викладене, а також те, що позасудове відновлення прав заявника неможливе, суд вважає, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення та тягне за собою виникнення майнових прав на належне оформлення пенсійних документів. На підставі викладеного,

Outcome: approved