Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

20.10.2021 позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить стягувати з [PERSON] аліменти в його користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову, покликається на те, що між ним та відповідачкою 24.06.2016 року було зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 12.03.2019 року. В даному шлюбі у них [INFO] народилась дочка [PERSON] . У лютому 2019 року відповідачка залишила півторарічну дочку своїй матері, якій близько 70 років, та яка є онкохворою і сама потребує постійного догляду. Крім того, з нею в одному будинку проживає психічно хворий брат матері [PERSON] , який може бути небезпечний для малолітньої дитини. Вказує, що коли він приїхав до доньки, то дізнався про це, а також те, що відповідачка поїхала за кордон з новим чоловіком. В цей час їхня донька захворіла на гострий бронхіт і потребувала негайного лікування. З 14 лютого 2019 року він вимушений був забрати дитину до себе і відповідно з того часу вона знаходиться і проживає завжди з ним. Відповідачка участі у вихованні дитини не приймає, дитиною зовсім не цікавиться та навіть жодного разу не відвідувала її. Хоча, при цьому, постійно отримувала грошову соціальну допомогу у зв`язку з народженням дитини, яку витрачала на власні потреби. З моменту проживання дочки з ним відповідачка не надала жодного разу матеріальної допомоги на утримання дочки, повністю самоусунулась від її утримання та виховання. Вона зовсім перестала цікавитись життям дочки. Для забезпечення потреб дочки в нормальному харчуванні, лікуванні, одязі, тощо, необхідна матеріальна допомога і відповідачки, як матері дитини. Йому відомо, що відповідачка працює, хоча і не офіційно, часто їздить за кордон для заробітку і має достатньо високий дохід. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві. Просив позов задоволити. Не заперечив щодо винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, причин неявки не повідомила, хоча належним чином була повідомленою про час та місце судового засідання. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Згідно правил ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище викладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними у матеріалах справи доказами. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що [PERSON] та\~ [PERSON] є батьками для [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження Серія [NUMBER] ). Згідно рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 12.03.2019 року у справі №146/1793/18, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно Акту №3554 від 18.10.2021 року, [PERSON] , [INFO] ,зареєстрована за адресою [ADDRESS] , де фактично проживає разом зі своїм батьком. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Про державний бюджет України на 2020 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму, а саме для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів для дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивача, який проживає разом з дитиною, займається її вихованням, і відповідачки (є особою працездатного віку) - платника аліментів, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також з врахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, вимог розумності та справедливості визначає їх в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20.10.2021 і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду вказаний розмір аліментів забезпечить дитині належний та достатній рівень матеріального утримання, який відповідає встановленому законодавством розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позивач звільнена від сплати судового збору, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved