Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

16.06.2020 року АТ "Державний ощадний банк України" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 14.11.2016 року відповідачем [PERSON] підписано заяву про приєднання №7999932/141116 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). 26.04.2017 року на підставі заяви відповідача на встановлення відновлювальної кредитної лінії відповідно до умов вищевказаного договору останньому Банком встановлено кредитну лінію у розмірі 10000 грн. під 11% річних строком на 36 місяців, 07.09.2017 року кредитну лінію збільшено до 25000 грн. під 11% річних строком на 36%. Підписуючи вищевказані заяви відповідач погодився на одержання кредиту та з умовами користування ним. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, проте [PERSON] , всупереч взятим на себе зобов`язанням, порушив в односторонньому порядку умови договору у зв`язку з чим станом на 06.04.2020 року у нього виникла заборгованість перед Банком у розмірі 41509,06 грн., з яких: 24989,68 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 12877,81 грн. - сума заборгованості за процентами за користування кредитом, 80 грн. - комісія, 2527,04 грн. - пеня, 695,78 грн. - 3% річних від прострочених сум заборгованості, 338,75 грн. - втрати від інфляції. Посилаючись на вищевикладене, просив стягнути з відповідача 41509,06 грн. заборгованості за кредитним договором та 2102 грн. судового збору. Ухвалою від 22.06.2020 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також у відповідності до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням про це сторін. Відповідач у визначений строк відзив до суду не направив, у судове засідання призначене на 02.09.2020 року не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 23.06.2020 року, тому, у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, за заявою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Так, відповідно до частини 1 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 14.11.2016 року відповідачем [PERSON] підписано заяву про приєднання №7999932/141116 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (а. с. 37-40). 26.04.2017 року на підставі заяви відповідача на встановлення відновлювальної кредитної лінії відповідно до умов вищевказаного договору останньому Банком встановлено кредитну лінію у розмірі 10000 грн. під 11% річних строком на 36 місяців (а. с. 41-43), 07.09.2017 року кредитну лінію збільшено до 25000 грн. під 11% річних строком на 36% (а. с. 44-46). Підписуючи вищевказані заяви відповідач погодився на одержання кредиту та з умовами користування ним. Згідно п. 3.1 розділу ІІІ Договору, договір визначає умови та порядок здійснення банком комплексного банківського обслуговування клієнта, регулює відносини сторін при наданні клієнту послуг банку. Згідно умовами цього договору, банк, у разі приєднання клієнта до договору, зобов`язується надати клієнту визначені договором та обрані клієнтом послуги, а клієнт зобов`язується їх оплатити в розмірах та в порядку, передбачених Договором і Тарифами. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, проте [PERSON] , всупереч взятим на себе зобов`язанням, порушив в односторонньому порядку умови договору у зв`язку з чим станом на 06.04.2020 року у нього виникла заборгованість перед Банком у розмірі 41509,06 грн., з яких: 24989,68 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 12877,81 грн. - сума заборгованості за процентами за користування кредитом, 80 грн. - комісія, 2527,04 грн. - пеня, 695,78 грн. - 3% річних від прострочених сум заборгованості, 338,75 грн. - втрати від інфляції (а. с. 6-25). Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11, ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України, положення статей 1048 та 1050 ЦК України застосовуються до правовідносин, що виникають за укладеним сторонами договором. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Статтею 525 ЦК України, передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Частинами 1, 2 ст. 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (стаття 611 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач порушив взяті на себе по кредитному договору зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 41509,06 грн. заборгованості підлягають повному задоволенню. Також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат по справі в розмірі 2102 грн., так як стягнення вказаних витрат передбачено ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved