Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

23 липня 2018 року представник позивача по справі за довіреністю звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з вказаним позовом, яким просить суд поновити строк для подачі позовної заяви до суду, а також визнати за позивачем право власності на земельну ділянку [NUMBER] на землях реформованого КСП «Комуніст» на території Аркадівської сільської ради Шевченківського району Харківської області відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Шевченківською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження та зареєстрованого в Книзі записів сертифікатів на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON]. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON], яка за життя отримала Сертифікат [NUMBER] на земельну частку (пай) на землях реформованого КСП «Комуніст» на території Аркадівської сільської ради, виданий Шевченківською районною державною адміністрацією. Отримати Державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] не встигла до своєї смерті. Вищевказаний Сертифікат [NUMBER] на земельну частку (пай) на землях реформованого КСП «Комуніст» на території Аркадівської сільської ради було втрачено. З метою отримання дублікату Сертифікату позивач звернулася до Шевченківської районної державної адміністрації, проте отримала відмову та рекомендацію звернутися до суду. Представник позивача за довіреністю (а.с.41) в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягала на задоволенні позову в повній мірі. Від відповідача по справі - Аркадівської сільської ради Шевченківського району Харківської області надійшла письмова заява за вих. № 263 від 29.08.2018 року про розгляд справи у відсутність їх представника, проти задоволення позову - не заперечують (а.с.35). Від відповідача по справі - Шевченківської районної державної адміністрації надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у позивача залишається лише можливість отримати земельну ділянку в порядку приватизації згідно ст. 118 ЗК України шляхом розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Крім того, зазначають, що з моменту початку перебігу позовної давності пройшло більше 20 років, а тому просять суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі та застосувати наслідки спливу строку позовної давності (а.с.36-40). Згідно відповіді на відзив, наданої представником позивача [PERSON], позивач не могла звернутися раніше до суду за захистом свого права на спадкування, оскільки не знала про заповіт, що таке право порушене. Окрім того,позивач здійснювала поховання своєї матері, після її смерті забрала її документи та всі речі домашнього вжитку, більш ніж чотирьох років після смерті матері відвідувала домоволодіння, в якому проживала [PERSON], доглядала за житловим будинком та подвір'ям (а.с.48-50). Від відповідача у справі залученого судом в якості відповідача ( рідного брата ) - [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність,проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.-57). Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, враховуючи позицію відповідачів у справі, вивчивши докази, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини пов'язані зі спадкуванням за заповітом. Згідно свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] від 26.07.1951 року батьками останньої зазначено рос. мовою «[PERSON]» та «[PERSON]» (а.с.7). [INFO] помер батько позивачки - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.06.1991 року (а.с.8). [INFO] померла мати позивачки - [PERSON], про що Аркадівською сільською радою Шевченківського району Харківської області було видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 02.04.1998 року, копія кого міститься в матеріалах справи (а.с.4). [PERSON] за життя отримала Сертифікат [NUMBER] на земельну частку (пай) на землях реформованого КСП «Комуніст» на території Аркадівської сільської ради, виданий Шевченківською районною державною адміністрацією, що підтверджується копією довідки Аркадівської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 10 від 09.01.2018 року (а.с.17). Отримати Державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] не встигла до своєї смерті. За життя [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого все своє майно заповідала позивачу [PERSON] (а.с.5). Через помилку у зазначенні прізвища матері та позивачки остання не має можливості належно оформити спадкові права. 23 квітня 2018 року Жовтневим судом м. Харкова було встановлено факт родинних відносин між спадкодавцею [PERSON] та позивачкою [PERSON], що підтверджується копією відповідного рішення в матеріалах справи (а.с.10,11). Вищевказаний Сертифікат [NUMBER] на земельну частку (пай) на землях реформованого КСП «Комуніст» на території Аркадівської сільської ради було втрачено, про що зроблено оголошення до районної газети «Краєвид» 23.12.2017 року (а.с.12,13). З метою отримання дублікату Сертифікату позивач звернулася до Шевченківської районної державної адміністрації, проте отримала відмову та рекомендацію звернутися до суду, що підтверджується копією листа Шевченківської райдержадміністрації № 02-67/206 від 22.01.2018 року в матеріалах справи (а.с.15). При зверненні позивачки до приватного нотаріуса Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області Томчук С.М. позивачці було роз'яснено, що у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно їй необхідно звернутися до судових органів (а.с.16). Шевченківським районним судом Харківської області було зроблено запит до приватного нотаріуса Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області щодо наявності заповіту та заведених спадкових справ після смерті спадкодавця - [PERSON] (а.с.42). Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру щодо [PERSON], померлої [INFO], інформація з приводу наявності Спадкових справ та виданих на їх підставі Свідоцтв про право на спадщину - відсутня, інформація щодо наявних заповітів та спадкових договорів - відсутня (а.с.44,45). Свідок у справі - [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що добре знала померлу [PERSON]. Зазначила, остання мала двох дітей - [PERSON] та доньку - [PERSON], яка приїжджала допомогала матері саджати і вбирати огород. Свідок у справі - [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що добре знала померлу [PERSON] з 1975 року. Крім того, зазначила, що діти померлої - [PERSON] та [PERSON], в даний час проживають разом і місті Харкові, вони є дітьми померлої [PERSON] Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні. У відповідності до ст.ст. 316, 328 ЦК України право власності це є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно п.п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця. Враховуючи, що мати позивача померла в 1999 році, відповідно, до даних правовідносин треба застосовувати Цивільний кодекс УРСР 1963 року. Згідно вимог ст. 524 Цивільного кодексу УРСР спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 529 Цивільного кодексу УРСР передбачає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. В ст. 548 Цивільного кодексу УРСР зазначено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Частиною 1 статті 549 зазначеного Цивільного кодексу визначається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2)2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прий\-няття спадщини. Вказані дії повинні, відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР мали бути здійснені на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини. Під фактичним вступом у володіння спадковим майном розуміються будь-які дії спадкоємця з управління, розпорядження і використання майна, підтримання його в належному стані, сплати податків, страхових внесків, інших платежів, здійснення за рахунок спадкового майна витрат, погашення боргів спадкодавця, довідка органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. В позові позивач просить суд поновити йому строк для прийняття спадщини, визнати за ним право власності на земельну ділянку. До правовідносин по спадкуванню встановлені спеціальні строки для прийняття спадщини передбачені ст.549 ЦК УРСР. В даній статті зазначено, що суд може продовжити строк, а не поновити. Представник позивача вказує причину пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини «розбіжності в прізвищах його матері та в її документах», які зайняли тривалий час для вирішення, а також не знання про те, що на спадкоємця був складений заповіт. Поважним причинами пропуску строку необхідно визнавати, як зазначено в роз'ясненнях абз. 6 п. 24 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, а саме: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо, тобто причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкодавця. 06.09.2017 року у Постанові Верховного Суду України за № 6-496 цс17 була викладена правова позиція, що відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Дана правова позиція викладена у постанові ВСУ № 6-496 цс17 від 06.09.2017 року, яку відповідно до вимог статті 263 ЦПК України, суд повинен враховувати при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. На підставі викладеного, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом, суд вважає позовну заяву задовольнити, визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері.

Outcome: approved