Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до про звільнення майна з під арешту, покликаючись на те, що відповідачем, на виконання ухвали Буського районного суду від 25.09.2009 року, накладено арешт на майно, грошові кошти, що належать [PERSON] Свої вимого обгрунтовує тим, що в процесі розгляду № 2-588/2009 за позовом Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до нас [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 243931-cred від 12.08.2008 року в сумі 681,69 доларів США, що становить 5439,91 грн., ухвалою Буського районного суду Львівської області від 25 вересня 2009 року забезпечено даний позов, шляхом накладення арешту на майно, (грошові кошти), що належать йому. Постановою ДВС [PERSON] РУЮ у Львівській області від 12.11.2009 року ВП № 15826591 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить йому. Рішенням Буського районного суду Львівської області від 23.12.2009 року позов задоволено та стягнуто з нього в користь Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 681,69 доларів США, що становить 5439,91 грн. та 530 грн. 67 коп. державного мита і 30 грн. витрат на ІТЗ. Згадане судове рішення нами виконане, що стверджується довідкою Приватбанку від 29.04.2014 р. Однак, як тепер йому стало відомо накладений арешт на належне йому майно згідно ухвали Буського районного суду Львівської області від 25 вересня 2009 року не знятий і він не може належним чином розпорядитись своїм майном, що створює йому постійні труднощі. Позивач в судове засідання не з»явився, плодав заяву з проханням справу слухати без його участі, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області в судове засідання нез»явився, подав лист з проханням справу слухати у відсутності їх представника. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що рішенням Буського районного суду від 23.12.2009 року у справі № 2-588/2009 р., задоволено позов ЗАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 243931-cred від 12.08.2008 р. в сумі 681,69 доларів США, що становитьт 5439,91 грн. В забезпечення даного позову, за заявою представника позивача Буським районним судом 25.09.2009 року винесено ухвалу, якою накладено арешт на майно, грошові кошти, що належать [PERSON] За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ч. 1 ст. 59 даного закону, майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Державним виконавцем ВДВС [PERSON] РУЮ 12.11.2009 року винесено постанову серії ВП № 15826591 про арешт рухомого та нерухомого майна, грошових коштів [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. Як вбачається з довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 29.04.2014 р. № 1453241,[PERSON] не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 р. відповідно до ЗУ "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що позивач не може здійснити свого права щодо розпорядження належним йому майном, оскільки на належне йому майно та грошові кошти накладено арешт. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як вбачається з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved