Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

17 березня 2020 року [PERSON] звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача. В судове засідання [PERSON] не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] . За життя матері позивача належало право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності реформованого ВАТ «Йосипівське», площею 4,13 га, розташованої на території Йосипівської сільської ради Малинського району Житомирської області. Позивач після смерті матері звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) він не в змозі у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай). Позивач після смерті матері прийняв спадщину ,вступивши в управління та володіння спадковим майном. Представник Йосипівської сільської ради Малинського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, в заяві, яку направив до суду просить розглядати справу без участі представника, з позовом згоден. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, в поясненнях, які направив до суду просив відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю. Суд, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Липляни Малинського району Житомирської області померла [PERSON] , яка була матір`ю позивача по справі. Дані обставини підтверджуються копіями свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.6) та свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрила спадщина на все належне останній за життя майно, в тому числі на право на земельну частку (пай) із земель реформованого ВАТ «Йосипівське». З довідки відділу у Малинському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 02 березня 2020 року вбачається, що [PERSON] включена до списку громадян, яким передаються у приватну власність земельні ділянки із земель реформованого ВАТ «Йосипівське», який є складовою частиною Проектно-технічної документації по організації території земельних часток (паїв) та складанню державних актів на право власності на землю реформованого ВАТ «Йосипівське» Йосипівської сільської ради Малинського району. Сертифікат на право на земельну частку (пай) на [PERSON] не видавався. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах по реформованому ВАТ «Йосипівське» на території Йосипівської сільської ради становить 4,13га, вартість паю складає 39189,69 грн. (а.с.12). Згідно довідки №2375, виданої 18 грудня 2019 року виконавчим комітетом Чоповицької селищної ради Малинського району Житомирської області, [PERSON] дійсно рахується в списку громадян, які мають право на земельну частку (пай) реформованого ВАТ «Йосипівське» (а.с.11). З довідки №114/2, виданої 19 лютого 2020 року виконкомом Чоповицької селищної ради вбачається, що [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] фактично вступив в управління та володіння майном, яке належало померлій на день її смерті (а.с.8). Згідно листа Малинської державної нотаріальної контори №02-14/302 від 27 березня 2020 року, спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заведена (а.с.26). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі Постанова), право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю (п.11). Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідна правова позиція з приводу даних правовідносин висловлена в Постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року (справа № 602/182/17). Порядок прийняття спадщини на майно померлої регулюється статтями 548,549 ЦК УРСР. Як роз`яснено у п.23 Постанови, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За положеннями п.3 глави 13 Порядку, постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії видається на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Постановою завідувача Малинською державною нотаріальною конторою Іваненко О.М. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) по реформованому ВАТ «Йосипівське» у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, а саме оригіналу сертифікату про право на земельну частку (пай) (а.с.10). Отже, суд приходить до висновку, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, свідчить про втрату [PERSON] умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. З врахуванням вищевикладеного суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивач просить не стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: approved