Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

26.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі 400 (чотириста) гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття та допустити негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. В своїх доводах посилається на те, що 27.01.2015 року шлюб з відповідачем було розірвано заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу не надає, він здоровий, працездатний чоловік, не працює, сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 600 грн. Через відсутність матеріальної підтримки з боку відповідача вона з донькою перебувають у скрутному матеріальному становищі. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти заочного рішення суду не заперечувала (а.с.39). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Будь-яких заяв та клопотань, у тому числі і про причини неявки у судове засідання, на адресу суду не направляв (а.с.21, 29, 37). Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані докази по справі, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами розірвано 27.01.2015 року, що підтверджується копією заочного рішення Житомирського районного суду Житомирської області (а.с.41). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, [PERSON] народилася [INFO] року, батьком якої записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а.с.7). З наявної в матеріалах справи довідки № 1857 від 04.11.2015 року Виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області вбачається, що донька [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] (а.с.4). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача, зокрема, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі 600 (шістсот) гривень, має мінливий дохід, також враховуючи стан здоров'я дитини, перебування позивачки у відпустці по догляду за дитиною, суд вважає необхідним призначити стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі 400 (чотириста) гривень щомісячно, починаючи з 26.11.2015 року до досягнення дитиною повноліття. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача чи неможливість його працевлаштування, суду надано не було. У відповідності до ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved