Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому в якому просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний Банк» за договором банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» «Щомісячний» №5646712013 від 16.04.13 року залишок суми в розмірі 72 029, 74 долара США (в тому числі нараховані за вкладом відсотки у розмірі 8 875,74 долара США). Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 квітня 2013 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний Банк» був укладений договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» «Щомісячний» №5646712013 від 16.04.13 року. На виконання умов Договору, [PERSON] вніс в касу Банку кошти, на загальну суму 125 154,00 доларів США. 16.02.2014 року Договір за згодою Банку був достроково розірваний. Після дострокового розірвання Договору, Банк повинен був повернути суму вкладу в розмірі 125 154,00 доларів США та нараховані відсотки в розмірі 8 875,74 доларів США. Загальна сума, яку Банк повинен виплатити за Договором становить 134 029,74 долара США. Але, в порушення умов Договору, Банком несвоєчасно і не в повному обсязі здійснена виплата суми вкладу та нараховані відсотки за Договором, а саме в період з 17.02.2014 року до 06.05.2014 року виплачено частково сума вкладу в розмірі 62 000,00 доларів США. Таким чином, залишок суми банківського вкладу становить, 72 029,74 долара США. [PERSON] неодноразово звертався до Банку з проханням здійснити виплату йому в повному обсязі невиплачену суму банківського вкладу, але Банк залишок суми банківського вкладу в розмірі 72029,74 доларів США так і не повернув. В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, оскільки відповідачем до теперішнього часу залишок суми банківського вкладу не повернуто, що порушує законні права позивача. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями. Крім того, представником відповідача 05.06.2014 року було надіслано заяву про відкладення розгляду справи для можливості надати пояснення та заперечення, але до початку слухання справи по суті представником відповідача не надано а ні пояснень а ні заперечень щодо вимог позовної заяви. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Неявка в судове засідання відповідача, судом розцінюється, як зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи. Згідно із положенням статті 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомлені сторони без поважних причин, з урахуванням поважності або неповажності явки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, тому на підставі ст. 169, 224 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи зі змісту та розуміння цієї норми Закону слід, що при тому існувало порушення цього права. В судовому засіданні позивачем доведено, що його право порушено саме відповідачем. Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. В судовому засіданні встановлено, що 16 квітня 2013 року між сторонами був укладений договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» «Щомісячний» №5646712013 від 16.04.13 року (а.с.6). На виконання умов Договору, [PERSON] вніс в касу Банку кошти: 16.04.2013 року в розмірі 105 154,00 доларів США, 19.04.2013 року в розмірі 20 000,00 доларів США, що підтверджується квитанціями (а.с.7). Загальна сума, яку [PERSON] вніс за вищевказаним договором становить 125 154,00 доларів США. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до частини першої 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною третьою статті 1058 Цивільного кодексу України визначено, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Таким чином, на відносини пов'язані з виконанням умов укладеного між [PERSON] та Банком Договору поширюються положення норм глав 71, 72 Цивільного кодексу України, а також положення Договору. Відповідно до частини другої статті 1060 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до умов Договору, [PERSON] вправі вимагати дострокового повернення здійсненого ним вкладу від Банку в будь-який момент, а Банк отримавши від нього відповідну заяву повинен видати вклад та нараховані відсотки, у повному обсязі, відповідно до умов Договору. 16.02.2014 року [PERSON] звернувся до Банку із відповідною заявою про дострокове повернення суми депозиту. В той же день, Договір за згодою Банку був достроково розірваний. Після дострокового розірвання Договору, Банк повинен був повернути суму вкладу в розмірі 125 154,00 доларів США та нараховані відсотки в розмірі 8 875, 74 доларів США, що підтверджується Випискою Банку від 06.05.2014 року. Загальна сума, яку Банк повинен виплатити за Договором становить 134 029, 74 долара США (а.с.8). Але, в порушення умов Договору, Банком несвоєчасно і не в повному обсязі здійснена виплата суми вкладу та нараховані відсотки за Договором, а саме в період з 17.02.2014 року до 06.05.2014 року виплачено частково сума вкладу в розмірі 62 000,00 доларів США. Таким чином, залишок суми банківського вкладу становить, 72 029,74 долара США. [PERSON] неодноразово звертався до Банку з проханням здійснити виплату йому в повному обсязі невиплачену суму банківського вкладу, але Банк залишок суми банківського вкладу в розмірі 72029,74 доларів США так і не повернув, чим порушив законні права позивача. Цивільний кодекс України, як основний акт цивільного законодавства, передбачає право вкладника вимагати повернення внесеного ним депозиту у повному обсязі у будь-який момент. Цей же закон передбачає обов'язок Банку видати депозит на першу вимогу вкладника. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме, стягненню з відповідача залишок суми вкладу в розмірі 72029,74 доларів США. Отже висновки суду узгоджуються із зібраними у справі доказами і не суперечать вимогам законодавства. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, що становить 3654 гривень.

Outcome: approved