Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом в якому прохає припинити належне йому право спільної часткової власності у будинку та виділити у його власність окремий об`єкт нерухомого майна квартиру, яка складається із житлових та не житлових приміщень житлового будинку [ADDRESS] , які набуті ним у власність, що становить 85/100 житлового будинку. Вказує, що поділ житлового будинку був проведений на підставі рішення Ковельського міського суду від 06.12.2002 року у справі № 2-4/02, за умовами якого, на користь попереднього співвласника [PERSON] було виділено у власність кімнату 2-3 площею 21,1, - кімнату 2-4 площею 5,1 кв.м., кімнату 2-5 площею 9,1 кв.м., що становило 54,6/ 100 частин будинку. З господарських будівель виділено у власність погріб В, загорожу, що становило 52 % надвірних споруд. В наступному [PERSON] до належної їй частини житлового будинку було проведено добудову кухні 2-2 площею 13,6 кв.м., коридору 2-1 площею 6,1, кладової 2- 7 площею 4,2 кв.м., санвузла 2-6 площею 7,2 кв.м., коридору 2-8 площею 8,2 кв.м. Усі добудовані приміщення було введено в експлуатацію та зареєстровано право власності на них. Після введення добудови в експлуатацію частка [PERSON] змінилась і стала становити 85/100 частини будинку, які в наступному були набуті позивачем у власність на підставі укладеного договору дарування. Вказує на те, що після поділу житлового будинку та проведення добудови до нього кожен із його співвласників володіє окремими квартирами з окремими входами до них. Земельна ділянка будинковолодіння була поділена між співвласниками. Належна позивачу частка будинку розташовується на індивідуальній земельній ділянці, яка перебуває у його приватній власності. Незважаючи на те, що частки співвласників фактично виділені в натурі та у власності кожного із співвласників перебувають визначені житлові та не житлові приміщення, право спільної часткової власності на нього не припинено, що перешкоджає позивачу в повній мірі реалізовувати своє право власності на нього. Припинити право спільної часткової власності шляхом внесення запису про це у відповідному реєстрі можливості не має, адже таке припинення може мати місце виключно за заявою усіх учасників права спільної часткової власності. Відповідач в добровільному порядку право спільної часткової власності припинити не бажає, а тому він змушений звертатись до суду та просить позов задовольнити повністю. Ухвалою судді від 07.11.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду у порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 06.12.2018 року, яке було повторно відкладено на 26.02.2019 року. Одночасно, відповідачу було надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 26.02.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.03.2019 року, однак, у вказану дату судове засідання не відбулось у зв`язку із зайнятістю головуючої у справі в іншому кримінальному провадженні, та повторно було призначено судове засідання на 21.05.2019 року. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Представником позивача - адвокатом Дзивульською Л.В. до суду було подано заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, хоча неодноразово належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, при причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Представник третьої особи - сектору реєстраційної роботи ЦНАП виконкому Ковельської міської ради у судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач відзив на пред`явлений позов, не подав. Таким чином, у зв`язку з ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до договору дарування від 10.09.2016 року, який посвідчено приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Мамітовою І.В. та зареєстровано в реєстрі за №277 позивач [PERSON] набув право власності на 85/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Із договору дарування земельної ділянки від 10.09.2016 року убачається, що належна позивачу частка в будинку із господарськими будівлями та спорудами розташовується на індивідуально відведений земельній ділянці площею 0,0511 га з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS] . Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 06.12.2002 року у справі №2-4/02 за позовом [PERSON] до [PERSON] про реальний поділ житлового будинку та про визнання права на спадкове майно було проведено реальний поділ будинку. Зазначеним рішенням суд позов [PERSON] про поділ будинку задовольнив та виділив [PERSON] в користування частину житлового будинку [ADDRESS] , зокрема, кімнату (1-5) площею 21,0 м кв., кухню (1-6) площею 10,9 м кв., коридор (1-7) площею 2,3 м кв. (висновки експертизи Волинської ТПП від 23.07.2002 року), що складає 54,6/100 частини будинку, вартість якої складає 9212 грн., виділив їй надвірні будівлі: погріб (В) вартість 528 грн., загорожу вартістю 376 грн., що становить 52% надвірних споруд. В користування відповідача [PERSON] виділив кухню (1-1) площею 8,2 м кв., коридор (1-2) площею 3,0 м кв., кімнати (1-3) і (1-4) площею 7,2 м кв. і 10,5 м кв., що складає 45,4/100 частини будинку, вартість якої складає 7659 грн., виділив їй надвірні будівлі: сарай (Б-1) - 641 грн., загорожу - 188 грн., що становить 48 % надвірних споруд. Вбиральню (5) - 163 грн. виділив в спільне користування. Для проведення розподілу суд зобов`язав [PERSON] перенести перегородку між кімнатами 1-6 і 1-7 на віддаль 2,55 м , зменшивши площу кімнат (1-7) до 2,92 м кв., в приміщенні 1-7 облаштувати вхід в будинок, встановивши подвійні двері і влаштувати вхід між приміщеннями 1-6 і 1-7. [PERSON] зобов`язав кухню (1-3) перенести в коридор (1-7), коридор (1-1) перенести в ванну (1-2), дверний отвір між приміщеннями 1-2 і 1-3 та 1-3 і 1-5 закрити, в приміщенні 1-2 зробити вхід з двору та вхід в приміщення 1-3 у вході в будинок поставити подвійні двері. Також суд у рішенні вирішив питання розподілу земельної ділянки. Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 19.10.2000 року №325 "Про дозвіл на перепланування та переобладнання" [PERSON] надано дозвіл на перепланування та переобладнання житлового будинку по [ADDRESS] . Також виконавчим комітетом Ковельської міської ради прийнято рішення від 19.08.2004 року №353 підпунктом 1.1 якого вирішено присвоїти частині житлового будинку, що належить гр. [PERSON] адресний номер квартира « [ADDRESS] , та підпунктом 2.1 дозволено їй провести добудову коридору, кухні, ванни, комори розмірами 7,744х5,00 м по [ADDRESS] . З вищенаведеного слідує, що придбана позивачем у [PERSON] частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (85/ 100 часток) на підставі договору дарування від 10.09.2016 року, належала попередньому власнику як окремий об`єкт нерухомого майна, що був поділений між власниками із виділом часток в натурі. З технічного паспорта на будинок [ADDRESS] убачається, що у будинку технічно існуючими є два окремих об`єкта - квартири, які відокремлені одна від одної та мають окремі входи. Належна на праві власності позивачу частка в розмірі 85/100 у праві спільної часткової власності виділена у натурі та у відповідності до журналу внутрішніх обмірів, який міститься у технічному паспорті є квартирою [ADDRESS] та складається із коридору 2-1 площею 6,1 кв.м., кухні 2-2 площею 13,6 кв.м., кімнати 2-3 площею 21,1 кв.м., кімнати 2-4 площею 5,1 кв.м., кімнати 2-5 площею 9,1 кв.м., санвузла 2-6 площею 7,2 кв.м., кладової 2-7 площею 4,2 кв.м., коридору 2-8 площею 8,2 кв.м. Технічні характеристики належної відповідачу частки та її склад також відображено у технічному паспорті. Обидва співвласника володіють відокремленими частинами будинку із окремими входами. Наведені та досліджені судом вище перелічені докази є належними та допустимими і доказів, які б їх спростовували, сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, суду не надано. Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності за умови можливості виокремлення виділеної частки в окремий об`єкт. Частиною третьою статті 364 ЦК України встановлено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Отже , належними та допустимими доказами позивач [PERSON] довів існування обставин, за яких припинення права спільної часткової власності може та має місце, а відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved