Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтурист Закарпаття» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього за час затримки розрахунку. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що [PERSON] наказом ТОВ «Інтурист Закарпаття» від 03.01.2012 року №2-К прийнятий на посаду Члена Правління. Наказом від 07.10.2014 року [PERSON] було звільнено з роботи, однак повного розрахунку з позивачем проведено не було. [PERSON] з травня 2013 року не отримує не зарплату. Станом на 01.06.2014 року відповідачем нарахована, але не виплачена заробітна плата в сумі 26667,44грн. Оскільки ТОВ «Інтурист Закарпаття» відмовляється виплатити заробітну плату в добровільному порядку, просить суд задовольнити позов, та, винести рішення, яким стягнути з ТОВ «Інтурист Закарпаття» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 26667,44грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 9773,37грн, а також заробітку плату з 01.06.2014 року по день звільнення. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Однак, надала суду заяву, в якій уточнила позовні вимоги. А саме, просила суд винести рішення, яким стягнути з ТОВ «Інтурист Закарпаття» на користь [PERSON] заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 35174,33грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 26928,23грн. Також просила суд розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився повторно, однак, надав суду заяву, в якій проти позову заперечив, та, просить суд розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення з наступних підстав. По справі встановлено, що [PERSON] наказом ТОВ «Інтурист Закарпаття» від 03.01.2012 року №2-К прийнятий на посаду Члена Правління. Наказом від 07.10.2014 року [PERSON] було звільнено з роботи. За приписами ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 4 ст. 43 Конституції України кожен має право на заробітну плату. Згідно ч. 7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В даному випадку днем звільнення [PERSON] є 07.10.2015 року. Однак, судом встановлено, що на день звільнення ТОВ «Інтурист Закарпаття» нарахована, але не виплачена заробітна плата в сумі 35174,33грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи Довідкою №117 від 14.09.2015 року. Однак, ще з травня 2013 року позивачу припинили виплачувати заробітну плату. Відповідно до ч.5 п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року N13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Згідно ст. 117 КЗпП України, якою регулюється питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що такий розрахунок в день звільнення [PERSON] не проводився. Як зазначає Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своєму рішенні від 16.01.2008 року «Про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, витрат на правову допомогу» вимога позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідає нормам діючого законодавства, а саме положенню ст. 117 КЗпП України. Виходячи із нарахувань заробітної плати проведених [PERSON] розмір середньої заробітної плати становить 103,97грн. Кількість робочих днів за період з дня пред'явлення позову по 14.09.2015 року становить 259 днів. Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки виплати належних сум становить 26928,23грн. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Рішенням Конституційного суду України від 15.10.2013 року №1-18/2013 у справі за конституційним зверненням гр. [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення ч.2 ст.233 КЗпП України вирішено в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що з ТОВ «Інтурист Закарпаття» підлягає стягненню на користь [PERSON] 35174,33грн. нарахованої але не виплаченої заробітної плати, середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 26928,23грн., а також на користь держави судовий збір в розмірі 621,02грн.

Outcome: approved