Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

20 листопада 2019 року позивачі, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звернулися до суду з позовом до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно (ціна позову 23078 грн.). На обґрунтування позову зазначили, що відповідно до договору дарування від 16 вересня 2003 р. за р.№1206, посвідченого приватним нотаріусом Дунаєвецької нотаріальної контори, Деренівський Олександр Васильович та [PERSON] подарували, а [PERSON] прийняв у дар жилий будинок загальною площею 69.3 кв.м., в тому числі житловою площею 45,7 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . [PERSON] був власником земельної ділянки площею 0,09 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка розташована в [ADDRESS] , а також був забудовником домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, а позивачі, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , являються його спадкоємцями і в установлений законом строк звернулися до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу із заявами про прийняття спадщини. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 05 вересня 2019 р. приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу, спадкоємці: [PERSON] , діючий зі згоди матері - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що належав [PERSON] , померлому [INFO] не можуть, у зв`язку із тим, що вищевказане майно не зареєстроване згідно чинного законодавства та виявлені розбіжності в правовстановлюючому документі та технічному паспорті на будинок, а тому позивачі звернулися до суду з даним позовом та просять визнати за ними право спільної часткової власності в рівних частках по 1/3 частині кожному на житловий будинок загальною площею 69,3 кв.м, в тому числі житловою площею 45,7 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 25.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 18.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про слухання справи у їх відсутності, просили задовольнити позов. Відповідач: представник Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнав та просив проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і житловий будинок за належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування житлового будинку від 16 вересня 2003 року (а.с.12). Позивачі є спадкоємцем за законом першої черги, які прийняли спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи за №23-2016, заведеної 10 березня 2016 року по заяві [PERSON] , довідкою №270/02-14 від 04.09.2019 року приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу , Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) станом на 03.12.2019р. № 58575644 та Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (Заповіти/ спадкові договори) станом на 03.12.2019р. № 58575721 ( а.с.54-71). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 05 вересня 2019р. приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу Григор`єва С.В., нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що належав [PERSON] , який помер [INFO] , в зв`язку з тим, що вказане майно не зареєстроване згідно чинного законодавства та виявленні розбіжності в правовстановлюючому документі та технічному паспорті на будинок (а.с.40). Судом встановлено, що згідно договору дарування жилого будинку від 16 вересня 2003 р. за р.№1206,посвідченого приватним нотаріусом Дунаєвецької нотаріальної контори, вбачається, що [PERSON] являється власником жилого будинку загальною площею 69.3 кв.м. ,в т.ч. житловою площею 45,7 кв.м., до будинку належать: дерев`яна вбиральня, каміна криниця, штахетна огорожа., що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.12). У договорі було зазначено, що у відповідності до ст. 227 ЦК України, цей договір підлягає реєстрації за місцем знаходження будинку в Дунаєвецькому МКП «Інвентарбюро». Відповідно до ст.ст. 243,244 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому; договір дарування на суму понад 500 карбованців повинен бути нотаріально посвідченим; до договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила ст.227 цього кодексу. Згідно ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Виникнення права власності у спадкодавця [PERSON] регулювалось також Законом України «Про власність», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції). Згідно довідки виданої Дунаєвецьким КП «Інвентарбюро» від 02.09.2019 р. за №126 вбачається, що [PERSON] не зареєстрував договір дарування від 16 вересня 2003 р. за р.№1206, посвідчений приватним нотаріусом Дунаєвецької нотаріальної контори, в Дунаєвецькому КП «Інвентарбюро» (а.с.13). 25 травня 2018 р. КП «Інвентарбюро» Дунаєвецької районної ради складено на ім`я [PERSON] технічний паспорт на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] (15-37 ). Відповідно до зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд за р.№2361 Дунаєвецького КП «Інвентарбюро» вбачається, що [PERSON] являється власником житлового будинку з господарським будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , інвентаризаційна вартість - 665687 грн. (а.с.14). Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Згідно ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло в момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до ст.ст. 100 та 101 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року, які діяли на той момент, не передбачалося та не пов`язували набуття права власності на будинок з реєстрацією його в органах БТІ чи інших установах. Також, згідно до вимог «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно», від 07 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованого в Мінюсті України 18 лютого 2002 року за № 157/16445, з наступними змінами, а також листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року № 19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності якого не була проведена, і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Судом встановлено, померлий [INFO] [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований в житловому будинку в [ADDRESS] , а відповідно, постійно, відкрито і безперервно володів та користувався цим домоволодінням, як власним. Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких обставин та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позивачами доведено належними та допустимими доказами обставини викладені ними у позовній заяві, а отже вони, як спадкоємці за законом, мають право в рівних частках на майно померлого [PERSON] , оформити свої спадкові права в установленому законом порядку через нотаріальну контору позивачі позбавлені можливості, а тому за таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved