Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій зазначила, що [INFO] народився її онук - [PERSON], батьком якого є її син - [PERSON], [INFO], а матірю - [PERSON], [INFO]. З 15 червня 2014 року онук залишився проживати разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, а його батьки мешкають на окупованій території в місті Ірміно Луганської області, де не можуть працевлаштуватись, та фактично не мають змоги повернутись на територію України. Рішенням виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 03 листопада 2015 № 380 позивачку призначено опікуном онука - [PERSON], [INFO]. Рішенням Лисичанської міської ради від 03 листопада 2015 року № 379 онуку надано статус дитини позбавленої статусу батьківського піклування, у зв'язку з тим, що його батьки знаходяться на окупованій території. Просила суд стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця міста Лисичанська Луганської області аліменти на свою користь на утримання онука - [PERSON], в твердій грошовій сумі в розмірі 100 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення онуком повноліття. Стягнути з [PERSON], [INFO], уродженки міста Стаханова Луганської області аліменти на свою користь на утримання онука - [PERSON], в твердій грошовій сумі в розмірі 100 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення онуком повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду подала письмову заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просила суд розглядати справу без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідачей. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідачей, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВРУ N 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитини, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на аліменти, пенсію та інші соціальні виплати, що передбачено ч. 2 ст. 247 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 72 Цивільного кодексу України опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Лисичанської міської ради № 380 від 03 листопада 2015 року, [PERSON], 1950 року народження, яка проживає за адресою: [ADDRESS], призначено опікуном над неповнолітнім онуком [PERSON], [INFO] у зв'язку з тим, що його батьки: мати, [PERSON] та батько, [PERSON], не виконують свої обов'язки з виховання та утримання дитини, оскільки перебувають на тимчасово окупованій території /а.с.6/. Рішенням Виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 03 листопада 2015 року № 379 [PERSON], [INFO], було встановлено статус дитини, позбавленого батьківського піклування у зв'язку з тим, що його батьки, не виконують свої обов'язки з виховання та утримання дитини у зв'язку з їх перебуванням на тимчасово окупованій території /а.с.7/. Відповідно до копії свідоцтва про народження, [NUMBER], вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] /а.с.4/. Згідно довідки голови вуличного комітету від 02 листопада 2016 року вбачається, що [PERSON] проживає з онуком [PERSON], [INFO], з червня 2014 року на даний час та він перебуває на її утриманні /а.с.8/. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідачі не надають. Неповнолітня дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, тому згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України відповідачі зобов'язані надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати державного мита звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів судовий збір в рівних частинах від суми 551 гривня 20 копійок. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved