Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

[PERSON] 12 лютого 2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] в своїх інтересах і в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO] про поновлення порушеного права та вселення в квартиру [ADDRESS]. Відповідач 15 квітня 2014 року звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка та її представник, первісний позов підтримали, просили суд задовольнити його в повному обсязі. Проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечували. Відповідач первісний позов визнав частково: визнав право користування квартирою неповнолітньою [PERSON], проти вселення [PERSON]. заперечував. Відповідач в судовому засіданні зустрічний позов підтримав, просив суд задовольнити його в повному обсязі. Представник 3-ї особи - Харківської міської Ради в судове засідання не з'явився, був повідомлений про день слухання справи належним чином. Надав суду письмовий відзив на позов [PERSON]. (а.с.26-27), в якому просив вирішити справу на підставі наявних у справі доказів. Представник 3-ї особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської Ради у судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у відсутність представника (а.с. 61), в якій просив позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши інші докази окремо та в їх сукупності з іншими доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Позивачка, [PERSON], 12 лютого 2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] в своїх інтересах і в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO], про поновлення порушеного права та вселення в квартиру [ADDRESS]. В позовній заяві позивачка посилається на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 28 грудня 2001 року, від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Орджоникідзевського районного суду м. Харкова від 29 липня 2013 року шлюб між [PERSON] [PERSON] розірвано. Позивач зазначає, що вони втрьох проживали в вищезазначеній квартирі. Раніше їй на праві спільної сумісної власності належала квартира, яку вона продала і гроші, отримані від продажу своєї частки вона частково витратила на утримання і ремонт квартири, а частку грошей віддала матері і сестрі відповідача. Після розірвання шлюбу з відповідачем вона поїхала з дочкою на відпочинок, а коли повернулась не змогла потрапити в квартиру, оскільки на вхідних дверях був поміняний замок. В судовому засіданні позивачка пояснила, що деякий час вона з дитиною проживала у свої знайомої, а з січня 2014 року проживає на найманій квартирі, всі речі залишились в спірній квартирі, вона неодноразово зверталась до органів міліції з заявами про порушення її і її дочки житлових прав, але відповідач не реагував, просила поновити порушене право і вселити її з дочкою в квартиру [ADDRESS]. Відповідач первісний позов визнав частково: визнав право користування квартирою неповнолітньою [PERSON], проти вселення [PERSON]. заперечував. При цьому посилався на те, що [PERSON]. добровільно залишила спірну квартиру в травні 2013 року, залишила з ним проживати їх неповнолітню доньку. Відповідач зазначав, що позивачка [INFO] народила дитину в другому шлюбі з [PERSON]. Відповідач пояснив, що на вхідних дверях зламався замок і тому він його змінив, ключі від квартири своїй колишній дружині не дав, тому що ключі були у дочки і [PERSON]. могла їх взяти. Вважає, що [PERSON]. не проживає в квартирі більш ніж шість місяців без поважних причин і тому втратила право користування спірною квартирою, просив зустрічний позов задовольнити. Допитані в ході судового розгляду свідки зі сторони позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] дали свідчення на підтвердження обставин, викладених в первісному позові. Так допитана в якості свідка, в судовому засіданні 13.05.2014 року [PERSON] зазначала, що позивачка протягом 2 місяців в літку 2013 року проживала з дитиною у неї, у зв'язку з тим, що відповідач, [PERSON] поміняв замок у квартирі. Зазначала, що позивачка прийшла до неї без речей. Інші свідки з боку позивача надали аналогічні свідчення. Свідки з боку відповідача: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дали свідчення на підтвердження обставин, викладених в зустрічному позові, зазначали, що дитина близько року проживала з батьком, а [PERSON]. самостійно залишила квартиру. Однак суд критично оцінює свідчення свідків з боку відповідача оскільки зазначені ними обставини однак, не узгоджуються з іншими матеріалами справи, а саме з численними зверненнями позивачки до органів міліції. Пояснення свідків зі сторони позивача суд вважає об'єктивними, бо їх пояснення відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються іншими матеріалами і наданими позивачем доказами. Суд оцінивши зібрані у справі докази приходить до наступного. Наймачем квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON] В квартирі також зареєстровані позивач [PERSON]. і неповнолітня дитина сторін [PERSON], [INFO], що підтверджується наявними в матеріалах справи копією Рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської районної в м. Харкові ради (а.с.39), копією ордеру на житлове приміщення № 020555 (а.с. 38), довідкою з місця проживання про склад сім'ї від 16.01.2014 № 12 (а.с. 4). Шлюб сторін розірваний рішенням Орджоникідзевського районного суду м. Харкова від 29.07.2013 року. (а.с. 5) Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами. До членів сім'ї наймача відносяться подружжя наймача, діти, батьки. Отже, [PERSON] поселилася в спірній квартирі як дружина наймача, зареєструвала своє місце проживання і місце проживання неповнолітньої [PERSON], мала право користуватись житловим приміщенням: квартирою [ADDRESS] на законних підставах, з 2013 року в квартирі не мешкає. Відповідно до ст. 71 ЖК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Відповідач [PERSON] в літку 2013 року змінив замок на вхідних дверях спірної квартири, ключ від нового замка не дав позивачу, і це визнає сам відповідач, тому [PERSON] не змогла потрапити до квартири, що підтверджується поясненнями сторін та свідченнями свідків з боку позивача. Доводи відповідача про те, що [PERSON] добровільно залишила спірну квартиру в травні 2013 року і до цього часу не з'являлась в квартирі, не сплачувала комунальні послуги спростовуються письмовими доказами - висновками службових осіб Орджоникідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 28.03.2013 року, 12.08.2013 року, 29.10.2013 року, 14.02.2014 року, які свідчать про звернення [PERSON] до органів міліції з заявами про порушення її житлових прав. Доказів відсутності [PERSON]. на спірній жилплощі без поважних причин понад шість місяців з травня 2013 року відповідач не надав. Більш того з пояснень позивачки, які не спростовується відповідачем, вбачається, що всі її речі залишались в спірній квартирі і нею не забирались. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюванних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Відповідно до вимог ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України, наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані такими, що втратили право користування жилим приміщення, за умови, що вони не проживають в ньому без поважних причин понад шість місяців. На підставі ст. 71 ч.2 ЖК України, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. На підставі ст. 10 ч.3, ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, на підставі викладеного вище відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним, [PERSON] своїми діями порушив право позивачки на проживання в спірній квартирі, в задоволенні зустрічного позову треба відмовити, первісний позов задовольнити, як обґрунтований та доведений. Згідно ст. 88 ЦПК України відповідач повинен сплатити судові витрати, а саме судовій збір, який позивач сплатив при пред'явленні позову до суду, що підтверджується квитанцією сплати держмита у розмірі 243,60 грн. (а.с. 1) На підставі викладеного та

Outcome: approved