Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

31 січня 2020 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаним позовом до Петрівцівської сільської ради Миргородського району, посилаючись на те, що після смерті [INFO] батька [PERSON] та [INFO] смерті матері [PERSON] , відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,80 га надану для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і ведення особистого підсобного господарства на території Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області. Право власності на яку було підтверджено державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-Серія ПЛ №055650. Після смерті батьків позивач прийняв спадщину, оскільки вступив у фактичне користування та володіння цією земельною ділянкою та будинком. Він є спадкоємцем по закону після смерті батьків, інших спадкоємців немає. При зверненні до органів нотаріату для оформлення спадщини, йому було відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Місце знаходження державного акта йому невідоме. В зв`язку з вказаними обставинами відсутні умови для одержання в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку, тому позивач з метою захисту своїх прав звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 05.02.2020 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального провадження, призначено підготовче засідання. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, направив заяву в якій позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити та провести розгляд справи у його відсутність (а.с.44). Представник відповідача Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області в підготовче засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав (а.с. 43). Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 статті 12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Статтею 12, 81 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про смерть, свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 5,6,7,15). Батьки перебували у шлюбі із [INFO] . В свідоцтві про укладення шлюбу та в свідоцтві про народження [PERSON] ім`я матері зазначено як [PERSON] . Відповідно до енциклопедії українських жіночих імен, [PERSON] це зменшена форма від імені [PERSON] (а.с.24). Спадкодавці на день смерті були зареєстровані та проживали разом із сином [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копіями довідок Петрівцівської сільської ради № 852 та № 966 від 04.12.2019 (а.с.17). Відповідно до довідки № 41/04-22 від 26.02.2019, [PERSON] фактично використовує земельну ділянку площею 0,80 га, яка належала його батькові [PERSON] згідно державного акту ІІІ-Серія ПЛ № 055650 від 17 липня 2003 року (а.с.13). Статтею 549 ЦК України (1964 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За життя [PERSON] мав у своїй власності земельну ділянку площею 0,80 га надану для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і ведення особистого підсобного господарства на території Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що підтверджується світлокопією Державного акту ІІІ-Серія ПЛ № 055650, яку набув в період шлюбу із [PERSON] та володів нею на праві спільної сумісної власності виходячи з положень ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України (а.с. 8-9). Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області №675/02-31 від 01 серпня 2019 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частки земельної ділянки після померлого [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку (а.с. 12). Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області №676/02-31 від 01 серпня 2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , яка була спадкоємцем 1/2 частки земельної ділянки після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку (а.с. 11). Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності. Оскільки на час постановлення рішення [PERSON] та [PERSON] померли, зареєструвати право власності померлих неможливо. Згідно ст.1220 ЦК України, внаслідок смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їм майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права власності. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів і вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та частиною 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позивач є спадкоємцем по закону майна, яке належало померлим [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, і він вчинив дії по прийняттю спадщини. Його право ніким не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає. Згідно з положенням ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позовні вимоги позивача не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, виходячи з положень ст. 392 ЦК України, приходить до висновку, що спадкоємець втратив оригінал документу який підтверджує право власності на земельну ділянку, тому позов підлягає до задоволення. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (а.с. 1). Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 420,40 грн. В зв`язку з тим, що позивач просив не стягувати судові витрати з відповідача, тому суд,

Outcome: approved