Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

20.07.2017 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 09 жовтня 2004 року з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований міським відділом ДРАЦС Луганського областного управління юстиції, актовий запис №832. Від шлюбу мають неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також сина [PERSON], [INFO]., які проживають з нею. Сімейне життя з відповідачем не склалося. З січня 2016 року вони фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв'язки, а тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві просить розглянути справу без її участі, на своїх вимогах наполягає (а.с.3). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в котрій прохав розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. (а.с.20). За таких обставин, а також в силу положень ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності позивача та відповідача, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з таких підстав. Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2008р. вказано, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що відповідач подав письмову заяву, яка приєднана до справи, з якої вбачається безумовне визнання позовних вимог про розірвання шлюбу, суд приймає визнання відповідачем позову. З урахуванням вищевикладеного суд прийшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно і її збереження неможливе, в зв'язку з чим вважає за необхідне задовольнити заявлений позов та розірвати шлюб. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилаеться судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за доцільне [PERSON] залишити шлюбне прізвище "[PERSON]", оскільки вона не звернулася до суду з вимогою про відновлення дошлюбного прізвища. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції № 0.0.794016165.1 від 26.06.2017 та та квитанції №83131 від 19.07.2017 позивачем сплачено судовий збір в сумі 645,00 грн, а тому він підлягає стягненню з відповіда на користь позивача .

Outcome: approved