overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

23 вересня 2019 року в провадження суду надійшла позовна заява Акціонерного Товариства КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27 листопада 2010 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 4 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www. privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з Умов та правил надання банківських послуг та Витягу з "Тарифів банку" додаються до позовної заяви. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, що передбачено п.2.1.1.5.7 договору. Овердрафт - це короткостроковий кредит який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29 липня 2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05 жовтня 2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

23 вересня 2019 року в провадження суду надійшла позовна заява Акціонерного Товариства КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30 вересня 2011 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www. privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з Умов та правил надання банківських послуг та Витягу з "Тарифів банку" додаються до позовної заяви. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, що передбачено п.2.1.1.5.7 договору. Овердрафт - це короткостроковий кредит який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29 липня 2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05 жовтня 2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

23 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 26 жовтня 2001 року Новомиколаївською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між ними, розходження поглядів на життя та сімейні відносини, часті суперечки, які призвели до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливо. З жовтня 2013 року проживають окремо, спільного господарства не ведеться, спільного майна не мають. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, але до суду надав заяву, в якій визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Суд, заслухавши вступне слово позивача [PERSON] та її представника [PERSON] , дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 26 жовтня 2001 року Новомиколаївською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис № 6 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між ними, розходження поглядів на життя та сімейні відносини, часті суперечки, які призвели до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливо. З жовтня 2013 року проживають окремо, спільного господарства не ведеться, спільного майна не мають. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. В судовому засіданні судом не встановлено між сторонами спору щодо спільно нажитого майна та визначення місця проживання дитини. Відповідно до ст.113 СК позивач виявила бажання після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне " [PERSON] ". Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просила в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь сплачений нею судовий збір, то суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 768,40 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

23 вересня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 21 жовтня 2014 року виконавчим органом Щербинівської селищної ради міста Дзержинська Донецької області, за актовим записом № 10. У шлюбі [INFO] у них народилася донька, [PERSON] . Сумісне життя не склалося в зв`язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. При цьому, просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, яке відповідно до частини четвертої цієї статті проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони написали заяви про слухання справи у їх відсутності, не бажають зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дитини у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім`ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім`ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Позивачці залишити прізвище " [PERSON] ".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

23 грудня 2013 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 07 серпня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 148. Від спільного проживання дітей не мають. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, так як відповідач припинив будь - які відносини з нею, у неї є достатньо підстав вважати, що він не збирається зберігати сім'ю. Крім цього позивач просила змінити їй прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Вислухавши пояснення позивача по справі, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, не бажає зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Судом також з'ясовано той факт, що позивач має намір змінити прізвище на дошлюбне, тобто "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

23 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивачка вказала, що [PERSON], [INFO] є її з відповідачем сином, який проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не бере участі в її утриманні, добровільної угоди між ними про сплату аліментів між ними не досягнуто. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, необхідного для дитини відповідного віку. Позивачка у судовому засідання позов підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд, на підставі п.1 ст.224 ЦПК України, наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 07 березня 2014 року. Дитина проживає з матір'ю, що підтверджується довідкою від 16 грудня 2014 року № 3481, що видана комунальним підприємством "Очаківський комбінат комунальних послуг". Відповідач заперечень проти позову не надав. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, у порядку, передбаченому ч.3 ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн. у доход держави від сплати якого, при зверненні до суду із цим позовом, позивачка звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

23 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], і в позовній заяві вказала, вона має на праві власності житловий будинок в [ADDRESS]. Відповідач був її зятем, із дочкою жили в будинку. Дочка з 2012 року шлюбних стосунків із відповідачем не підтримувала, а в 2013 році шлюб розірвано в судовому порядку. З листопада 2012 року відповідач не проживає в цьому будинку, але зареєстрований в ньому. Відповідач не являється членом сім"ї позивачки, втратив право проживання в ньому, але знятись з реєстрації в добровільному порядку не бажає. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування належним позивачу на праві власності житловим будинком. В суді позивачка позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений за місцем реєстрації проживання. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи. Позивачка не заперечує проти розгляду справи без присутності відповідача і ухвалення заочного рішення. Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у справі доказів без відповідача і ухвалити заочне рішення. Дослідивши обставини справи, вислухавши доводи позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] під час шлюбу з дочкою позивачки проживав та був зареєстрований в належному позивачці житловому будинку, а з листопада 2012 року в будинку не проживає. Шлюб дочки позивачки з [PERSON] розірвано в судовому порядку в 2013 році. Дані обставини встановлені з пояснень позивачки, копією паспорта позивачки, свідоцтвом про право на спадщину позивачки на житловий будинок, будинковою книгою про мешканців, які живуть в будинку позивачки, рішенням суду від 25 березня 2013 року про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України та ст..150 ЖК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, для проживання членів своєї сім"ї, інших осіб, розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Згідно з ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Відповідно до ч.1 ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається займане ним житлове приміщення у випадках і в межах строків, встановлених ч.1, п.п.1 і 5 ч.3 і ч.4 ст.71 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] є обґрунтованими, оскільки відповідач не являється членом її сім'ї, як наймач без поважних причин не живе в будинку більше як шість місяців, тому втратив право користування належним позивачці житловим будинком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

23 грудня 2016 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні її представник пояснив, що 21 листопада 2009 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия, Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 594. Однак, рішенням Коломийського міськрайонного суду міста Коломия від 30.10.2013 р шлюб між ними було розірвано. Від шлюбних взаємостосунків у них народилась дочка - [PERSON], [INFO] Відповідач [PERSON] офіційно не працює, однак має доходи від приватних робіт. Зароблені кошти відповідач не надає на забезпечення дитини всім необхідним, а витрачає на власний розсуд та на власні потреби. На даний час в неї є малолітня дитина від другого шлюбу - [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим вона перебуває у декретній відпустці і не має можливості працювати, в результаті чого не в змозі матеріально забезпечити потреби своїх дітей. Відповідач офіційно не працює, однак стан його здоров'я та матеріальне становище дають можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки, а тому просить суд стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач та його представник в судовому засіданні не заперечили проти позову. З'ясувавши обставини, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дочки: [PERSON], [INFO] /а.с.7/. На сьогоднішній день відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Неповнолітній син перебуває на утриманні позивачки. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідач є фізично здоровою людиною, має нерегулярний дохід, інших дітей та непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до СК України немає, а тому суд приходить до висновку, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття., стягнути з відповідача на користь держави 551,20 грн. судового збору. На підставі ст.,ст. 180-182, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

23 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, у якій просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач вказує, що є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, потребує постійної медичної допомоги та лікування, не мав коштів на повноцінну юридичну консультацію та нотаріальне оформлення спадщини та з цих причин своєчасно, в строки, встановлені Цивільним кодексом України. Ухвалою від 24.12.2020 відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 16.03.2021 закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явились. Від позивача надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позов визнано. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть [INFO] в с. Атинське Білопільського району Сумської області у віці 74 років помер [PERSON] . З відповідей Білопільської районної державної нотаріальної контори від 29.01.2021 та Шосткинської районної державної нотаріальної контори від 05.03.2021 вбачається, що спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] не зареєстровано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод, чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved