Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

21.09.2021 р. до суду надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій просить суд визначити [PERSON] додатковий строк три місяці для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її (позивачки) тітка [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з земельного та майнового паю КСП ім.. Димитрова, а також домоволодіння за адресою [ADDRESS] . До 2021 р. їй (позивачці) не було відомо про те, що тітка за життя 13.08.1991 р. склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом. Згідно даного заповіту на випадок своєї смерті тітка зробила розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповідала їй (позивачці) та її братові [PERSON] в рівних долях. Після отримання інформації про наявність заповіту вона (позивачка) звернулася до Охтирської районної державної нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини, однак нотаріусом було повідомлено, що нею (позивачкою) пропущено строк на прийняття спадщини, тому вона звернулася до суду з даним позовом. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача - Охтирської міської ради Сумської області в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час судового розгляду справи повідомлений належним чином, в письмовій заяві просить розгляд справи здійснювати без участі представника відповідача, позовні вимоги залишає на розсуд суду. Представник третьої особи - Охтирської районної державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час судового розгляду справи повідомлений належним чином, в письмовій заяві просить розгляд справи здійснювати без участі нотаріуса. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] в с. Стара Іванівка Охтирського району Сумської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства КСП ім.. Димитрова та житлового будинку по [ADDRESS] (а.с. 16). Встановлено, що 13.08.1991 р. [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Охтирської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 667, відповідно до якого все своє майно, яке на день її смерті буде їй належати і на яке за законом матиме право, де б воно не знаходилось і з чого воно б не складалося, заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с. 11-12). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 29.10.2021 р. відомості про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відсутні. Згідно п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК (2003 р.) - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" - відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Так як спадщина після померлої [PERSON] відкрилась до [INFO] , тому відносини спадкування регулюються правилами ЦК УРСР 1963 року. Згідно ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У відповідності до ст. 534 ЦК УРСР (1963 р.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. За нормами ст.548 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 р.) строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Аналогічна норма міститься у статті 1272 ЦК України. Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно п. 24 Постанови ПВС України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Предметом цього спору є встановлення додаткового строку для прийняття спадщини позивачеві, оскільки остання після смерті спадкодавця [PERSON] , будучи її спадкоємцем за заповітом, пропустила строк для прийняття спадщини, оскільки про існування вищевказаного заповіту не знала. Для прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивачка звернулася до Охтирської районної державної нотаріальної контори, однак їй було повідомлено, що вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с. 15). Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду № 565/1145/17 від 26.06.2019 р., поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, вказану позивачем причину суд вважає поважною, тому вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю три місяці.

Outcome: approved