Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

18.02.2019 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком № 102, у м. Стебнику Львівської області. В обґрунтування позову посилається на те, що придбала у [PERSON] старий житловий будинок № 102, у м. Стебнику Львівської області, який належав йому на праві власності. Зазначає, що окрім неї та її дітей, у вказаному будинку ще числяться зареєстрованими відповідачі. Зі слів сусідів, відповідачів вони не проживали у вказаному будинку, однак були там формально зареєстровані. Враховуючи те, що факт реєстрації відповідачів в її будинку створює їй перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном, витраті додаткових коштів на оплату комунальних послуг, а тому змушена звернутись з даним позовом до суду. 18.02.2019 року направлено запити до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповіді на які судом отримано 07.03.2019 року. Ухвалою судді від 12.03.2019 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу пятиденний термін для виправлення зазначених в ухвалі недоліків, які позивачем усунено 19.03.2019 року. Ухвалою від 20.03.2019 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з викликом сторін в судове засідання, встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву та предявлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено пятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу пятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені нею вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечила проти ухвалення заочного рішення, просить суд позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] були повідомлені за встановленою згідно вимог п. 2 ч. 7 ст.\~128\~ЦПК України адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Дрогобицького міськрайонного суду. Однак, на розгляд справи відповідачі не зявились без поважних причин та не повідомили суд про причини неявки, відзиву (заперечень) проти позову не подали. При таких обставинах суд визнав неявку відповідачів неповажною та розглянув справу у їх відсутності, ухваливши про заочний розгляд справи. Небажання відповідачів надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1ст. 280 ЦПК України. Оскільки учасники справи в судове засідання не зявились, а відтак відповідно до вимог ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ч. 2\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Вимогами ст. ст. 13, 81\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.05.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області [PERSON], належить житловий будинок № 102, у м. Стебнику Львівської області. Згідно п. 12 даного Договору вбачається, що право власності на придбаний житловий будинок у покупця позивача по справі виникає з моменту державної реєстрації цього права в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а.с.8-10. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 124173523 від 16.05.2018 року, вбачається, що позивач [PERSON] зареєструвала право власності на житловий будинок № 102, у м. Стебнику Львівської області, загальною площею 97,9 кв.м., житловою 32,5 кв.м., а.с. 12-13. Згідно будинкової книги на житловий будинок № 102, у м. Стебнику Львівської області вбачається, що у ньому числяться відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак відповідно до акту затвердженого директором ДП «Стебниккомунсервіс» - [PERSON] від 01.02.2019 року зазначено, що відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають в житловому будинку № 102, у м. Стебнику Львівської області, а.с. 14- 21. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 383\~ЦК України визначено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. А відтак, враховуючи, що позивач [PERSON] придбала житловий будинок № 102, у м. Стебнику Львівської області згідно договору купівлі продажу від 16.05.2018 року та зареєструвала право власності в порядку встановленому законом, а відтак суд доходить висновку, що припинення права власності у колишнього власника, тягне за собою втрату права (його та членів його сімї) користуватися спірним житлом, а тому наявні правові підстави для задоволення позову, що відповідає позиції Верховного Суду висловленій у постанові від 25.07.2018 року у справі № 638/13030/13-ц. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідачів на користь позивача слід стягнути 2305,20 грн. понесених судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved