Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до М'якотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, Ізяславської районної державної адміністрації; третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача відділ Держгеокадастру в Ізяславському районі Хмельницької області про визнання права на земельну частку(пай) в порядку спадкування за законом. Позов позивачем обґрунтований наступними обставинами. Так вказує, що [PERSON] та [PERSON] є його батьками. Разом з тим, [INFO] року [PERSON] помер, а в управління майном вступила дружина останнього та мати позивача. Зазначає, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка як спадкоємець першої черги (ст.529 ЦК України в редакції 1963 року) за законом, однак спадщину в установленому законом порядку не оформила в силу зайнятості та відсутності коштів. Позивач вказує, що [INFO] року його мати [PERSON] померла, на момент смерті матері проживав разом з нею та взяв належне їй спадкове майно під свою охорону. На думку позивача, з огляду на те, що на час відкриття спадщини після смерті матері проживав разом з нею, заяви про відмову від спадщини не подавав, з врахуванням положень ст.1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину. Зазначає, що за життя його батькам [PERSON] та [PERSON] було видано сертифікати , серія [NUMBER] та серія [NUMBER] відповідно, на право на земельну частку (пай) в розмірі 2,02 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі в землях КСП «Перемога» с М'якоти , Ізяславського району, оригінали яких було втрачено. Таким чином, вважає, що оскільки Сертифікати на право на земельну частку (пай) Серії [NUMBER] та [NUMBER], як правовстановлюючі документ на земельні ділянки були втрачені, єдиним можливим способом захисту його спадкових прав є право звернення до суду з позовною заявою про визнання за мною права на земельну частку (пай). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просив суд їх задовольнити повністю. Відповідачі 1 та 2 у судове засідання явку уповноважених представників не забезпечили, до початку судового розгляду подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності з одночасним не запереченням пред'явленого позову. Представник третьої особи не заперечував щодо задоволення позову, вважає, що останній підлягає до задоволення. Заслухавши пояснення осіб, які прибули у судове засідання, дослідивши, наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Згідно з вимогами частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Судом установлено, що відповідно до відповіді відділу Держгеокадастру в Ізяславському районі Хмельницької області від 30.09.2016 №29-28-99.5-2145/0/15-16 на адвокатський запит згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)) КСП «Перемога», громадянам [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] площею 2,02 умовно-кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Перемога» на території М'якотівської сільської ради відповідно до розпорядження Ізяславської райдержадміністрації № 78 від 16.04.1996 року; [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], площею 2,02 умовно-кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Перемога» на території М'якотівської сільської ради відповідно до розпорядження Ізяславської райдержадміністрації № 78 від 16.04.1996 року; [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] площею 2,02 умовно-кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Перемога» на території М'якотівської сільської ради відповідно до розпорядження Ізяславської райдержадміністрації № 78 від 16.04.1996 року. У ході розгляду справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача, що стверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER], виданого повторно 06.06.2016 року Ізяславським РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у хмельницькій області. Разом з тим, [INFO] року [PERSON] помер, що стверджено свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (а.с. 6), в управління майном вступила дружина останнього та мати позивача (довідка М'якотівської сільської ради від 12.09.2016 №1883). [INFO] року [PERSON] померла (свідоцтво про смерть Серія [NUMBER]). Згідно довідок М'якотівської сільської ради від 17.10.2016 №2020 та від 27.10.2016 №2050 [PERSON] на момент смерті матері - [PERSON] проживав разом з нею та взяв належне їй спадкове майно під свою охорону. Згідно зі ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. діючого на момент смерті спадкодавця, дії для прийняття спадщини мали бути вчиненні спадкоємцем протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини. Суд констатує, що 01 січня 2004 року вступив в силу новий та діючий Цивільний кодекс України, пункт 5 Прикінцевих та перехідних положень якого визначає, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Як встановлено судом, за життя [PERSON] та [PERSON] було видано сертифікати, серія [NUMBER] та серія [NUMBER], відповідно, на право на земельну частку (пай) в розмірі 2,02 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі в землях КСП «Перемога» с. М'якоти , Ізяславського району, оригінали яких було втрачено (а.с. 11). Разом з тим, статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно до роз'яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки Сертифікати на право на земельну частку (пай) [NUMBER] та [NUMBER], як правовстановлюючі документ на земельні ділянки були втрачені, єдиним можливим способом захисту спадкових прав позивача є право на звернення до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) у порядку з п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити повністю.

Outcome: approved