Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

26.10.2017 року [PERSON], [PERSON] звернулись до Дружківського міського суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю. Свої позовні вимоги обґрунтували тим, що їм на праві власності належить квартира, яка розташована за адресою: вул. П.Комуни, 75-25 м. Дружківка Донецької області та вони є її власниками. В даній квартирі крім них також зареєстровані [PERSON], [PERSON], які у квартирі не мешкають. Просять визнати [PERSON] , [INFO], [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. 26 жовтня 2017 року ухвалою Дружківського міського суду провадження по справі було відкрито та призначено попердній розгляд справи на 09 листопада 2017 року (а.с.13-14) 09 листопада 2017 року по справі були проведені підготовчі дії і ухвалою Дружківського міського суду справа була призначена до розгляду на 16 листопада 2017 року (а.с.27). В судове засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] з'явились, пояснили, що вони позовні вимоги підтримують у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не зявилися, судова повістка повернулась з відміткою про відсутність їх за місцем реєстрації. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Під час розгляду справи встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: вул. П.Комуни, 75-25 у м. Дружківка Донецької області належить на праві власності [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу №2465 від 18 травня 2017 року. Позивач [PERSON] не є власницею спірної квартири. (а.с.8) За ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Вимогами ст.386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як зазначено в ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" ооскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР). У звязку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, позивач [PERSON], як власник квартири, має право володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою на власний розсуд, використовувати її для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Таке право позивача згідно ч.4 ст.41 Конституції України, ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним і він не може бути протиправно його позбавлений. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст.\~379,\~382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У судовому засіданні встановлено, що згідно довідок виконкому Дружківської міської ради від 03.11.2017 року за адресою вул П.Комуни, 75-25 зареєстровані [PERSON], [PERSON]. (а.с.15,17) Відповідно до акту обстеження житла від 13.11.2017 року [PERSON], [PERSON] в даній квартирі не проживають (а.с.31) . Наявність в квартирі відповідачів, обмежує права [PERSON] , як власника, і він на підставі ст.346 ч.3 ЦК України має право вимагати в судовому порядку усунення перешкод у здійсненні такого права. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Частиною 4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з урахуванням вище встановлених обставин справи вбачається,що відповідачі [PERSON],[PERSON] не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості потрапити в спірну квартиру, або здійснення спроб вселитись в спірне жиле приміщення, як і не надали доказів, що вони є власниками квартири. Враховуючи, що відповідачі [PERSON], [PERSON] були відсутні у спірному приміщенні у встановлені законом строки без поважних причин, доказів щодо вчинення їм з боку [PERSON] перешкод у користування житлом ними суду також не надано. На підставі наведеного, суд дійшов висновку про задоволення вимог [PERSON] про визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили прааво користування житловим приміщенням за адресою: вул. П.Комуни. [ADDRESS] . Таким чином, у суда є усі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] В задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] необхідно відмовити, оскільки вона не є власником квартири, не зареєстрована у даній квартирі, судом не встановлено будь-яких порушень її прав..\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved