Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник) звернувся до Московського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме що він є рідним онуком [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 4 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 4408. Крім того, у прохальній частині заяви заявник просить суд викликати у судове засідання та допитати в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що [INFO] в м. Харкові померла його рідна бабуся (рідна матір його батька) - [PERSON] , яка з 26.02.1992 року по день смерті проживала та була зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , яка відповідно до свідоцтво про право власності належала їй та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У квартирі починаючи з 26.02.1992 року проживали і були зареєстровані: [PERSON] по день смерті, [PERSON] з 18.11.1971 року, [PERSON] з 15.05.1996 року і [PERSON] з [INFO] . Після смерті бабусі відкрилась спадщина на належну їй частину квартири. Зазначає, що він є спадкоємцем за законом після смерті його бабусі [PERSON] та на час смерті був зареєстрований і постійно проживав в цій квартирі і відповідно є таким, що прийняв спадщину, тому 01.06.2018 року він звернувся до 11-ої Харківської міської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено. У зв`язку із цим він вимушений звернутися до суду з даною заявою про встановлення факту родинних відносин. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24.02.2021 року відкрито провадження у справі, в порядку статті 84 Цивільного процесуального кодексу України витребувано у П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , розгляд справи призначено на 23.03.2021 року. 23.03.2021 року розгляд заяви відкладено на 05.04.2021 року у зв`язку із неявкою сторін. 29.03.2021 року на адресу Московського районного суду м. Харкова від П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори надійшли витребувані документи. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.04.2021 року залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб [PERSON] , [PERSON] , розгляд справи відкладено на 20.04.2021 року. 09.04.2021 року на адресу Московського районного суду м. Харкова надійшла заява від [PERSON] , відповідно до змісту якої останній просить суд розглянути справу без його участі. 20.04.2021 року розгляд справи відкладено на 28.04.2021 року. У судовому засіданні 28.04.2021 року заявник підтримав подану заяву та просив суд її задовольнити. При цьому, заявник просив залишити без розгляду викладене ним у прохальній частині заяви клопотання про виклик та допит свідків. У судове засідання 28.04.2021 року заінтересовані особи не з`явились, про причини неявки не повідомили. Частиною 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне повідомлення всіх учасників справи, відсутність передбачених ч. 2 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч. ч. 1, 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заінтересованих осіб на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Заслухавши пояснення заявника та дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] народилася [INFO] у м. Брянськ Орловської області, Росія, про що свідчить Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00019975087 від 18 квітня 2018 року. [PERSON] мала сина [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 24 січня 1984 року, в якому зазначено, що [PERSON] , народився [INFO] , у м. Харкові, батьками записані: [PERSON] , німець, та [PERSON] , росіянка. Вказане також підтверджується Витягом з книги реєстрації актів про народження по м. Харкову за 1935 рік, в якому є запис від 28 січня 1935 року « [PERSON] » (по батькові закреслено, поряд написано « [PERSON] »), батьком якого - « [PERSON] » (закреслено, поряд написано [PERSON] », 1909 року народження, німець, та « [PERSON] » (по батькові закреслено, поряд написано [PERSON] )», 1909 року народження, росіянка. Згідно зі свідоцтва про зміну прізвища, імені, по батькові, [PERSON] , [INFO] , змінив прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] , та Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 18 квітня 2018 року, в якому зазначено, [PERSON] , національність - росіянин, помер [INFO] , дата народження [INFO] , місце народження - Україна, Харківська область, м. Харків [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 21 березня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 4 Харківського міського управління юстиції. Після смерті [PERSON] П`ятою Харківської міською державною нотаріальної конторою заведено спадкову справу № 427/2018. З копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернулись: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії паспорту, серії [NUMBER] , [PERSON] , народився [INFO] у м. Харкові та з 15.05.1996 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого повторно 9 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції, батьками [PERSON] записані: [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого повторно 16 лютого 2018 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, батьками [PERSON] записані: [PERSON] , [PERSON] . Заявник має брата [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження, серії [NUMBER] , видане 02 серпня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції, де батьками записані: [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] постійно проживає та зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , яка складається з трьох кімнат житловою площею 44,20/65,60 на 3 поверсі 9 поверхового будинку, що належить територіальній громаді м. Харкова, особовий рахунок відкрито на ім`я [PERSON] , у цьому жилому приміщенні зареєстровані три члені сім`ї: [PERSON] (власник), [PERSON] (свекруха), [PERSON] (син), що підтверджується довідкою за місцем проживання про склад сім`ї та прописку № 508 від 23.02.2018 року. Квартира приватизована. Зі свідоцтва про право власності вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Постановою Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 01.06.2018 року № 3339/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою для відмови зазначено, що у спадковій справі № 427/2018, яка заведена в Одинадцятій Харківській державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON] міститься архівна копія Свідоцтва про народження видана Державним архівом Харківської області 18.05.2018 року № 01-29/3-1034 [PERSON] [INFO] , де матір`ю вказана [PERSON] (по батькові закреслено на написано « [PERSON] »). Виходячи з цього не співпадає по батькові померлої [PERSON] та матері [PERSON] , яке вказана в даному свідоцтві. Крім того, з копії спадкової справи № 427/2018 вбачається, що постановою П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори від 28.09.2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , 1909 року народження, яка на день смерті постійно проживала за місцем реєстрації у [ADDRESS] , за правом представлення, оскільки його батько помер, а син померлої, [PERSON] , помер раніше відкриття спадщини, [INFO] . Підставою для відмови стало те, що родині відносини між померлою [PERSON] та її сином [PERSON] (до зміни прізвища - [PERSON] не підтверджуються. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.02.2020 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , паспорт [NUMBER] , виданий 12.09.2007 Московським РВ ГУМСУ в Харківській області, є рідним онуком померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 4 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 4408. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право безперешкодного звернення людини до суду за захистом своїх прав гарантується ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Белле проти Франції» суд зазначив, що частина 1 статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві (Bellet v. France, 04/12/1995, Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36). Порядок розгляду справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, врегульовано у главі 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Розділу IV «Окреме провадження» Цивільного процесуального кодексу України, зокрема щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Як визначено у ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи у тому числі про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України і не є вичерпним. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Суд має право встановлювати юридичні факти тільки за додержання таких умов: а) це мають бути юридичні факти, тобто такі, які тягнуть за собою виникнення, зміну чи припинення правовідносин; б) заявниками у цих справах можуть бути тільки громадяни; в) коли чинне законодавство допускає судовий порядок встановлення даного факту; г) коли в іншому порядку його встановити не можна; ґ) при встановленні факту не повинен вирішуватися спір про право. При вирішенні питання про цивільну юрисдикцію справи суди повинні враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено позасудовий порядок встановлення певних фактів або визначені факти, які у даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. З роз`яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем. Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику для оформлення спадщини. Без встановлення вказаного факту родинних відносин заявник позбавлений можливості отримати спадщину. Таким чином, заявник скористався своїм правом на звернення до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин та надав про це відповідні докази. Підстав для суду вважати про наявність спору про право немає. Виходячи з викладеного та здійснюючи аналіз поданих доказів, суд дійшов висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт того, що [PERSON] є онуком [PERSON] , 1909 року народження, про що, зокрема, свідчать надані суду докази, а тому цей факт знайшов своє підтвердження представленими доказами, ніким не оспорюється і має для заявника юридичне значення, у зв`язку з чим заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved