overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

30.12.2013 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, зазначивши, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області 31.07.1999 року, актовий запис № 44. Від подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з листопада 2013 року. Причиною розпаду шлюбу є психологічна та фізіологічна несумісність, втрата почуттів любові та поваги один до одного. Спору про розділ майна не має. Вважає, що сім'я розпалася та зберегти її неможливо, шлюб має формальний характер. На примирення вона не згодна, оскільки перебування в шлюбі суперечить її інтересам. Просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач у судове засідання надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити (а.с.17). Відповідач у судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення (а.с.18). Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області 31.07.1999 року, актовий запис № 44 (а.с.6). Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Подружні стосунки між ними фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. На примирення сторони не згодні. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо його збереження суперечить інтересам сторін. Оскільки суд прийшов до висновку про неможливість збереження шлюбних відносин між сторонами, шлюб між ними підлягає розірванню. На підставі ст. 88 ЦПК України, ЗУ "Про судовий збір" з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 229,40 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

30.12.2015 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулось ПАТ "Укрсоцбанк" до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

30.12.2015 року зазначений позивач звернувся до відповідача із позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 27 березня 2010 року між ними було укладено шлюб, що зареєстрований виконавчим комітетом Сивашівської сільської ради Новотроїцького району, Херсонської області, актовий запис №2 . Від даного шлюбу мають малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] . Позивач вказує на те, що шлюб із відповідачкою виявився невдалим. Перебуваючи у шлюбі, в силу різних життєвих обставин, вони не змогли зберегти почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Згодом проживання однією сім»єю стало неможливим, на даний момент шлюб існує формально. Не проживають разом тривалий час, не ведуть спільне господарство. Він має іншу сім»ю. Просить розірвати шлюб. Позивач надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач надала до суду, заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані правовідносини відносяться до сімейних і регулюються нормами сімейного законодавства: ст.105 ч.3,110 ч.1,112 Сімейного Кодексу України, роз»ясненями Пленуму ВС України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя", ст.51 Конституції України, відповідно до яких сім'я охороняється державою. У судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя не можливе. Сім'я зруйнувалася остаточно і відновити її не можливо, адже позивач має іншу сім»ю. Отже, слід розірвати шлюб. На підставі зазначеного, ст.105 ч.3,110 ч.1,112 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

30.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 квітня 2014 року відділом ДРАЦС по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 58. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Вказує, що шлюбні відносини вони припинили з травня 2016 року, через відсутність взаєморозуміння в сім»ї, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов»язки з ведення спільного господарства та виховання дитини внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. З часу припинення шлюбних відносин вони перестали вести спільне господарство. Суперечки про місце проживання дитини і розподіл спільного майна немає. Просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судове засідання позивачка не з"явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не наперечувала. Відповідач в судове засідання не з"явився, без поважних причин, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 12 квітня 2014 року відділом ДРАЦС по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, зареєстровано шлюб між сторонами у справі, актовий запис № 58. У відповідності до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач в позовній заяві вказує, що сумісне подружнє життя не склалось через відсутність порозуміння в сім'ї . Шлюбні стосунки припинені з травня 2016 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однією з умов здійснення такої компенсації є документальне підтвердження того, що сторона, на користь якої ухвалено рішення, дійсно понесла ці судові витрати. Судовий збір в сумі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача згідно квитанції № 105 від 27 грудня 2016 року року на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

30 березня 2016 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 18 жовтня 1980 року. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Самійличівської сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №13. Неповнолітніх дітей у них немає, однак відповідач відмовляється реєструвати розлучення в органах РАЦС. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов визнає повністю. За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 жовтня 1980 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Самійличівської сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №13 (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

30 березня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 21 квітня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають дитину: [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею. Спільне життя з відповідачем не склалось тому, що він почав пити, простягати руки та погрожувати, а після його повернення із зони АТО "він взагалі втратив глузд". Шлюбні відносини припинили в 25 березня 2016 року з того часу спільне господарство не ведуть. Спору щодо поділу майна та утримання дітей не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, в якій також зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з квітня 2016\~року та з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавав, про причини неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст.\~224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 квітня 2007 року, про що в книзі реєстрації шлюбів відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за №\~80 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 5). 19 лютого 2009 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 6). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини між сторонами припинені у квітні 2016 року, з того часу спільне господарство вони не та проживають окремо. В позовній заяві позивач наполягала на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

30 березня 2017року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В своїх вимогах позивач посилалася на те, що за рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 28.03.2011року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання двох дітей в твердій грошовій сумі 450 гривень щомісяця до досягнення дітьми повноліття. З 2011 року по теперішній час різко змінилася економічна обстановка: відбулася різка інфляція гривні, значно виросли ціни на продовольчі та промислові товари а також значно зросла мінімальна заробітна плата, а розмір аліментів які стягуються з відповідача на утримання двох дітей дитину залишився 450гривень на місяць. Крім того за цей час діти виросла і на їх утримання та виховання потрібно значно більше коштів, тому позивач вважає, що розмір аліментів повинен бути змінений в сторону їх збільшення та визначений у частковому виразі від заробітку відповідача, щоб в подальшому не знадобилось в чергове звертатися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Посилаючись на вищевикладене позивач просила збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів до 1/3 частини від всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила справу розглядати в її відсутність та вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області № 2-1030/2011 від 14.03.2011року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] народження у твердій сумі 450грн. щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Разом з тим з 2011року по теперішній час різко змінилася економічна обстановка: відбулася різка інфляція гривні, значно виросли ціни на продовольчі та промислові товари, а також значно зросла мінімальна заробітна плата, а розмір аліментів що стягується з відповідача на утримання малолітніх дітей залишився 450гривень на місяць, що не відповідає теперішнім економічним реаліям і є не достатнім для утримання дитини. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

30 березня 2017 року позивач, ПАТ КБ "ПриватБанк", звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору № SAMDN50000037533597 від 04.11.2010 року. Посилався на те, що відповідач [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № SAMDN50000037533597 від 04.11.2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 21 849 грн. 57 коп., яка складається із тіла кредиту - 6 704 грн. 15 коп., нарахованих процентів за користування кредитом - 6 416 грн. 57 коп., нарахованої пені - 7 212 грн. 20 коп.; штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 1016 грн. 65 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 04 листопада 2010 року укладений кредитний договір № SAMDN50000037533597. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 21 849 грн. 57 коп., яка складається із тіла кредиту - 6 704 грн. 15 коп., нарахованих процентів за користування кредитом - 6 416 грн. 57 коп., нарахованої пені - 7 212 грн. 20 коп.; штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 1016 грн. 65 коп. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

30 березня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який зареєстрований з відповідачем [PERSON] 30 травня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №140. Від спільного шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя. Сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що збереження сім`ї не можливе, просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] до проведення підготовчого засідання подав до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутності, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до проведення підготовчого засідання подала до суду письмову заяву, просила справу розглядати у її відсутності, позов визнає в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем та відповідачем. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при подачі позову до суду згідно Закону України "Про судовий збір" поніс судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн., сплативши судовий збір у розмірі 841,00 грн. що підтверджується документально (а.с.1). З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ст.ст. 141, 142 ЦПК України позивачу слід повернути з державного бюджету 420,40 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову та стягнути з відповідача на користь позивача 420,40 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved