Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

23.11.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, які заявою від 18.12.2020 року уточнив та просить визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , та в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на: - житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,0275 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:002:0225; - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,5467 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:002:0266; - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,7365 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:003:0129; - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,7249 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:003:0710; - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,8267 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:001:0833; - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,6409 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:001:0709. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. №492/02-14 від 07.10.2020 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою підтримав уточнені позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяви про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,0275 га (площа земельної ділянки зазначена згідно відомостей Державного земельного кадастру), яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:002:0225, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 298901, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області 24.10.2006 року; - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,5467 га (площа земельної ділянки зазначена згідно відомостей Державного земельного кадастру), яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:002:0266, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 298901, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області 24.10.2006 року; - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,7365 га (площа земельної ділянки зазначена згідно відомостей Державного земельного кадастру), яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:003:0129, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 298901, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області 24.10.2006 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.10.2017 року (а.с. 6), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Встановлено, що 13 травня 2017 року, [PERSON] залишив заповіт, посвідчений заступником сільського голови Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі під №133, згідно умов якого, все своє майно нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, він заповів [PERSON] , [INFO] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №62960507 від 18.12.2020 року, наданої приватним нотаріусом Веліксар Т.І., заповіт [PERSON] від 13.05.2017 року, зареєстрований за № 133 не змінювався та не скасовувався. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, дружина спадкодавця [PERSON] на час смерті [PERSON] мала 75 повних років, тобто була непрацездатною, тому у відповідності до вимог ст. 1241 ЦК України мала право на обов`язкову частку у спадщині. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що згідно довідки Комишівської сільської ради № 829 від 10.08.2020 року, на час своє смерті, [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , а разом з ним був зареєстрований та проживав [PERSON] та дружина спадкодавця [PERSON] . Таким чином [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] за заповітом, а [PERSON] на обов`язкову частку у спадщині. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 21.08.2018 року (а.с. 7), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,7249 га (площа земельної ділянки зазначена згідно відомостей Державного земельного кадастру), яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:003:0710, що належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 955659, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області 18.04.2007 року; - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,8267 га (площа земельної ділянки зазначена згідно відомостей Державного земельного кадастру), яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:001:0833, що належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 955659, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області 18.04.2007 року; - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,6409 га (площа земельної ділянки зазначена згідно відомостей Державного земельного кадастру), яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:001:0709, що належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 955659, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області 18.04.2007 року; - житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав померлій на підставі довідки Комишівської сільської ради № 1242 від 16 листопада 2020 року; а також та частина спадкового майна, яку [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 61976460 від 07.10.2020 року, наданої приватним нотаріусом Веліксар Т.І., інформація про заповіт складений [PERSON] , відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що згідно довідки Комишівської сільської ради №1242 від 16.11.2020 року [PERSON] на день своєї смерті, була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Спільно з нею на час смерті проживав син [PERSON] , який таким чином прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. №492/02-14 від 07.10.2020 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє первісні та зустрічні позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved