Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. В позові зазначив, що 01 червня 2012 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖС № 233052 від 01.06.2012 року, яке видане Богданівською сільською радою Чернігівського району. На день смерті батько разом зі своєю дружиною [PERSON] та сином, який являється позивачем у справі проживав в [INFO], що підтверджується довідкою Богданівської сільської ради Чернігівського району № 404/06 від 26.06.2015року. Спадкоємцями майна батька є син [PERSON], який є позивачем у справі та дружина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб. Після смерті батька відкрилась спадщина. У склад спадкової маси входить земельна ділянка розміром 7,69 га, яка розташована на території Богданівської сільської ради Чернігівського району відповідно до державного акту серія ІІІ-ЗП № 022954 від 23.07.2002 року, виданого на підставі рішення 17 сесії 23 скликання Богданівської сільської ради Чернігівського району від 29.12.2001 року за № 6. У визначений законом строк позивач з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, оскільки на день смерті був зареєстрований та проживав з батьком за однією адресою та таким чином 6-місячний строк щодо подання заяви про прийняття спадщини не нього не поширюється. В червні 2015 року позивач разом з матірю звернулись до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округа з приводу оформлення спадщини на нього, оскільки мати не бажає оформлювати свою частку спадщини на себе. Після вивчення поданих позивачем документів у видачі свідоцтва про право на спадщину за Законом було відмовлено. Підставою для відмови стало те, що в оригіналі державного акту маються виправлення, а також те, що на сьогодні від матері не приймається заява про відмову від спадщини, так як заява подається на протязі 6-місяців з дня смерті. Отримати повторний державний акт, або ж його дублікат неможливо, оскільки з 01.01.2013 року державні акти як документ, який посвідчує право власності на землю не видається, крім того за відсутності власника його взагалі неможливо отримати. Представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі та без проведення фіксації процесу, на позові наполягав. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням вимог ст.130, ч.4 ст. 174 ЦПК та ч.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 року, згідно якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки обставини викладені в позовні заяві підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а вимоги ґрунтуються на нормах ЦК України, на які посилають позивач по справі. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. На запит суду від приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Запорізької області надійшла відповідь про те, що із заявою про прийняття чи відмову від прийняття спадщини після смерті 01.06.2012 року [PERSON] ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 22 ). Суд пересвідчився, що позивач має право на отримання у власність земельної ділянки після померлого батька, оскільки відповідно до вимог ст. 1265 ЦК України є спадкоємцем першої черги за Законом. Згідно вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 „Про судову практику у справах про спадкування відповідачами у справах даної категорії є спадкоємці, а при їх відсутності є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно вимог ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. На підставі викладеного,

Outcome: approved