Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

23.10.2019 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Одеської товарної біржі, в якій просить суд визнати дійсним договір №15080 купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 21 червня 1996 року на Одеській товарній біржі, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 21 червня 1996 року між [PERSON] з одного боку та [PERSON] , з іншого боку було укладено Договір № 15080 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме - квартири [ADDRESS] . Договір був зареєстрований в Одеській Новій Біржі, згідно вимог Закону України «Про товарну біржу». 25.06.1996 року, як зазначає позивач, право власності, згідно зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна, було зареєстровано Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації за №390 стр. 145 кн 13к. Позивач вказує, що має намір розпорядитися вказаною квартирою шляхом відчудження, але йому було повідомлено нотаріусом, що біржовий договір квартири не відповідає чинному законодавству України. З урахування викладеного, оскільки позивач на даний час не має можливості реалізувати своє право на розпорядження вищевказаним нерухомим майном, він був вимушений звернутися до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 04.11.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Одеської товарної біржі про визнання біржового договору купівлі-продажу дійсним. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. У підготовчому засіданні 06.12.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] про час та місце підготовчого та судового засідань повідомлена належним чином, у підготовче та судове засідання не з`явилась, про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Третя особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Одеська товарна біржа про час та місце підготовчого та судового засідань повідомлена належним чином, у підготовче та судове засідання не з`явилась, про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 21 червня 1996 року між [PERSON] з одного боку та [PERSON] , з іншого боку було укладено Договір № 15080 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме - квартири [ADDRESS] . Договір був зареєстрований на Одеській товарній біржі в журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості, реєстраційний №15080, також право власності покупця було зареєстровано Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 25.06.1996 року за №390 стр. 145 кн 13к. Відповідно до пункту 5 спірного договору квартира продана за 1 476 482 000 грн., які отримані продавцем до підписання договору. На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачів, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що всі зобов`язання за договором №15080 купівлі-продажу нерухомого майна 21.06.1996 року його сторонами виконані у повному обсязі, що підтверджується письмовими доказами. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи - Одеської товарної біржі про визнання угоди дійсною є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved