Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

15 липня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Кредекс фінанс" звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 3357 грн. 90 коп. та судові витрати по справі. Позов мотивовано тим, що позивач набув право вимоги за кредитним договором № 155/3557BCLA від 23.03.2012 року, укладеним між публічним акціонерним товариством «Платинум банк» та [PERSON]. Згідно кредитного договору № 155/3557BCLA від 23.03.2012 року відповідачу було надано кредит у розмірі 3136 грн. 80 коп. строком 23 березня 2013 року. Однак зобовязання за кредитним договором відповідач не виконала, станом на 04.07.2015 року заборгованість за кредитним договором складає 3357 грн. 90 коп., з якої 2655 грн. 40 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 414 грн. - заборгованість за відсотками, 288 грн. 50 коп. заборгованість за пенею. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності за наявними доказами у справі. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.03.2012 року між публічним акціонерним товариством «Платинум банк», ПрАТ «Ренесанс Життя» та відповідачем було укладено кредитний договір зі страхування життя позичальника № 155/3557BCLA, згідно з умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 3136 грн. 80 коп., зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 20 % річних, строком до 23.03.2013 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором № 155/3557BCLA від 23.03.2012 року на підставі договору факторингу № 20121017-г від 17 жовтня 2012 року, що був укладений з публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», котрий являється первинним кредитором. 08 травня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та позивач уклали договір факторингу №1/15-ФК-ю, згідно умов якого позивач передає грошові кошти, в розпорядження клієнта (товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей, в тому числі право вимоги до відповідача, [PERSON] за кредитним договором № 155/3557BCLA від 23.03.2012 року. Відповідно до п.п.1.1. договору факторингу сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитним договором (право вимоги). Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору зі страхуванням життя позичальника у разі прострочення сплати процентів за користування кредитом та/або частини суми кредиту, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 0,3 % від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування кредиту, та/або від несплаченої частини суми кредиту за кожний день прострочення. Зобовязання за кредитним договором № 155/3557BCLA від 23.03.2012 року відповідач не виконала. Станом на 04 липня 2015 року заборгованість складає 3357 грн. 90 коп., з якої 2655 грн. 40 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 414 грн. - заборгованість за відсотками, 288 грн. 50 коп. заборгованість за пенею. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями ч.1 ст.1077, ст.1078 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Виходячи з вищенаведеного, позовні вимоги є законними та обґрунтованими. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved