Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

30 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить винести рішення про знесення відповідачем частини її сараю "Б-2" з частини його присадибної земельної ділянки, площею 243,60 кв.м., за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що він являється власником 2/5 частин будинку та надвірних споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] відповідно до договору дарування від 28 квітня 1976 року; власником інших 3/5 частин є відповідач - [PERSON] Пояснює, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 лютого 2004 року встановлено порядок користування присадибною ділянкою між сторонами з визначенням меж ділянок і згідно якого відповідачу виділено в користування земельну площу в 365,40 кв.м., а позивачу - 243,60 кв.м.; зазначений поділ земельної ділянки зареєстровано в МБТІ та внесено до генерального плану присадибної ділянки. Стверджує, що після винесення судом вказаного вище рішення [PERSON] на частині його земельної ділянки споруджена прибудова до сараю, означеного на плані літ. «Б-2», що унеможливлює для нього користування всією його ділянкою. Тому позивач просить суд зобов'язати відповідача відновити стан його земельної ділянки шляхом знесення частини сараю відповідача, який знаходиться на його частині земельної ділянки. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити. В своїх поясненнях посилались на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково пояснили, що спірна прибудова повністю відповідачем на даний час не знесена. Відповідач та її представники в судовому засіданні позов не визнали та в його задоволенні просили відмовити. Додатково пояснили, що спірна прибудова була знесена відповідачем до часу проведення експертного дослідження. Додатково пояснили, що вказана прибудова була побудована відповідно до усної домовленості сторін. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що [PERSON] зніс прибудову протягом 2-3 тижнів після моменту звернення [PERSON] до суду з відповідним позовом і на даний час прибудови до сараю немає. Також показала, що у [PERSON] та [PERSON] була усна домовленість про будівництво вказаної прибудови. Вислухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Договору дарування від 27 квітня 1976 року [PERSON] прийняв у дар 2/5 частини будинку в [ADDRESS] (а.с. 4-7). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 грудня 2002 року [PERSON] отримала у спадок 3/5 частини житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 23). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 лютого 2004 року встановлено порядок користування присадибною ділянкою між співвласниками по [ADDRESS]; виділено в користування земельну ділянку [PERSON] відповідно її долі в домоволодінні, 3/5 ідеальної долі, а всього 365,40 кв.м.; виділено в користування земельну ділянку [PERSON] відповідно його долі в домоволодінні 2/5 ідеальної долі, а всього 243,60 кв.м. (а.с. 8-13). Відповідно до копії Генерального плану (схеми) присадибної ділянки № 10 по провул. Ушакова станом на 20.01.2003 року прибудова між будівлями «В-1» та «Б-2» відсутня (а.с. 15). Згідно висновку № С-255 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 30 грудня 2014 року на фото земельної ділянки [ADDRESS] (а.с. 18), зображено прибудову до сараю «Б-2», належного [PERSON], яка подходить в притул до сараю «В-1», належного [PERSON] На момент проведення інструментального обстеження частина прибудови була розібрана. Фактичне розташування прибудови зазначено в Додатку № 1 - «кн. 0,0004». На додатку № 2 зазначено що частина прибудови до сараю «Б-2» знаходиться на земельній ділянці виділеній [PERSON], площа накладання становить 0,18 кв.м. (а.с. 61-65). У відповідності до положень ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Зокрема, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав. Враховуючи що на час звернення до суду із позовом право позивача було порушене і доказів повного знесення спірної прибудови на час розгляду справи суду не надано, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать і витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом з тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Із матеріалів справи вбачається що 21 липня 2014 року між [PERSON] та адвокатом [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги, предметом якої є надання адвокатом юридичної допомоги позивачу з приводу спору, який виник між ним та [PERSON] про знесення незаконної будівлі (а.с. 93). Відповідно до розрахунку вартості наданої правової допомоги (а.с. 95), до наданих адвокатом послуг входить: консультації, підготовка документів, складання позову;ознайомлення з матеріалами справи; участь у судових засіданнях. Згідно з оригіналом квитанції до прибуткового касового ордера від 30.07.2014 року адвокат [PERSON] прийняв від [PERSON] 1600 грн. на підставі договору про надання правової допомоги (а.с. 94). Враховуючи зазначене, виходячи з обсягу виконаної представником позивача правової допомоги у справі, її характеру, що позивачем понесені витрати у зв'язку із оплатою допомоги адвоката, яким фактично надавалась така допомога останньому, суд вважає необхідним стягнути із [PERSON] компенсацію витрат позивача на правову допомогу в сумі 1600 грн. Згідно ст. ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1) та витрати, пов'язані з оплатою судової експертизи, у розмірі 1440 грн. (а.с. 96). Пунктом 2 частини 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: повернення заяви або скарги. Враховуючи, що ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 серпня 2014 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про винесення рішення про відповідність поділу земельної ділянки, передачу земельної ділянки, від'єднання газової труби - повернуто відповідачу, тому наявні підстави для повернення [PERSON] сплаченого судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. (а.с. 38), визначені ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved