Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

18.10.2018 року представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] про позбавлення права користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. За даною адресою окрім позивача, зареєстрований попередній власник квартири - відповідач [PERSON], який з 2015 року у даній квартирі не проживає, жодних домовленостей щодо збереження за відповідачем житлової площі на період його відсутності між сторонами не існує. Вказані обставини створюють позивачу перешкоди у здійсненні права користуватися та розпоряджатися майном, яке належить їй на праві власності, а тому представник позивача просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Ухвалою суду від 18.10.2018 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. З договору купівлі-продажу від 07.08.2017 року (копія на а.с. 5), зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 21753837 від 07.08.2017 року (а.с. 6) встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. З довідки Відділу ведення реєстру територіальної громади Хмільницької міської ради № 17-14/34 від 11.01.2018 року (а.с. 7), а також відповідних актів від 08.08.2018 року, 02.09.2018 року, 12.09.2018 року (а.с. 8-10) вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований, але з жовтня 2015 року не проживає, [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У пункті 39 ППВССУ від 07.02.2014 N 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" зазначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина 1 статті 405 ЦК). Таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. Тому стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положення статті 405 ЦК. Відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом, і у цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований, але з жовтня 2015 року не проживає в [INFO], а позивач у звязку з його реєстрацією позбавлена можливості повною мірою володіти, користуватись та розпоряджатися вищезазначеною квартирою, чим обмежуються її права як власника згаданого об'єкта нерухомості. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved