Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

26 січня 2016 року заявниця звернулась до Вугледарського міського суду Донецької області із заявою про встановлення факту смерті її батька. Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що її батько [PERSON], [INFO] мешкав у місті Донецьк який знаходиться на тимчасово непідконтрольній території України. 11.11.2015 року [PERSON] помер вдома за місцем свого мешкання у [INFO] від хронічної судинно-мозкової недостатності, про що було видано лікарське свідоцтво про смерть № 1530 від 12.11.2015 року. Заявниця розуміє, що вказане свідоцтво є недійсним і що їй необхідно зареєструвати факт смерті свого батька, а тому вона звернулась до суду з проханням суд встановити факт смерті її батька [PERSON], [INFO], на тимчасово окупованій території в м. Донецьк, 11 листопада 2015 року. Заявниця в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала та просила суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти встановлення факту смерті заперечень та зауважень не мала, просила винести рішення на розсуд суду. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії IV-HO № 446304 від 27 листопада 1980 року (а.с. 12). Згідно до інформації з лікарського свідоцтва про смерть № 1530 виданого лікувально-профілактичний заклад центральної міської клінічної лікарні № 24 міста Донецьк, яка є не дійсною на території України як офіційний документ, [PERSON], [INFO], помер вдома в квартирі [ADDRESS] 11 листопада 2015 року у віці 60 років і ця інформація не викликає у суду сумніву та підтверджується паспортом громадянина України. (а.с. 11, 13). Начальник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції відмовив в реєстрації смерті 26.01.2016 року. Суд, розглянувши матеріали справи, вивчивши всі наявні по справі докази, їх допустимість та належність, і приймаючи вищенаведені обставини, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ч. 2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до пп. 2 п. 2 Наказу Міністерства юстиції України «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» визначено перелік та забезпечено переміщення територіальних органів та установ юстиції Донецької області, що знаходяться на тимчасово неконтрольованій території, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Згідно цього наказу всі органи та підрозділи, підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були перемістися з тимчасово непідконтрольних територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватися там. Всі акти та документи, виданні органами не переміщеними в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєстровані, з 1 грудня 2014 року вважаються не дійсними. Лікарське свідоцтво про смерть № 1530 видане 12 листопада 2015 року, в якому є відомості відносно [PERSON], [INFO], який помер 11 листопада 2015 року відповідно до вищенаведеного Наказу Міністерства юстиції України не може бути дійсними, так як видане після спливу терміну перереєстрації. Стаття 3 Конституції України передбачає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Відповідно до ст. 8 ЦК якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права). Статтею 3 ЦК України визначено перелік загальних засад цивільного законодавства. Загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнані тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджено особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Так як іншим шляхом ніж через рішення суду не можливо отримати документ про смерть [PERSON] суд вважає за можливе врегулювати відповідні правовідносини за аналогією, визначеною в Цивільному кодексі України, у звязку з тим, що ці правовідносини не врегульовані нормативно-правовими актами України. Судом встановлено факт смерті [PERSON], [INFO], який помер в квартирі [ADDRESS] 11 листопада 2015 року у віці 60 років на підставі інформації з свідоцтва про смерть № 1530 виданого 12 листопада 2015 року лікувально-профілактичним закладом центральної міської лікарні № 24 міста Донецька підтвердженої заявницею яка зареєстрована проживаючою разом з батьком, але в звязку з АТО тимчасово змінила місце проживання, на підставі ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та визнання тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». На підставі вищевикладеного ст. ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,

Outcome: approved