Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

25.02.2019 року в.о. головного лікаря КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» Солонський В.М. звернувся до суду із вищезазначеною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що [PERSON], [INFO], що мешкає за адресою: [ADDRESS], перебуває під наглядом лікаря психіатра з 2001 року з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервна течія, галлюцінаторно-параноїдний синдром, виражений змішаний тип дефекту. Рішенням Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 21.08.2002р. визнаний недієздатним, справа № 2-1283, призначений опікун- мати [PERSON], 1940 р.н. Хворий неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні: в психіатричних стаціонарах. Останнє стаціонарне лікування в 4 відділенні диспансеру з 14.12.2017 р. по 10.01.2018 р. Після виписки знаходився вдома, амбулаторне безкоштовне лікування приймав нерегулярно, надглядався лікарем - психіатром. Психічний стан погіршився протягом тижня: згідно заяви опікуна від 18.02.2019 р. став злобний, агресивний до матері та оточуючих, не спав вночі, чув незнайомі голоси в голові, відмовлявся від прийому ліків. Станом на теперішній час - орієнтовний всебічно правильно, доступний формальному контакту, емоційно лабільний, роздратований. Фон настрою нестабільний. Злобно, агресивно настроєний по відношенню до матері, оточуючих. Мислення паралогічне. Вважає, що мати та оточуючи змовились проти нього, про це сповістили голоси в середині голови. Критика до своєї хвороби та поведінки відсутня. На стаціонарне лікування не налаштований. 19.02.2019 р. оглянутий комісією лікарів-психіатрів диспансеру, яка дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжке психічне захворюванням у вигляді: шизофренії, параноїдної форми, безперервний перебіг. Виражений змішаний тип дефекту. Галюцінаторно-параноїдний синдром, виражений змішаний тип дефекту. Потребує лікування лише в умовах стаціонару. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня у зв'язку з неспроможністю надати згоду з причин тяжкого психічного розладу. Враховуючи те, що госпіталізація [PERSON] до психіатричного закладу призводить до певних обмежень його прав, [PERSON] за своїм станом здоров'я потребує лікування лише в умовах стаціонару, тому таке лікування відповідає його інтересам та інтересам оточуючих. 25.02.2019 року ухвалою судді відкрито провадження у справі. Представник психіатричного закладу, що подав заяву - Солонський В.М. в судовому засіданні підтримав заяву, просив задовольнити. В судовому засіданні лікар-психіатр КЗ «КПНД» ДОР [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] страждає на психічне захворювання, станом на теперішній час потребує лікування тільки в умовах стаціонару, оскільки відсутність такого лікування може негативно вплинути на здоров'я хворого та оточуючих. Законний представник [PERSON] - його мати [PERSON] у судовому засіданні просила заяву задовольнити та госпіталізувати її сина до психіатричного стаціонару для проходження лікування, оскільки він періодично лікується, йому стає краще, але коли відбувається погіршення, син не може усвідомити необхідність такого лікування. Прокурор в судовому засіданні підтримала подану КЗ «КПНД» ДОР заяву та просила госпіталізувати [PERSON] до психіатричного стаціонару для проходження лікування. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився 24 серпня 1970 року, постійно мешкає та зареєстрований за адресою: м. Кривий Ріг, В/містечко-35, буд. 36 кв. 9, що підтверджується паспортом громадянина України (а.с. 9). Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.08.2002 р., яке набрало законної сили 21.09.2002 р., [PERSON] визнано недієздатним. Рішенням Виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області опікуном над недієздатним призначено його мати - [PERSON] (а.с. 6). Згідно висновку ЛКК №242 від 19.02.2019 р. що [PERSON] страждає тяжким психічним захворюванням у вигляді шизофренія, параноїдна форма, безперервна течія, галлюцінаторно-параноїдний синдром, виражений змішаний тип дефекту та потребує лікування лише в умовах стаціонару без його згоди (а.с. 4). Хворий неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні: в психіатричних стаціонарах, останній раз в 4 відділенні диспансеру з 14.12.2017 р. по 10.01.2018 р. Після виписки знаходився вдома, амбулаторне безкоштовне лікування приймав нерегулярно, надглядався лікарем- психіатром. Станом на теперішній час - орієнтовний всебічно правильно, доступний формальному контакту, емоційно лабільний, роздратований. Фон настрою нестабільний. Злобно, агресивно настроєний по відношенню до матері, оточуючих. Мислення паралогічне. Вважає, що мати та оточуючи змовились проти нього, про це сповістили голоси в середині голови. Критика до своєї хвороби та поведінки відсутня. На стаціонарне лікування не налаштований. Згідно заяви законного представника [PERSON] - [PERSON], остання просить госпіталізувати її сина у зв'язку із погіршенням стану його психічного здоров'я та агресивною поведінкою, який не спить ночами, проявляє агресію до неї та оточуючих, відмовляється від прийому ліків (а.с. 5). Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі Закон), особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ч.1 ст. 13 Закону, особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Відповідно до ч.2 ст. 13 Закону, госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Однак, рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 року, яке є обов'язковим до виконання на території України, було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року N 1489-III. Вказаний такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що «стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, разом із статтями 2, 3 та 4, посідає провідне місце серед основоположних прав, що гарантують фізичну безпеку особи, і тому її важливість є надзвичайною. Її основною метою є запобігання свавільного чи невиправданого позбавлення свободи» (пункт 30 рішення у справі «МакКей проти Сполученого Королівства» від 3 жовтня 2006 року ). У пункті 1 статті 5 Конвенції закріплено підстави для правомірного позбавлення особи свободи відповідно до яких належить і законне затримання психічно хворої особи, а в пункті 4 цієї статті передбачено перевірку законності такого затримання у судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] страждає на психічне захворювання, у зв'язку із чим визнаний судом недієздатним та не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу, опікун [PERSON] - [PERSON] просить госпіталізувати [PERSON] у психіатричний стаціонар, враховуючи те, що останній внаслідок погіршення його психічного стану виявляє безпосередню небезпеку для себе, оточуючих, зокрема спричинити суттєву шкоду своєму здоров'ю та оточуючих, що підтверджується зібраними у справі доказами, у суду наявні усі підстави для задоволення заяви, та госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved