Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом, у якому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем - [PERSON], який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області 01.03.2014 року, про що зроблено актовий запис за №15, та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, взаєморозуміння між ними не досягнуто, мають місце неприязні відносини, причиною яких є суперечки та конфлікти, відсутня повага один до одного. На даний час фактичні шлюбні відносини між ними припинено, з відповідачем проживають окремо. Дітей у шлюбі з відповідачем не народилось, однак останній в добровільному порядку розірвати шлюб відмовляється, у зв'язку із чим вона вимушена вирішити дане питання в судовому порядку. Вважає, що їх сім'я фактично розпалась та поновити її неможливо. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач в позовній заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, однак в судове засідання не з'явився, заяв чи клопотань щодо суті позову та процедури його розгляду, в тому числі про відкладення, не подав. За таких обставин, суд провів заочний розгляд справи в порядку ч. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області 01.03.2014 року, встановлено, що сторони уклали шлюб 01.03.2014 року, про що складено актовий запис за №15 (а.с.3). Від шлюбу сторони дітей не мають. З довідки, виданої Штунською сільською радою Любомльського району Волинської області від 04.05.2017 року за №330, встановлено, що позивач - [PERSON] зареєстрована [ADDRESS], та до складу її сім'ї входять: мати - [PERSON], [INFO], та батько - [PERSON], [INFO], а відповідач - [PERSON], згідно повідомлення Любомльської міської ради від 13.05.2017 року за №722, зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.9). Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як встановлено судом, сторони від даного шлюбу спільних дітей не мають, господарства не ведуть, на даний час проживають окремо та подружніх стосунків не підтримують, не цікавляться та не турбуються один про одного, що дає підстави вважати, що шлюб існує лише формально та не свідчить про наявність ознак сім'ї в розумінні поняття, наведеного у ст.3 СК України. Викладені у позовній заяві фактичні обставини взаємовідносин між сторонами відповідачем не оспорено та не спростовано. З огляду на наведені правові норми, обставини по справі та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. Таким чином, суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Таким, що не суперечить закону, суд вважає прохання позивача про залишення їй шлюбного прізвища "[PERSON]". Згідно із ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved