Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

1. [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON] . Вимоги позивача за первісним позовом. 2.Позивач просить визнати за ним право власності на Ѕ частину домоволодіння, що є спільною сумісною власністю подружжя, та яке знаходиться по [ADDRESS] . Зобов`язати [PERSON] надати доступ спеціалістам Івано-Франківського ОБТІ для проведення обстеження та обмірів домоволодіння по [ADDRESS] міської ради для виготовлення технічного паспорта. Стислий виклад позиції позивача за первісним позовом. 3. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що за час перебування в шлюбі, у 1984 році придбав житловий будинок по [ADDRESS] , про що свідчить Договір купівлі-продажу від 17 березня 1984 року. В даному будинку до розлучення проживав разом із дружиною та дітьми, проводив ремонти будинку за власні кошти, облаштував його та будував господарські споруди, підтримував у належному стані. Однак після розлучення змушений був піти з дому, так як відповідачка забороняла йому в ньому проживати, стверджуючи, що це її майно і належить їй. Однак вказане домоволодіння набуте в шлюбі, то відповідно до вимог цивільного кодексу це є спільним майном подружжя і кожному із них належить по Ѕ частині цього майна. 4. [PERSON] 26.11.2019 звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку разом з господарськими будівлями і спорудами, як об`єкт права спільної сумісної власності подружжя. Вимоги позивача за зустрічним позовом. 5. Просить постановити рішення, яким поділити порівну майно подружжя та визнати за нею [PERSON] , право власності на Ѕ частину житлового будинку разом з належними до нього господарськими будівлями і спорудами розташованого у [ADDRESS] , як об`єкт права спільної сумісної власності подружжя. Задоволити первісний позов [PERSON] та залишити у його власності Ѕ частину зазначеного житлового будинку, як об`єкт права спільної сумісної власності. Стислий виклад позиції позивача за зустрічним позовом. 6. Заявлені вимоги обгрунтовує тим,що за час перебування в шлюбі, у 1984 році вони купили житловий будинок по [ADDRESS] , про що свідчить Договір купівлі-продажу від 17 березня 1984 року. Договір купівлі -продажу посвідчено секретарем виконкому Міжрічанської сільської ради та зареєстровано за відповідачем. На сьогоднішній день відповідач [PERSON] є власником цілого житлового будинку. Вказане домоволодіння набуте в шлюбі, а тому відповідно до вимог цивільного кодексу це є спільним майном подружжя і кожному із них належить по Ѕ частині цього майна. Процесуальні дії у справі. 7. Ухвалою суду від 31.10.2019 позовну заяву прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі о 09:00год. 28 листопада 2019 року (а.с.16-20). 8 . Ухвалою суду від 02.12.2019 прийнято до спільного розгляду зустрічний позов [PERSON] та призначено підготовче засідання на 17 грудня 2019 року о 13:30 год. (а.с.52). 9. Ухвалою суду від 21.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті о 09:30 год. 12 лютого 2020 року (а.с.57-59). Стислий виклад позиції сторін у справі. 10. В судовому засіданні позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у заяві, а в задоволенні зустрічного позову в частині відступлення від рівності часток - відмовити. 12. В судовому засіданні відповідачка за первісним позовом, позивачка за зустрічним позовом [PERSON] просила відступити рівності та присудити більшу частину придбаного у шлюбі будинковолодіння, посилаючись, що батько мав забезпечити дітей які з нею проживають. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 13. Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи та не оспорюється учасниками, що сторони з 06.02.1982 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 14.03.2019 було розірвано. При розірванні шлюбу судом не приймалося рішення про поділ майна подружжя (а.с.5-7). 15. За час перебування в шлюбі позивач у 1984 році придбав житловий будинок по [ADDRESS] , про що свідчить Договір купівлі-продажу від 17 березня 1984 року (а.с.8-9). 16. Згідно довідки Івано-Франківського оБТІ №94 від 03.09.2019 вбачається, що відповідачка не допускає позивача до будинку для того, щоб останній зміг виготовити технічний паспорт на будинок (а.с.10). 17. З довідки Міжрічанської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області від 13.11.2019 за № 1363 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб вбачається, що сім`я [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та складається з 6 осіб: [PERSON] (співвласник наймач),1958 року народження, [PERSON] (син), 1982 року народження, [PERSON] (дочка), 1983 року народження, [PERSON] (внук), 2011року народження та [PERSON] (внук), 2012 року народження (а.с.38). 18. Втехнічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 25.11.2019 зазначено що по [ADDRESS] ради розташований житловий будинок загальною площею 90,8 кв.м., який складається із житлового будинку «А», літня кухня «Б», стодоли «В», стайні «Г», погребу «Д», вбиральні «Е», криниці «№1», воріт «№2», огорож №3,4. Рік побудови 1942. (а.с.30-33). 19.Довідкою виданою ОКП "Івано-Франківське ОБТІ" від 25.11.2019 підтверджено, що реєстрація права власності на домоволодіння [ADDRESS] не проводилась. Вартість майна становить у сумі 290 735 грн.(а.с.52). 20. З врахуванням наведеного суд приходить до висновку, що будинковолодіння, право власності на Ѕ (одну другу) якого хоче визнати за собою позивач, було придбане позивача у 1984 році. На протязі 1988-2009 років було здійснено будівництво ряду господарських споруд, тобто все домоволодіння було придбано (побудовано) в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. (а.с.51). 21. Відповідач [PERSON] від пропозицій укладення договору про поділ майна подружжя відмовилася, відтак існує спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку. Норми права, що регулюють спірні правовідносини та мотиви їх застосування. 22. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, зустрічний позов - частковому задоволенню. 23. Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України та ЦК України зокрема, в частині щодо права спільної сумісної власності подружжя, здійснення останнім цього права, способів та порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. 24. Частиною 2 статті 60 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 25. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело та час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. 26. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 Цивільного кодексу України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. 27. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. 28. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. 29. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. 30. Такий правовий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. 31. Спірне нерухоме майно було придбано сторонами в справі під час шлюбу, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Вказана обставина також визнається сторонами в справі. 32. Відповідно до ст. 372 ЦК України в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. 33. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. 34. Згідно з ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. 35. Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. 36. Аналізуючи наведені вище норми сімейного законодавства України, можна дійти висновку, що майно, яке набуте подружжям під час перебування у шлюбі та є об`єктом права спільної сумісної власності цього подружжя у випадку вирішення питання про його розподіл підлягає поділу між сторонами у рівних частках. Мотиви суду. 37. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить наступних висновків. 38. Спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами набутий сторонами за час шлюбу, тому у відповідності до чинного законодавства є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін. 39. Відповідачем за первісним позовом, позивачем за зустрічним не надано належних та допустимих доказів того, що спірне майно було придбане за її особисті кошти і не належить до спільного майна подружжя. 40. Посилання відповідачки на те, що суд, має відступити від засад рівності, оскільки повнолітні діти проживають з нею і не мають іншого житла та те, що батько зобов`язаний забезпечити дітей житлом не ґрунтуються на вимогах закону. 41. [PERSON] суду не надано належних та допустимих доказів, того що позивач ухилявся від виконання батьківських обов`язків, не сплачував аліментів, що діти, які проживають з нею є непрацездатні. 42. Інших доводів щодо відступлення від засад рівності часток подружжя відповідачка не зазначила та доказів не надала. 43. Враховуючи здобуті у судовому засіданні докази суд вважає, що частки кожного із подружжя є рівними. 44.Інших доказів, які б мали істотне значення для вирішення спору, відповідачем не надано. 45. Отже, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що будинковолодіння є об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя та підлягає поділу між ними в рівних частках на задоволення первісного позову [PERSON] та часткове задоволення зустрічного позову [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку разом з господарськими будівлями і спорудами, як об`єкт права спільної сумісної власності подружжя. Розподіл судових витрат. 46. Визначаючись із розподілом судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість звільнення сторін від обов`язку сплачувати одна одній частину судових витрат, а саме судового збору, з огляду на норми ч. 10 ст. 141 ЦПК України, оскільки це відповідатиме розміру задоволеної частини вимог первісного та часткового задоволення зустрічного позову сторін у справі (враховуючи, що суд дійшов висновку про поділ житлового будинку та її поділ в рівних частках). 47. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати у даному спорі складаються з судового збору. 48. В даному спорі встановлено, що позивач є власником Ѕ частини будинковолодіння та господарських споруд, вартістю 290 735 грн. 49. Відтак, на момент пред`явлення позову позивач повинен був сплатити судовий збір в сумі п`ятдесят відсотків від 2907.35 грн. (1 відсоток від 290 735 грн.), що становить 1453,67 грн. 50. Звернувшись до суду із захистом порушеного права, позивач сплатив судовий збір в сумі 768, 40 грн. (а.с.1), а тому з [PERSON] в користь держави слід стягнути недоплачений судовий збір у розмірі 688 грн. 95 коп. 51. При зверненні до суду з зустрічним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки остання звільнена від його сплати, як інвалід 2 групи у відповідності до Закону України «Про судовий збір», а тому судові витрати слід віднести за рахунок держави На підставі наведеного ст.60,61,63, 65,69,71 СК України, ст.321,368,372,392 ЦК України

Outcome: approved