Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

17 травня 2019 року уповноважений представник позивачів звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON] , після смерті якого позивачам відкрилася спадщина, яку вони прийняли у встановленому порядку. Їхньому батьку належало право на земельну частку (пай) розміром 4,89 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Аркадіївської сільської ради Згурівського району Київської області. Розпорядженням Згурівської районної державної адміністрації від 14.07.2004 № 438 [PERSON] було затверджено технічну документацію та видано Державний акт серії [NUMBER] на право приватної власності на цю земельну ділянку, площею 4,5930 га, яка складається із ділянки № 1 (рілля) - площею 3,4942 га, кадастровий номер якої [NUMBER] , ділянки № 2 (сінокоси (сіножаті) - площею - 1,0988 га, кадастровий номер якої [NUMBER] . Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 19.02.2013 цей Державний акт та його державну реєстрацію було скасовано, так як при його виготовлені було невірно присвоєно кадастрові номери. При цьому право на земельну частку (пай) у землі, розміром4,89 в умовних кадастрових гектарах за спадкодавцем залишилось. Однак позивачі не можуть оформити свої спадові права на це майно із-за відсутності Сертифіката, який був зданий при виготовленні Державного акта та натепер сертифікати не виготовляються, тому просить визнати за кожною із позивачів право на Ѕ частки спірної земельної частки (паю). В разі задоволення позову не стягувати із відповідачів судові витрати. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 07.06.2019 витребувано від Згурівської районної державної нотаріальної контори Київської області спадкову справу щодо майна померлого [PERSON] . В судове засідання учасники справи повторно не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання були належним чином повідомлені, направили суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, уповноважений представник позивачів позов підтримує повністю, відповідачі Аркадіївська сільська рада та [PERSON] позов визнають повністю, відповідач Згурівська районна державна адміністрація просить ухвалити рішення на розсуд суду. Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставин, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом померлого [INFO] [PERSON] та прийняли спадщину у встановленому порядку. Спадкова справа відкрита. Дружина спадкодавця [PERSON] спадщину не прийняла та не має претензій щодо прийняття спадщини позивачами (а.с.52-87 - копія спадкової справи). До спадкової маси входить земельна частка (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Аркадіївське», розміром 4,89 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 105842,21 грн, розташована на території Аркадіївської сільської ради Згурівського району Київської області, згідно з виданим на ім`я [PERSON] Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] (а.с.20, 22, 37-39, 39а - копії Сертифіката, Книги реєстрації сертифікатів, викопіювання, довідки та розрахунку грошової оцінки). За життя [PERSON] реалізував своє право на земельну частку (пай) на підставі зазначеного Сертифіката та отримав Державний акт серії [NUMBER] на право приватної власності на цю земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,5930 га, яка складається із ділянки № 1 (рілля) - площею 3,4942 га, кадастровий номер якої [NUMBER] , ділянки № 2 (сінокоси (сіножаті) - площею - 1,0988 га, кадастровий номер якої [NUMBER] (а.с.23-33 - копії розпоряджень та додатків до нього, заяви та державного акта). Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 19.02.2013, яке набрало законної сили 20.03.2013, цей Державний акт та його державну реєстрацію було скасовано, оскільки при виготовленні та затвердженні технічної документації було визначено кадастрові номери зазначених в ньому земельних ділянок, які не відповідають земельній ділянці, наданій [PERSON] (а.с.34-35, 36 - копії судових рішень). Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згурівська районна державна нотаріальна контора Київської області відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне спадкове майно, оскільки відомості про спірні земельні ділянки не внесено до Державного земельного кадастру (а.с.40 - відмова). Позивачі при подачі позову сплатили судовий збір по 768,40 грн кожна (а.с.1, 2 - квитанції). Відповідно до ст. 3 Земельного Кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативними правовими актами. Ст. 152 Земельного Кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів. З аналізу норм чинного законодавства України, що регулює земельні відносини, зокрема Земельного кодексу України та Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Указу Президента України від 10.11.1994 № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» (абз.3 п.2) вбачається, що право на земельну частку (пай) є приватною власністю особи. У ст. 125 ЗК України зазначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за умови , якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також зокрема свідоцтво про право на спадщину та рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. 5 Указу Президента від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до п. 17 Перехідних положень чинного Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Тобто дія сертифікату на право на земельну часту (пай) не обмежена в часі та сертифікат є належним правовстановлюючим документом до моменту виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 2 п. 6 Указу Президента від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Згідно із пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У стаття 1219 ЦК України міститься перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до пп. 4.14 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 282/20595 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє, зокрема, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують належність майна (або майнових прав) спадкодавцеві. Вбачається, що [PERSON] повернув сертифікат до Згурівської районної державної адміністрації, коли отримував державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ріллі). При цьому повернутий сертифікат надавав йому право на спірну земельну частку (пай). Відповідно до ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених конституцією України та законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається у здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюються, в тому числі, шляхом визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його прав власності. Дослідивши письмові докази у справі, суд, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, принципів верховенства права та правової визначеності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що позивачі є спадкоємцями за законом [PERSON] , до складу спадщини входить право на земельну частку (пай) не реалізоване спадкодавцем за життя та не вбачається іншого способу захисту порушених прав позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved