Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

[PERSON]звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] за яким просить в рахунок погашення заборгованості за договором позики між сторонами звернути стягнення на предмет застави автомобіль «Мерседес-Бенц Віто», ринковою вартістю 60256,38 грн., визнавши право власності на цей автомобіль за ним, та стягнути з [PERSON] 1000,00грн. моральної шкоди. Вимоги позову мотивовані неналежним виконанням відповідачами умов основного зобовязання договору позики. Позивач в судовому засіданні подав заяву про зміну позовних вимог, де уточнив вимоги і просить в рахунок погашення заборгованості за договором позики між сторонами звернути стягнення на предмет застави автомобіль «Мерседес-Бенц Віто», ринковою вартістю 60256,38 грн., визнавши право власності на цей автомобіль за ним.. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання подали заяви про визнання позовних вимог та слухання справи у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено: Відповідно до договору позики від 15.04.2010 року,[PERSON] надав, а[PERSON]. прийняв на умовах позики 10000,00 доларів США, які зобовязався повернути не пізніше10.06.2015 року (а.с.5). Факт передачі грошових коштів сторони оформили розпискою, датованою датою укладення договору (а.с.9). За офіційним курсом НБУ станом на 26.06.2015р. 10000,00 доларів США складає 211900,00 грн Крім того, цього ж дня, сторони на забезпечення договору позики уклали договір застави, за яким відповідач передав у заставу належний йому на праві власності автомобіль «Мерседес-Бенц Віто», 2000 р.в., фіолетового кольору, шасі № [NUMBER], рнз. [NUMBER](а.с.6-7, 9), вартість, якого на день укладення договору була визначена у розмірі 80000,00грн. . За умовами договору застави, сторони разом з іншим домовились про те, що за рахунок предмета забезпечувального обтяження повинні бути задоволені усі грошові вимоги заставодержателя, у т.ч. і за шляхом набуття права власності на предмет забезпечувального обтяження в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання. Згідно зі ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, -неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Статтею 26 цього ж Закону встановлено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, в тому числі і такий як передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом. З аналізу наведених вимог законодавства, суд приходить до висновку, що заставодержатель може задовольнити забезпечену заставою вимогу шляхом набуття права власності на предмет застави. Правовою підставою для реєстрації права власності заставодержателя на рухоме майно, яке є предметом застави, є договір про задоволення вимог заставодержателя або відповідне застереження в договорі застави, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу заставодержателю права власності на предмет застави в рахунок виконання основного зобов'язання, що відповідає п. 39 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" . У відповідності до договору позики, сторони оговорили, що порушенням зобовязань за договором є їх невиконання або неналежне виконання. Згідно з п.14,3-15. договору застави, заставодержатель набуває право стягнення заборгованості за рахунок предмета застави у випадку коли позика, забезпечена заставою не буде повернута у встановлений договором позики строк. Наявність у позивача боргової розписки вказує на те, що боргові зобовязання за договором позики відповідачем не виконано. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд знаходить позов обґрунтованим як законом так і доказами. При цьому, визначення позивачем вартості предмету застави на час розгляду в сумі 60256,38 грн. узгоджується із середніми цінами на таке ж майно в Україні, а тому за відсутності заперечень відповідача приймається судом за основу. Отже, позов підлягає задоволенню. За такого рішення, відповідно до ст. 88 ЦПК України відповідач має також компенсувати позивачу понесені ним витрати при зверненні до суду.

Outcome: approved