Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

23 липня 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , в якому позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 2001-002 С квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] на Одеській універсальній біржі «Вітязь» 10.01.2001 року. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 10 січня 2001 року між [PERSON] (продавець) з однієї сторони та [PERSON] (покупець) з іншої укладено договір купівлі-продажу № 2001- 002С. Відповідно Договору Продавець продала, а Покупець купила квартиру [ADDRESS] , загальною площею 17,3 кв.м., житловою площею 12,9 кв.м., яка в цілому складається з однієї кімнати. Відповідно до п.3 Договору продаж вчинено із торгів за 3500 гривень, які Продавець на момент підписання цього договору отримала від Покупця . Після укладення Договору, у встановленому законом порядку зареєструвала [PERSON] право власності в КП „ОМБТІ та РОН" під №2409 стр. 124 кн. 335 пр. [PERSON] померла [INFO] , а позивач як спадкоємець першої черги звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а саме вказаної квартири, в чому їй було відмовлено, так як спірний договір нерухомого майна не укладений в нотаріальній формі, як того вимагає законодавство. 02 серпня 2018 року відкрито провадження по справі та встановлено загальний порядок розгляду справи. 18 вересня 2018 року позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій уточнено особу відповідача, яка змінила прізвище на Берднікова. Відзив на позов відповідачем не подавався. 19 листопада 2018 року судом закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з?явилась, подала заяву про проведення судового засідання за її відсутністю, позов підтримала, просила задовольнити повністю. Відповідач та третя особа в судове засідання не з?явилися, про час, дату і місце судового засідання сповіщені належним чином, заяв чи клопотань стосовно розгляду справи не надавали. Суд розглядає справу за відсутності сторін та третьої особи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. 10 січня 2001 року між [PERSON] (продавець) з однієї сторони та [PERSON] (покупець) з іншої укладено договір купівлі-продажу №2001-002С. Відповідно Договору Продавець продала, а Покупець купила квартиру [ADDRESS] , загальною площею 17,3 кв.м., житловою площею 12,9 кв.м., яка в цілому складається з однієї кімнати. Відповідно до п.3 Договору продаж вчинено із торгів за 3500 гривень, які Продавець на момент підписання цього договору отримала від Покупця . Після укладення Договору, у встановленому законом порядку зареєструвала [PERSON] право власності в КП „ОМБТІ та РОН" під № 2409 стр. 124 кн. 335 пр. [PERSON] померла [INFO] , а позивач як спадкоємець першої черги звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а саме вказаної квартири, в чому їй було відмовлено, так як спірний договір нерухомого майна не укладений в нотаріальній формі, як того вимагає законодавство. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 р. положення зазначеного Кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003р., положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності й не мають подовжувального характеру, при розгляді справи необхідно керуватися положеннями ЦК 1963 р. Відповідно до діючого на час укладання зазначеного договору купівлі-продажу квартири спеціального закону Закону України «Про товарні біржі», а саме ст. 15, не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущенних до обігу на товарній біржі. Положення Інструкції «Про порядок Державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних і фізичних осіб» передбачали підставу для державної реєстрації договори купівлі-продажу і міни, зареєстровані товарною біржею. Відповідно до чинного на час укладання зазначеного договору купівлі-продажу квартири ЦК УРСР (1963 року), а саме ст. 228, договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає нотаріальному посвідченню, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги призводить до недійсності договору ( статті 47 цього Кодексу). Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 224 ЦК України, покупці і продавець повністю виконали умови договору купівлі - продажу. Із змісту договору купівлі-продажу, зареєстрованого на біржі, вбачається, що розрахунок за придбану нерухомість був виконаний в повному об`ємі до підписання договору, про що свідчить п.2 Договору. Яких-небудь суперечок між покупцем і продавцем немає, протизаконних умов угода не містить, проте порушена форма угоди, оскільки при оформленні її не була дотримана нотаріальна форма договору, передбачена ст. 227 ЦК України. Покупець по договору померла, отже на теперішній час втрачена можливість нотаріального посвідчення вищевказаної біржової угоди. Право власності на зазначену квартиру зареєстровано за покупцем у КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України 2004 року способами захисту цивільних прав та інтересів судом можуть бути:1 ) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 220 ЦК України (в ред.. 2004 року) якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, суд знаходить, що відсутність нотаріального посвідчення спірного договору у 2001 році, фактично свідчить про наявність обставин, для вирішення яких застосовуються положення ч.2 ст. 220 чинного ЦК України, а тому задовольняє позов повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв?язку зі звільненням позивача, на користь якого ухвалено рішення, від сплати судового збору, судовий збір в сумі 768,40 грн. стягується з відповідача На підставі викладеного,

Outcome: approved