Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

29 серпня 2016 року [PERSON] звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь індексацію заробітної плати. В обґрунтування позову зазначила, що у період з 15 березня 1994 року по 27 жовтня 1997 року вона працювала у ВАТ «Содовий завод». З 1997 року відповідач ВАТ «Содовий завод» стало нерегулярно виплачувати працівникам заробітну плату. При звільненні позивачки з підприємства, відповідач зобов'язаний був провести з нею повний розрахунок, однак цього не зробив, мотивуючи це скрутним фінансовим становищем. Заборгованість по заробітній платі становила 1 181 грн. 46 коп., яку за рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 1997 року стягнуто з ВАТ «Содовий завод» на користь позивачки. Виконавчий лист за рішенням суду був своєчасно наданий у відділ державної виконавчої служби та взято на виконання. За останній час позивачці була погашена заборгованість по заробітній платі на суму 144 грн. 34 коп. Однак станом на час звернення до суду із даним позовом рішення суду залишається невиконаним, заборгованість по заробітній платі становить 1 037 грн. 12 коп. Індексація заробітної плати при виплаті заборгованості по заробітній платі позивачці нарахована та виплачена не була. Посилаючись на положення статті 33 Закону України «Про оплату праці» та ст.1, ч.1 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року, просила стягнути з відповідача на її користь індексацію заробітної плати за період з 01 січня 1998 року по 01 серпня 2016 року, що становить 7 625 грн. 53 коп. Слід зазначити, що при вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі, судом не було порушено правил визначення юрисдикції щодо вирішення вказаної цивільної справи. Так, правова позиція викладена в ухвалі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року зазначає, що справи про банкрутство боржника, порушені господарськими судами до 19 січня 2013 року не впливають на визначення юрисдикції справ про стягнення з боржника зарплати і їх слід розглядати в порядку цивільного судочинства. Аналогічну думку містить інформаційний лист судової палати у цивільних справах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, про визначення юрисдикції спору про стягнення заробітної плати у разі банкрутства боржника від 07 травня 2013 року №709/0/4-13, у якому зазначено, що справи про банкрутство боржника порушені господарськими судами до 19 січня 2013 року, не впливають на визначення юрисдикції справ про стягнення з боржника зарплати і їх слід розглядати в порядку цивільного судочинства. Позивачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, на задоволенні позову наполягала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача ВАТ «Содовий завод», будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розгляд справи проводити без участі представника ВАТ «Содовий завод», позовні вимоги не визнав. У своїй заяві, зокрема, зазначив, що відносно підприємства відкрито процедуру банкрутства, внаслідок чого, ВАТ «Содовий завод» не має можливості визнати позовні вимоги окрім суми основної заборгованості із заробітної плати, яка на момент відкриття ліквідаційної процедури була нарахована за даними бухгалтерського обліку. Ліквідатор не може збільшити реєстр кредиторів, котрий з часу затвердження господарським судом є незмінним. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких встановлених у судовому засіданні обставин та відповідних їм норм чинного законодавства. У судовому засіданні встановлено, що у період з 15 березня 1994 року по 27 жовтня 1997 року [PERSON], [INFO], працювала у ВАТ «Содовий завод». На час звільнення позивачки з підприємства, відповідач мав перед [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 1 181 грн. 46 коп., що підтверджується рішенням Слов'янського міського суду Донецької області від 12 грудня 1997 року (а.с. 3), за яким з відповідача на користь позивачки було присуджено до стягнення зазначену суму заборгованості. Як встановлено у судовому засіданні і не оспорюється сторонами частина заборгованості по заробітній платі у сумі 144 грн. 34 коп. була виплачена позивачці ВАТ «Содовий завод». Право на своєчасне одержання винагороди за працю (ст. 43 Конституції України) захищається законом. Згідно із ч.6 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно ст. 33 Закону України «Про оплату праці» у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-18/2013 від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013, визнано, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. З огляду на викладені норми чинного законодавства, рішення Конституційного суду України, доводи відповідача щодо того, що ним не виплачена індексація заробітної плати у зв'язку із відкриттям справи про банкрутство є неприйнятними та такими, що не грунтуються на законі. За приписами п. 22. Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст. 33 Закону (108/95-ВР) в період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону "Про індексацію грошових доходів населення" (1282-12) і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 1998 р. N 663 (663-98-п) (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення. Наприклад, коли воно мало бути виконано до січня 1998 р., то він і є місяцем, з якого обчислюється (береться за 100 відсотків) величина порога індексації. Спір із цього приводу розглядається судом за заявою стягувача в позовному провадженні. Як встановлено у судовому засіданні і не оспорюється сторонами частина заборгованості по заробітній платі у сумі 144 грн. 34 коп. була виплачена позивачці ВАТ «Содовий завод». Згідно із довідкою відповідача, нарахування заробітної плати [PERSON] відповідач здійснював без врахування індексації. Згідно із представленим позивачкою розрахунком індексації, сума індексації за період з 01 січня 1998 року по 01 серпня 2016 року складає 7 625 грн. 53 коп., виходячи із такого розрахунку. Приріст індексу споживчих цін за період з 01 січня 1998 року по 01 серпня 2016 року (згідно меж заявлених та підтриманих позовних вимог) складає 735,26 %, тому розмір індексації за цей період складає 7 625 грн. 53 коп. (1 037 грн. 12 коп. заборгованість по заробітній платі Х 735,26 % : 100% = 7 625 грн. 53 коп.). Судом перевірений наданий позивачкою розрахунок індексації заробітної плати. Таким чином, враховуючи положення ст.ст.10, 60 ЦПК України, враховуючи, що рішення суду стосовно виплати заробітної плати позивачці виконано несвоєчасно, суд приходить до висновку, що присуджена сума заробітної плати підлягає індексації, а позов задоволенню, та загальна сума індексації заробітної плати, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки [PERSON] становить 7 625 грн. 53 копійок. Крім того, відповідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку із чим, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved