Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Перехрестівської сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, третя особа без самостійних вимог: державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла позивача мати - [PERSON] . На день її смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS] . Позивач прийняв спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживав разом з нею. Інші спадкоємці відсутні. Позивач звернувся до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини, але в отриманні свідоцтва про право на спадщину на майно померлої [PERSON] було відмовлено, оскільки не пред"явлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з"явився, подав заяву в якій просить позовні вимоги задоволити та розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. Третя особа про розгляд справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] померла позивача мати - [PERSON] , батько позивача [PERSON] ( [PERSON] ) помер [INFO] (а.с.6,7, 8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] , 1990 року побудови (а.с.10-13). Відповідно до записів у погосподарській книзі № 2, номер об`єкта обліку [NUMBER], будинок рахується за померлою [PERSON] ( [PERSON] ) (а.с.9). За обставинами позову, які сторонами не оспорюються та стверджується матеріалами справи, позивач після смерті матері спадщину прийняв, одноосібно вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 549 ЦК України (1963р) передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, який визначається відповідно до ст. 525 цього ж Кодексу, а спадкоємцями за законом першої черги є в рівних долях діти, дружина та батьки померлого (ст.529 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1261 цього Кодексу у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.2 ст. 1268). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК). Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро. Як випливає з цього нормативного акту, запис у по господарській книзі є акт органу влади, що підтверджує право приватної власності. Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний спосіб, передбачений законом. Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved