Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

[PERSON] 20 жовтня 2020 р. звернулась до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачка зареєстрована з 19.02.2002 року у належному їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом будинку, але не проживала та не проживає в ньому. Відповідачка проживає постійно за іншою адресою, яка є її місцем проживання. Добровільно знятись з реєстрації відповідачка відмовляється, а тому єдиним способом захисту прав позивачки є звернення до суду. На підставі викладено просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим будинком. Ухвалою судді від 26 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 12 листопада 2020 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи призначено на 03.12.2020 р. Ухвалою суду від 03 грудня 2020 р. розгляд справи відкладено на 15.12.2020 р. 15 грудня 2020 року у справі оголошено перерву до 22.12.2020 року. Позивач та представник позивача у судове засідання не прибули; представник надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність та відсутність позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачка до суду не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином; причини неявки не повідомила; відзив на позов не надала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.05.2018 р., посвідченого державним нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Мороз Л.В., [PERSON] отримала спадщину після смерті [PERSON] , яка складається з житлового будинку з всіма господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що розташований по [ADDRESS] . Право власності на зазначений будинок зареєстровано за позивачкою відповідно до вимог законодавства, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майно №230860128 від 03.11.2020 року. Із копії паспорту серії [NUMBER] , виданого Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області 01.11.2000 року та копії довідки №501 про реєстрацію місця проживання встановлено, що місце проживання позивачки зареєстровано 14.04.2001 р. за адресою [ADDRESS] . За вищевказаною адресою з 19.02.2002 року зареєстрована відповідачка - [PERSON] , про що зроблено запис у будинковій книзі. Із акту про не проживання від 16 грудня 2020 року, складного головою квартального комітету №24 м. Первомайськ Миколаївської області Ткач О. в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] , яка зареєстрована по [ADDRESS] не проживає за даною адресою з 2002 року; її особистих речей в будинку немає; участі в обслуговуванні будинку та прибудинкової території вона не приймає. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні - ст.321 ЦК України. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у Постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11, аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Захищаючи права власності громадян, суд усуває перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Під час судового розгляду підтверджено обставини щодо права власності позивачки на житловий будинок, відсутність відповідачки за зареєстрованим місцем проживання, особистих речей відповідачки в будинку, відсутності доказів щодо створення позивачкою перешкод у користуванні житлом, участі відповідачки в утриманні будинку чи виявлення нею інтересу до вказаного житла. Доказів поважності причин відсутності відповідачки не встановлено, так само як і наявності домовленості між сторонами про строк збереження права на проживання у житловому будинку. Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимога позивачки про визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим будинком, підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки.

Outcome: approved