Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

22 листопада 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 04.12.2015 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис № 87. Від шлюбу спільних дітей не мають. Сімейне життя в сторін не склалося, на даний час шлюбні стосунки між ними фактично припинені, вони проживають окремо. В органах РАЦС шлюб розірвати неможливо, оскільки відповідач дуже похилого віку і проживає на значній відстані, у позивачки відсутні кошти на проїзд до нього. [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, в зв'язку з чим просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON], після розірвання шлюбу прізвище змінити на дошлюбне "Діковіцька". Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягала, а справу просила слухати за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, а відповідач не зявився у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 04 грудня 2015 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції у Чернівецькій області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 87 ( а.с.5). Від шлюбу сторони дітей не мають, проживають окремо, згідно довідки про склад сім'ї від 22.11.2016 року, виданої у виконавчому комітеті Березнегуватської селищної ради Миколаївської області (а.с.6). Шлюбно сімейні відносини між сторонами не склалися і фактично припинені, відповідач виїхав на інше місце проживання окремо від позивачки. Як вбачається з позовної заяви в органах РАЦС розірвати шлюб сторони не можуть, оскільки відповідач дуже похилого віку і невзмозі переїжджати на далекі відстані, а у позивачки відсутні кошти на проїзд до відповідача. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам, що має істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved