Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

23 квітня 2014 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу звернулася позивач з вищеназваним позовом. В обґрунтування вимог зазначила, що її чоловік, [PERSON], який народився [INFO], працював водієм відділу матеріально-технічного забезпечення державного підприємства «Науково-дослідний гірничорудний інститут». [INFO] о 07 годині 05 хвилин він загинув. Нещасний випадок стався з ним у результаті вибуху на шахті Орджонікідзе де сталося обвалення гірського масиву від чого настала смерть. Вважає, що його загибель пов'язана з виконанням ним трудових обов'язків. З померлим позивач спільно виховували їхніх дітей: доньку - [PERSON], та сина - [PERSON] 1986 року народження. Згідно акта про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 25 червня 2010 року та акта спеціального розслідування аварії на шахті ім. Орджонікідзе ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» від 25 червня 2010 року комісія, що призначена наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від [INFO], встановила коло осіб, винних у загибелі [PERSON]. Внаслідок смерті чоловіка, позивачеві заподіяні моральні страждання, що потяглиза собою погіршення відносин з рідними та оточуючими. На підставі вищевикладеного позивач просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача - ДП «НДГРІ» на її користь моральну шкоду в сумі 200 000 грн. Ухвалою суду від 29 вересня 2014 року за клопотанням позивача було уточнено назву відповідача - Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет». Присутні у судовму засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві. Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, надала суду письмові заперечення та пояснення по суті справи, в яких зазначає, що згідно з наказом №137 від 01 березня 1988 року про прийом на роботу, [PERSON] зараховано на роботу до Державного Науково-дослідного гірничорудного інституту на посаду водія. Наказом Мінпромполітики №381 від 12 жовтня 2005 року Державний Науково-дослідний гірничорудний інститут перейменовано в Державне підприємство «Науково-дослідний гірничорудний інститут». На підставі наказу №128 від [INFO] [PERSON] звільнено із займаної посади у зв'язку зі смертю, про що внесено відмітку до особової картки №602. 25 червня 2010 року до Директора Державного підприємства «Науково-дослідний гірничорудний інститут» з письмовою заявою про видачу заробітної плати покійного [PERSON] звернувся його син [PERSON]. На підтвердження викладених у заяві обставин, до неї долучались копії свідоцтва про смерть [PERSON], довіреність громадянки [PERSON] (рідної дочки покійного [PERSON] та сестри заявника) про отримання заробітної плати покійного батька братом - [PERSON], копія паспорта [PERSON] (серія [NUMBER]) та копія її довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, копія паспорта [PERSON] (серія [NUMBER]) та копія його довідки про присвоєння ідентифікаційного номера. На підставі вказаної заяви та пред'явленого заявником оригіналу свідоцтва про смерть [PERSON], виданого 15.06.2010 р. Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис в Книзі реєстрації смертей № 1036) [PERSON] було видано заробітну плату [PERSON] у розмірі 2124,63 грн. (дві тисячі сто двадцять чотири гривні шістдесят три копійки), що підтверджується видатковим касовим ордером від 25.06.2010 р. 09 серпня 2010 року на адресу Державного підприємства «Науково-дослідний гірничорудний інститут» надійшов запит Управління праці та соціального захисту населення № 3204 від 08.07.2010 р. щодо надання інформації. 13 серпня 2010 року Державним підприємством «Науково-дослідний гірничорудний інститут» було надано відповідь на вказаний запит, в якому зазначалось, що членами сім'ї загиблого зазначаються: донька [PERSON], 1977 р.н., заміжня, мешкає окремо; син [PERSON], 1980 р.н., одружений, мешкає окремо; громадянська дружина [PERSON], 1954 р.н., громадянський шлюб із загиблим. Організація поховання потерпілого повністю здійснювалась за рахунок коштів підприємства. Крім того представник відповідача посилається на ті обставини, що відповідачем у відповідь на письмовий запит було отримано від прокуратури Тернівського району м. Кривого Рогу інформацію про те, що 13.06.2010 року прокурором Тернівського району м. Кривого Рогу порушено кримінальну справу №54109027 відносно посадових осіб шахти ім. Орджонікідзе ВАТ «Центральний ГЗК» за фактом порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві, що потягло смерть [PERSON] Таким чином Відповідач не належить до кола осіб, винних у спричиненні смерті [PERSON], у порядку, передбаченому чинним законодавством України, не встановлено його вину, а позивачем не доведено причинно-наслідковий зв'язок між заподіянням моральної шкоди, смертю потерпілого та винними діями відповідача. На підставі вищевикладеного просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. За правилами ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Відповідно до ст.3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в України найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Частина 1 ст.1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв'язку та вини заподіювача. Згідно ч.2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам які проживали з нею однією сім'єю. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач та [PERSON], [INFO], який загинув [INFO] (а.с.16), проживали однієї сім'єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2011 року (а.с.17). Згідно висновку Акту спеціального розслідування аварії, що сталася [INFO] від 25 червня 2010 року та Акту № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 25 червня 2010 року встановлено, що нещасний випадок з [PERSON], [INFO] стався внаслідок дії або бездіяльності посадових осіб, у тому числі і відповідача, порушення ними посадових інструкцій, а отже вимог законодавства в частині створення на робочих місцях безпечних умов праці, здійснення належного контролю за підлеглими при виконанні ними правил безпеки робіт (а.с.4-10,11-15). Постановою Кабінету міністрів України від 21 березня 2011 року №280 «Про деякі питання реорганізації вищих навчальних закладів та наукових установ» прийнято пропозицію Міністерства освіти і науки, молоді та спорту і Державного агентства з управління державними корпоративними правами та майном щодо передачі Науково-дослідного гірничорудного інституту до сфери управління Міністрерства та його реорганізації шляхом приєднання до Криворізького державного університету з утворенням на базі інституту структурного підрозділу Університету (а.с. 25). Указом Президента України від 24 травня 2011 року №590/2011 Криворізькому державному університету надано статус національного та перейменовано в Криворізький національний університет (а.с. 26). Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 30 травня 2011 року №501функціонування державного підприємства «Наукоково-дослідний гірничорудний інститут» припинено шляхом його реорганізації (приєднання) до Криворізького державного університету як структурного підрозділу університету (а.с. 27). Цим же наказом встановлено, що Криворізький державний університет є правонаступником усіх прав і обов'язків державного підприємства «Наукоково-дослідний гірничорудний інститут». Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 14 червня 2011 року №576 у назві та тексті наказу Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 30 травня 2011 року №501 слова «криворізький державний університет» замінити словами «Криворізький національний університет» (а.с. 28). Факт знаходження померлого [PERSON] у трудових відносинах з відповідачем підтверджується наказом №137 від 01 березня 1988 року про прийом на роботу, [PERSON] зараховано на роботу до Державного Науково-дослідного гірничорудного інституту на посаду водія та записом у його трудовій книжці (а.с.37, 56-58). На підставі наказу №128 від [INFO] [PERSON] звільнено із займаної посади у зв'язку зі смертю, про що внесено відмітку до особової картки №602 (а.с.38). 25 червня 2010 року до Директора Державного підприємства «Науково-дослідний гірничорудний інститут» з письмовою заявою про видачу заробітної плати покійного [PERSON] звернувся його син [PERSON] (а.с.39). На підтвердження викладених у заяві обставин, до неї долучались копії свідоцтва про смерть [PERSON], довіреність громадянки [PERSON] (рідної дочки покійного [PERSON] та сестри заявника) (а.с.41) про отримання заробітної плати покійного батька братом - [PERSON], копія паспорта [PERSON] (серія [NUMBER]) (а.с.42), копія паспорта [PERSON] (серія [NUMBER]) (а.с.43). На підставі вказаної заяви та пред'явленого заявником оригіналу свідоцтва про смерть [PERSON] було видано заробітну плату [PERSON] у розмірі 2124,63 грн. (дві тисячі сто двадцять чотири гривні шістдесят три копійки), що підтверджується видатковим касовим ордером від 25.06.2010 року (а.с.44). 09 серпня 2010 року на адресу Державного підприємства «Науково-дослідний гірничорудний інститут» надійшов запит Управління праці та соціального захисту населення № 3204 від 08.07.2010 р. щодо надання інформації (а.с.45). 13 серпня 2010 року Державним підприємством «Науково-дослідний гірничорудний інститут» було надано відповідь на вказаний запит, в якому зазначалось, що членами сім'ї загиблого зазначаються: донька [PERSON], 1977 р.н., заміжня, мешкає окремо; син [PERSON], 1980 р.н., одружений, мешкає окремо; громадянська дружина [PERSON], 1954 р.н., громадянський шлюб із загиблим (а.с.46). Постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадуів на виробництві та професійних захворювань України від 12 квітня 2011 року сім'ї померлого [PERSON]призначено одноразову допомогу у разі смерті (а.с.53). Факт розірвання попередніх шлюбів позивачем та померлим [PERSON] підтверджується відповідними свідоцтвами про розірвання шлюбу (а.с.54,55). Смертю [PERSON] позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що вона втратила чоловіка, який був для неї опорою та моральною підтримкою. Загибель чоловіка призвела до того, що позивач постійно перебуває у напруженому психічному стані, втратила сенс свого життя. У зв'язку з нервовим стресом, який триває до теперішнього часу, вона втратила зв'язки з рідними, друзями та знайомими. Все вищевикладене спричиняє їй душевні страждання та переживання. Отже, моральна шкода, завдана смертю працівника особам, які мають на це право, відшкодовується роботодавцем, в даному випадку позивач, як дружина, загиблого [PERSON] внаслідок нещасного випадку на підприємстві, має право на відшкодування заподіяної їй моральної шкоди. Виходячи з наведеного обов'язок щодо відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу смертю чоловіка на підприємстві, має бути покладено саме на Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет», як на роботодавця, вину якого встановлено матеріалами розслідування нещасного випадку на виробництві. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що загибель сина є для позивача втратою, що не підлягає оцінки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі, та стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 200 000 гривень. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подачу позовної заяви про відшкодування моральної шкоди з ціною позову понад 100 розмірів мінімальної заробітної плати складає 10 відсотків ціни позову. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. На підставі ст.ст.153, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, ст.ст.1167,1168 ЦК України, суд -

Outcome: approved