Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

28.11.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником земельною ділянкою площею 0,0805 га кадастровий номер 6522384300:02:001:0140, розташованої за адресою Херсонська область Голопристанський район с.Залізний Порт вул..Морська, 25,16. Власником суміжної земельної ділянки є відповідачка, яка на частині його земельної ділянки встановила паркан чим захопила декілька метрів його земельної ділянки та на його заперечення з цього приводу відповідачка відмовляється від відновлення меж між їх земельними ділянками, вказуючи, що її дії правомірні. Посилаючись на ст.106, 158 ЗК України просить усунути перешкоди позивачу в користуванні його земельною ділянкою шляхом зобовязання відповідачки прибрати бетонну огорожу з частини земельної ділянки, що належить позивачу та привести земельну ділянку у належний стан, який існував до встановлення бетонної огорожі. 23.12.2013 року в справі ухвалено заочне рішення, яке ухвалою суду від 16.05.2014 року скасоване та справа призначена до розгляду в загальному порядку. 02.06.2014 року в інтересах відповідачки [PERSON] її представник за довіреністю [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] та відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку виданого на імя [PERSON] недійсним та його скасування, а також про усунення перешкод [PERSON] у користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення меж землекористування відповідно до Державного акту на право власності на землю виданого на її імя. Зустрічні позовні вимоги обґрунтуванні тим, що державним актом на право власності на земельну ділянку виданого на імя [PERSON] порушуються земельні права [PERSON] як землекористувача, яка є власницею земельної ділянки площею 0,055 га розташованої за адресою Херсонська область Голопристанський район с.Залізний Порт вул..Морська,20б. При видачі державного акту [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0805 га, розташовану за адресою Херсонська область Голопристанський район с.Залізний Порт вул..Морська, 25,16, порушені межі із земельною ділянкою [PERSON], оскільки площа земельної ділянки останньої зменшена, а [PERSON] без вилучення земельної ділянки з власності [PERSON] отримав у користування земельну ділянку площею приблизно 15,72 кв.м. Крім того, в описі меж земельної ділянки [PERSON], невірно вказано замість користувача [PERSON] («до А») - іншого землекористувача, що вказує на відсутність її згоди на змінення конфігурації земельної ділянки [PERSON], та збільшення її площі. Посилаючись на ст.152, 155, 158 ЗК України просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК 334888 від 20.08.2012 року виданий на імя [PERSON] та скасувати його, а також зобовязати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у користуванні її земельною ділянкою розташованою за адресою Херсонська область Голопристанський район с.Залізний Порт вул..Морська, 20-б, шляхом відновлення меж землекористування відповідно до Державного акту на право власності на землю серія ХС №051136 виданого на її імя . Ухвалою Голопристанського районного суду від 02.06.2014 року данні позови обєднанні в одне провадження. 01.09.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа відділ Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку виданого на імя [PERSON] недійсним. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що [PERSON] 18.06.2003 року придбала земельну ділянку площею 0,055 га розташованої за адресою Херсонська область Голопристанський район с.Залізний Порт вул..Морська, 20-б згідно договору купівлі-продажу. Дана земельна ділянка межує з земельною ділянкою площею 0,0805 га, розташованою за адресою Херсонська область Голопристанський район с.Залізний Порт вул..Морська, 25,16, що належить йому. Відповідачкою при одержанні Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХС №051136 не узгоджувались межі земельної ділянки, як наслідок відповідачкою було встановлено паркан на його земельній ділянці та самовільно зайняття нею частини земельної ділянки, що належить позивачу. При складанні державного акту на право власності на земельну ділянку на імя [PERSON] в порушення вимог Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі та вимог Земельного кодексу України не була належно оформлена документація із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] та без узгодження меж з суміжним землевласником, оскільки у відділі Держземагенства відсутня документація із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON], відсутній акт узгодження/відновлення меж земельної ділянки, відсутня заява [PERSON] на виготовлення технічної документації і державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,055 га. Крім того, оспорюваний Державний акт на імя відповідачки виданий з допущенням помилки при написанні прізвища відповідачки, а саме замість прізвища «Пліскі» зазначено «Плісці». Посилаючись на ст.ст.125, 152, 155 ЗК України та Інструкцію про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі просить визнати Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ХС №051136 виданий на імя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18.06.2003 року недійсним. Ухвалою Голопристанського районного суду від 02.03.2015 року данні позови обєднанні в одне провадження. В судовому засіданні позивач по первинному та обєднаному позову [PERSON] підтримав свої позовні вимоги з підстав зазначених у позовних заявах, просив задовольнити їх. Пояснив, що на його земельній ділянці відповідачкою побудовано паркан, який створює йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою, при цьому позивачкою самовільно захоплено декілька метрів його земельної ділянки. Зустрічний позов не визнав, вважає, що відсутні підстави для визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на його імя недійсним. Пояснив, що у вересні 2011 року отримав у дар від свого батька [PERSON] дві суміжні земельні ділянки, які після обєднання стали одною земельною ділянкою площею 0,0805 га кадастровий номер 6522384300:02:001:0140, розташованої за адресою Херсонська область Голопристанський район с.Залізний Порт вул..Морська, 25,16. Для отримання державного акту на право власності на дану земельну ділянку від 20.08.2012 року ним було виготовлено технічну документацію із землеустрою, для чого проводилася геодезична зйомка земельної ділянки, виготовлений кадастровий план земельної ділянки, встановлена її площа. Інформація щодо його земельної ділянки внесена в автоматизовану систему державного земельного кадастру. Вважає, що ним не порушено права суміжного землекористувача [PERSON], яка є власницею земельної ділянки інформація щодо якої не внесена в автоматизовану систему державного земельного кадастру, він не порушував межі земельних ділянок, не змінював конфігурацію своєї земельної ділянки при обєднанні отриманих в дар земельних ділянок, просив в позові [PERSON] відмовити. Представник позивача по первинному та обєднаному позовам [PERSON] адвокат [PERSON] підтримала позовні вимоги [PERSON], просила їх задовольнити, зустрічний позов [PERSON] не визнала, просила відмовити в його задоволені. Представники відповідача по первинному та обєднаному позовам та позивача по зустрічному позову [PERSON] за довіреністю [PERSON] та адвокат [PERSON] підтримали зустрічний позов, просили задовольнити його з підстав зазначених у зустрічній позовній заяві. Первинний та обєднаний позови [PERSON] не визнали, просили відмовити в його задоволенні, оскільки відсутні докази встановлення бетонного паркану [PERSON] на земельній ділянці [PERSON] Крім того, зазначили, що державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] отримала без порушень вимог законодавства, без зміни меж та конфігурації земельної ділянки придбаної у попереднього власника [PERSON] Відсутність у відділі Держземагенства технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] не може бути підставою визнання державного акту недійсним, оскільки Інструкцією або іншими нормативно-правовими актами не передбачено обовязковість передачі технічної документації зі складання Державних актів до відділу Держземагенства. В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] підтвердила наявність бетонного паркану на земельній ділянці [PERSON] побудованого від земельної ділянки [PERSON] до кута житлового будинку літ. «А». Крім того, представником [PERSON] з посиланням на ст.256, 257 ЦК України заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки вона вважає, що перебіг позовної давності на оскарження [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] виданий у липні 2003 року почався у 2003 році. Оскільки при укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.06.2003 року (на підставі якого був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON]В.) [PERSON] був представником продавця земельної ділянки [PERSON], який своїм підписом в договорі підтвердив відсутність порушень прав власників суміжних земельних ділянок з боку покупця, що свідчить і про відсутність порушень при і при одержанні державного акту, виданого на підставі договору купівлі-продажу від 18.06.2003 року. Представник відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області не визнала зустрічні позовні вимоги [PERSON], просила відмовити в їх задоволенні, пояснила, що позовні вимоги про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого на імя [PERSON] безпідставні. Щодо обєднаного позову [PERSON] до [PERSON], третя особа відділ Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку вижатого на імя [PERSON] недійсним покладалася на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, експерта, дослідивши письмові докази у справі суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач по первинному та обєднаному позовам [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0805 га кадастровий номер 6522384300:02:001:0140, розташованої за адресою Херсонська область Голопристанський район с.Залізний Порт вул..Морська, 25,16 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК №334888 зареєстрований у відділі Держкомзему у Голопристанському районі Херсонської області 20.08.2012 року, на підставі договорів дарування від 29.09.2011 року №3539 та № 3542, заяви від 10.05.2012 року № 1372 посвідченої приватним нотаріусом Голопристанського міського нотаріального округу [PERSON] та витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку (Т.1 а.с. 9-11, 22, 133, 145-149). Відповідач по первинному та обєднаному позовам/позивач по зустрічному позову [PERSON] є власником суміжної земельної ділянки площею 0,055 га розташованої за адресою Херсонська область Голопристанський район с.Залізний Порт вул..Морська,20-б відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХС № 051136 зареєстрований в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №669 від 02.07.2003 року, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.06.2003 року зареєстрованого в реєстрі за №1236 (Т.1 а.с.65,66). Між сторонами виник спір щодо побудованої відповідачкою на земельній ділянці [PERSON] огорожі, яка перешкоджає позивачу користуватися земельною ділянкою та яку відповідачка відмовляється прибирати добровільно. Відповідно до ч.1 ст.103 Земельного кодексу України (далі ЗК України) власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Відповідно до п. «г» ч.1 ст.96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до акту, складеному комісією в складі голови земельної комісії Новофедорівської сільської ради, члена земельної комісії та спеціаліста із земельних питань від 14.04.2015 року в результаті обстеження земельної ділянки, розташованої за адресою Херсонська область Голопристанський район с.Залізний Порт вул..Морська, 25,16 власником якої є позивач [PERSON], виявлено, що на зазначеній земельній ділянці суміжником побудована цегляна стіна, без погодження з власником . До даного акту додано ксерокопія плану земельних ділянок із будівлями з позначенням місця розташування цегляної стіни (Т.1 а.с.12,13). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є спеціалістом із земельних питань, був членом комісії при обстеженні земельної ділянки [PERSON] та складав і підписував акт обстеження від 14.04.2015 року. При обстеженні комісією було встановлено наявність цегляної стіни, яка перешкоджає власнику земельної ділянки [PERSON] в користуванні своєю земельною ділянкою та нерухомим майном. При складанні акту комісія також використовувала ксерокопію плану земельних ділянок [PERSON] та [PERSON], на якому зеленим маркером позначили наявність цегляної стіни. Даний план додали до акту. Після огляду плану земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] представник відповідачки [PERSON] підтвердила наявність цегляної стіни в зазначеному позивачем та свідком [PERSON] місці. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Оскільки відповідачкою [PERSON] встановлено огорожу на земельній ділянці позивача без його згоди, що позбавляє останнього користуватися належною йому земельною ділянкою та нерухомим майном, що знаходиться на ній, суд вважає, що позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу зазначеної огорожі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку виданого на імя [PERSON] суд вважає за необхідне відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.125 ЗК України (в редакції, що діяла на час отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON]В.) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст. 155 ЗУ України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договорів дарування від 29.09.2011 року отримав в дар дві земельні ділянки площею 0,040 га та 0,0405 га, які до цього належали його батькові [PERSON] (а.с.145-146, 147-148) та в подальшому були обєднані в одну земельну ділянку площею 0,0805 га. На підставі договорів дарування від 29.09.2011 року №3539 та № 3542, заяви від 10.05.2012 року № 1372 посвідченої приватним нотаріусом Голопристанського міського нотаріального округу [PERSON] на імя [PERSON] був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0805 га кадастровий номер 6522384300:02:001:0140, розташованої за адресою Херсонська область Голопристанський район с.Залізний Порт вул..Морська, 25,16 серія ЯК №334888 зареєстрований у відділі Держкомзему у Голопристанському районі Херсонської області 20.08.2012 року. Відповідно до пояснювальної записки до технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою Херсонська область Голопристанський район с.Залізний Порт вул..Морська, 25,16 із земель власності [PERSON] від 2012 року з метою визначення площі земельної ділянки виконані роботи по визначенню координат точок повороту межі земельної ділянки та кадастрову зйомку земельної ділянки полярним методом з точок, координати яких визначено GPS, кути та лінії виміряні одним прийомом електронним тахеометром, точки та межі ділянки закріплені деревяними кілками. За результатами зйомки розроблена технічна документація щодо складання державного акту, виготовлено кадастровий план земельної ділянки і встановлена її площа обчислена по координатах точок повороту, яка склала 0,0805 га, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 6522384300:02:001:0140, під яким інформація про земельну ділянку внесена в автоматизовану систему державного земельного кадастру. Межі земельної ділянки були встановлені і узгоджені з суміжними землекористувачами, про що складено відповідні акти узгодження меж (Т.1 а.с.135,150-152). Позивачка за зустрічною позовною заявою є власницею суміжної земельної ділянки площею 0,055 га розташованої за адресою Херсонська область Голопристанський район с.Залізний Порт вул..Морська,20-б відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХС № 051136 зареєстрований в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №669 від 02.07.2003 року, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.06.2003 року зареєстрованого в реєстрі за №1236. Ухвалою суду від 27.06.2014 року за клопотанням представника [PERSON] була призначена судова будівельно-технічна експертиза. Відповідно до висновків експерта: 1. Фактичні межі границь земельної ділянки, розташованої за адресою вул..Морська,20-б в с.З.Порт Голопристанського району Херсонської області, яка належить [PERSON], не відповідають площі та межам, які зазначені в Державному акті на право власності на земельну ділянку серія ХС № 051136. Частково [PERSON] користується земельною ділянкою площею 13,5 кв.м., яка належить [PERSON]; частково [PERSON] користується земельною ділянкою площею 16,33 кв.м, яка належить [PERSON] 2. Мають місце відхилення між площею і межами фактичного користування земельною ділянкою що належить [PERSON] фактична площа, якою користується [PERSON] складає 547,18 кв.м., що на 2,82 кв.м. менша ніж належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХС № 051136. 3. Мають місце порушення землекористування [PERSON] з боку землекористувача [PERSON], це ділянка площею 16,33 кв.м (Т.1 а.с.113-128). В судовому засіданні експерт [PERSON]Е пояснила, що дійсно проводила призначену судом судову будівельно-технічну експертизу, досліджувала земельну ділянку [PERSON], відповідаючи на поставленні судом питання проводила розрахунки та не враховувала координати земельної ділянки [PERSON] визначені під час виготовлення технічної документації із землеустрою його земельної ділянки. В графічних додатках 1,3,4 до експертизи дійсно містяться розбіжності в розмірах земельної ділянки [PERSON] в районі літньої кухні, що повязано з допущенням нею технічної описки. Крім того, при проведенні експертизи нею було встановлено, що мало місце порушення меж земельної ділянки як з боку [PERSON], так і з боку [PERSON], що вона зазначила в висновку. А також нею було встановлено порушення меж земельної ділянки з боку [PERSON], яка частково користується суміжною земельною ділянкою, що належить суміжному власнику базі відпочинку «Мрія», але дане порушення меж земельної ділянки [PERSON] вона не відобразила у висновку. Судом не може бути прийнятий до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи №1409 від 17.11.2014 року, оскільки з дослідницької частини експертизи вбачається, що експертом виконувалось дослідження методом огляду на місці, необхідні заміри виконувались сталевою рулеткою та лазерним далекоміром. При цьому експерт посилався на прив'язку капітальних будов сторін до кордону суміжного землекористування. Проте експертом не враховані координати земельної ділянки [PERSON] визначені під час виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку. Крім того, відповідно до графічних додатків 1, 3, 4 до висновку № 1409 мають місце арифметичні помилки експерта при відображені розмірів земельної ділянки [PERSON], не в повній мірі відображені невідповідність фактичних меж замельної ділянки [PERSON] межав вказаним в Державному акті на право власності на земельну ділянку, все це в сукупності дає підстави для сумніву в точності розрахунків та висновків експерта, щодо не відповідності фактичних меж земельної ділянки, що належить [PERSON] площі та межам зазначеним у Державному акті на право власності на земельну ділянку та наявних порушень землекористування [PERSON] з боку [PERSON] Таким чином, суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів порушення з боку [PERSON] прав землекористувача [PERSON], не надано доказів недійсності державного акту на земельну ділянку на імя [PERSON], тому її позовні вимоги не можуть бути задоволені. Стосовно позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку виданого на імя [PERSON], суд вважає їх необґрунтованими, такими що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 125 ЗК України (в редакції, що діяла на час отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON]В.) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Відповідно до ст. 126 ЗУ України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18.06.2003 року отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,055 га, розташовану за адресою Херсонська область Голопристанський район с.Залізний Порт вул..Морська 20-б, серія ХС №051136, яка до цього належала [PERSON] (Т.1 а.с.65,66, 246). Даний державний акт був виданий без зміни її площі та конфігурації, як вона належала попередньому власнику [PERSON], що підтверджується копією Державного акту на право власності на ту ж саму земельну ділянку виданого на імя [PERSON] на підставі рішення Новофедорівської сільської Ради народних депутатів від 10.09.2001 року №243 та планом зовнішніх меж даної земельної ділянки (Т.1 а.с.246, Т.2 а.с.15-18). Пунктом.1.19 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі передбачено, що технічна документації із складання державних актів на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю на право постійного користування землею розробляється у двох примірниках. Перший зберігається в районних (міських) відділах (управліннях) земельних ресурсів Держкомзему України, другий у виконавця робіт. Відповідно до листа від 15.08.2014 року вих..№01-10/2133 Відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області, документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON]В, загальною площею 0,055 га до Відділу Держземагенства на зберігання не передавалась (Т.1о.с.186). Суд вважає, що факт відсутності у відділі Держземагенства в Голопристанському районі Херсонської області технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] сам по собі не вказує на відсутність такої технічної документації взагалі, оскільки власник земельної ділянки не відповідає за передачу технічної документації саме до Держземагенства та її зберігання. Крім того, [PERSON], отримано державний акт з врахуванням проекту відведення земельної ділянки попередньою власнику. Щодо підстави для визнання недійсним державного акту на право власності на імя [PERSON] через неправильне написання її прізвища, а саме «Плісці» замість «Пліскі», суд вважає, що дана орфографічна помилка була допущена при відміні прізвища, а саме при вживанні прізвища «Пліска» у відповідному відміннику, що не тягне за собою недійсність державного акту. Таким чином, суд вважає, що позивачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів незаконності видачі державного акту на земельну ділянку на імя [PERSON], тому його позовні вимоги не можуть бути задоволені. Щодо заяви представника відповідачки [PERSON] [PERSON] про застосування строків позовної давності до позовних вимог [PERSON] про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] недійсним, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки, відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку [PERSON] виникло з моменту державної реєстрації цих прав, тобто з 20.08.2012 року, саме з цього часу починається перебіг трирічного строку, в межах якого [PERSON] може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. З позовом про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] [PERSON] звернувся 01.09.2014 року, тобто без пропуску трирічного строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, тому заява представника відповідача про застосування позовної давності не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved