Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

27 листопада 2017 року до суду надійшла заява від Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня №1» про продовження госпіталізації [PERSON] у психіатричному стаціонарі без її згоди або згоди її законного представника. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що [PERSON] страждає важким психічним розладом у формі шизофренії, параноїчна форма, безперервної течії із стійким апато абулічним типом дефекту F 20.00, внаслідок чого вона потребує надання психіатричної допомоги в умовах психіатричного стаціонару, продовження лікування яке підтримувало б її здоровя в задовільному стані, не може самостійно себе обслуговувати, потребує постійного контролю за прийомом ліків, які підтримували б її здоровя в задовільному стані; потребує переводу в будинок інтернат психоневрологічного профілю, для постійного мешкання і продовження лікування, яке підтримувало б її здоровя у задовільному стані. [PERSON] у звязку з психічним станом визнана судом недієздатною і не може дати усвідомленої згоди на продовження лікування в психіатричній лікарні, а також на переведення в будинок інтернат психоневрологічного профілю. Законні представники [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не з'явились. Згідно з довідкою, наданою Комунальним закладом охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня №1», [PERSON] за своїм психічним станом здоров'я не може бути присутньою в судовому засіданні. Суд, з'ясувавши думку прокурора, який вважав за доцільне задовольнити заяву про продовження госпіталізації, вивчивши матеріали справи та оцінивши надані докази, вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу» заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно з рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі №1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного заклад) на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п. «е» цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану. Європейський суд з прав людини вказав на те, які вимоги повинні бути дотримані, щоб затримання особи, як душевнохворої відповідало вимогам ст. 5 Конвенції: - необхідно довести стан психічного розладу; - розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні; - знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу. Як встановлено в судовому засіданні, згідно висновку лікарів - психіатрів від 27 листопада 2017 року, [PERSON] страждає важким психічним розладом у формі шизофренії, параноїчна форма, безперервної течії із стійким апато абулічним типом дефекту F 20.00, є інвалідом ІІ групи, внаслідок чого вона потребує надання психіатричної допомоги в умовах психіатричного стаціонару, продовження лікування яке підтримувало б її здоровя в задовільному стані, не може самостійно себе обслуговувати, потребує постійного контролю за прийомом ліків, які підтримували б її здоровя в задовільному стані; потребує переводу в будинок інтернат психоневрологічного профілю, для постійного мешкання і продовження лікування яке підтримувало б її здоровя у задовільному стані. [PERSON] у звязку з психічним станом визнана судом недієздатною і не може дати усвідомленої згоди на продовження лікування в психіатричній лікарні, а також на переведення в будинок інтернат психоневрологічного профілю. З наданого суду рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24.05.2011 року грудня 2010 року, вбачається, що [PERSON] визнана недієздатною, [PERSON] призначено опікуном над недієздатною [PERSON] Ухвалою Первомайського міськрайонного суду від 04.05.2017 року було призначено опікуном [PERSON] Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01.06.2017 року до [PERSON] застосовано примусову госпіталізацію до психіатричного стаціонару Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №1». На теперішній час психологічний стан [PERSON]: контакт малопродуктивний, орієнтовна, на питання відповідає охоче, говорить багато. Під час бесіди дуже просить опікуна забрати її додому або дозволити їй жити в будинку інтернат. Емоційно невиразна. Мислення непослідовне, паралогічне. Активне марення, галюцинації не продукує, про «слухові галюцинації» говорить у минулому. Критика формальна. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне задовольнити заяву Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №1» та надати дозвіл на продовження госпіталізації [PERSON], [INFO], у Комунальному закладі охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1» для проведення лікування, що підтримує психічне здоровя в задовільному стані та вирішення соціальних потреб. На підставі викладеного,

Outcome: approved