Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 07.08.2019 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований [ADDRESS] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] . Свій позов позивач мотивує тим, що [PERSON] є його співмешканцем. З 2000 року [PERSON] зареєстрований в будинку позивача [ADDRESS] . З червня 2018 року по даний час без поважних причин в відповідач в будинку не проживає, тому позивач вимушений ставити перед судом питання про визнання його таким, що втратив право користування житлом, оскільки відповідач створює перешкоди позивачу у реалізації його права власності на будинок, зокрема він не може оформити житлову субсидію і не може надати довідку про його доходи. Відзив від відповідача до суду не надходив. У судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 12.08.2019 відкрито провадження по справі. 2. Мотивувальна частина: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 05.05.1999, завіреним державним нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори Курінним В.В., зареєстровано в реєстрі за №700 (а.с. 7) та технічним паспортом на жилий будинок індивідуального житлового фонду, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-17). Відповідно до довідки № 1947 від 22.07.2019 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, адреса: [ADDRESS] , до складу сім`ї/зареєстрованих входять: [PERSON] - власник; [PERSON] - дочка; [PERSON] - співмешканець (а.с. 18). Згідно з довідкою заступника директора КП «Благоустрій» Шполянської міської ОТГ [PERSON] та спеціаліста ІІ категорії [PERSON] №1948 від 22.07.2019 [PERSON] ,[INFO] дійсно зареєстрований, але не проживає з червня 2018 року в [ADDRESS] (а.с. 19). Відповідачем не надані докази поважних причини відсутності у будинку за місцем реєстрації, крім того судом з`ясовано, що між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтями 8, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 41, 55 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, приватна власність громадян охороняється законом і її захист здійснюється судом, а тому власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права. В розумінні житлового права входячи з положень ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР членами сім`ї є дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідач не є членом сім`ї позивача. Відповідно до ч. 1ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Стаття 7 цього ж Закону передбачає, що однією з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. При розгляді даної справи судом встановлено, що спірне приміщення дійсно є житлом, яке є власністю позивача; відповідач дійсно відсутній у спірному приміщені понад шість місяців; відповідачем не наведено поважних причини відсутності, крім того судом з`ясовано, що між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Відповідач не проживає у спірному житловому будинку з червня 2018 року без поважних причин, а тому відповідно до вимог ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР втратив право на користування цим житлом. Таким чином, суд вважає, що позивач на законних підставах пред`явив позов до відповідача. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення на підставі наступного. Заходи забезпечення позову судом не застосовувались. Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання немає. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі ст.ст. 41, 45 Конституції України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 391 ЦК України, ст. 64, 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved