Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

19.04.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 11.03.2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]. [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з часу звернення її до суду і до досягнення сином повноліття та 8 % від всіх видів доходу щомісячно на її утримання до досягнення сином [PERSON], [INFO] трирічного віку, посилаючись на те, що відповідач з сімєю не проживає, не займається його вихованням, матеріальної допомоги на утримання сина та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною не надає, чим ставить сімю у скрутне матеріальне становище. В судове засідання сторони не зявилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.03.2016 року (а.с.3). Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4), який проживає біля позивача і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідками виконавчого комітету Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області №1715 від 14.04.2017 року та №№1723, 1724 від 19.04.2017 року (а.с.6,7). Таким чином, весь обсяг обовязків, повязаних з утриманням сина, покладено на позивача, що ставить її в скрутне матеріальне становище та у нерівні умови з відповідачем по утриманню спільної дитини. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 86, 180-183, 191 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно із ст.ст. 180-183 СК України батьки зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У разі ухилення батьків від виконання цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з матері, батька дитини в частці від їх доходу і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.86 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів і приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є молодою особою, працює в ВП Жмеринської дистанції колії Південно-Західної залізниці м. Жмеринка і спроможний сплатити аліменти на утримання сина та дружини в обсязі, визначеному спільно з позивачем, а саме: у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.04.2017 року і до досягнення сином повноліття та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 8 відсотків від всіх видів доходу щомісячно. За таких обставин суд приходить до висновку, що право малолітньої дитини [PERSON], [INFO], на матеріальне утримання з боку батька, та дружини [PERSON], яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, з боку [PERSON] порушено і підлягає судовому захисту. Відповідно до вимог ст.79 ЦПК України, ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 640 грн. В силу ст.367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved