Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

16 серпня 2019 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй на підставі договору купівлі - продажу від 25 жовтня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Камеко В.В, належить на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS] . Продавцем вказаної квартири був відповідач [PERSON] , який на момент продажу був зареєстрований у вказаній квартирі. Відповідач обіцяв самостійно знятися з реєстрації місця проживання, однак цього не зробив, чим порушує її права, як власника квартири. На теперішній час у квартирі зареєстровані вона, її син [PERSON] та відповідач. Зазначені обставини стали причиною звернення позивача до суду з вказаним позовом, в якому вона просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] із зняттям останнього з місця реєстрації. Ухвалою суду від 21 серпня 2019 року позовна заява залишена без руху з визначенням строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків. Ухвалою суду від 31 жовтня 2019 року по даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилась за невідомими суду причинами, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, а також не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 28-29) Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 25 жовтня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Камеко В.В., належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-8). З вказаного договору купівлі-продажу також вбачається, що відповідач [PERSON] є колишнім власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб № 2757 від 18 квітня 2019 року, виданої відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур, відповідач [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Позивач зазначає, що відповідач не зважаючи на те, що на теперішній час не є власником спірної квартири та протягом тривалого часу не проживає в ній, проте залишається зареєстрованим, чим порушує законні права та інтереси позивача. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації проживання в Україні здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 41 Конституції кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст. 391 ЦК, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ від 07.02.2014 року №5, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Отже, суд вважає, що в даному випадку відповідач втратив право на користування спірною квартирою, оскільки його право власності на спірну квартиру було припинено, внаслідок її продажу, а отже і наявні підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved