Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

25 травня 2015 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В своїй позовній заяві позивач вказувала, що 18 травня 1997 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі [PERSON], який вони зареєстрували у Чорномирській сільській раді Піщанського району Вінницької області про що в книзі реєстрації шлюбів відповідний актовий запис за № 4. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що близько року тому вони з відповідачем припинили шлюбні відносини і перестали вести спільне господарство. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, чим ухиляється від виконання батьківського обовязку щодо утримування дитини - дочки до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного позивач просила суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], на свою користь на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. 09 липня 2015 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшла від позивача заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та дату слухання справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. На адресу суду надіслала клопотання про слухання справи за її відсутності. Уточненні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином. Письмово про причини неявки суд не повідомляв, заяв про слухання справи за його відсутності суду не направляв. Відповідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено наступне. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АМ № 306377, виданого Чорноминською сільською радою Піщанського району Вінницької області, позивач [PERSON] ( дошлюбне прізвище Підлісна) [PERSON] та відповідач [PERSON] 18 травня 1997 року уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено актовий запис № 4. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 221963. Близько року тому позивач та відповідач припинили шлюбні відносини та перестали вести спільне господарство, що сторонами не оспорюється. Відповідно до Акту встановлення фактичного місця проживання від 19 травня 2015 року, затвердженого головою Червонознамянської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, неповнолітня [PERSON] фактично проживає без реєстрації за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, село Вільна Терешківка, вулиця 8 Березня, будинок № 4. Згідно довідки № 604/02-24 від 19 травня 2015 року, яка була видана Кременчуцьким коледжом транспортної інфраструктури, [PERSON] являється студентом 1 курсу денного відділення Кременчуцького коледжу транспортної інфраструктури ( І-ІІ рівня акредитації). Позивач [PERSON] в своїй позовній заяві вказувала, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, чим ухиляється від виконання батьківського обовязку щодо утримування дитини - дочки до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Частина 2 ст. 51 Конституції України, та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем [PERSON] не було надано суду доказів, які б підтверджували обставини, що мають істотне значення при стягненні аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про стягнення аліментів суд враховує, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень. Виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд враховує положення ст.ст. 182, 184 СК України, зокрема, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, те, що дитина проживає з позивачем та відповідачем та перебуває на утриманні позивача, що не оспорювалося відповідачем. Також суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, зокрема те, що відповідач не має постійного місця роботи, має нерегулярний, мінливий дохід, інших утриманців немає. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд має підстави для задоволення позову та стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дитини в розмірі 800 гривень щомісячно починаючи з 25 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, позов задоволено повністю, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved