Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

30 березня 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що він є власником домоволодіння № 6 на вул. Нахімова в м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області. За зазначеною адресою, з його згоди, тимчасово мешкав [PERSON], що є відповідачем у справі. В березні 2014 року відповідач виїхав з його домоволодіння на інше постійне місце проживання, а саме за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Перещепине, мкр. Орільський, 42/50. Відповідач не проживає у будинку близько трьох років, власних речей не має. У звязку з чим, позивач просив суд визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком №\~6 на вул.\~Нахімова в м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та про відкладення розгляду справи не клопотав. Відповідно до п.п. 9 п. 1 Перехідних положень Закону України № 2147 від 03\~жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження у цій справі відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з початком роботи Верховного суду, тобто з 15 грудня 2017 року, передбачених новим ЦПК України у редакції Закону № 2147. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до переконання, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, позивач на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) від 04 серпня 1988 року та договору дарування від 18 грудня 1997 року, є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, м.\~Перещепине, вул.\~Нахімова, 6 (а.с.\~4 зворот, 5). Відповідач в зазначеному будинку № 6 на вул.\~Нахімова в м.\~Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області з 2014 року зареєстрований, однак не проживає, що підтверджується копією акту від 12 січня 2017 року, складеним депутатом Перещепинської міської ради [PERSON] в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає більше одного року, в будинку № 6 на вул.\~Нахімова в м.\~Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, де право власності належить позивачу, але з реєстрації не знявся, доказів поважності причин не проживання відповідач суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] порушує права позивача як власника будинку, оскільки позивач не може вільно розпоряджатися належним йому майном, і може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved