Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 29 січня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 16345, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» заборгованості за кредитним договором № 200728-22314-1 від 28 липня 2020 року в розмірі 23790 гривень 00 копійок. Позов мотивований тим, що 28 липня 2020 року між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» був укладений кредитний договір № 200728-22314-1, відповідно до якого позивач отримав кредитні кошти в сумі 4000 гривень 00 копійок строком на 30 днів. 29 січня 2021 року за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис за № 16345, за яким прийнято рішення про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 23790 гривень 00 копійок та запропоновано задовольнити вимоги на цю суму за період з 27 серпня 2020 року по 18 січня 2021 року. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, оскільки йому не було надіслано письмову вимогу про усунення порушень кредитного договору та були відсутні відомості про безспірність вимоги, так як борг в повному обсязі позивач не визнає. Складений відповідачем розрахунок боргу є лише відображенням односторонніх розрахунків стягувача та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог. Також позивач зазначив, що вчинення виконавчих написів на кредитних договорах не вбачається за можливе через скасування судом постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 березня 2021 року задоволена заява [PERSON] про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 16345 від 29 січня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 березня 2021 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 серпня 2021 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2021 відмовлено у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву, в якому просив в позові відмовити, посилаючись на те, що у зв`язку з невиконанням позивачем зобов`язань за кредитним договором № 200728-22314-1 від 28 липня 2020 року, відповідач подав до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. заяву про вчинення виконавчого напису на стягнення заборгованості з позивача.Станом на 26 березня 2021 року заборгованість за договором становить 23790 гривень 00 копійок та складається з: 4000 гривень 00 копійок прострочена заборгованість за кредитом; 18840 гривень 00 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом; 950 гривень 00 копійок заборгованість по витратам за вчинення виконавчого напису. Відтак, у відповідача були всі обґрунтовані та законні підстави на звернення стягнення на грошові кошти позивача шляхом вчинення виконавчого напису на кредитному договорі. Крім того зазначив, що суд при вирішенні спору не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів, оскільки для правильного застосування положень ст.87,88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У зв`язку з чим просив суд при розгляді справи встановити на підставі первинних підтверджуючих документів (кредитного договору, розрахунку заборгованості, чеків) суму заборгованості позивача. Треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д.О. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, приходить до висновку щодо\~наявності підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 29 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 16345, відповідно до якого з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» стягнено заборгованість за кредитним договором № 200728-22314-1 від 28 липня 2020 року у розмірі 23790 гривень 00 копійок за період з 27 серпня 2020 року по 18 січня 2021 року. 11 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64464871 з виконання виконавчого напису № 16345 від 29 січня 2021 року. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39\~Закону України\~«Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Судом встановлено, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 29 січня 2021 року, тобто після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між відповідачем та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. За вказаних обставин суд доходить висновку,що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. Суд під час розгляду даної цивільної справи не вбачає підстав для відступлення від вказаних вище висновків щодо застосування норм права Верховного Суду. Враховуючи наведене та вказані вище висновки щодо застосування норм права Верховного Суду, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Оцінюючи інші доводи та аргументи позивача, викладені в позовній заяві, суд керується практикою Європейського суду з прав людини, викладеною зокрема в рішенні від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29). Враховуючи підстави, з яких суд задовольняє позовні вимоги, суд не вбачає необхідності надавати оцінку по суті іншим доводам і аргументам позивача та відповідача. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України,\~а саме\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved