Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому посилається на те, що між ним та відповідачем, [PERSON], 28.08.2009р. був укладений Договір позики (надалі - Договір), відповідно до п.1.1 якого позикодавець передав на умовах даного Договору у тимчасове користування позивальнику грошові кошти в розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) доларів США, а позичальник зобов'язувався повернути вказану суму в строк до 27.08.2011р. На підставі вказаного договору [PERSON] отримала грошові кошти у розмірі 15 000 (п'ятнадцяти тисяч) доларів США, що підтверджується відповідною розпискою. В якості забезпечення належного виконання своїх зобов'язань за Договором [PERSON] передала в заставу належний їй автотранспортний засіб реєстраційний номер [NUMBER], марки NISSAN, модель MICRA, рік випуску 2006, колір чорний, номер шасі к. [NUMBER], об'єм двигуна 1240 куб.см., власник [PERSON], техпаспорт виданий РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУ України в Одеській області 13 травня 2006 року та внесла дані щодо вищезгаданого майна до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Оскільки відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань щодо повернення коштів, позивач звернувся з позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 28.08.2009 року в розмірі 15 000 (п'ятнадцяти тисяч) доларів США, звернути стягнення на предмет застави: автотранспортний засіб реєстраційний номер [NUMBER], марки NISSAN, модель MICRA, рік випуску 2006, колір чорний, номер шасі к. [NUMBER], об'єм двигуна 1240 куб.см., власник [PERSON], техпаспорт виданий РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУ України в Одеській області 13 травня 2006 року шляхом продажу вказаного автомобіля [PERSON] з укладанням від імені відповідача, [PERSON], договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах УДАЇ ГУМВС України, а також наданням [PERSON] всіх законних повноважень, необхідних для здійснення продажу; а також зняти арешти з заставного автомобільного транспорту, накладені Постановами першого Приморського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ від 26.11.2010р., 19.10.2010р., 27.01.2012р. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явилася, представила до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги визнала. Представник відповідача, ПАТ «Укрсоцбанк», у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що у справі наявні відповідні поштові повідомлення, однак причину неявки суду не повідомив. Від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, надійшла заява, в якій просить суд розглянути справу за їхньою відсутністю. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що свої зобов'язання, визначені Договором позики від 28.08.2009р., [PERSON] виконав в повному обсязі: передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 15 000 ( п'ятнадцяти тисяч) доларів США на умовах, визначених в Договорі позики від 28.08.2009р. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. У якості забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за Договором позики від 28.08.2009р. останнім було передано в заставу належний [PERSON] на праві приватної власності автотранспортний засіб реєстраційний номер [NUMBER], марки NISSAN, модель MICRA, рік випуску 2006, колір чорний, номер шасі к. [NUMBER], об'єм двигуна 1240 куб.см., власник [PERSON], техпаспорт виданий РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУ України в Одеській області 13 травня 2006 року. Реєстрація обтяження підтверджується Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, виданого Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України від 02.10.2009р. Таким чином, суд вважає, що позивач набув право звернення стягнення на предмет застави, оскільки відповідач не виконав зобов'язання у встановлений строк. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи, на думку суду представник позивача довела суду ті обставини, на які він посилався як на підставу позовних вимог. На підставі ч.1, ч. 2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 2.7 Договору позикодавець (заставодержатель) має право на власний розсуд обрати один із способів звернення стягнення на предмет застави: - передача предмету застави у власність Позикодавця (заставодержателя) в рахунок виконання позичальником фактичних вимог Позикодавця (заставодержателя); - реалізація предмету застави у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави, в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст.26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Верховний суд України Листом „Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин від 07.10.2010 року вказує на можливість Заставодержателя застосовувати позасудові способи звернення стягнення на предмет застави в судовому порядку. Тобто, якщо законом передбачено такий спосіб захисту прав кредитора, як звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, цей спосіб захисту права може бути застосований у судовому порядку на підставі положень ч. 2 ст. 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів України на всі правовідносини, що виникають у державі та ч. 2 ст. 16 ЦК України, відповідно до якої спосіб захисту цивільних прав може встановлюватись законом. Такої ж позиції притримується Верховний Суд України у справі № 6-10цс13,в якій було зроблено наступний правовий висновок: відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Нормами чинного законодавства позивачу надається право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Таким чином, позивач бажає використати своє право, передбачене законодавством, та в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 28.08.2009р. звернути стягнення на заставний автомобіль шляхом його продажу з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах УДАЇ ГУМВС України, а також наданням [PERSON] всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. У відповідності до ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутись до суду з позовом про звільнення заставного майна з-під арешту. Відповідно до статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. З огляду на приписи ст. ст. 12, 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами; на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, а також зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Оскільки позивачем було зареєстроване обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, останній має пріоритетне право на звернення стягнення на предмет застави, а отже і на звільнення майна з-під арешту. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. В силу ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суду були надані квитанції про сплату судового збору позивачем у розмірі 1454 (одна тисяча чотириста п'ятдесят чотири) гривні 91 коп. та 243 ( двісті сорок три) гривні 60 коп. На підстави викладеного,

Outcome: approved