Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає, що 04.09.2016 року укладено шлюб між ним та відповідачкою. Від шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що на протязі останнього року сімейне життя між ними остаточно погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З відповідачкою він не проживає, спільне сімейне життя та спільне господарство не ведуть. Вважає, що примирення та збереження їхньої сім"ї є неможливим. А тому просить шлюб розірвати, дитину залишити на проживання з відповідачкою. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подавши суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги визнає. Дитину - [PERSON] , [INFO] , просить залишити з нею на проживанні. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , виданого 04.09.2016 року, сторони 04.09.2016 року зареєстрували шлюб у Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис № 1931 (а.с. 9). Від даного шлюбу у подружжя народилася донька - [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Позивач стверджує, що причиною розірвання шлюбу є те, що на протязі останнього року сімейне життя між ними остаточно погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З відповідачкою він не проживає, спільне сімейне життя та спільне господарство не ведуть. Вважає, що примирення та збереження їхньої сім"ї є неможливим. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, сторони добровільно узгодили питання щодо проживання неповнолітньої дитини з матір`ю, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , залишити на проживання з матір`ю [PERSON] . Відповідно до частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі наведеного,

Outcome: approved