Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

[PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності, що видане 10.02.2003 року Головним управлінням Житлового забезпечення КМДА, на підставі наказу від 08.01.2003 року №10-С, належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. За довідкою ЖБК « Жовтень - 2 » від 28.03.2016 року № 27, у вказаній квартирі окрім власниці проживають та зареєстровані на правах члена сім'ї власника: дочка [PERSON] - з 07.02.1984 року; онука [PERSON] - з 03.01.1989 року. [PERSON] 03.04.2016 року продала, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS], про що між ними було укладено договір купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаренко В.М. за реєстровим №433. Після укладення договору [PERSON] була знята з реєстраційного обліку місця проживання, а [PERSON] зареєстрував місце проживання за адресою придбаної квартири, що підтверджується довідкою ЖБК « Жовтень - 2 » від 16.05.2016 року № 46. [PERSON] через свого представника заявив позов про визнання [PERSON]. та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою та про їх виселення. Позов мотивований тим, що відповідачі перешкоджають позивачу в користуванні власністю. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 25.05.2016 року. Ухвалою суду від 01.08.2016 року до спільного розгляду з вказаним позовом прийнято зустрічний позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що [PERSON] при укладенні договору не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати, а відповідно договір не відповідав її дійсному волевиявленню, та тим, що договором порушені права позивачів на житло. На забезпечення вимог сторін, судом накладено арешт на спірну квартиру, а також накладено заборону проводити реєстрацію осіб за адресою квартири та вселення будь-яких осіб в квартиру, про що 01.08.2016 року та 11.08.2016 року постановлено відповідні ухвали. Ухвалою суду від 05.02.2019 року первісний позов залишено без розгляду, у зв'язку із зловживанням стороною позивача процесуальними правами. [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, і пояснила, що починаючи з 2008 року психічний стан її матері в силу віку та захворювань невпинно погіршувався, на час укладення спірного договору вона перебувала в безпорадному стані. Крім того, позивач заявила, що кошти за квартиру відповідачем матері не передавались. Представник [PERSON] адвокат Бондар В.В. підтримав доводи довірительки, пославшись на докази у справі та відповідні спору норми закону. [PERSON] в підготовчому судовому засіданні на вимогах позову наполягала, просила розглянути справу по суті без її участі. [PERSON] виразити позицію щодо спору не змогла, її пояснення в судовому засіданні вкрай нерозбірливі. Разом з тим, її представник [PERSON] не заперечував проти задоволення позову. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON], [PERSON] в суді наполягали, що спірний договір було вчинено за свідомого волевиявлення [PERSON], на задоволення інтересів сторін, без порушень чинного законодавства, а тому в задоволенні позову просили відмовити, за необґрунтованістю. Нотаріус Макаренко В.М. в суд не з'явився, заперечень на позов не подав. Вислухавши сторони, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Так, ст. 203 ЦК України, разом з іншим, встановлено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Наведені обставини є підставою для визнання правочину недійсним відповідно до ст. 215 ЦК України. Згідно зі ст. 30 цього ж кодексу, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Для визначення психічного стану [PERSON] на момент укладення оспорюваного правочину ухвалою суду від 12.06.2017 року було призначено судово-психіатричну експертизу, проведення якої було доручено експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи. Згідно з висновком комісії експертів від 19.04.2018 року №281, [PERSON] з 2012 року страждає на органічне ураження головного мозку судинного ґенеза з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням. У теперішній час [PERSON] виявляє ознаки деменції судинного ґенезу. У момент укладення договору купівлі-продажу квартири 03.04.2016 року страждала на органічне ураження головного мозку судинного ґенеза з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням та змінами особистості і за психічним станом у зазначений період часу не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Висновок, як це вбачається зі змісту, засновано експертами на особистому огляді [PERSON], аналізі всіх наявних медичних документів, та аналізі доказів у справі, в тому числі пояснень сторін, показань свідків, та інших матеріалів справи. Кваліфікація та регалії експертів у суду не викликають сумнівів. На питання, що виникли у сторін і суду щодо обґрунтування висновку, порядку проведення експертизи, тощо, експертом [PERSON] надано вичерпні і переконливі відповіді з посиланням на відповідні тези висновку, сам висновок ним доступно роз'яснено. Підстав для призначення повторної, додаткової експертизи, як на тому наполягали представники [PERSON], а ні експерт, а ні інші учасники судового розгляду не вбачали. Не знаходить їх і суд. Суд відхиляє пояснення сторони відповідача та показання свідків [PERSON], [PERSON] про відсутність у [PERSON] на час укладення спірного договору розладів психічної діяльності, як такі, що суперечать доказам у справі та дійсним обставинам справи. Не приймає суд і доводи відповідача, що дієздатність позивача була достатньо перевірена нотаріусом при посвідченні спірного договору, оскільки з огляду на похилий вік [PERSON] ([INFO]), її фізичний стан, на якому не могло не відобразитись те, що в 2007 - 2008 роках вона перенесла тяжкі операцію та лікування від онкологічного захворювання, в 2011 році перенесла гостре порушення мозкового кровообігу (інсульт), та наявність низки інших тяжких хронічних захворювань, така перевірка на переконання суду була проведена нотаріусом недостатньо (формально). Що стосується довідки лікаря психіатра №36580 про проходження обов'язкових попереднього та періодичних психіатричних оглядів від 26.02.2015р., що долучена до матеріалів, які слугували підставою для посвідчення спірного договору, то вона взагалі не мала б братись нотаріусом до уваги, оскільки такою довідкою посвідчується лише факт відсутності у особи протипоказань до виконання певної роботи чи зайняття певною професійною діяльністю, і в ній не відображається дійсний психічний стан особи. Про це ж показав в судовому засіданні і експерт. Нотаріус також не перевірив хто із близьких опікується [PERSON], в той час як до договору долучена довідка про склад її сім'ї з місця проживання, та чи дійсно договором не будуть порушені права цих осіб. Напроти доводи покладені в обґрунтування позову, пояснення позивача [PERSON] в судовому засіданні про наявність у матері явно виражених порушень психічної діяльності, в тому числі і на час укладення спірного договору, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні медичними документами, іншими доказами та матеріалами, що є у справі. За таких обставин, суд знаходить доведеним, що спірний договір не відповідав дійсному волевиявленню [PERSON], через те, що на час укладення договору в силу стану здоров'я вона не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати. Крім того, суду не надано належних та допустимих доказів, що покупець за спірним договором дійсно передав продавцю кошти в рахунок купівлі-продажу квартири. Посилання відповідача на те, що факт передачі коштів посвідчено безпосередньо в договорі, судом відхиляється, оскільки відповідний запис в договорі здійснено зі слів сторін, в той час як [PERSON] не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними. До того ж в судовому засіданні [PERSON] заперечувала факт отримання будь-яких коштів. Показання свідків, суд також не приймає, оскільки факт передачі коштів за договором мав бути посвідчений письмовим документом. Оскільки позивачі, як це встановлено раніше, постійно проживають в спірній квартирі, і таке житло є для них є єдиним, то суд знаходить, що з укладенням спірного договору були порушенні їх права на житло, що передбачені ст. 405 ЦК України, а відповідно вони вправі заявити дійсний позов з метою відновлення таких прав. Обраний позивачами шлях відновлення порушеного права, передбачений ст. 16 ЦК України, та є адекватним порушенню. Отже суд, знаходить за необхідне визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, що укладений 03.04.2016 року між [PERSON] та [PERSON] і посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаренко В.М. за реєстровим № 433, тим сами задовольнити позов. Разом з тим, позивачами заявлялись вимоги про скасування реєстрації права власності відповідача на спірну квартиру і відновлення реєстрації такого права за [PERSON] Проте такі вимоги є зайвими, оскільки рішення про визнання спірного правочину недійсним, в силу ст.ст. 19, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", і є підставою для відновлення державної реєстрації права власності за відчужувачем майна. За наведеного рішення, витрати понесені позивачем [PERSON] на розгляд справи, що складаються з судового збору в сумі 826 грн. 80 коп., та витрат на проведення судової експертизи в сумі 3831 грн. 30 коп., мають бути їй компенсовані відповідачем, відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України. Заяви про скасування заходів забезпечення позову не надходило, а тому в силу ч.7 ст. 158 ЦПК України такі заходи продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved