Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» про визнання договору недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20 грудня 2017 року між ним та ТОВ «Сігма Автолізинг» було укладено договір фінансового лізингу № 01936 з метою набуття права власності на автомобіль «Лада Веста», вартістю 118\~000 грн. в розстрочку. Вважає що в договір включені несправедливі умови, а саме: в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом, звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширена права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства. Несправедливими є сплата комісії за організацію договору. У договорі відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару. Договір нотаріально не посвідчений. Зазначені обставини дають підстави стверджувати, що укадений договір є недійсним. На виконання договору при його підписанні сплатив 24\~000 грн. Просить визнати договір фінансового лізингу № 01936 від 20.12.2017 р недійсним, стягнути з ТОВ «Сігма Автолізинг» на користь позивача сплачені кошти в розмірі 24\~000 грн. Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 06 лютого 2018 року відкрито спрощене провадження по даній справі та призначено справу до розгляду. Сторони про розгляд справи у загальному порядку заяви не подали. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в повторно судове засіданні не з'явився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином, відзив на позов не подав. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 20 грудня 2017 року між [PERSON] та ТОВ "Сігма Автолізинг" укладений договір фінансового лізингу № 01936 Предметом договору лізингу є автомобіль марки [PERSON], об'єм двигуна 1.6, тип КПП МТ. Умовами договору визначений предмет лізингу, модель транспортного засобу, вартість предмету лізингу 8 тис. 273 дол.США 53 цент, комісію за організацію договору у розмірі 10% від вартості предмету лізингу, сума виплат авансового платежу в розмірі 23% від вартості предмета лізингу, комісію за супроводження договору в розмірі 6%, щомісячний платіж в сумі 199,74 дол. США. На виконання умов договору фінансового лізингу позивач сплатив відповідачу авансовий платіж в розмірі 24 000 грн., що підтверджується копією квитанції № 21017483-1 від 20 грудня 2017 року. Позивач подав заяву про розірвання договору. Відповідач повідомив позивача, що сплачені кошти відповідно до умов договору підлягають поверненню частково за мінусом комісії за організацію договору в сумі 23\~432 грн. Суд вважає, що умови договору фінансового лізингу є несправедливими, містять очевидний дисбаланс між правами та обов'язками його сторін. Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості з лізингоодержувачем або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, на певний строк і за встановлену плату. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобовязується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем спеціфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ст.2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються цим законом, положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Відповідно до частин першої та другої\~статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. За змістом частини п'ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі\~\~положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону). Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій\~статті 18 цього Закону\~- умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір, укладений на невизначений строк із споживачем без повідомлення його про це, крім випадків, установлених законом; установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: такі положення також підлягають зміні; або договір може бути визнаним недійсним у цілому. Таким чином згідно \~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частина перша статті\~3, частина третя статті\~509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Аналогічна Правова позиція Верховного Суду України висловлена у справі № 6-330цс16 від 08.06.2016 р. Аналізуючи зміст договору, суд вважає, що його умови є несправедливими. Згідно п.3.1 договору лізингодавець зобов'язаний придбати предмет лізингу (п.3.1.1), передати придбаний предмет лізингу лізингоодержувачу (п.3.1.2), повідомити лізингоодержувача про відомі йому особливі властивості та недоліки предмета лізингу, що можуть становити небезпеку для життя, здоров'я, майна лізингоодержувача чи інших осіб або призводити до пошкодження самого предмету лізингу під час користування ним (п.3.1.3). За невиконання своїх зобов'язань за договором лізингодавець не несе відповідальності. Згідно п. 3.3 договору лізингоодержувач зобов'язаний відшкодувати лізингодавцю збитки, заподіяні неналежним виконанням своїх зобов'язань за договором до підписання акту приймання-передачі предмету лізингу (п.3.3.5), негайно повернути предмет лізингу лізингодавцю у випадках, передбачених договором (п.3.3.7), в разі навмисного пошкодження пристрою GPS або самовільного демонтажу предмета лізингу відшкодувати витрати в розмірі вартості пристрою GPS та сплатити штраф 5% від вартості предмета лізингу (п.3.3.14). П. 12.7 договору передбачено, що за створення перешкод лізингодавцю в інспектуванні предмета лізингу лізингоодержувач сплачує штраф в розмірі 5% від загальної вартості товару. Згідно п.12.11 договору за затримку повернення предмету лізингу лізингоодержувач сплачує штраф в розмірі 10% від вартості предмета лізингу. Згідно п.12.14 договору у випадку необгрунтованої відмови від прийняття предмета лізингу, лізингодавець має право розірвати договір та вимагати від лізингоодержувача сплатити на користь лізингодавця неустойки (штрафу) у розмірі 10% від вартості предмета лізингу та компенсувати всі понесені витрати з реєстрації та страхування предмета лізингу. П.12.5 договору передбачено, що за несвоєчасне внесення лізингових платежів лізингоодержувач зобов'язаний сплачувати лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. За умовами договору (3.2.3, 3.2.4, 3.2.5, 3.2.6) лізингодавець має право у випадку прострочення лізингоодержувачем періодичних платежів більше як на один місяць вилучити предмет лізингу, залишати предмет лізингу на власному майданчику до погашення заборгованості, вимагати відшкодування збитків, в односторонньому порядку розірвати договір за умови невиконання договору лізингоодержувачем. Відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При цьому ціна предмета лізингу є істотною умовою такого договору згідно вимог статей 638, 655, 691 ЦК України. Зі змісту оспорюваного договору вбачається, що сторони остаточно не визначили вартості предмета лізингу, не погодили розміру та графіку сплати лізингових платежів. Згідно п. 2.1 договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов'язання сторонами даним договором. Згідно п. 1.7 договору предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 90 діб. Згідно п. 10.3, 10.4 даного договору у разі зміни вартості предмета лізингу з моменту укладення договору сторони беруть на себе зобов'язання підписати новий додаток № 1 до даного договору із визначенням лізингових періодичних платежів, які розраховуються із ціни транспортного засобу, що буде діяти на момент купівлі предмету лізингу. Згідно п.8.5, 8.6 договору всі планові платежі визначаються додатком № 1 до даного договору. Згідно п.1.1 Додатком № 1 до договору є Специфікація. Таким чином, на момент укладення договору фінансового лізингу лізингоодержувач був позбавлений можливості ознайомитися з обсягом своїх грошових зобовязань та графіком лізингових платежів, що свідчить про невизначеність загального обсягу грошових зобовязань лізингоодержувача. За змістом статті 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу. За умовами договору лізингу, укладеного між сторонами по справі, лиізингодавець разом із продавцем солідарно відповідають перед лізингоодержувачем виключно за зобов'язаннями щодо продажу якісного предмету лізингу (п.1.5 договору). Разом з тим, в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, вибір якого здійснює лізингодавець, його найменування та місцезнаходження. Умовами договору не передбачена відповідальність лізингодавця перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо, що суперечить положенням ст. 808 ЦК України. Відповідно договору № 01936 від 25.12.2017 р. в розділі «Визначення термінів» комісія за організацію договору - першочерговий платіж, який входить до складу обов'язкових платежів, що має бути сплачений лізингоодержувачем на користь лізингодавця за організацію договору, для його оформлення. Комісія за передачу предмета лізингу обов'язковий платіж, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за здійснення необхідних дій, які пов'язані з передачею предмета лізингу лізингоодержувачу. Статтею 16 Закону № Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо повязані з виконанням договору лізингу. За положеннями цієї статті комісія за організацію договора не відноситься до витрат лізингодавця, що безпосередньо повязані з виконанням договору лізингу. Відповідач не обґрунтував співмірності розміру такого платежу за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору і вартості виконаної послуги, яка в розумінні статті 16 Закону зазначеного Закону не вважається лізинговим платежем, а фактично полягала лише у виготовленні типової форми договору. Це ж стосується і комісії за передачу предмета лізингу. Відповідно п.12.1 договору лізингоодержувач, який не сплатив лізингові платежі, шо передбачені в п.1.7 та 4.1 та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що має повідомити лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвання договору, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцієї на адресу лізингодавця та зазначення реквизітів особистого банківського рахунку для здійснення такого повернення. У строк, встановлений чинним законодавством, лізингодавець розглядає заяву лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненю підлягають 80% від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 20% лізингодавець утримує штраф за дострокове розірвання договору. Комісія за організацію договору в такому випадку не повертається. Відповідно п.12.2 договору лізингодавець має право розірвати даний договір в односторонньому порядку з лізингоодержувачем, який не сплатив авансовий платіж в повному обсязі протягом строку, що встановлено п.9.3 даного договору, про що повідомляє лізингоодержувача у письмовій формі. В такому випадку лізингодавець повертає лізингоодержувачу сплачений ним авансовий платіж за вирахуванням 10% від суми сплаченого авансового платежу. Комісія за організацію договору в такому випадку поверненню не підлягає. Поверенння коштів буде здійснено протягом 30 банківських днів з моменту отримання від лізингоодержувача власних банківських реквізитів згідно з яким повинні бути перераховані грошові кошти. Дослідивши умови договору фінансового лізингу, суд дійшов висновку про те, що оспорюваний договір містить несправедливі умови, визначені частиною третьою статті 18 Закону України «Про захист прав споживача», а саме: встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір зі споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); установлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно п. 4 ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобовязаний сплачувати будь-які інші платежі у звязку з відмовою від договору про споживчий кредит. За таких обставин сплачені позивачем 24\~000 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки, договір фінансового лізингу містить несправедливі умови відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», не спрямований на настання правових наслідків зі сторони відповідача щодо купівлі для позивача автомобіля та передачі йому придбаного транспортного засобу, предмет договору фінансового лізингу є не конкретизованим, при укладенні договору не дотримано положення законодавства щодо нотаріального посвідчення договору, то суд дійшов висновку про задоволення позову та визнання договору фінансового лізингу недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача сплачених останньою грошових коштів у розмірі 101 000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 551,21 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь Держави. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 76, 77, 81, 141 ЦПК УКраїни, ст.ст. 203, 215, 216, 227, 627, 628, 799, 806 ЦК України, ст.ст. 4, 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст.ст.1, 16 «Про фінансовий лізинг», ст. ст. 15, 16, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів.

Outcome: approved