Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та зобовязання вчинити дії, в якому просить зобовязати публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» відновити залишок коштів на картковому кредитному рахунку № 4149625802838282 в ПАТ КБ «ПриватБанк» йому, який було замінено на картковий кредитний рахунок №4149625810068658 до того стану, в якому він був перед виконанням операцій у період з 18.09.2016 р. по 24.09.2016 р. включно, тобто станом на 23 год. 59 хв. 17.09.2016 р. з врахуванням внесених ним платежів на загальну суму 3100 гривень згідно квитанцій: від 06.10.2016 р. на суму 1500 гривень, від 07.10.2016 р. на суму 1000 гривень та від 21.10.2016 р. на суму 600,00 гривень в рахунок погашення його власної кредитної заборгованості; повернути на його картковий рахунок №4149625810068658 ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти, списані за рахунок кредитного ліміту з його карткового рахунку №4149625802838282 в ПАТ КБ «ПриватБанк», який було замінено на рахунок №4149625810068658 за операціями (транзакціями) на загальну суму 6152,93 гривень у валюті карти, у тому числі з врахуванням комісії, які були проведені у період з 18.09.2016 р. по 24.09.2016 р. включно, через картковий рахунок № 4149437865011108 в ПАТ КБ «ПриватБанк»; припинити нарахування за його картковим рахунком № 4149625810068658 ПАТ КБ «ПриватБанк» пені, процентів за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення операцій (транзакцій) у період з 18.09.2016 року по 24.09.2016 року включно, через картковий рахунок № 4149437865011108 в ПАТ КБ «ПриватБанк» на загальну суму 6152,93 гривень та скасувати нараховану пеню і проценти у звязку з даними операціями; припинити нарахування за його картковим рахунком №4149625810068658 ПАТ КБ «ПиватБанк» щомісячних платежів за миттєвими розстрочками на загальну суму 13000 гривень та заборгованості по ним, які були оформлені на картковий рахунок № 4149437865011108 в ПАТ КБ «ПриватБанк» в період з 20.09.2016 р. по 22.09.2016 р. та скасувати раніше нараховані платежі та заборгованість по ним; скасувати нарахування за його картковим рахунком № 4149625810068658 в ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за картковими рахунками №№5457092301360859, 4149437865011108 в ПАТ КБ «ПриватБанк» у тому числі пені, процентів та невиконаних періодичних зобовязань; стягнути судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що у період з 18.09.2016 року по 24.09.2016 року невідомі йому особи невідомим шляхом до його карткового рахунку № 4149625802838282 в ПАТ КБ «ПриватБанк» було приєднано картковий рахунок № 414937865011108 в ПАТ КБ «ПриватБанк», який він не знає кому належить через який, шляхом зняття готівки в сумі 5500,00 гривень, з його картки було здійснення списання кредитних коштів на суму 5720,00 гривень, в тому числі з врахуванням комісії 220,00 гривень, а також за даною карткою було проведено безготівкові транзакції на суму 432,93 гривень у валюті карти, з врахуванням комісії банку, кошти на які списувалися також з належного йому карткового рахунку в ПАТ КБ «ПриватБанк». На вказані операції він доручення чи згоди не надавав та таке відбулося поза його волею. При його зверненні в звязку з цим до банку останнім було здійснено заміну його карти з картковим рахунком № 4149625802838282 в ПАТ КБ «ПриватБанк» на картку з картковим рахунком № 4149625810068658, на яку він в подальшому і здійснив оплату використаного особисто ним кредитного ліміту. Однак згодом він також дізнався, що за допомогою невідомого йому карткового рахунку №4149437865011108 в ПАТ КБ «ПриватБанк», який якимось чином без його згоди та волевиявлення, було приєднано до його картки з картковим рахунком №4149625802838282 в ПАТ КБ «ПриватБанк» невідомою особою було оформлено дві миттєві розстрочки на загальну суму 13000,00 гривень, а саме: 20.09.2016 року оформлено миттєву розстрочку на суму 10400,00 гривень, та 22.09.2016 року оформлено миттєву розстрочку на суму 2600,00 гривень, які також були віднесені до заборгованості за його кредитним картковим рахунком № 4149625802838282 в ПАТ КБ «ПРиватБанк». На що були оформлені дані миттєві розстрочки та ким саме він не знає. Крім того згідно виписки з карткового рахунку № 4149625810068658 в ПАТ «ПриватБанк» відповідач здійснює списання відсотків та пені за рахунком № 5457092301360859, який також він не знає кому належить. Рахунки № 5457092301360859, 4149437865011108 в ПАТ КБ «ПриватБанк» йому не належать та він їх не відкривав, але чомусь згідно виписки банку вони відкриті на підставі угоди № SAMDN52000075718547 від 14.02.2013 р., оскільки на підставі вказаної угоди він відкривав лише рахунок № 4149625802838282. Про вказані обставини він повідомив в поліцію, де проводяться слідчі дії. Тому позивач просить задовольнити заявлені вимоги. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, заперечень не надав. Згідно з вимогами ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач будучи повідомленим про слухання справи, не сповістив суд про причини своєї відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, [PERSON] є клієнтом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», споживачем відповідних послуг. Позивач 29.11.2016 р. та 14.02.2017 р. звертався до відповідача із заявою про шахрайські дії з його особовим рахунком, незгоду з транзакцією і повернення йому коштів (а.с. 35-38), та 25.09.2016 р. до поліції з відповідною заявою. Згідно копії витягу з кримінального провадження № 12016040710002803, в період часу з 18-00 годин 18.09.2016 р. до 17-00 годин 22.09.2016 року невстановлена особа знаходячись на території Металургійного району м. Кривого Рогу шляхом вільного доступу таємно вкрала з картки банку [PERSON] грошові кошти в сумі 6150 та 12900 гривень, чим спричинила останньому матеріальний збиток на вказану суму (а.с. 26). Відповідно до частини другої 2 статті 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII (далі Закон № 1023-XII), права позивача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Судом не встановлено обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. В матеріалах справи відсутні дані, що свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 6-71цс15 від 13 травня 2015 року. яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Ухвалою суду від 13.06.2017 р. зобовязано ПАТ КБ «Приватбанк» надати відомості про те, кому належать карткові рахунки №№\~5457092301360859, 4149437865011108 в ПАТ КБ «ПриватБанк», коли вони були відкриті та ким, з наданням відповідних документів на підтвердження наданої інформації; надати копію угоди № SAMDN52000075718547 від 14.02.2013 року та відомості щодо оформлених за картковим рахунком № 4149437865011108 в ПАТ КБ «ПриватБанк» миттєвих розстрочок на загальну суму 13 000,00 гривень з наданням відповідних підтверджуючих документів. Ухвала суду станом на дату винесення рішення відповідачем так і не виконана, витребувані документи суду не надані. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи представник відповідача вкотре не зявився в судове засідання, заперечень проти позову та доказів на їх обґрунтування суду не надав, тому враховуючи письмові матеріали справи суд на підставі викладеного вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно частини 1 статті 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно з розясненнями, що містяться в пункті 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42,56 ЦПК). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, що узгоджується з розясненнями, викладеними в пункті 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10. Суду на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано ордер, договір про надання юридичної (правової) допомоги від 18.03.2017 р., додаткову угоду до договору, акт прийому-здачі наданих послуг, товарний чек (розрахунковий документ» та копії посвідчення адвоката і свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю, які підтверджують понесені позивачем витрати в сумі 1000 грн. та які підлягають стягненню з відповідача. Крім того, згідно частини 2 статті 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved