Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача та просить суд: - встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла 01.04.2003 року є рідною матірю [PERSON], померлого 29.01.2017 року; - встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла 01.04.2003 року, у вигляді земельної частки (паю), площею 5,2 га, що знаходиться у колективному сільськогосподарському підприємстві імені Леніна в селі Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ОД № 0138713 від 20.08.1996 року; - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай) площею 5,2 га, що знаходиться у колективному сільськогосподарському підприємстві імені Леніна в селі Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ОД № 0138713 від 20.08.1996 року, що відкрилась після смерті [PERSON], який фактично прийняв спадщину. При цьому, позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 01.04.2003 року померла його бабуся [PERSON], яка за життя склала заповіт на імя його батька [PERSON], який помер 29.01.2017 року не прийнявши спадщину своєї матері у вигляді земельної частки (паю) площею 5,2 га у КСП імені Леніна в селі Шабо. Після смерті бабусі, власниці сертифікату на земельну частку (пай), її син [PERSON] фактично заволодів земельним паєм, отримував гроші за користування, та частково самостійно обробляв земельну ділянку. Через різне написання імені бабусі в свідоцтві про народження батька, в заповіті та в свідоцтві про смерть, позивач не може довести факт родинних відносин з спадкодавцем, тому змушений звернутися до суду. Позивач у судове засідання не зявився, його представник [PERSON] надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі. У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до положень статті 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає за можливо задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 20.08.1996 року [PERSON] був виданий Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0138713 колективного сільськогосподарського підприємства ім.. Леніна с. Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області, розміром 5,2 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вказаний Сертифікат зареєстровано 20.08.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 713. 11 листопада 1999 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Шабівської сільської ради та зареєстрований за № 246, яким право на земельну частку (пай), згідно з сертифікатом на земельну частку (пай) серії ОД № 0138713, заповіла [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЯК № 1657362, актовий запис № 10, видане 23.06.1967 року с. Софіївка Білгород-Дністровського району, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] (російською), та [PERSON]. 01.04.2003 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 347922, видане відділом РАЦС Білгород-Дністровського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 229. Згідно з довідками сільськогосподарського кооперативу «Шаболат» № 143 від 18.11.2014 року та № 139 від 31.07.2017 року, станом на серпень 1996 року в СК «Шаболат» за [PERSON] значився земельний наділ (пай) в розмірі 5,2 умовних га згідно сертифікату серії ОД № 0138713. На день виготовлення державних актів на земельні паї [PERSON] померла. Земельний наділ (пай) в розмірі 5,2 ум.га знаходиться в полі № 19. Згідно з довідкою виконкому Шабівської сільської ради № 60 від 31.07.2017 року, за записом в по господарській книзі значиться право на земельну частку (пай) загальною площею 5,2 в умовних кадастрових гектарах, за [PERSON], яка померла 01.04.2003 року, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ОД № 0138713. Після смерті [PERSON] її син [PERSON] фактично прийняв спадщину, взяв на себе всі питання щодо користування нею, обробляв земельну ділянку. Відповідно до положень статті 549 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, норми якого діяли на момент відкриття спадщини, смерті [PERSON] , прийняття особою спадщини обумовлювалось або прийняттям в управління спадкового майна, або поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.2 ст..549 ЦК УРСР\~строк. Таким чином, враховуючи, що спадкоємець за заповітом [PERSON] після смерті матері взяв спадкове майно у свої управління, користувався та повністю володів ним, він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] 29 січня 2017 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 481499, актовий запис № 167. У відповідності з п.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з положеннями ст. 34 Закону України "Про нотаріат" видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється державними нотаріальними конторами. У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 26 липня 2017 року Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 492/2017 до майна померлого 29.01.2017 року [PERSON] за заявою сина померлого [PERSON]. Тобто, у відповідності до положень статті 1268 ЦК України позивач вважається таким, що прийняв спадщину батька [PERSON] Однак, через невизначеність написання імені спадкодавця ([PERSON]) в свідоцтві про народження спадкоємця за заповітом та в свідоцтві про смерть ([PERSON]), не можливо встановити родинний зв'язок між спадкодавцем [PERSON], спадкоємцем за заповітом [PERSON], та спадкоємцем за законом [PERSON], державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Пункт 2 постанови ВСУ № 7 від 30.05.2008 року: справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Беручи до уваги викладене, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом свого батька [PERSON], який в свою чергу є спадкоємцем [PERSON], та має право на отримання спадщини за законом після його смерті, однак позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки батько за життя не оформив спадкові права та існують розбіжності в написанні імені спадкодавця в різних документах. Таким чином права позивача, як спадкоємця першої черги, підлягають судового захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved