Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій вказав, що з 2000р. без реєстрації місця проживання у його будинку [ADDRESS] проживали його батько [PERSON] зі своєю дружиною [PERSON] . Батько помер [INFO] , його дружина - [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 5,9496 га, яка розташована на території Н-Казанкуватської сільської ради Чернігівського району, яку він має намір прийняти в порядку ст.1264 ЦК України, оскільки ні батько, ні його дружина інших спадкоємців, а також родичів не мали. За час проживання з [PERSON] та [PERSON] мали спільний сімейний бюджет, вели спільне господарство, тобто жили однією сім`єю, також ним було здійснене їх поховання. Заявнику необхідно встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини для прийняття спадщини, яка відкрилась після померлої мачухи, тому заявник вимушений звернутися до суду із вказаною заявою. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У заяві просить вказану справу розглядати без його участі, так як його інтереси буде представляти адвокат Усенко Ю.Д. (а.с. 5). Представник заявника адвокат Усенко Ю.Д. в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі. Від Чернігівської селищної ради надійшло клопотання за підписом селищного голови Манича В.О. про розгляд цивільної справи за відсутності їх представника, проти задоволення заяви не заперечує (а.с. 22). Свідки [PERSON] , [PERSON] кожен окремо, у судовому засіданні пояснили, що проживають в одному селі з [PERSON] у зв`язку з чим їм відомо про те, що з 2000 року разом з ним у його будинку без реєстрації проживали його батько, [PERSON] з дружиною, [PERSON] , які через свій похилий вік та стан здоров`я потребували стороннього догляду. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Коли батько заявника у 2005 році помер, його дружина залишилася проживати у будинку [PERSON] , про яку той піклувався до дня її смерті та здійснив її поховання. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши представника заявника, свідків, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Із матеріалів справи встановлено, що мачуха заявника, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується актовим записом № 03 свідоцтва про смерть виданого Новоказанкуватською сільською радою Чернігівського району Запорізької області (а.с.9). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 5,9496 га, яка розташована на території Новоказанкуватської сільської ради Чернігівського району Запорізької області та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЗП №042868 (а.с.12). Заповіту [PERSON] не залишила. Окрім заявника інших спадкоємців немає. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Таким чином, статтею 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з вимогами ч.2 ст. 1220 та ч.1 1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час його смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом четвертої черги. Згідно роз`яснень, викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовляє особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Та обставина, що заявник проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] на момент смерті останньої, підтверджується довідкою виконавчого комітету Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, Новоказанкуватського старостинського округу, згідно якої [PERSON] дійсно проживала разом із заявником, [PERSON] по [ADDRESS] в період з 2000р. по день смерті [INFO] та який здійснив її поховання (а.с.13)., наданими в суді поясненнями свідків. За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини на які посилається заявник, дані докази повністю узгоджуються з його заявою, поясненнями в судовому засіданні його представника, свідків та є такими, що дозволяють встановити факт постійного проживання заявника разом із [PERSON] на час відкриття спадщини. Одночасно суд приймає до уваги, що заявник позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Outcome: approved