Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

16 грудня 2015 року позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] що належав на праві приватної власності його бабусі, [PERSON], яка померла [INFO]. Свої вимоги він мотивує тим, що прийняв спадщину, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивач, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позов та просив його задовольнити. Представник Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Згідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Таким чином, час і підстави виникнення права власності на житловий будинок у спадкодавця визначаються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, а підстави спадкування зазначеного майна визначаються законом, який діяв на час відкриття спадщини, тобто згідно з положеннями книги шостої ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року). Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, яка діяла на час виникнення правовідносин щодо права власності на спірний будинок, та втратила чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5), визначала, що підтвердженням належності житлового будинку (частки будинку) відчужувачу, розмір будинку та земельної ділянки, на який він розташований, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської, селищної сільської ради народних депутатів. Як убачається з технічного паспорту, спірний будинок з господарськими будівлями був збудований в 1950 році (а.с. 7-12), до введення в дію діючого ЦК України. Факт належності будинку [PERSON] підтверджується довідкою № 1176 від 24 листопада 2015 року, в якій зазначено, що відповідно до погосподарської книги Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області № 3, особовий рахунок [NUMBER] житловий будинок за адресою: [ADDRESS], рахувався за [PERSON] (а.с. 37). Згідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості від 30 листопада 2015 року, ринкова вартість зазначеного житлового будинку складає 108807 гривень (а.с. 13-44). Довідка № 157 від 02 березня 2015 року Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області підтверджує, що будинок придатний для проживання, відповідає санітарним та технічним нормам (а.с. 47). Ст.ст.1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 17 червня 2004 року секретарем Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області, реєстровий № 19, відповідно до якого спадкоємцем усього належного їй майна вона призначила [PERSON] (а.с.5). Даний заповіт не скасовано та не змінено, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори). Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 24 листопада 2015 року, яке набрало законної сили 05 грудня 2015 року, встановлено, що заповіт, посвідчений 17 червня 2004 року секретарем Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області за реєстровим номером 19, складений [PERSON], належить спадкоємцю [PERSON], 18 квітня 1990 року (а.с. 45). [PERSON] померла [INFO], що підтверджено свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Новоселівською сільською радою Саратського району Одеської області 13 липня 2011 року (а.с.6). [PERSON] до дня своєї смерті проживала одна в [ADDRESS], що підтверджено довідкою № 536 від 08 липня 2015 року Новоселівською сільською ради Саратського району Одеської області (а.с. 49). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями під [ADDRESS]. Позивач, як спадкоємець за заповітом подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 26 лютого 2015 року приватний нотаріус Саратського районного нотаріального округу Сулаков І.І. відкрив спадкову справу за заявою [PERSON], свідоцтва про право на спадщину не видавались. Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.64-75). З відповіді нотаріуса вбачається, що він відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючих документів (а.с.46). Оскільки позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON], тому суд вважає необхідним позов задовольнити, визнавши за позивачем право власності на належний спадкодавцеві житловий будинок з господарськими будівлями.

Outcome: approved