Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом - «Заявник») звернулась до суду з заявою про встановлення факту батьківства. Заявник зазначила, що вона є матір`ю [PERSON] [INFO] . Згідно з свідоцтва про народження батьком дитини є [PERSON] . Запис про батька у свідоцтві про народження зроблений відповідно до ст.135 СК України, а саме вчинений за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини внесені за вказівкою матері. Справжнім батьком дочки є [PERSON] [INFO] . Заявник проживала з ним з 2004 року по 2009 рік за адресою [ADDRESS] у будинку його матері - [PERSON] . З 2009 року по 09.07.2018 року заявниця разом з [PERSON] та їхньою дочкою проживали разом у її будинку за адресою [ADDRESS] . [PERSON] за своє життя визнав [PERSON] своєю дочкою, опікувався та виховував її та не ухилявся від виконання своїх батьківских обов`язків [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті залишилось спадкове майно, але оформити його на дочку заявник позбавлена можливості, оскільки заявник та покійний [PERSON] в офіційному шлюбі не перебували. Іншими спадкоємцями померлого [PERSON] є його мати - [PERSON] та дочка - [PERSON] . Посилаючись на приписи ст.4, 293, 315, 318, 319 ЦПК України заявник просила встановити факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] відносно його дочки [PERSON] [INFO] уродженки с.Фурси, Білоцерківського району Київської області. 19.05.2020 року у судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просила її задовольнити. 19.05.2020 року у судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просив її задовольнити. 19.05.2020 року судовому засіданні заінтересована особа - [PERSON] заяву визнала, підтвердила, що [PERSON] є дійсно батьком [PERSON] . Вона в свою чергу є матір`ю померлого [PERSON] , а [PERSON] є її онукою, з якою вони спілкуються і в них добрі відносини. Спору між ними ніякого не існує. Надала письмову заяву про визнання позову (а.с.45). 19.05.2020 року судовому засіданні заінтересована особа - [PERSON] заяву визнала, підтвердила, що вона є дочкою померлого [PERSON] від першого шлюбу. [PERSON] 2005 року народження, є її сестрою по батькові. Вона з ней спілкується та підтримує добрі відносини. Спору про право між ними не існує. Надала письмову заяву про визнання позову (а.с.44). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , який помер у 2019 році. Вона жила по сусідству з ними. Знає, що в 2005 році [PERSON] народилася від відносин [PERSON] та [PERSON] , які на той час проживали однією сім`єю. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заявника та свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Заявник перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] [INFO] без реєстрації шлюбу, від яких народилась [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.02.2005 року, виданим виконкомом Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис №1 (а.с.4). Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України, відомості про батька внесені за вказівкою матері (а.с.6). [INFO] у віці 44 роки помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області на підставі актового запису №70 (а.с.5). Відповідно до довідки №1504/02-21 від 29.10.2019 року виданою Фурсівською сільською радою Білоцерківського району Київської області, про те, що [PERSON] [INFO] у період з 05.01.1999 року по 27.12.2008 рік був зареєстрований за адресою [ADDRESS] ; у період з 27.12.2008 року по 09.07.2018 рік був зареєстрований за адресою [ADDRESS] ; [PERSON] [INFO] у період з 01.06.2004 року по 20.01.2009 рік була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] ; у період з 20.01.2009 року по даний час зареєстрована за адресою [ADDRESS] ; [PERSON] [INFO] у період з 24.04.2007 року по 20.10.2009 рік була зареєстрована за адресою [ADDRESS] ; у період з 20.10.2009 рік і по даний час зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.7). Таким чином, надані заявником докази у своїй сукупності підтверджують вказані ним обставини, які не оспорювалися й іншими учасниками справи. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку з втратою годувальника. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що заяву [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки вона обґрунтована, а її доводи не спростовані та підтверджені належним, достовірними та допустимими доказами. Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення права власності на спадкове майно. Спору про право між заявником та іншими учасниками справи під час її розгляду не виявлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved