Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

25.05. 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що він народився 20 листопада 1962 року в с. Сергіївка Саратського району, Одеської області, його батьками є: [PERSON] та [PERSON]. За період своєї трудової діяльності матір позивача отримала земельну ділянку, площею 4,23 га, яка розташована на території Сергіївської сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 20, ділянка 527, на підставі державного акту на право власності на землю, серії ОД № 002454, майновий пай на суму 8142 гривні, на підставі свідоцтва на право власності на майновий пай члена КСП, серії XX11 ОД № 00797. 16 червня 2006 року матір позивача склала заповіт, яким заповідала позивачу дану вказану земельну ділянку та майновий пай. 18 червня 2006 року матір позивача померла. Так, як батько позивача помер 23 січня 1981 року, після смерті матері спадкоємцем на її майно за заповітом залишився позивач та його брат [PERSON] На момент смерті матері позивач проживав разом з нею, вели спільне господарство, після її смерті здійснив поховання. Державний акт на земельну ділянку та майновий сертифікат матері залишилися у позивача, він користувався ними, отримував натуроплату за оренду землі, тобто фактично прийняв спадщину. У встановлений законом строк позивач не звернувся до нотаріуса так, як не було коштів на оформлення спадщини, а про строки прийняття спадщини позивач не знав. На теперішній час у позивача виникла необхідність прийняття спадщини і він звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, але йому було відмовлено так, як на момент смерті матері він проживав з нею, але не був зареєстрований за місцем її проживання. На підставі вищевикладеного, позивач просив суд визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити, надати йому додатковий строк для прийняття спадщини, пояснивши суду, що у 2005 році матір захворіла і він переїхав до неї жити і доглядати її. Вони проживали з нею до її смерті, вели спільне господарство. Приблизно у 2008 році він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус йому відмовив тому, що він не був зареєстрований за адресою матері. В сільській раді йому пояснили, що він прийняв спадщину, отримує орендну плату, тому звертатися до суду не потрібно. Він зареєстровався за адресою матері 05.10.2009 року, де проживає на даний час. Представник позивача адвокат [PERSON] також, вважаючи, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, просила суд задовольнити позов, надати йому додатковий строк для прийняття спадщини після матері. Представник Сергіївської сільської ради Саратського району, Одеської області, будучи належним чином повідомлена про день та час слухання справи, до суду не зявилася, не заперечувала проти задоволення позову, просила розглянути справу у її відсутності, про що свідчить заява (а.с. 37). Третя особа [PERSON] позов визнав у повному обсязі, просив задовольнити. Заслухавши позивача, його представника, третю особу, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із спадкоємного права про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, тому необхідно керуватися ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1217, 1220, 1225, 1233, 1268, ч. 3 ст. 1272 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії 1- ЖД № 064302, [PERSON] померла 18.06.2005 року (а.с. 15). Позивач є сином померлої, про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 7). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ОД № 002454, [PERSON] на момент смерті належала земельна ділянка, площею 4,23 га, масив № 20, діляянка № 527, яка розташована на території Сергіївської сільської ради Саратського району, Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8). Також [PERSON] на момент смерті належало право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Сергіївка» відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, в розмірі 8142 гривні (а.с. 12). Як видно із копії заповіту від 16 червня 2006 року, зробленому у Сергіївській сільській раді Саратського району, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, [PERSON] заповідала: земельну ділянку, площею 4,23 га, яка розташована на території Сергіївської сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 20, ділянка 527, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ОД № 002454; майновий пай в розмірі 8142 гривні, на підставі свідоцтва на право власності на майновий пай, серії ХХІІ-ОД № 00797; будинок, який розташований в с. Сергіївка по вулиці Червоноармійська, 16 Саратського району, Одеської області, з південно-західної сторони, позивачу (а.с. 13, 14). Позивач проживав разом з матір'ю на момент її смерті, без реєстрації, вони вели спільне господарство, після її смерті він отримував орендну плату за земельну ділянку матері, про що свідчить довідка виконкома Сергіївської сільської ради Саратського району, Одеської області та довідка СВК "Сергіївка" Саратського району, Одеської області (а.с. 18, 38). З відповіді нотаріуса видно, що позивачу відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після матері, у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 12). В судовому засіданні встановлено, що позивач є сином померлої; на момент смерті матері проживав разом з нею; не відмовлялася від прийняття спадщини, суд вважає, що строк для прийняття спадщини пропущений ним з поважної причини, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved