Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

28 квітня 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 20.10.1995 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем по справі, який було розірвано 09.10.2006 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. З моменту розірвання шлюбу позивачка з відповідачем разом не проживають. Відповідач ніякої участі в утриманні дітей не приймає, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, аліменти на інших осіб не сплачує, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, у шлюб після розлучення з позивачкою не вступав, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає. Відносно того, ким і де працює відповідач інформації у позивачки немає, тому вважає, що з нього можна стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1500грн. щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, та на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1500грн. щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.9 статті 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцем знаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнім відомим позивачеві місцем реєстрації відповідача [PERSON] є: [ADDRESS]. Згідно із ст. 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам, зокрема, для справ, підсудних Кіровському та Будьоннівському районним судам м.Донецька, визначена підсудність Красноармійському міськрайонному суду Донецької області. За таких обставин вказана цивільна справа підлягає розгляду Красноармійським міськрайонним судом Донецької області Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, судові повістки - повідомлення було розміщено на веб-сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу «Судова влада України». Однак, відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув. Частина 1 статті 224 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, зі згоди позивача, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 8 розділу ІІІ ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З 20 жовтня 1995 року позивачка [PERSON], [INFO], та відповідач [PERSON], [INFO], перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №330 від 09 жовтня 2006 року (а.с.5). Від даного шлюбу у них народилися діти - донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). У статті 180 СК України зазначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач, будучи батьком дітей позивачки, добровільно матеріальної допомоги, передбаченої ст.180 СК України, на їх утримання не надає, є працездатним, аліментів на користь інших осіб не виплачує. Стаття 79 Сімейного Кодексу України передбачає, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. За статтею 80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач ніякої участі в утриманні дітей не приймає, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, аліменти на інших осіб не сплачує, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, у шлюб після розлучення з позивачкою не вступав, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає. Відповідно до акту №15 обстеження житлово-побутових та матеріальних умов діти проживають разом з позивачкою. Батько дітей разом з ними не проживає з вересня 2004 року. Матеріальної допомоги їм не надає, спільне господарство не ведеться (а.с.8). Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 статті 182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей, у розмірі по 1500грн. на кожну дитину щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючі з дня пред'явлення позову, тобто з 28 квітня 2016 року. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] також необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551,20грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved