Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

27.01.2014 року позивач звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, з проханням стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 41 376,15 грн., середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку, обґрунтовуючи тим, що з 11.06.2013 року її було звільнено за власним бажанням, з посади бухгалтера 1 категорії ПАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт». Однак, при звільнені з роботи з нею не було проведено повного розрахунку, зокрема не виплачено: заборгованість по заробітній платі, компенсацію витрат на відрядження у вигляді добових, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу. У судове засідання позивач не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої, просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Ніяких заперечень щодо позову не надавав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] по 11.06.2013 року працювала в Приватному акціонерному товаристві «Авіакомпанія «АЕРОСВІТ» та була звільнена на підставі наказу №1662-ос від 11.06.2013 року, за власним бажанням, відповідно до ч. 3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується даними її трудової книжки /а.с. 6-13/, наказом № 1662-ос /а.с. 5/, та довідкою про доходи від 12.06.2013р. /а.с. 3/. Згідно довідки про доходи від 12.06.2013р., яка видана ПАТ «Авіакомпанією Аеросвіт» за період з січня 2013 року по червень 2013 року сума заборгованості становить 41 376,15 грн. Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України „Про оплату праці", заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до вимог ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як вбачається з наданих відповідачем довідки від 12.06.2013р. /а.с.3/ зазначених вимог чинного законодавства при звільненні позивача дотримано не було. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що невиплата належних позивачу сум була допущена не з вини відповідача, суду надано не було та не було зазначено джерел їх здобуття. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення на його користь сум заборгованості, що становить 41 376,15 грн. Крім того, у зв'язку з порушенням встановлених строків виплати заробітної плати позивач має право на отримання компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати». Утрата частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їхньої виплати компенсується у разі затримання виплати доходів на один і більше календарних місяців відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (з урахуванням внесених змін за постановами Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2001 року № 958 і від 31 березня 2003 року № 430). Відповідач зобов'язаний зробити розрахунок суми такої компенсації. Відповідно до частини 5 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст.177 Кодексу законів про працю України Під час звільнення позивача, всі належні суми повинні були виплачені йому в день звільнення. Оскільки відповідач порушив цю норму, то відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України підлягає виплаті позивачу середній заробіток за весь час затримки по день винесення судового рішення. Як вбачається з довідки про заробітну плату (а.с.3) середньомісячна заробітна плата позивача за останні два місяці роботи перед звільненням становить: квітень 2013 - 4 216,89 грн., травень 2013 року - 3 753,32 грн. У квітні - травні позивач мав отримати 7 970,21 грн. Кількість робочих днів за вказані місяці складає - 40 днів. Отже, згідно п. 8 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року, середньоденний заробіток позивача за даний період складає 199,25 грн. (7 970,21:40 днів). З дня звільнення позивача з роботи по день винесення рішення суду минуло 172 робочих дні. Таким чином, у Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Аеросвіт» виник обов'язок додатково виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 34 271 грн. (172*199,25). Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 756 грн. 47 коп., які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, - слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від їх оплати. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про присудження працівникові заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 47, 115, 117 КЗпП України, ст. 24 Закону України „Про оплату праці»,

Outcome: approved