Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

21 березня 2017 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні цілою квартирою № 65 по пр. Героїв України, 89 (стара назва пр. Г. Сталінграду) у м. Миколаєві шляхом виселення та зняття відповідача з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справа розглянута у відсутність відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2016 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя, визнання майна особистою власністю задоволено частково. \~Встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по лютий 2015 року. \~Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частини автомобілю ВАЗ 2109 9420 реєстраційний номер ВЕ 77981 АМ в рахунок її частки у спільній сумісній власності, у розмірі 25477,72 грн. \~Визнано квартиру [ADDRESS] об'єктом особистої приватної власності [PERSON]\~Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 376,57 грн. \~Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 487,20 грн. \~В задоволенні решти частини позовних вимог та зустрічних позовних вимог відмовлено. Ухвалою суду від 10.08.2016 року виправлено описку в вищевказаному рішення. Вказано в тексті вищезазначеного рішення вірний номер спірного автомобілю ВАЗ 2109 9420, як - ВЕ 7981 АМ. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2016 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2016 року залишено без зміни. Відповідно до Довідки ТОВ "Соляні" від 23.02.2017 року №710, у квартирі [ADDRESS] з 28.07.2015 року зареєстрована [PERSON] Згідно повідомлення Центрального районного відділу м. Миколаєва УДМС України в Миколаївській області від 25.02.2017 року, [PERSON] була зареєстрована 28.07.2015 за адресою: [ADDRESS], як співвласник 1/2 частки квартири. Підставою для реєстрації був Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (№40865446 від 20.07.2015). Письмова заява [PERSON] на згоду реєстрації [PERSON] у зазначеній квартирі не надавалась, оскільки співвласник нерухомого майна має право самостійно розпоряджатися своєю часткою. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р., відповідно до закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює власника володіти, користуватись і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю в незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлена відсутність угоди відповідача з власником вказаній квартири на проживання в неї. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Вказане узгоджується з правовою позицією, яка викладена у Постанові ВСУ від 16.11.2016 р. у цивільній справі № 6-709цс16. Судом встановлено, що позивач та відповідач не є членами сім?ї. Шлюб між ними розірваний 13.11.1997р. Позивач та відповідач не проживають разом та не ведуть спільне господарство з лютого 2015 року. Вказане встановлено рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.08.2016 року у цивільній справі № 490/2579/15-ц. Рішення суду набрало законної сили. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved