Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

22.11.2019 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на користь [PERSON] 161 грн. 46 коп. пені з 03 по 28 жовтня 2019 року та понесені судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. Ухвалою суду від 25.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що АТ «Облтеплокомуненерго» надає позивачеві послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення на підставі Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води від 16.07.2019 (далі - Договір), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2009 р. N 933). 01 травня 2019 року АТ «Облтеплокомуненерго» припинило надання послуги з централізованого постачання гарячої води до квартири [ADDRESS] , що визнається відповідачем, а тому в силу положень частини першої статті 82 ЦПК України не потребує доказування. Крім того, є загальновідомим фактом, що АТ «Облтеплокомуненерго» 01.05.2019 припинило надання послуг з постачання гарячої води населенню через значну заборгованість мешканців м. Чернігова за спожиту теплову енергію та неспроможність виробника вказаної послуги здійснити закупівлю в НАК «Нафтогаз України» природного газу, який використовується для підігріву води. Для мешканців м. Чернігова зазначена обставина є загальновідомою, вона була предметом обговорення на засіданні Чернігівської міської ради, з повідомленням населенню суті вказаної проблеми засобами масової інформації, а тому відповідно до приписів частини третьої ст. 82 ЦПК України зазначені обставини не підлягають доказуванню. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, яка набрала чинності з 01.05.2019, врегульовано правовідносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних. Відповідно до пункту третього частини першої статті 611 ЦК України уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Пунктом 21 Договору передбачено, що виконавець несе відповідальність у разі: 1) неналежного надання або ненадання послуг, що призвело до заподіяння збитків, завданих майну та/або приміщенню споживача, шкоди, що заподіяна його життю чи здоров`ю, - шляхом відшкодування збитків; 2) надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема зниження їх кількісних та/або якісних показників - шляхом зменшення розміру плати та виплати споживачеві компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт у розмірі, встановленому законодавством, 3.3 відсотків місячної плати за послугу за кожну добу її ненадання; 3) порушення прав споживачів згідно із законодавством; 4) порушення зобов`язань, установлених цим договором або законодавством. Підпунктом 19 пункту 19 Договору встановлений обов`язок виконавця сплачувати споживачу неустойку (штраф, пеню) у разі ненадання послуг або надання послуг неналежної якості у порядку та у випадках, передбачених законодавством і цим договором. Крім того, відповідно до частини другої ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» захист прав споживачів теплової енергії, а також механізм реалізації захисту цих прав регулюються цим Законом, Законом України "Про захист прав споживачів", іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до частин 5 та 6 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Аналогічної позиції дійшов Чернігівський апеляційний суд в постанові від 12.09.2019 по справі № 750/5705/19. Вартість з централізованого постачання АТ «Облтеплокомуненерго» гарячої води за квітень 2019 року становить 103,48 грн за 1 м3. За останній місяць позивач спожила 2 м3 гарячої води, тобто на суму 206,96 грн, що підтверджується квитанцією від 22.05.2019 №0.0.1362702002.1, тобто 3% за 1 день складає 6,21 грн (206,96 грн х 3%). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.10.2019 позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про захист права споживача - задоволено частково. Визнано неправомірними дії Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» по припиненню надання послуги з постачання гарячої води [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язано Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» відновити надання послуги з постачання гарячої води [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та стягнуто з Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на користь [PERSON] пені в розмірі 962 грн. 55 коп., витрат понесені на оплату правничої допомоги в розмірі 3000 грн. 00 коп. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено. За період з 03 жовтня по 28 жовтня 2019 (26 днів) розмір пені становить 161 грн. 46 коп. (6,21 грн х 26 днів). Таким чином, позов про стягнення з відповідача на користь позивача пені за період з 03 жовтня по 28 жовтня 2019 підлягає задоволенню у сумі 161 грн. 46 коп. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до частини другої ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами. Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката,

Outcome: approved