Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] 27 травня 2014 р. звернулася до суду в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно їх сина [PERSON], [INFO] на тих підставах, що він ухиляється від виконання своїх обов'язків по виховання сина, матеріально його не утримує, оскільки аліменти не сплачує тривалий час, має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 80259,12 грн., з сином не спілкується, син його навіть не знає, не піклується фізичним, духовним та моральним розвитком дитини, не купує синові необхідних предметів одежі, взуття та т.і., взагалі самоусунувся від виховання сина, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо сина, з 06 грудня 2012 р. відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України Позивачка вказала у позові, що син проживає разом з нею та її матір'ю [PERSON] у трикімнатній квартирі, що належить їй, сину та матері на праві загальної дольової власності на підставі свідоцтва на право власності на житло, котра знаходиться в належному стані та обладнана всім необхідним для проживання, навчання та відпочинку; син навчається в 7 класі загальноосвітньої школи №1 м. Кіровське, виховується у атмосфері любові та поваги один до одного; з відповідачем вона припинила сімейні відношення ще до народження сина і відповідач ніколи не намагався навіть побачити сина. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просила позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] у відношенні їх сина [PERSON], [INFO], оскільки він не виконує своїх обов'язків щодо виховання сина, так як не приймає ніякої участь у вихованні та забезпеченні сина; вона сама забезпечує дитину всім необхідним для життя, навчання та відпочинку, відправляла сина кожного року на море. Вона особисто ніколи не заперечувала проти спілкування між сином та її батьком, проте відповідач навіть не робив спроб побачити сина Відповідач [PERSON], що відбуває покарання за вироком суду у Кіровській виправній колонії №33 та якому були вручені копія позову та прикладених до нього документів, позов про позбавлення його батьківських прав визнав повністю та просив розглянути справу за його відсутністю. Неповнолітній [PERSON], [INFO], в судовому засіданні підтримав позовні вимоги про позбавлення його батька [PERSON] батьківських прав щодо нього, оскільки він навіть ніколи не бачив батька, який за все його життя не виконував своїх обов'язків по його вихованню, навіть ніколи не шукав зустрічі із ним та нічим йому не допомагав. Представник органу опіки та піклування Сарнецька М.А. вважала, що є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO], оскільки Кіровська міська Рада зробила висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON], [INFO], оскільки [PERSON] ухиляється від виконання будь-яких батьківських обов'язків, не утримує дитину, має велику заборгованість по аліментах, не спілкується із сином, не цікавиться його життям, навчанням та станом здоров'я, сам не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, в теперішній час відбуває покарання за скоєний злочин в місцях позбавлення волі. В судовому засіданні помічник Кіровського міжрайонного прокурора Фоміна С.В. позовну заяву вважала за необхідне задовольнити: позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідач систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьком є [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. Між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб 21 липня 2000 р., який розірвано 22 січня 2002 р. Як встановлено в судовому засіданні та як встановила Кіровська міська рада, [PERSON], [INFO], ніколи навіть не бачив батька, який не намагався з ним зустрічатися, знаходиться на утриманні та вихованні виключно матері. Постановою судді Кіровського міського суду Донецької області від 14 травня 2001 р. (справа №2-332/2001 р.) з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини його заробітку з 04 травня 2001 р. до повноліття дитини. Відповідно розрахунку заборгованості по аліментах старшого державного виконавця Кіровського міського управління юстиції від 08 квітня 2014 р. заборгованість по аліментах станом на 08 квітня 2014 р. становить 80259,12 грн., оскільки відповідач взагалі не сплачував аліменти з березня 2008 р. по 08 квітня 2014 р. (період, коли довідка видана в розрізі по місяцях). Вироком Кіровського міського суду Донецької області від 28 вересня 2011 р. (справа №1-117/11) [PERSON] був засуджений за ст. 186 ч. 2, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; проте постановою Кіровського міського суду Донецької області від 20 листопада 2012 р. звільнення від відбування покарання з випробуванням було скасоване та засуджений направлений для відбування покарання у вигляді позбавлення волі. [PERSON] почав відбувати покарання у виді позбавлення волі з 06 грудня 2012 р. та постановою Кіровського міського суду від 21 травня 2014 р. на підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 р. йому був скорочений наполовину невідбутий строк покарання; до відбуття залишилося 1(один) рік 3 місяці 23 дні, починаючи з 19 квітня 2014 р. Позивачка разом з сином [PERSON] проживають в квартирі [ADDRESS], що належить позивачці, її матері та неповнолітньому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Кіровською міською радою 05 жовтня 2007 р. на праві загальної дольової власності. [PERSON] працює у ТОВ «Голметресурс» машиністом по пранню та ремонту спецодягу, характеризується виключно позитивно. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON] від 22 березня 2014 р. видно, що квартира [ADDRESS] добре відремонтована, обставлена сучасними меблями, побутовою технікою, інженерно-технічне обладнання в квартирі працює добре; в квартирі затишно, чисто, красиво, неповнолітній має свою кімнату, де є все належне для відпочинку та занять. Неповнолітній [PERSON] за місцем навчання в 7-Б класі загальноосвітньої школи 1-Ш ступенів №1 Кіровської міської ради зарекомендував себе як працелюбний учень, що володіє навчальним матеріалом на середньому рівні з усіх предметів; має достатній фізичний та розумовий розвиток, програмний матеріал засвоює добре, навчальні заняття відвідує, пропусків немає, до виконання громадських доручень ставиться відповідально, любить працювати фізично, веселий за характером, вихованням займаються мати та бабуся, що приділяють йому належну увагу, батько з родиною не проживає, школу ні разу не відвідував, успішністю сина не цікавився. Відповідно до висновку Кіровської міської ради №08-16/1297 від 21 травня 2014 р., Кіровська міська рада вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] і таким, що відповідає інтересам дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право звернення до суду із позовом про позбавлення батьківських прав має в тому числі один з батьків та особа, в сім'ї якої проживає дитина, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України в п.п.15,16 постанови №3 від 30 березня 2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками, тобто коли при наявності об'єктивної можливості виконувати свої обов'язки по вихованню дитини, не робили цього. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки не займався його вихованням взагалі з його народження до теперішнього часу, не забезпечував за ним взагалі догляду, все переклавши на плечі матері дитини, тривалий час и до теперішнього часу не виховував та не утримував сина матеріально, має велику заборгованість по сплаті аліментів, нічого не робив для створення належних умов життя та виховання сина, не цікавився життям сина, його внутрішнім миром, його розвитком, потребами, здоров'ям, навчанням, не сплачував аліментів, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, від піклування про свого сина, без поважних причин ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків щодо сина [PERSON], не сприяв його розвитку та моральному становленню, ухиляючись таким чином без поважних причин від виховання свого сина [PERSON]. Ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню сина є саме його винною поведінкою, наслідком умисного самоусунення від виконання своїх обов'язків по утриманню, вихованню та турботі за сином. Дані факти підтверджено в судовому засіданні поясненнями позивачки, неповнолітнього сина, сам відповідач не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Крім того, відповідно до ст. 171 СК України при вирішенні питань, що стосуються життя дитини, в тому числі питання про позбавлення батьківських прав повинно бути врахована думка дитини і суд має право постановити рішення не таке, як вважає дитина, виключно тоді, якщо цього потребують інтереси дитини. При вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні його сина [PERSON], суд виходить з фактичних інтересів дитини та умов його нормального виховання, враховує, що в житті [PERSON] більшу увагу до нього, турботу проявляла саме мати та бабуся, а не батько, якого дитина взагалі не знає; суд не може не врахувати прихильність позивачки та її сина, їх добрі відношення. Суд вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], якого залишити на вихованні у матері дитини [PERSON], оскільки відповідач свідомо ухиляється на протязі тривалого часу від виконання своїх обов'язків по вихованню свого сина, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, фактично викресливши зі своїх обов'язків необхідність виконання батьківських обов'язків щодо сина [PERSON].

Outcome: approved