Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

24 лютого 2016 року приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» (далі ПАТ «УОСК», Товариство) звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з відповідача в порядку регресу збитки у розмірі 6300грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 15 лютого 2014року на автодорозі Київ-Чоп в смт.Запитів Камянко-Бузького району Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля марки «Opel» державний номер ВН 8201ВС, яким керував [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП автомобіль під керуванням [PERSON] зазнав механічних пошкоджень. Товариство також зазначило, що постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 19.03.2014року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та притягнуто до адміністративної відповідальності. Крім того, позивач вказав, що на дату настання ДТП діяв договір про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за умовами якого цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «УОСК» та на виконання умов зазначеного договору Товариство виплатило власнику пошкодженого автомобіля «Nissan» [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 6300грн.00коп. Посилаючись на те, що відповідач не повідомив страховика про настання ДТП у встановлений законом строк, після сплати страхового відшкодування потерпілій до ПАТ «УОСК» перейшло право регресної вимоги, на регресну вимогу страховика [PERSON] не відреагував та на момент звернення до суду не здійснив виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілої, позивач вважав, що є підстави для стягнення на його користь у порядку регресу з [PERSON] відшкодування шкоди у розмірі 6300грн.00коп. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без його участі. В судове засідання відповідач, належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив. Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в них письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Зі змісту постанови судді Татарбунарського районного суду Одеської області області від 19.03.2014року у справі №515/619/14-п вбачається, що вбачається, що [PERSON] визнано винним у вчиненні 15 лютого 2014року адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.6). З довідки підрозділу ДАІ у Львівській області про дорожньо-транспортну пригоду слідує, що в результаті ДТП, яка сталася 15.02.2014року на 514км + 400м автодороги Київ-Чоп в с.Запитів Камянко-Бузького району Львівської області внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марки «Nissan Notе» державний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження у вигляді подряпин на задньому бампері, крім того, розбито передній бампер, решітка, кріплення номера (а.с.5). З висновку експертного автотоварознавчого дослідження №04/13/14, складеного «ФОП [PERSON]» слідує, що вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], який отримав пошкодження в результаті ДТП, склала 12915грн.34коп. (а.с.а.с.7-23). Судом встановлено, що з урахуванням висновків, які містяться у зазначеному звіті суб'єкту оціночної діяльності, а також на підставі висновку комісії позивачем визначено суму страхового відшкодування у розмірі 8905грн.99коп., що підтверджується страховим актом №15444 від 12.11.2014року та розрахунком суми страхового відшкодування (а.с.а.с.26-28). З матеріалів справи слідує, що позивачем та потерпілою особою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 15.02.2014року, [PERSON] було погоджено розмір страхового відшкодування у сумі 6300грн 00 коп. та встановлено термін виплати до 15.09.2015року (а.с.25). З матеріалів справи також вбачається, що згідно полісу АС/9713702 від 23.01.2014року у відповідності до страхового акту № 15444 від 12.11.2014року на рахунок [PERSON] позивачем перераховано страхове відшкодування у розмірі 6300грн. (а.с.а.с.29-31). Судом встановлено, що на момент настання страхового випадку (ДТП) цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в до ПАТ «УОСК» відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9713702 від 23.01.2014року (а.с.4). Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «УОСК» в позасудовому порядку неодноразово направлялися відповідачу регресні вимоги щодо сплати зазначеної суми страхового відшкодування (а.с.а.с.32,33). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Згідно з ч.1 ст.16 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п.8 ч.2 ст.16 ЦК). За змістом ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст.22 ЦК) Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК). Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, визначені статтею 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон). Так, згідно з пп.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово повідомити страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодження майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до ппп. ґ) пп.38.1.1 п.38.1 ст.38 цього Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у статті 33 цього Закону. З урахуванням того, що дорожньо-транспортна пригода настала внаслідок винних дій [PERSON], що підтверджується постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, завдані внаслідок ДТП збитки третій особі відшкодовані страховою компанією у повному обсязі, беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження своєчасного сповіщення відповідачем страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає, що у ПАТ «УОСК» виникло право зворотної вимоги до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст.88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 1378грн. (а.с.1). За таких обставин, сплачений ПАТ «УОСК» судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь Товариства. З огляду на викладене,

Outcome: approved