Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

26 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею право власності на 5/12 від 23/100 житлового будинку, що розташований за адресою: смт. Воскресенське, вул.Колгоспна, 18 Вітовського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON], померлої 31 травня 2015 року, а також на 1/3 земельної ділянки площею 0,0707 га кадастровий номер 4823355300:07:010:0158, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за вказаною адресою, в порядку спадкування за законом після смерті матері. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 10 березня 1993 року, ще за життя її мати [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого у випадку смерті заповіла позивачу та відповідачці [PERSON] 1/2 частину житлового будинку № 18 по вул. Колгоспна в смт. Воскресенське (минула адреса смт. Воскресенське, вул. Набережна, 79). Щодо земельної ділянки заповіт не залишила. 31 травня 2015 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина в тому числі у виді, як було встановлено 23/100 зазначеного житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0707 га, що розташована під будинком. Спадкоємцями першої черги після смерті матері є вона - позивач та відповідачі [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] на момент смерті матері був зареєстрований разом з нею та є непрацездатним за віком (пенсіонером),тому отримав право на обов'язкову частку в спадщині. Позивач також зазначила, що на підставі рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 березня 2017 року за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на 1/6 частину від 23/100 житлового будинку № 18 по вул. Колгоспній в смт. Воскресенське Вітовського району Миколаївської області та на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0707 га, що розташована за вказаною адресою, а за відповідачкою [PERSON] зареєстровано право власності на 5/12 частину від 23/100 спадкового будинку та 1/3 частину зазначеної земельної ділянки. Приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, виданих на ім'я спадкодавця. Вказує, що нині захист її прав можливий лише в судовому порядку. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, а також просила про розгляд справу за її відсутності. Відповідач Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, причину суду не повідомила, про дату та час розгляду справи судом повідомлена належним чином (а.с. 45). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву від свого імені та як довіритель відповідача [PERSON] з проханням розглядати справу за їх відсутності, заявлені вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність передбачених законом підстав для їх задоволення. Так, спадкодавцем [PERSON] 10.03.1993 року складений заповіт, відповідно до якого у випадку смерті 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: смт. Воскресенське, вул. Колгоспна, 18 (стара назва Набережна, 79), заповіла своїм донькам [PERSON] та [PERSON] (а.с. 22). Заповіт посвідчений головою Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 29 (а.с. 22). Однак, 29 травня 1997 року рішенням Воскресенської селищної ради було затверджено ідеальні долі даного житлового будинку, з яких 23/100 за [PERSON], а 77/100 долі за її сином [PERSON] (а.с. 15). В той же час, після визначення частин даних співвласників [PERSON] до вище вказаного заповіту зміни не внесла. [PERSON] померла 31 травня 2015 року, свідоцтво про смерть серії І-ФП № 218813 (а.с. 9) та після її смерті відкрилась спадщина, у вигляді 23/100 житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0707 га, що розташовані за адресою: смт. Воскресенське, вул. Колгоспна, 18 Вітовського району Миколаївської області . Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], серії ЯУ №399719 (а.с.11), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 13), з якого вбачається, що позичкою при реєстрації шлюбу було змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON]. На день смерті разом зі спадкодавцем був зареєстрований відповідач [PERSON] спадкоємець першої черги, що має право на обовязкову частку у спадковому майні (а.с. 10). Як вбачається з копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 травня 1997 року [PERSON] належить 23/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: смт. Воскресенське вул. Колгоспна, 18 Жовтневого району Миколаївської області (а.с.14). Назва вулиці та нумерація будинку змінені з вул. Набережна, 79 на вул. Колгоспна, 18 (а.с. 31-33). Згідно даних технічного паспорту та довідки комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації, власником 23/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: смт. Воскресенське вул. Колгоспна, 18 Жовтневого району Миколаївської області є [PERSON] (а.с.16-21, 27). Відповідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК №027612, вказаний державний акт був виданий 12 січня 2001 року на підставі рішення виконкому VII сесії 22 скликання Воскресенської селищної ради народних депутатів від 14 березня 1997 року на земельну ділянку площею 0,0707 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, розташовану на території Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, на ім'я [PERSON] (а.с.23). Згідно копії [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником земельної ділянки площею 0,0707 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, розташованої на території Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, є [PERSON], на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК №027612 від 12 січня 2001 року (а.с.24). Підстави, з яких позивач була змушена звернутися до суду підтверджуються змістом постанови приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], яким позивачу роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно виданих на ім'я померлої (а.с. 30). Оригінал державного акту на право земельну ділянку та свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок видані на ім'я [PERSON] втрачені, про що позивачем було розміщено оголошення в пресі (а.с. 26). Дослідивши копію спадкової справи № 52/2015 року, заведеної після смерті [PERSON], судом встановлено, що до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] звернулися з заявами [PERSON] і [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом, посвідченого секретарем виконкому Воскресенської селищної ради народних депутатів Жовтневого району Миколаївської області 10 березня 1993 року, після смерті [PERSON], яка померла 31 травня 2015 року, на житловий будинок, з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: смт. Воскресенське вул. Колгоспна, 18 (в минулому - Набережна, 79) Вітовського району Миколаївської області. Також заяву про прийняття спадщини за законом після смерті матері подав [PERSON] Крім того з заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] 19 червня 2007 року, звернувся [PERSON] З заявами про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався. Згідно заповітів, на випадок своєї смерті [PERSON] заповідала [PERSON] і [PERSON] в рівних долях кожній, належну їй частину житлового будинку, розташованого в смт. Воскресенське вул. Набережна, 79 Жовтневого району Миколаївської області та [PERSON] - мотоцикл марки «Октябрь модель 1», випуску 1928 року номерний знак [NUMBER] (а.с.51-94). На підставі рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 березня 2017 року за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на 1/6 частину від 23/100 житлового будинку № 18 по вул. Колгоспній в смт.Воскресенське Вітовського району Миколаївської області та на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0707 га, що розташована за вказаною адресою, в свою чергу за відповідачкою [PERSON] зареєстровано право власності на 5/12 частину від 23/100 спадкового будинку та 1/3 частину зазначеної земельної ділянки, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 34-37). Відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п. 4.18 цього ж Порядку - Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі (п. 3.1) від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" наголосив, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує право власності. Як вбачається з довідки відділу Держгеокадастру у Жовтневому районі Миколаївської області від 23.11.2016 року № 1-766/0-693/6-16 , згідно Книги записів державної реєстрації державних актів на право приватної власності на землю державний акт на земельну ділянку кадастровий №4823355300:07:010:0158, серії І-МК №027612 від 12.01.2001 року, зареєстрований за № 733, площею 0,0707 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку зареєстрований за [PERSON] (а.с. 28). Згідно з п. 4.7 Наказу Державного комітету України із земельних ресурсів №325 від 22.06.2009 року Про затвердження Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, при втраті (пошкодженні державного акта землевласнику (землекористувачу) видається новий державний акт. Разом з тим, вищевказана Інструкція втратила чинність згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 09.09.2013 року №537. Як передбачено ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Також, за положеннями ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Аналізуючи досліджені докази, суд встановив, що [PERSON] за життя склала заповіт, в якому висловила свою волю щодо розпорядження належним їй майном, а саме: заповіла на випадок своєї смерті частку належного їй житлового будинку своїм доньками [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Враховуючи наведене та встановивши, що вказане вище спадкове майно входить до спадкової маси, що відповідно до вимог ст.ст.1234, 1261 Цивільного кодексу, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом та за законом після смерті матері [PERSON], та відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України її право на спадщину гарантовано державою, однак можливість нотаріального оформлення її прав вичерпана, а тому, на підставі до ст.16 ЦК України, суд вважає що цивільне право [PERSON] підлягає захисту судом, шляхом визнання за нею права власності на 5/12 від 23/100 вище вказаного житлового будинку та 1/3 частини спірної земельної ділянки.

Outcome: approved