Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 25 жовтня 2012 року він позичив [PERSON] 4300 доларів США, які відповідач зобов'язався повернути до 25 січня 2013 року, крім цього зобов'язувався сплачувати 5% кожного місяця від суми позики. Однак, по даний час гроші йому не повернуті. Оскільки відповідач уникає зустрічі з ним, добровільно повернути гроші відмовляється. Просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики у сумі 113 672 грн. У поданій до суду заяві позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному об'ємі, просить задовольнити позов, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином через оголошення у пресі. ("Вісті Рівненщини", №39.). Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши зібрані по справі докази, суд важає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з розписки від 25 жовтня 2011 року, відповідач [PERSON] зобов'язався повернути [PERSON] 4300 (чотири тисячі триста) доларів США 25 січня 2013 року, сплачувати 5% кожного місяця від суми позики. Таким чином, у суду є підстави вважати, 25 жовтня 2011 року між сторонами було укладено договір позики, на підтвердження укладення якого та його умов представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання відповідачу позикодавцем [PERSON] 4300 (чотири тисячі триста) доларів США, що відповідає вимогам ст.1047 ЦК України. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З пояснень позивача вбачається, що на його прохання виконати грошове зобов'язання та повернути борг, відповідач в порушення вимог ч.1 ст.530 ЦК України грошові кошти не повернув. Згідно положень ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна особа відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ціна позову визначається за курсом НБУ на момент подачі позову. З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості станом на 22 червня 2015 року сума боргу в національній валюті становить 93009 грн., відсотки за користування позикою - 13 951 грн., а три відсотки річних від простроченої суми 6 711 грн. Враховуючи, що відповідач відмовляється повернути борг добровільно, грошові кошти підлягають стягненню з останнього в примусовому порядку. За таких обставин позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від судового збору, він стягується із відповідача на користь держави пропорційно задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved