Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

22.06.2021р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягувати з останнього аліменти на час навчання їх доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26.05.2021року і до закінчення навчання в Рівненському державному гуманітарному університеті, але не довше, ніж до досягнення нею 23-х років. В обґрунтування позову зазначає, що 23 листопада 2004 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб. Від шлюбу, у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Також позивачка повідомляє, що до досягнення повноліття донькою, відповідач сплачував аліменти на її утримання. Їхня спільна донька [PERSON] на даний час навчається на першому курсі Рівненського державного гуманітарного університету, термін навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2024 року. Тому, покликаючись на ст. 199 СК України, просить позов задовольнити. Ухвалою від 14.07.2021 р. судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судовий розгляд на 03.08.2021 р. на 10:00 год. в залі судового засідання Червоноградського міського суду Львівської області, з викликом сторін, який відкладено за клопотанням представника позивача на 07.09.2021року. 07.09.2021р. сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, не заперечує щодо сплати аліментів на час навчання доньки та має змогу сплачувати такі аліменти. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, у відповідності до положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.01.2003 року (а. с. 5), [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] 28.12.2004року зареєстрували шлюб, після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області 28.12.2004 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 23.11.2004р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області 23.11.2004 року (а. с. 6). Як вбачається з довідки № 238/54-29 від 17.05.2021 р., виданої Рівненським державним гуманітарним університетом [PERSON] дійсно є студенткою 1-го курсу педагогічного факультету, спеціальності «Дошкільна освіта» денної державної форми навчання, термін навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2024 року (а. с. 8). Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як роз`яснено в п.20 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів як: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. За приписами ст. 200, 201\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182\~цього Кодексу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи у світлі викладених норм права свідчать, що у зв`язку з навчанням повнолітньої доньки відповідач має обов`язок її утримання до досягнення нею 23 років або закінчення навчання у виші. Проте, такий обов`язок відповідач належно не виконує, попри те, що може і здатний утримувати доньку, оскільки працює в КП «Червоноградводоканал». Відповідно до частини четвертої статті 206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається із письмової заяви відповідача, останній визнав позов та згідний сплачувати аліменти в розмірі ј частини його доходу, на час навчання доньки [PERSON] . Також, судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на час навчання його доньки у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Такий розмір буде відповідати обставинам справи та реальній можливості відповідача надавати таке утримання. Відповідно до ч. 1 ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Матеріали справи не містять доказів, що позивач вживала до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача та не надала доказів ухилення відповідача від сплати аліментів. Оскільки позивачка звернулася з позовом 22.06.2021року, відтак аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову, тобто з 22.06.2021 року. Відтак позов підлягає частковому задоволенню. Згідно із п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у виді судового збору слід стягнути з відповідача в такому порядку. Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір у розмірі 908,00 грн., так як звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 1 п. 3 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Статтею 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 454,00 грн., тобто 50 % від суми судового збору, яка підлягала до сплати позивачем при поданні позову до суду, а іншу частину судового збору в сумі 454,00 грн. віднести за рахунок держави.

Outcome: approved