Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

14.09.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 04.10.2007 року у виконавчому комітеті Уторопівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, про що було зроблено актовий запис №11. У цьому шлюбі народилося двоє дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У позовній заяві [PERSON] вказує, що спільне життя з відповідачем у них не склалося. Причина в тому, що не вони зійшлися характерами, постійно сваряться без будь-яких причин та між ними відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки між ними фактично припинені з липня 2020 року. Подальше спільне життя стало неможливим, шлюб носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе. Тому позивач просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати, неповнолітніх дочок залишили на її утриманні, проживанні та вихованні, а справу розглядати без її участі. За змістом ч.2, п.4 ч.6 ст.19, п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, в тому числі - справи про розірвання шлюбу. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст.279 ЦПК України). Відповідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України). Ухвалою Косівського районного суду від 17.09.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано термін для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. Відповідач відзив на позов до суду не подавав, і будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило. За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення з огляду на нижче наведене. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, подружніх відносин не підтримують та не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач письмових заперечень проти розірвання шлюбу не висловив. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Разом з цим, згідно ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у мотивувальній частині своєї позовної заяви просить залишити їй набуте під час реєстрації шлюбу прізвище « [PERSON] ». Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Неповнолітніх дітей: дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , слід залишити проживати із матір`ю - [PERSON] , оскільки відповідач будь-яких заперечень чи клопотань з цього приводу не заявляв та судом не встановлено спору між сторонами щодо місця проживання їх дітей. На підставі ст. ст. 24, 105, 110, 112, 113, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved