Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

15.07.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Заяву мотивувала тим, що вони з відповідачем є батьками сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 23.08.2012 року шлюб сторін розірвано. На підставі рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 21.03.2012 року у справі № 230/1024/2012 з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі - 500 грн. щомісячно, починаючи з 20.02.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач 21.11.2014 року повторно вийшла заміж, змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » та [INFO] народила другу дитину. Син [PERSON] проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Підростаючи, дитина потребує додаткових матеріальних витрат на утримання та виховання. Аліменти, які сплачує відповідач на утримання сина [PERSON] , є значно меншими, ніж передбачено законодавством. Позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів, присуджений рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 21.03.2012 року у справі № 230/1024/2012 і стягувати з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити. Суду пояснила, що в даний час на утриманні [PERSON] знаходиться двоє малолітніх дітей. Аліментів в сумі 500 грн., що сплачує відповідач на утримання сина [PERSON] на підставі рішення суду від 2012 року, не достатньо для забезпечення розумних потреб дитини. Із доводами відповідача, що викладені ним у відзиві, не погодилась. Вважає, що батько дитини може сплачувати аліменти в частці, оскільки працевлаштований офіційно та отримує пенсію як інвалід 3 групи. Позивача [PERSON] позов підтримала, просила його задоволити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, надав письмовий відзив на позов. Пояснив, що згоден сплачувати на утримання сина [PERSON] 1000 грн. щомісяця. Просив врахувати, що він цікавиться життям сина, відводить у школу, постійно допомагає дитині, давав кошти на відпочинок, купував речі, продукти, про що є відповідні чеки. Інших аліментних зобов`язань він не має. Вважає, що збільшення розміру аліментів і визначення їх у частці від доходу буде для нього надмірним матеріальним тягарем. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Шлюб між сторонами був розірваний на підставі рішення суду від 23.08.2012 року (а.с. 8). 21.11.2014 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] і після реєстрації шлюбу її прізвище « [PERSON] » (а.с. 9). Син [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю, знаходиться на її утриманні (а.с. 5, 13, 14). Також [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає з ними. Відповідач на підставі рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 21.03.2012 року у справі № 230/1024/2012 сплачує на користь позивача на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі - 500 грн. щомісячно, починаючи з 20.02.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11). Внаслідок зростання цін на товари та послуги, змінився в бік погіршення майновий стан позивача та сина [PERSON] , тому аліментів, що сплачує відповідач на підставі рішення суду, не вистачає для забезпечення потреб дитини. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, надав письмовий відзив, який приєднаний до матеріалів справи (а.с. 29-31). Відповідач з 01.08.2019 року працює на посаді кур`єра ТОВ «АКВАРІ-БУД» і його щомісячна зарплата становить 4 200 грн. (а.с. 32). Відповідач є інвалідом 3 групи, знаходиться на обліку в управлінні ПФУ, у зв`язку з чим отримує пенсію в сумі 1 497,00 грн. щомісячно (а.с. 33). В судовому засіданні встановлено, що відповідач приймає участь у вихованні і утриманні сина [PERSON] . Сторони визнали в судовому засіданні, що заборгованості по сплаті аліментів немає. Статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2475-VІІІ від 03.07.2018 року визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, що визначений рішенням суду, не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положенням ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Верховним Судом України висловлено таку правову позицію у справі № 6-143цс13: "З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)". Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 01.01.2019 року - 2 027 грн., з 01.07.2019 року - 2 118 грн., з 01.12.2019 року - 2 218 грн. Тому, при визначенні нового розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Суд приймає до уваги реальні можливості відповідача і потреби його неповнолітнього сина, що обов`язок утримувати неповнолітню дитину є обов`язком обох її батьків. Відповідач не довів, що він не може сплачувати аліменти в частці, розмір якої на одну дитину -1/4 від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд вважає безпідставними заперечення відповідача щодо визначення аліментів в частці від його доходу. На час розгляду справи [PERSON] працює, має постійний дохід, а його твердження, що він не зможе сплачувати аліменти в разі його звільнення з роботи, є припущенням. За таких обставин суд вважає необхідним змінити розмір аліментів, присуджений на підставі рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 21.03.2012 року у справі № 230/1024/2012 та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 21.03.2012 року у справі № 230/1024/2012 слід повернути до суду виконаним станом на день набрання даним рішенням суду законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 768,40 грн. судового збору, оскільки при подачі даного позову позивач була звільнена від оплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved