Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

16 червня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Окнянська селищна рада Окнянського району Одеської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та встановлення додаткового строку для подання заява про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 05.08.2020 року, задоволено заяву головуючого - судді Чеботаренко О.Л. про самовідвід. 07.08.2020 року справу передано судді Бурдинюк О.С. 11.08.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання, а також витребувано з Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, відомості про те, чи заводилася спадкова справа щодо майна померлого [INFO] , [PERSON] , [INFO] та чи посвідчувався заповіт. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), розміром 8,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на території Дубівського старостинського округу Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області (колишня Дубівська сільська рада Красноокнянського району Одеської області), право батька на яку посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай), серії ОД №0082193, при цьому у зазначеному сертифікаті вказано, що його видано громадянину України - члену КСП ім. Куйбишева на ім`я - [PERSON] . Батько за життя заповіт не склав. Вона, як спадкоємець першої черги, у встановлений законом термін не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки має важкий стан здоров"я, так як є інвалідом 2 групи. Крім того, між нею і її сестрою, відповідачем по справі [PERSON] , була домовленість, що після смерті батьків вона успадкує мамин сертифікат, а сестра батьківський. Через деякий час, вона дізналась від своєї сестри, що та не має наміру оформлювати спадщину, оскільки у неї відсутні кошти, а також не має бажання бігати по установам та організаціям. Звернувшись до Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, вона отримала відмову в якій було роз`яснено, що їй необхідно звернутися до суду для встановлення юридичного факту, а саме: належності спадкодавцю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), оскільки в сертифікаті на право на земельну частку (пай) прізвище її батька зазначено « [PERSON] », а в інших офіційних документах « [PERSON] », і поновити термін, оскільки спадкодавець на момент смерті жив окремо. З метою виправлення помилки у прізвищі її батька, вона звернулась із відповідною заявою до Окнянської РДА Одеської області, як органу що видав документ, однак їй також було відмовлено, з огляду на відсутність відповідного законодавчого врегулювання та запропоновано звернутися з вказаного питання до суду. Так як встановлення зазначеного факту має для неї юридичне значення, у зв`язку із чим вона просила суд встановити факт належності правовстановлюючого документу, визнати причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини поважними та визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька. 08 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає в повному обсязі /а.с.56/. Тому розгляд справи проведено у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Відповідач [PERSON] , повідомлена належним чином у судове засідання не з`явилася, надала заяву, згідно якої просила розглянути справу у її відсутність, позов визнала повністю та не заперечувала щодо його задоволення /а.с.57/. Тому судове засідання проведено у відсутність відповідача, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує /а.с.55/. Тому судове засідання проведено у відсутність представника третьої особи, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Оскільки у судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про час та дату, місце судового розгляду, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази та проаналізувавши відповідні їм правовідносини, суд встановив наступні обставини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.07.2018 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 42 років, в м. Вилкове Кілійського району Одеської області /а.с.12/. Позивач [PERSON] народилася [INFO] , і її батьками у свідоцтві про народження зазначені: батько - « [PERSON] », мати - « [PERSON] », таким чином позивач є донькою спадкодавця [PERSON] /а.с.6/ та відповідно до ст.1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги. У трудовій книжці колгоспника від 20.06.1996 року, прізвище спадкодавця на російській мові зазначено « [PERSON] » [PERSON] , [INFO] /а.с.14-15/. 25 січня 1997 року на підставі рішення Красноокнянської РДА Одеської області від 23.01.1997 року за №16, видано сертифікат на ім`я [PERSON] , згідно якого йому, як члену КСП ім. Куйбишева, належить право на земельну частку (пай) розміром 8,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) /а.с.16/. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, що [PERSON] , народився [INFO] і його батьками зазначені: батько - [PERSON] (молдован); мати - [PERSON] (молдованка) /а.с.17/. Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 23.09.1999 року, код отримав [PERSON] /а.с.13/. Прізвище дідуся та матері позивача, які померли [INFO] та 16.01.2007 року, у їхніх свідоцтвах про смерть, зазначені - [PERSON] /а.с.18-19/. Відповідно до довідки, виданої Дубівським старостинським округом Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області, [PERSON] , був зареєстрований в с. Ткаченка Окнянського району Одеської області і виписаний у зв`язку зі смертю [INFO] /а.с.20/. Та обставина, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ОД №0082193 від 25.01.1997 року, видавався одній особі, підтверджується збігом анкетних даних померлої, а саме: імені, по батькові та місці проживання. Таким чином, дослідженими судом доказами, знайшов підтвердження факт належності, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0082193, виданого 25.01.1997 року, на підставі розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрації від 23 січня 1997 року №16, на ім`я [PERSON] , згідно якого йому, як члену КСП ім. Куйбешева, належало право на земельну частку (пай) розміром 8,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Дубівського старостинського округу Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області. Крім того, позивач зверталася до Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , однак їй повідомили про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у правовстановлюючому документі на спадкове майно, а саме у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ОД №0082193 від 25.01.1997 року власником зазначений [PERSON] та рекомендовано позивачу звернутися до суду /а.с.22/. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі відомості не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, судом встановлено, що встановлення вищезазначеного факту має для позивача юридичне значення, так як виявлені розбіжності унеможливлюють отримати їй свідоцтво про право на спадщину, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд прийшов до наступного висновку. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 8,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП ім. Куйбишева, с. Ткаченка Красноокнянського (Окнянського) району Одеської області, право [PERSON] на яку посвідчується свідоцтвом на право на земельну частку (пай) серія ОД №0082193 від 25.01.1997 року, виданого на ім`я [PERSON] /а.с.16/. При зверненні [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, їй повідомили, що свідоцтво про право на спадщину неможливо видати також у зв`язку з пропуском нею встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини та було роз`яснено, що за рішенням суду їй може бути визначено додатковий строк для прийняття спадщини /а.с.22/. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] /а.с.19/. Згідно довідки, виданої Дубівським старостинським округом Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області, на день смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , разом із ним відсутні зареєстровані особи за його постійним та останнім місцем проживання /а.с.20/. Крім того, позивачем до позовної заяви як доказ, долучено копію рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 18.12.2018 року, в якому зазначено, що на момент смерті матері, вона була неповнолітньою, і що між нею та її сестрою [PERSON] була усна домовленість про те, що позивач успадкує земельну частку (пай) після смерті матері, а відповідач після смерті батька. Рішення набрало законної сили 22.01.2019 року /а.с.23-24/. Таким чином, судом встановлено, що на момент смерті матері [PERSON] , їй було 15 років, а після смерті батька, успадкувати мала менша сестра, яка через деякий час взагалі відмовилась від оформлення своїх спадкових прав. Крім того, як вбачається з наданих матеріалів, позивач є інвалідом 2 групи з дитинства. У зв"язку з чим, пропущений позивачем шестимісячний строк, для подання заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, з поважних причин. Як вбачається з наданої Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою відповіді на виконання ухвали суду від 11.08.2020 року, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не відкривалась. /а.с.43/. Тобто із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] ніхто не звертався та відомості про наявність спадкоємців, які відповідно до ст.1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку, в нотаріальній конторі відсутні. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.1270 ЦК України якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. За таких обставин, суд вважає, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин, тому є підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч.3 ст.1272 ЦК України, тобто для визначення додаткового строку для подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини. Крім того, згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову судом не виявлено. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру і встановлення юридичного факту в доход держави. Разом з тим, ч.1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення по справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, а відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то з неї слід стягнути 50 відсотків судового збору, а саме 840,80 грн.

Outcome: approved