Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

18 жовтня 2021 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтувавши останній тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] , де з 16.11.1989 також зареєстровано відповідача [PERSON] . Відповідач мешкав у вищевказаному домоволодінні до травня 2018 року, після чого переїхав жити у будинок цивільної дружини, яку позивач жодного разу не бачила. Таким чином з травня 2018 року відповідач самоусунувся від спілкування з позивачем, місце його проживання невідоме. На час звернення до суду з відповідною позовною заявою відповідач не проживає за місцем реєстрації більше 3 років, а саме з травня 2018 року, а тому позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме\~будинком [ADDRESS] . Окрім того, позивач просить стягнути судові витрати на її користь з відповідача. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2021 року по даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, витребувані необхідні докази. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Також позивач надала пояснення, аналогічні обставинам, що викладені у позові. Окрім того, позивач зазначила, що не чинила перешкод відповідачу у проживанні та користуванні жилим приміщенням. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив суд відмовити у їх задоволенні. Окрім того, в судовому засіданні зазначив, що він не проживає у будинку [ADDRESS] вже 3-4 роки у зв`язку з тим, що він має конфлікт з позивачем. Ключі від будинку в нього є, позивач перешкод йому не чинить, однак проживати з нею він не бажає. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надав заяву про розгляд справи без участі представника, просив прийняти рішення згідно матеріалів справи та відповідно до чинного законодавства. Також, в судовому засіданні за клопотанням позивача та його представника було допитано свідків [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що він приходить допомагати позивачу по роботі в будинку приблизно раз в три місяці протягом останніх трьох років. Відповідача у будинку він не бачив. Речі відповідача у будинку відсутні. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивача. Вона не бачила відповідача [PERSON] приблизно останні 5 років. Речей останнього у будинку не бачила. Заслухавши пояснення позивача, її представника та відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, оцінивши докази та аргументи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. З долучених витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що право власності на 1/2 житлового будинку [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення Індустріального суду м. Дніпропетровська від 04.10.1976 та договору купівлі-продажу від 22.05.1979 (а.с. 47,48). Відповідно до договору купівлі-продажу від 22.05.1979 вбачається, що [PERSON] придбала одну другу частину незакінченого будівництвом будинку, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12,13). Відповідно до копії рішення Народного суду Індустріального району м. Дніпропетровська від 04.10.1976 визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 11). З копії паспорта [PERSON] вбачається, що останній 16 листопада 1989 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9,10). Вказані обставини також підтверджуються копією домової книги для прописки громадян (а.с. 20). Відтак, позивач вважає, що незважаючи на те, що відповідач не мешкає у визначеному домоволодінні з травня 2018 року, однак залишаючись зареєстрованим у ньому, останній тим саме порушує законні права та інтереси позивача. Відповідно до ст.\~7\~Закону України\~"Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні" зняття з реєстрації проживання в Україні здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.\~383\~ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 41\~Конституції України та\~п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто\~не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст.\~319\~ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями ст. 156\~ЖК України\~та\~ст. 405 ЦК України\~право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Суд приймає до уваги те, що реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику, в повній мірі розпоряджатися та користуватися своїм майном, суд вважає за можливе захистити його права, усунувши перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження власністю. Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини по справі, а також те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про поважність причин відсутності більше року відповідача за спірною адресою та про відсутність будь-яких домовленостей відповідача з позивачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Що стосується питання розподілу судових витрат, то відповідно до ст.\~141\~ЦПК України витрати понесені позивачем зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved