Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

26.12.2017 року до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом звернулась [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі. Позовні вимоги мотивовано тим, що 06.08.2011 року між позивачем та відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного етану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області було зареєстровано шлюб. Вказує, що в період шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO]. Зазначає, що їх спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини й сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та сумісного проживання, а також через різні погляди щодо виховання дитини, подружні відносини між сторонами припинено з липня 2017 року. Вказує, що син [PERSON], проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач не надає в добровільному порядку кошти на утримання сина. Просить судрозірвати шлюб між ними; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн, щомісячно. В підготовче засідання позивач [PERSON] не зявилась, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] також до підготовчого засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, 06.08.2011 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, за актовим записом №1755, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач,що вбачається з копії свідоцтва про народження дитини (а.с.4). Син [PERSON] проживає з матір*ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою Якушинецькою сільською радою Вінницького району від 26.12.2017 року №4785 (а.с.5) . Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, те, що відповідач згодний на розірвання шлюбу , суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватись прізвищем «Трепак», що відповідає вимогам закону. Крім цього, судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання малолітнього сина. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дітей, судом не встановлено. Згідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України, зі змінами від 17.05.2017 року, які набули чинності 08.07.2017 року, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України, зі змінами від 17.05.2017 року, які набули чинності 08.07.2017 року при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає із позивачем та перебуває на її утриманні; також суд враховує матеріальне становище відповідача, який фізично здоровий, не є особою, що має інвалідність, тому суд вважає , що заявлений розмір аліментів , який просить стягнути позивач з відповідача на утримання сина є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Тому, суд дійшов до переконання, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина підлягає задоволенню, та стягненню з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 000 гривень , щомісячно, починаючи з 26.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому, аліменти на дитину необхідно стягувати починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 26.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати у рахунок повернення понесених судових витрат по справі - судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 640 гривень.

Outcome: approved