Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

28 травня 2021 року позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до відповідача, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, а саме: не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться станом її здоров`я, фізичним, моральним та духовним розвитком. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01.07.2021. 01.07.2021 підготовче засідання відкладено на 13.07.2021, у зв`язку з неявкою відповідача. 13.07.2021 підготовче засідання відкладено на 03.09.2021, у зв`язку з клопотанням позивача та неявкою відповідача. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.09.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 20.09.2021. 20.09.2021 розгляд справи відкладено на 04.10.2021, у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання, призначене на 04.10.2021, сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщались у встановленому законом порядку. Позивач подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, зазначивши про підтримку свого позову, дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач відзиву не подав, причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи подала заяву про розгляд справи без її участі. За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України). За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 липня 2010 року, який заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 вересня 2012 року було розірвано (а.с. 9). Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 квітня 2013 року у справі № 751/3119/13-ц стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02 квітня 2013 року і до повноліття дитини (а.с. 10). 18.11.2020 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтрвердується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 20). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Войтех В.Ф., убачається, що заборгованість відповідача по аліментах станом на 01 квітня 2021 року складає 109 579,25 грн (а.с. 11-15). Позивач зазначила, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, а саме: не приймає участі у її вихованні, не цікавиться станом здоров`я дитини, її фізичним, моральним та духовним розвитком. Як убачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи №24613 від 29.12.2020, виданою управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно характеристики, виданої ЗОШ №5 м. Чернігова, батько [PERSON] , учениці 4-А класу, з класним керівником, учителями не спілкується, не бере участі в батьківських зборах, не цікавиться донькою (а.с. 19). Таким чином, відповідач вихованням та матеріальним утриманням сина не займається, не цікавиться станом здоров`я дитини, її фізичним, моральним та духовним розвитком, фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Вихованням та утриманням дитини займається позивач, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, виконком Чернігівської міської ради, як орган опіки та піклування, своїм висновком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 15 липня 2021 року № 418, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 56). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно з пунктом другим частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до частини сьомої та восьмої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. В силу статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК (2947-14). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки судом встановлено факт ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню [PERSON] , суд вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно дитини. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved