Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з уточненою заявою, в якій просив встановити факт, що трудова книжка серія РТ-І №0172494, заповнена 25.08.1975 року, належить йому В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначив, що в належній йому трудовій книжці серія РТ-І №0172494, заповненої 25.08.1975 року в графі прізвище було внесено виправлення прізвища з «Прунзов» на «Пурунзов», проте відомості про виправлення до трудової книжки внесені не були, що унеможливлює оформлення пенсії. В судове засідання заявник та його представник не зявилися. Подали письмову заяву. В якій просили справу розглядати без їх участі. Заяву підтримали в повному обсязі. Просили суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи Кременчуцьке обєднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Подав письмове клопотання, в якому просив справу слухати без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] має кваліфікацію тракториста - машиниста 3 класу, що підтверджено посвідченням №4973, виданим 17.07.1975 року. [PERSON] закінчив курси помічника бурильника НГС при школі підготовки робочих кадрів УГ ТССР, що підтверджено посвідченням №3396, виданим 1979 року головою кваліфікаційної комісії. Згідно виписки з наказу №39 по нафторозвідувальної експедиції Управління геології СМ ТРСР від 27.02.1978 року [PERSON] з 27.02.1978 року зарахований в експедицію помічником бурильника. Згідно виписки з наказу №186 по нафторозвідувальної експедиції Управління геології СМ ТРСР від 04.10.1980 року [PERSON] з 24.09.1980 року звільнений з посади помічника бурильника. Згідно виписки з наказу №188 по нафторозвідувальної експедиції Управління геології СМ ТРСР від 19.10.1982 року [PERSON] з 19.10.1982 року зарахований в експедицію помічником бурильника. Згідно виписки з наказу №218 по нафторозвідувальної експедиції Управління геології СМ ТРСР від 19.11.1984 року [PERSON] з 25.11.1984 року звільнений з посади помічника бурильника. Довідкою виданою 22.11.2016 року ВАТ «Кременчуцьким міськмолокозаводом» №558, підтверджено, що [PERSON] на підставі наказу №243-К від 27.11.2002 року прийнятий на роботу по терміновому трудовому договору з 27.11.2002 року вантажником дільниці готовової продукції та на підставі наказу №206-К від 29.09.2003 року з 29.09.2003 року звільнений з роботи у звязку із закінченням терміну строкового договору. В трудовій книжці виданій 25.08.1975 року серія РТ-І №0172494, яку [PERSON] просив визнати належною йому, також містяться наведені вище відомості про роботу [PERSON], що відповідають даним довідкам та витягами з наказів. Заявник [PERSON] не має іншої можливості підтвердити належність йому правовстановлюючого документу трудової книжки. Статтею 124 Конституції України встановлено, що повноваження суду поширюються на всі правовідносини, що виникають в державі. Статтею 1 ЦК України визначено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 256 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, тобто від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зі змісту вимог ст.256 ЦПК України, роз'ясненої в правовій позиції Верховного суду України, викладеної в узагальненні судової практики "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (вісник Верховного Суду України № 8/144), вбачається, що якщо законом визначено інший порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно, суди не повинні перебирати на себе повноваження інших державних органів та організацій. Таким чином ст.256 ЦПК України встановлено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: -факти, що підлягають вставленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, якій посвідчує факт, що має юридичне значення; -чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. В п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N 5 від 31.03.95 року дано роз'яснення, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Судами не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. За таких обставин, враховуючи подані заявником докази та відсутність заперечень з боку заінтересованої особи щодо встановлення факту, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту, що має юридичне значення, а саме що трудова книжка серія РТ-І №0172494, заповнена 25.08.1975 року, належнить [PERSON] Відповідно заява [PERSON] про встановлення факту - підлягає задоволенню. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved