Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

28.05.2021 до суду надійшла вказана заява, в обґрунтування якої вказано, що у трудовій книжці заявника при написанні її імені була допущена помилка, а саме: російською мовою зазначено « [PERSON] », тоді як вірним є « [PERSON] ». З метою встановлення підсудності справи цьому суду відповідно до ст. ст. 187, 316 ЦПК України, 25.05.2021 було зроблено запит до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) заявника. Відповідь надійшла до суду 04.06.2021. Ухвалою від 14.06.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку окремого провадження з викликом осіб, які беруть участь у справі, та призначено проведення судового засідання на 12.07.2021. Ухвалою від 12.07.2021 відкладено розгляд справи на 29.07.2021 у зв`язку із відсутністю у суду відомостей про направлення заінтересованій особі копій ухвали від 14.06.2021 та заяви з додатками. Заявниця в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю та підтримку заявлених вимог (вх.№13701 від 12.07.2021, а.с.31). Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області явку свого представника в судове засідання не забезпечило, подало клопотання про розгляд справи за відсутності представника (вх.№14840 від 27.07.2021). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п.6 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України). Статтею ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , « [INFO] » у місті Кривому Розі Дніпропетровської області народилась « [PERSON] ». Свідоцтво про народження видано російською мовою (а.с.9) Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , « [PERSON] », яка народилася « [INFO] » у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, уклала шлюб, а після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.10). Відповідно до паспорту громадянина України [NUMBER] , виданого Тернівським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області 15.05.2000, прізвище ім`я та по батькові заявниці зазначено українською мовою: « [PERSON] », російською мовою: [PERSON] », дата народження: [INFO] , місце народження: м.Кривий Ріг Дніпропетровської області (а.с.6). Трудова книжка на ім`я заявниці оформлена 06.10.1978 російською мовою, у якій зазначено прізвище, ім`я та по батькові «( [PERSON] ) [PERSON] » (а.с.4). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 01.04.2021 заявниці було відмовлено в призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу не було враховано дані трудової книжки [NUMBER] від 06.10.1978 та періоди роботи з 06.10.1978 по 03.07.1995, оскільки на титульному аркуші вказано ім`я російською « [PERSON] », що не відповідає паспортним даним заявниці (а.с.17). На теперішній час внести виправлення або засвідчити правильність виправлень у правовстановлюючому документі неможливо, оскільки підприємство видало трудову книжку у 1978 році. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності заявнику трудової книжки серійний номер [NUMBER] , виданої на ім`я - «( [PERSON] ». Як вбачається з викладеного, згідно з законом встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаних документів дає змогу заявнику оформити право на пенсію, яку вона не може отримати в повному обсязі у зв`язку з існуванням розбіжностей у написанні її імені у трудовій книжці. Суд приймає до уваги той факт, що інші відомості про особу, такі як прізвище, по-батькові, дата народження повністю співпадають із тими, що містяться у паспорті громадянина України. Оцінюючи вказані документи у їх сукупності, суд вважає, що відомості у трудовій книжці стосуються саме заявника та правовстановлюючий документ належить їй. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява, є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.7 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене,

Outcome: approved