Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-01 00:00:00

15.04.2016 до суду надійшов даний позов, в якому позивач просить суд ухвалити рішення та позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO], призначити позивача опікуном дитини. Свій позов позивач мотивує тим, що вона з 06.07.2011 була опікуном малолітньої [PERSON], мати якої позбавлена батьківських прав. У березні 2016 року відповідач, після повернення з місць позбавлення волі своєю заявою до служби у справах дітей, зняв з дитини статус дитини, позбавленої батьківського піклування з припиненням опіки, згідно Розпорядження РДА №74 від 29.03.2016. Але оскільки відповідач лише по документах повернув дитину, а фактично дитина як перебувала і перебуває на повному утриманні позивача, а відповідач не надав і не надає жодної матеріальної допомоги, не займається вихованням дитини, тому і пред'явлено до суду даний позов. Позивач в судове засідання з'явилась, позов підтримала. Представник позивача також підтримала позов та дала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач у судове засідання з'явився, позов визнав, не заперечує на його задоволення. Представник служби у справах дітей Корсунь-Шевченківської РДА Бандурко О.В. в судове засідання з'явилася, і вважає, що у суду є всі підстави для задоволення позову, оскільки позивач вже була раніше опікуном [PERSON] і зі своїми обов'язками справлялася на належному рівні, та надала суду висновок щодо необхідності позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] з поданням про призначення позивача опікуном над малолітньою [PERSON], як особою, яка позбавлена батьківського піклування (а.с.56). Представник органу опіки і піклування Корсунь--Шевченківської міської ради Задніпряна Т.В. такої ж думки. Суд, вислухавши сторони, вивчивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст.ст. 10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів, тому суд, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог і прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що дійсно [PERSON] народилася [INFO], згідно а/з № 84 по ВРАЦС Корсунь-Шевченківського РУЮ у Черкаській області, та наданої суду копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого цим же ВРАЦС 10.06.2010. Батьками дитини записано відповідача та [PERSON] (а.с. 10). Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 27.01.2015, яке набрало законної сили 13.03.2015 мати [PERSON] - [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно дочки і на її утримання, в користь осіб чи установ, на чиєму утриманні буде знаходитися дитина, стягнуто з [PERSON] аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с. 8-9), які мати не виплатила жодного разу (а.с. 22). Розпорядженням Корсунь-Шевченківської РДА № 175 від 09.06.2011 [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, так як мати була засуджена, а батько (відповідач) перебував під вартою (а.с. 12). Розпорядженням Корсунь-Шевченківської РДА № 207 від 06.07.2011 над малолітньою [PERSON] було встановлено опіку і призначено позивача опікуном малолітньої [PERSON] (а.с. 11). Розпорядженням Корсунь-Шевченківської РДА №74 від 29.03.2016 було знято з малолітньої [PERSON] статус дитини, позбавленої батьківського піклування та було припинено опіку у зв'язку із звільненням відповідача із місць позбавлення волі (а.с. 13,14). Згідно наданої суду довідки відповідач перебуває у центрі зайнятості, як безробітний (а.с. 15). Згідно довідки Корсунь-Шевченківської ЦРЛ № 33 від 05.04.2016 відповідач перебуває у районній лікарні на обліку, як особа, залежна від опіоїдів, а згідно довідки №185 від 05.04.2016 [PERSON] перебуває на обліку у цій же лікарні як особа, яка має хворобу легенів (а.с. 16, 17, 18). Згідно довідки Дацьківського НВК №20 від 07.04.2016 малолітня [PERSON] є вихованкою даного закладу (а.с.19), а сама дитина зареєстрована за місцем проживання позивача з липня 2011, а тимчасово проживає з позивачем у с. Переможенці Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (а.с.23, 24). Позивач надала суду документи про те, що вона є фізично і психічно здоровою, по місцю проживання характеризується позитивно та має умови для розвитку і виховання своєї онуки [PERSON], яка проживає разом з позивачем та є доглянутою (а.с. 20,21,24). Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, мають в т.ч. особи, в сім'ї яких проживає дитина. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК), лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, забезпечити здобуття освіти, готувати дитину до самостійного життя, навіть при умові, що дитина перебуває на вихованні у інших осіб. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, ґрунтуються на факті спорідненості з нею і є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Про застосування такого крайнього заходу у разі доведеності ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини вказується і в постанові ВСУ від 05.02.2014 у справі № 6-154цс13, у якій зазначено ті ж підстави позбавлення батьківських прав, що вказані і у п.п.15, 16 вказаної постанови Пленуму. Суд, дотримуючись вказаних вимог, вважає, що позивачем надано достатніх доказів, про те, що відповідач? будучи фізично здоровим, працездатним, не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки [PERSON], її підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання дочкою освіти тощо, бо протилежного суду не надано. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення відповідача від виховання дочки без поважної причини, свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками і такі дані дають суду підстави для застосування крайнього заходу впливу до відповідача у вигляді позбавлення батьківських прав відносно дочки [PERSON] і це рішення є в інтересах дитини. Крім того, відповідно до ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Позивач надала документи, з яких вбачається, що вона є рідною бабою по лінії батька малолітньої [PERSON] (а.с. 56). Позивач заявила також позов про призначення її опікуном над малолітньою [PERSON], проти задоволення якого не було заперечень як у представника служби у справах дітей так і у представника органу опіки і піклування, про що надано висновок і подання. Таким чином, суд задовольняє позов, який доведений доказами, які суд визнає належними і допустимими і позбавляє відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO] та призначає позивача, як рідну бабу дитини по лінії батька дитини, та особу, яка може здійснювати опіку - опікуном [PERSON], про що суду надано подання. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1,2 ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України, тобто коли аліменти стягуються у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. У ч.3 ст.184 СК України зазначено, що якщо розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст.182 СК України, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років (якою є малолітня [PERSON]) становить: з 01.05.2016 - 1531 грн. Що ж до розміру аліментів, то відповідно до ч.4 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,але у таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Доказів, що відповідач надає допомогу на утримання дитини, хоча є фізично здоровим, працездатним, іншої сім'ї, утриманців не має, суду не надано. Відмови отримувати аліменти на утримання [PERSON], [INFO], від позивача не надійшло ( ч.3 ст.166 СК ). Враховуючи вказане, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 515 грн. щомісяця, тобто у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З урахуванням розумності та справедливості, обов`язку батька утримувати свою дитину, матеріального стану та стану здоров`я, який є фізично здоровим, працездатним, віку дитини - 2010 р.н., суд вважає, що присуджений розмір аліментів буде достатнім для виховання і забезпечення дитини. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України. Рішення після набрання ним законної сили підлягає направленню на адресу органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації дитини: Відділу реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області та службі у справах дітей Корсунь-Шевченківської РДА (п.1, 9 ст.23 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»). Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, при задоволенні позову суд не стягує з відповідача в користь позивача судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., оскільки позивач відмовилася від цих стягнень.

Outcome: approved