Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

15\~травня 2018\~року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, яку в подальшому уточнила. Свої вимоги мотивувала тим, що вона народилася 12 грудня 1991 року на території України в с. Річки Білопільського району Сумської області. Її батько [PERSON] з 09 жовтня 1989 року, а її мати [PERSON] з 05 січня 1991 року проживали та були зареєстровані на території України у вказаному населеному пункті. У 1995 році їхня сімя виїхала на постійне місце проживання до Росії, де її батьки проживають і на даний час. Останні не звернулися за отриманням паспорта громадянина України, громадянства іншої країни не прийняли, паспорта громадянина [PERSON] Федерації не отримували, від українського громадянства не відмовлялися. Влітку 2017 року вона звернулася до Генерального консульства України в Ростові-на-Дону, яке, перевіривши відомості відносно неї та її батьків, видало їй посвідчення особи на повернення в Україну, де зазначено, що її визнано громадянкою України. 11 лютого 2018 року вона вїхала на територію України та 13 лютого 2018 року звернулася до Білопільського районного сектору управління Державної міграційної служби України в Сумській області із заявою про отримання паспорта громадянина України, однак у видачі паспорта їй було відмовлено у звязку з відсутністю судового рішення про встановлення факту її проживання на території України. Посилаючись на викладене, [PERSON] просить встановити факт її проживання на території України з дня її народження 12 грудня 1991 року до 13 жовтня 1995 року, а також факт того, що вона є громадянкою України та походить від громадян України [PERSON] та [PERSON] 23 травня 2018 року відкрито провадження у справі. 13 липня 2018 року [PERSON] надала суду уточнену заяву, в якій, посилаючись на обставини викладені в первісній заяві, просить суд встановити факт її проживання на території України з дня її народження 12 грудня 1991 року і до 13 жовтня 1995 року разом з матірю [PERSON] ([PERSON]С.), яка була зареєстрована та постійно проживала з 05 січня 1991 року по 13 жовтня 1995 року за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Річки, вул. Макаренка, буд. 8, та батьком [PERSON], який був зареєстрований та постійно проживав з 09 жовтня 1989 року по 13 жовтня 1995 року за вказаною адресою. У судовому засіданні заявниця [PERSON] свою заяву підтримала, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Білопільського районного сектору управління державної міграційної служби України в Сумській області [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Заслухавши заявницю [PERSON], представника Білопільсьокго РС УДМС України в Сумській області [PERSON], свідка [PERSON], повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи і оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася 12 грудня 1991 року в селі Річки Білопільського району Сумської області, її батьками є [PERSON] та [PERSON], дошлюбне прізвище якої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження заявниці та свідоцтвом про укладення шлюбу її батьками (а. с. 13, 17). Відповідно до копії паспорта громадянина СРСР [PERSON], батька заявниці, останній народився 15 лютого 1952 року в с. Річки Білопільського району Сумської області, за національністю українець (а. с. 8-9). Згідно з копією паспорта громадянки СРСР [PERSON], матері заявниці, остання народилася 19 травня 1950 року в м. Волгодонськ Ростовської області Росії, за національністю росіянка (а. с. 11-12). Відповідно до довідок виконкому Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 14 лютого 2018 року №300 та від 11 липня 2018 року №833, копій вказаних вище паспортів, сторінок будинкової книги [PERSON] з 09 жовтня 1989 року, а [PERSON] з 05 січня 1991 року були зареєстровані та постійно проживали за адресою: [INFO]. Згідно даних погосподарської книги останні 13 жовтня 1995 року вибули до м. Краснодар. [PERSON] з дня свого народження 12 грудня 1991 року та по 13 жовтня 1995 року проживала без реєстрації за вказаною вище адресою разом з батьками (а. с. 6, 14-15, 72). Також згідно з копією трудової книжки матері [PERSON] [PERSON] остання з 04 серпня 1989 року по 13 вересня 1995 року працювала в КСП «Річківське» Білопільського району Сумської області (а. с. 7). Як вбачається з листа Генерального консульства України в Ростові-на-Дону від 20 березня 2018 року №6115/17/528-1237, вказаною установою 08 лютого 2018 року на підставі листів УДМС України в Сумській області від 03 липня 2017 року №03/03-22/1-9717-ПР та №03/03-22/1-9718-ПР та від 19 жовтня 2017 року №03/03-22/1/15843-ПР на імя [PERSON], [INFO], було оформлено посвідчення особи на повернення в Україну CR 207251 (а. с. 21). З вказаних вище листів УДМС України в Сумській області від 03 липня та 19 жовтня 2017 року вбачається, що в ході перевірки було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є громадянами України згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», а їхня донька [PERSON], [INFO], є громадянкою України відповідно до ст. 13 Закону України «Про громадянство України» в редакції від 08 жовтня 1991 року, який набрав чинності 13 листопада 1991 року (а. с. 22-24). Відповідно до довідки та листа виконкому Коршачинської сільської ради Білопільського району від 05 квітня 2018 року №206 та №163/02-14 [PERSON] з 12 лютого 2018 року і по теперішній час постійно проживає без реєстрації в будинку свого дядька [PERSON] за адресою: с. Коршачина, вул. Садова, 3, Білопільського району. У реєстрації місця проживання [PERSON] відмовлено у звязку із закінченням 06 березня 2018 року строку дії посвідчення CR 207251 на повернення особи в Україну (а. с. 26-27). З метою оформлення паспорта громадянина України [PERSON] звернулася до органів Державної міграційної служби України, однак у видачі паспорта їй було відмовлено (а. с. 18-20, 29). Як вбачається з листа управління ДМС України в Сумській області від 23 червня 2018 року №5901.3.2-5244/59.2-18, відсутність документування батьків [PERSON] [PERSON] та [PERSON] паспортами громадян України, неможливість їхнього прибуття в Україну для документування паспортами України унеможливлюють надання [PERSON] повного пакету документів для оформлення паспорта громадянина України. Також чинне законодавство не передбачає можливості оформлення паспорта громадянина Україна на підставі посвідчення особи на повернення в Україну. В той же час, [PERSON] рекомендовано пройти процедуру встановлення та оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, для чого їй необхідно надати відповідно рішення суду про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України (а. с. 50-56). Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердив факт постійного проживання та реєстрації [PERSON] та його дружини [PERSON] на території України станом на 24 серпня та 13 листопада 1991 року, а також народження у них 12 грудня 1991 року доньки [PERSON]Г та факт проживання їхньої сімї в селі Річки Білопільського району до 13 жовтня 1995 року. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України Про громадянство України від 18 січня 2001 року, з наступними змінами, який набрав чинності 01 березня 2001 року та діє на даний час, громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Згідно з п. 1 ст. 6 вказаного Закону громадянство України набувається, серед іншого, за народженням, територіальним походженням. Встановлення факту постійного проживання на території України разом з батьками у період з 12 грудня 1991 року по 13 жовтня 1995 року заявниці необхідно для отримання паспорта громадянина України. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд вважає за необхідне, встановити юридичний факт постійного проживання [PERSON] разом з батьками на території України у період з 12 грудня 1991 року по 13 жовтня 1995 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved