Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

18 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту батьківства, мотивуючи свої вимоги тим, що його батьком є [PERSON], який помер [INFO] в с. Павлівки Білопільського району. До дня смерті його батьки [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] визнавав себе батьком заявника, піклувався, виховував його, але в установленому законом порядку не оформив необхідних документів. Після смерті батька відкрилася спадщина на спадкове майно, в тому числі на земельну ділянку (пай), розміром 4,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акцонерно-пайового товариства закритого типу «Ободівське», посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 06 грудня 1996 року за № 348, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 251. Єдиним спадкоємцем зазначеного майна є заявник. Однак він не може реалізувати своє право на спадщину у зв'язку з відсутністю документальних підтверджень родинних відносин між ним та батьком, а саме через невідповідність записів у свідоцтві про його народження. У відомостях про батьків внесено наступні дані: «мати» - [PERSON], у графі «батько» зазначено лише ім'я - «[PERSON]», при цьому прізвище записано по матері як «[PERSON]». Оскільки шлюб між батьками не укладався, відомості про батька в свідоцтві про його народження були записані зі слів матері, яка померла 16 січня 2001 року. Заявник зазначає, що встановлення факту батьківства йому необхідно для оформлення спадщини на земельну ділянку (пай), як спадкоємцю першої черги за законом. Посилаючись на викладені вище обставини, заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити юридичний факт того, що [PERSON], який помер [INFO] в с. Павлівки Білопільського району, є його батьком. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заявлені вимоги на тих підставах, які були вказані у заяві. Представники заінтересованих осіб - Ободівської сільської ради Білопільського району Сумської області, приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Шамукова С.Ф. в судове засідання не з'явились, надавши суду письмові заяви про розгляд справи без участі представників. Представник заінтересованої особи - Білопільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області Шокун К.А. не заперечувала проти задоволення вимог заявника. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що [PERSON], який помер [INFO], до дня смерті проживав в с. Ободи Білопільського району Сумської області, є рідним батьком [PERSON], [INFO], піклувався про нього, виховував. Підстав сумніватись у показах зазначених вище свідків у суду немає, оскільки вони не суперечать одне одному і дослідженим судом письмовим матеріалам справи. Заслухавши заявника [PERSON], представника заінтересованої особи Шокун К.А., свідків [PERSON] та [PERSON], суд, оцінивши зібрані по справі докази, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За приписами ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Ободи Білопільського району Сумської області. У відомостях про батьків зазначено, що матір'ю є [PERSON], а батька зазначено лише ім'я - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 31). На підставі свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в с. Павлівки Білопільського району Сумської області (а. с. 27). Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], [PERSON] на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 06 грудня 1996 року № 348 належить право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Ободівське», розміром 4,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 10 грудня 1996 року за № 251 (а. с. 28). З довідки, виданої виконкомом Ободівської сільської ради від 31 січня 2015 року за № 31 вбачається, що згідно з записом в погосподарській книзі № 3 Ободівської сільської ради на 1991-1995 роки за особовим рахунком № 110 [PERSON], [INFO] проживала разом зі співмешканцем [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS], вели спільне домашнє господарство (а. с. 29). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] в с. Ободи Білопільського району Сумської області (а. с. 30). З копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого приватним нотаріусом Шамуковою С.Ф. вбачається, що після [PERSON], яка померла [INFO], заведена спадкова справа за № 16/2015 (а. с. 32). Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Суд, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справи даної категорії, виходить з дати народження дитини, а тому застосуванню підлягають відповідні норми Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС України). Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. З матеріалів справи, пояснень осіб, які беруть участь у справі, та показів свідків встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, підтримували родинні стосунки, зокрема зі своєю дитиною [PERSON], однак за життя у встановленому законом порядку [PERSON] не подавав заяву про визнання себе батьком дитини. Отже, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] за життя визнавав себе батьком [PERSON] Факт, про встановлення якого просить заявник [PERSON], має для нього юридичне значення, оскільки дозволяє внесення відповідних даних до його актового запису про народження, а також надає підстави для отримання спадщини від померлого [PERSON], як спадкоємця першої черги. Встановлення факту батьківства іншим способом, окрім судового, не виявляється за можливе. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що вимоги про встановлення факту батьківства є законними, обґрунтованими та доведеними в судовому засіданні, а тому вони підлягають задоволенню. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved