Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з зазначеною заявою, в якій просять: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. У судове засідання сторони, повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились. Позивачі звернулись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності, підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, висловивши свою згоду на зняття його з реєстрації, оскільки зазначив, що зареєстрований і постійно проживає у Польщі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] в таких частках: [PERSON]- 1/5; [PERSON] - 1/5; [PERSON] - 3/5, що підтверджується копією Договору купівлі-продажу від 25.11.2004 року (а.с. 7). За зверненням до органу реєстрації місця перебування та місця проживання судом отримана інформація про місце проживання (перебування) відповідача, який, станом на 11.02.2015р., зареєстрований [ADDRESS] (а.с. 21). 22.07.2011р. між сторонами було укладено Договір дарування 3/5 частини квартири, за умовами якого громадянин Республіки Польша [PERSON] подарував - передав у власність [PERSON] безплатно, а [PERSON] прийняв в дар 3/5 частини квартири [ADDRESS] (а.с. 8). [PERSON] з 2004 року не проживає в [ADDRESS], що підтверджується Актами комісії від 23.08.2014р., 23.10.2014р., 23.01.2015р. (а.с. 10-12). [PERSON] є громадянином Польщі на підставі ст. 1 п. 1 Конвенції між Урядом Республіки Польщі Людової та Урядом СРСР щодо запобігання виникнення випадків подвійного громадянства від 31.03.1965 р., що підтверджується Довідкою громадянства від 19.07.1999р. (а.с. 14). [PERSON] з 23.01.2002 зареєстрований на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Відповідно до ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Відповідно до ч. 5 ст. 9 ЖК УРСР житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Виходячи з аналізу змісту Закону № 2482-XІІ у поєднанні з нормами ст.ст. 1, 6, 9, 61 ЖК УРСР, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає. Відповідно ч. 2 ст. 405 Цивільного Кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у відсутності без поважних причин понад один рік. Поважними причинами відсутності члена сім'ї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання, лікування, тривалі відрядження тощо. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачами доведено у порядку та у спосіб встановленому законом, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS], оскільки не користується цим житлом більше року без поважних на те причин. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved