Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] В обґрунтування своїх вимог вказує, що 25.10.2017 року приватний нотаріус [PERSON] здійснила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 676, яким запропоновано звернути стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача [PERSON] заборгованість за договором про сплату аліментів на дитину від 10.10.2014 року строк виконання зобов?язань за яким настав 15.10.2017 року, а саме: проіндексований розмір аліментів та пеня на суму 27308,27 грн. (з них: заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 26244,83 грн., пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов?язання у розмірі 263,44 грн., пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов?язання у розмірі 700 грн.), а також витрати, пов?язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса в розмірі 1000 грн. Загальна сума, що підлягала стягненню становить 28\~308,27 грн.. Із врахуванням поданих в ході розгляду справи заперечень на відзив, письмових пояснень, позивач вважає, що цей виконавчий напис є безпідставним, оскільки нотаріус вчинив його без відповідних правових підстав, сума заборгованості розрахована не у відповідності до вимог чинного законодавства та поза межами строку позовної давності, нотаріусом порушено порядок видачі виконавчого напису. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, вчинений приватним нотаріусом [PERSON] виконавчий напис від 25.10.2017 року зареєстрований в реєстрі за № 676. Ухвалою суду від 07.11.2017 року відкрито провадження у даній справі. У встановлені судом строки від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та письмові заперечення на відповідь на відзив, від позивача заперечення на відзив та пояснення по суті позовних вимог, від третьої особи письмові заперечення проти позову. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, запереченнях на відзив, письмових поясненнях та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав із підстав, зазначених у відзиві на заперечення, письмових поясненнях та пояснив суду, що відсутні законні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконанню. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні позов не визнав із підстав, зазначених у письмових поясненнях та пояснив суду, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус діяла у відповідності до вимог закону. Вважає, що позов до задоволення не підлягає. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 29.05.2014 року між [PERSON] та [PERSON] (на даний час [PERSON]П.) укладено договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] за №548, відповідно до якого позивач (згідно договору - Батько) зобовязувався сплачувати на користь відповідача (згідно договору Мати) аліменти у розмірі 5000 грн. на утримання їх спільної неповнолітньої дитини [PERSON] у строк не пізніше 05 числа поточного місяця. (а.с.7-8). Визначений сторонами розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону (п. 3 договору). У відповідності до п.16 договору, в разі несвоєчасного виконання умов договору і виникнення заборгованості по аліментах з вини Батька, останнім сплачується на користь Матері пеня у розмір одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення (а.с. 8) Відповідач, вважаючи, що позивач допустив порушення умов договору, 27.06.2017 року, 13.07.2017 року та 11.09.2017 року звернулася до [PERSON] із письмовими листами, в яких вимагала сплатити на її користь заборгованість по аліментам, а саме: проіндексований розмір та пеню на загальну суму 27308,27 грн. (а.с.9). Позивач у відповідь на зазначені листи 15.09.2017 року письмово повідомив відповідача про наявність у нього заперечень щодо проведених [PERSON] розрахунків та просив позивача надати йому обґрунтований розрахунок індексації аліментів. У разі обґрунтованості розрахунків, [PERSON] був згідний сплатити цю суму (а.с.10, 11). Оскільки, позивач вимоги відповідача про погашення заборгованості не виконав, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про вчинення виконавчого напису. 25.10.2017 року приватним нотаріусом [PERSON], на підставі ст. 87 Закону України Про нотаріат було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 676, яким запропоновано звернути стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача [PERSON] заборгованість за вищевказаним договором строк виконання зобов?язань за яким настав 15.10.2017 року, а саме: проіндексований розмір аліментів та пеня на суму 27 308,27 грн. (з них: заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 26 344,83 грн., пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов?язання у розмірі 263,44 грн., пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов?язання у розмірі 700 грн.), а також витрати, пов?язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса в розмірі 1000 грн. Загальна сума, що підлягала стягненню становить 28\~308,27 грн. (а.с.12). Згідно зі ст. ст.\~526,\~530\~ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог цивільного законодавства та у встановлений зобов'язанням строк. Відповідно до\~ст. 189 Сімейного кодексу України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. У разі невиконання одним із батьків свого обов'язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Згідно зі\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~та п.п. "б" ч. 2 п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні положення містяться в п.3 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року (далі Порядок вчинення нотаріальних дій). Пунктом 2.2. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Згідно з правової позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17, «…. боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.» Із пояснень сторін в судовому засіданні та матеріалів справи вбачається, що оспорюваний виконавчий напис вчинено на підставі наступних документів, що були надані відповідачем для приватного нотаріуса: дублікат договору про сплату аліментів від 10.10.2014 року, виписки з банківських рахунків [PERSON], розрахунок індексації аліментів на загальну суму 26344,83 грн., розрахунок суми індексації за 2015-2017 роки на загальну суму 26344,83 грн., розрахунок пені за період з червня 2014 року по червень 2017 року на суму 263,44 грн., таблиці коефіцієнтів індексації за 2014-2017 роки (а.с. 7-8, 42-85, 87-93). Факт надання саме таких документів також підтвердила приватний нотаріус [PERSON] у своїх письмових поясненнях від 13.02.2018 року та представник останнього в судовому засіданні (а.с.132-135). Судом встановлено, що при вчиненні виконавчого напису у приватного нотаріуса [PERSON] не було відомостей, чи отримав [PERSON] від [PERSON] вищезазначені документи згідно переліку. Зокрема, із змісту листів [PERSON] від 27.06.2017 року, 13.07.2017 року та 11.09.2017 року на адресу [PERSON] вбачається, що останній не отримував від відповідача та не був ознайомлений із змістом ряду документів, на підставі яких в подальшому був виданий оспорюваний виконавчий напис нотаріуса, а саме: виписки з банківських рахунків [PERSON], розрахунок суми індексації за 2015-2017 роки на загальну суму 26344,83 грн., таблиці коефіцієнтів індексації за 2014-2017 роки. Отже, на час видачі виконавчих листів між позивачем на відповідачем був невирішений спір щодо правильності, обґрунтованості обрахунку індексації аліментів. Зазначена обставина також підтверджується і письмовими розрахунками сторін, з яких вбачається, що, беручи до уваги за основу розрахунків однакові нормативно-правові акти (Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядок проведення індексації доходів населення, затверджений постановою КМУ №1078 від 17.07.2003 року) [PERSON] та [PERSON] проводять взаємовиключні розрахунки. Для прикладу: [PERSON] за червень 2017 року визначено розмір індексації в розмірі 1525,27 грн. за формулою (1684,00*90,6/100), проте, позивач за аналогічний період застосовує іншу формулу розрахунків - 1 689,00 грн. х 1,6/100 = 27,02 грн.. Вказана обставина на думку суду засвідчує наявність спору між сторонами з приводу зазначених сум. Крім того, з розрахунків, доданих відповідачем до заперечень вбачається, що обчислення суми індексації аліментів відповідач проводить з червня 2014 року, тобто, за період більше трьох років. В порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, приватний нотаріус [PERSON] на зазначену обставину не звернула увагу при вирішенні питання про вчинення виконавчого напису нотаріуса. Пунктом 3.3. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій також визначено, що якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Із розрахунків пені на суму 263,44 грн., наданих відповідачем для приватного нотаріуса [PERSON], вбачається, що відповідач нараховує пеню понад річний строк. Посилання приватного нотаріуса [PERSON] та її представника в обґрунтування правомірності дій по видачі оспорюваного виконавчого напису на вимоги ст. 20 СК України, в даному випадку, не заслуговують на увагу, оскільки, в порушення п.п.2.2. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріусом не вчинялося будь-яких дій для витребування у [PERSON], як стягувача, будь-якої додаткової інформації щодо відсутності спору щодо заявлених вимог. При цьому суд враховує ту обставину, що у відповідності до вимог вищезазначених нормативно-правових актів, приватний нотаріус при вирішенні питання щодо вчинення виконавчого напису не уповноважений вирішувати питання щодо підставності заявлених вимог стягувача поза межами встановлених законом строків позовної давності. Суд вважає, що сам факт заявлення стягувачем ([PERSON]П.) вимог до боржника ([PERSON]Р.) поза межами строку позовної давності свідчить про наявність між сторонами спору щодо заборгованості, так як в даному випадку, стягувачем не надано приватному нотаріусу належних доказів повідомлення боржника про розрахунки заборгованості, що стягується поза межам строків позовної давності. Таким чином, у приватного нотаріуса [PERSON] не було достатніх підстав вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, що зазначена у виконавчому написі, є безспірною. На думку суду, вчинений розрахунок боргу по аліментам, здійснений відповідачем, в даному випадку, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог стягувача до боржника. З врахуванням вищевикладеної правової позиції Верховного Суду України, аналіз наведених обставин в їх сукупності свідчить про наявність порушень нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, неправомірності вимог стягувача (зокрема, вчинені на підставі довільних розрахунків та із спливом строків давності в їх частині), а також про відсутність у нотаріуса підстав для висновку про безспірність заборгованості, в зв'язку з чим виконавчий напис не міг бути вчинений. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю і оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає до виконанню. Питання щодо судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 526, 527 ЦК України, ст.189 СК України, ст.ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат», п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5,

Outcome: approved