Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

21 лютого 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області про визнання права земельну ділянку площею 0,27 га з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташовану в [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки в нотаріальному порядку в оформленні спадщини їй відмовлено. В підготовче судове засідання позивач не з`явилась, надіслала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача - Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області надіслав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. За положеннями ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] ,що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Кривоозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 22 квітня 2019 року(а.с.6). Заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Кривоозерського районного нотаріального округу Миколаївської області Білявською Т.П. 03 серпня 2017 року, зареєстрованим в реєстрі за №719,720, встановлено, що [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] , що підтверджується даними спадкової справи №12/2019(а.с.27-88), вказаний заповіт зареєстровано у Спадковому реєстрі за №61029279 та він є чинним на день смерті спадкодавця(а.с.69). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 0.2700 га, кадастровий номер: 4823955100:06:047:0028, з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташовану в [ADDRESS] , належних на праві приватної власності спадкодавцеві, що підтверджується даними Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] №1543, виданого Кривоозерською селищною радою 13 липня 1994 року(а.с.11) та даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4805210162018 від 04 жовтня 2018 року(а.с.13-15). Розпорядженням Кривоозерського селищного голови №2р-ОД від 17 лютого 2016 року вулицю Карла Маркса перейменовано на Українська(а.с.64). Як вбачається зі спадкової справи №12/2019(а.с.27-88), [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку(а.с.32), проте в оформленні спадкових прав на земельну ділянку у нотаріальному порядку позивачу відмовлено(а.с.5). Згідно з\~положеннями ст.131\~ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Положеннями ст.1218\~ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За приписами ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст.1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положеннями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на земельну ділянку не порушує права та законні інтереси інших осіб. Суд враховує те, що дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались. За вказаних обставин, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом, суд визнає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved