Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

[PERSON] 19.01.2016 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що 10.10.2010 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Жмеринці Жмеринського міськрайонного управління юстиції за актовим записом №306, від якого сторони за час сумісного проживання мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Підставами розірвання шлюбу вказала неможливість спільного проживання сторін подружжя через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Пояснила, що після народження дитини сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, оскільки відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім'ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери, також з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхня дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє доньці та їй душевні страждання. Зазначила, що на даний час відповідач проживає окремо від сім'ї, перервав із ними спілкування і ведення спільного господарства та ухиляється від утримання своєї дитини, а тому їх шлюб носить суто формальний характер та на його розірванні вона наполягає, оскільки подальше збереження такого шлюбу буде суперечити її інтересам. Також, зауважуючи, що відповідач офіційно працює, не має на утриманні інших осіб, він зобов'язаний та має можливість утримувати свою дитину, просила стягнути з нього аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 від усіх його прибутків, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, однак представник позивача та відповідач подали попередньо до суду письмові заяви щодо розгляду справи у їх відсутність, в яких представник позивача підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, а відповідач позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти задоволення позову. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у даній справі можливо постановити без участі сторін, неявка яких за вказаних обставни не перешкоджає розгляду справи по суті. Вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як він належно обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону та принципам розумності і справедливості, безумовно визнаний відповідачем як в частині розірвання шлюбу, так надалі остаточно визнано ним в частині стягнення заявленого розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Обставин щодо вагітності дружини чи наявності у неї дитини віком до одного року на час розгляду даної справи суду ніким не повідомлено. Спору про майно чи про порядок проживання дитини між сторонами не заявлено. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. З урахуванням постановлення рішення на корись позивача, підлягають стягненню на його користь з відповідача сплачені та документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. (а.с.1) в частині вимог щодо розірвання шлюбу, та з відповідача на користь держави в розмірі 551,20 грн., виходячи з мінімальної ставки судового збору за вимогами майнового характеру щодо стягнення аліментів, від сплати якого зконом звільнено позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved