Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

29.03.2017 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позивача мотивовано тим, що відповідач участі в утриманні дитини не приймає, матеріальної чи будь-якої іншої допомоги не надає. В усних поясненнях, даних в судовому засіданні відповідач проти призначення аліментів не заперечив, вказав на те, що тривалий час добровільно надавав посильну допомогу на дитину, однак, зі створенням нової сім'ї та народженням сина, призначенням судовими рішеннями аліментів на їх утримання, така можливість у нього на даний час відсутня. А тому, просив суд призначити аліменти в меншому розмірі, а саме 1/6 від його заробітку. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін судом встановлено: - відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 219514 від 30 липня 2008 року, виданого виконкомом Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. 29.04.2013 року за рішенням Великоновосілківського районного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно довідки Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, неповнолітня [PERSON], мешкає разом з позивачкою, матірю [PERSON] по вул. Миру, б. 37 в с. Костянтинопіль Великоновосілківського району Донецької області. Відповідач, мешкаючи окремо від позивачки та доньки, згідно позовної заяви, ні в грошовій, ні в натуральній формі, допомоги на утримання дитини не надає. Даний факт відповідач не заперечив. Ухилення батька від виконання своїх обов'язків щодо утримання доньки стало підставою для звернення позивачки до суду з вимогою про захист прав дитини. Судом також з'ясовано, що через скрутне матеріальне становище матері, дитина немає можливості займатись в гуртках та розвивати свої здібності. Відповідачем, в свою чергу долучено до матеріалів справи судові рішення від 31 січня 2017 року та 07 лютого 2017 року, які оскаржені не були та набрали законної сили, про стягнення 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною [PERSON] повноліття, а також 1/6 частини усіх доходів на утримання дружини [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку. При цьому, судові рішення грунтуються у т.ч. на визнанні відповідачем позовних вимог в повному обсязі. Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Установленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 180-184, 191 СК України. Так, статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батьків та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991 року, батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, духовного і соціального розвитку. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Згідно із ст.ст. 180-184, 191 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У разі ухилення батьків від виконання цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з матері, батька дитини в частці від їх доходу і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на наявність судових рішень, зокрема щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання іншої його дити в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, суд розцінює заяву відповідача про можливість призначення аліментів на доньку у меншому розмірі як дискримінацію, що в силу ст. 2 Конвенції про права дитини, не допускається. Таким чином, враховуючи не заперечені відповідачем дані, що він є фізично здоровим, має постійну роботу за заробіток, від-так можливість надавати допомогу дитині, а також недопустимість обмеження можливостей однієї дитини та надання переваги іншій, суд вважає доводи позивача такими, що знайшли своє повне підтвердження, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття, з моменту звернення позивача до суду, тобто з 29.03.2017 року. Суд також стягує з відповідача судовий збір на користь держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved