overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою та просить встановити факт смерті його батька [PERSON], який помер 02.02.2017 року, у м. Донецьк, Україна. 02.02.2017 року його батько помер відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 39 КУ "ЦПМСП" у м. Донецьк. Таким чином, його батько помер на тимчасово окупованій території. Тобто на даний час заявник позбавлений можливості реєстрації в законному порядку факту смерті в органах РАЦСу, оскільки видане свідоцтво про смерть є недійсним з тих підстав, що воно видане на окупованій території і не має ніякої юридичної сили. Встановлення даного факту смерті батька необхідно йому для державної реєстрації смерті. Заявник, в своїй заяві просив позов задовольнити. Представник зацікавленої особи Московського районного у м. Харкові ВРАЦС в судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно лікарського свідоцтва про смерть №39 від 02.02.2017 року виданогоу м. Донецьк, [PERSON] помер - 02.02.2017 року, місце смерті - м. Донецьк, Україна. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Відповідно до п. ґ ч. 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженихНаказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, підставами для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно п.2 ч. 1ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»- державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Докази, що містяться у справі, зокрема, копія лікарського свідоцтва про смерть, свідоцтвом про смерть виданого на тимчасово окупованій території, свідоцтво про поховання, підтверджують факт смерті [PERSON], [INFO] незалежно від того, яким закладом видане це свідоцтво та дати його видачі. Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, оскільки потрібно йому для державної реєстрації смерті батька. За таких обставин, суд задовольняє заяву [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, якою просив встановити факт, що [PERSON], який помер [INFO] є його батьком, оскільки є розбіжності в написанні прізвища заявника та його батька: в паспорті останнього та у свідоцтві про смерть зазначено «[PERSON]», через літеру «і», а заявник «[PERSON]», через літеру «и». Встановлення даного факту необхідно заявнику для отримання спадщини після смерті своєї бабусі - [PERSON], оскільки він є першочерговим спадкоємцем. В судове засіданні заявник вимоги позову підтримав. Заінтересована особа - приватний нотаріус Тищенко О.О. в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність. Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення заяви. [PERSON] народився [INFO] у м. Миколаєві. У свідоцтві про народження, який складений російською мовою, батьків заявника зазначено: «отец - [PERSON]», «мать - [PERSON]» (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження, складеного російською мовою, матір'ю «[PERSON]», який народився [INFO], зазначена «[PERSON]», а батьком - «[PERSON]» (а.с. 7). Після укладення шлюбу, 02 березня 1981 року, [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», як зазначено у свідоцтві про укладення шлюбу російською мовою (а.с. 26). У відповідності до копій свідоцтв про смерть, [PERSON] померла [INFO]., а [PERSON] - [INFO]. Прізвище останнього у свідоцтві про смерть зазначено українською мовою через літеру «і» (а.с. 6). На час смерті [PERSON], разом з ним була зареєстрована та проживала його мати - [PERSON] (а.с. 31). З копії спадкової справи № 11/2015, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що із заявою після прийняття спадщини після її смерті звернувся онук - [PERSON], оскільки його батько, син померлої спадкодавці, - [PERSON], помер [INFO], тобто до відкриття спадщини. (а.с. 21). В силу вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз'яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Із встановлених обставин суд приходить до висновку про наявність родинних зв'язків між [PERSON] і [PERSON] як батька та сина, що послідовно та узгоджено вбачається з матеріалів справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, якою просить суд встановити факт того, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №367026 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010751800053, виданий на ім'я [PERSON], дійсно належить [PERSON], [INFO], уродженцю с. Калчева Болградського району Одеської області, оскільки є розбіжності з записом прізвища позивача в державному акті с записом прізвища, вказаного в паспорті. Заявник до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та наполягає на задоволенні вимог. Представник заінтересованої особи - відділ Держкомземагенства у Болградському районі Одеської області, до суду не прибув, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Болградським РВ УМВС України в Одеській області 27.12.2000 року, прізвище позивача вказано «[PERSON]». Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №367026, зареєстрованого від 07.12.2007 року за №010751800053, прізвище позивача вказано «[PERSON]», що не відповідає його прізвищу у вказаному у паспорті. Факт того, що [PERSON] належить зазначена земельна ділянка підтверджується додатком до державного акту встановлення меж земельної ділянки в натурі та актом про перенесення в натурі меж земельної ділянки від 01.06.2009 року в яких прізвище заявника вказано "[PERSON]". Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що докази на які посилається заявник, достатні для встановлення факту того, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №367026 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010751800053, виданий на ім'я [PERSON], дійсно належить [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 2.5662 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Теребовлянської міської ради, яка належала [PERSON], який помер [INFO], у зв»язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. У судове засідання позивач не з»явився, у позові вказав про розгляд справи за його відсутності, просить його задовольнити. Відповідач Теребовлянська міська рада Тернопільської області у судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог. Представник третьої особи приватного підприємства «Орендне підприємство «Іванівське» у судове засідання не з»явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову [PERSON] Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 12 квітня 2010 року [PERSON] склав заповіт, згідно з яким заповів належну йому на праві власності земельну ділянку площею 2.57 га, що знаходиться на території Теребовлянської міської ради Тернопільської області [PERSON]. Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 13 жовтня 2011 року [PERSON] був власником земельної ділянки площею 2.5662 га, розміщеної на території Теребовлянської міської ради Тернопільської області та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно з розрахунком нормативної грошової оцінки відділу у Теребовлянському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 14 червня 2018 року вартість земельної ділянки складає 87971.47 грн.. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть. День смерті [PERSON] є часом відкриття спадщини. 16 лютого 2012 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Інші спадкоємці майна померлого [PERSON] відсутні. Відповідно до ст.1223, 1225 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п."г" ч.1 ст.81, ст.131 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Аналізуючи зазначені обставини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на спадкове майно (земельну ділянку) слід задовольнити. Судові витрати позивчач просить залишити за ним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи позовні вимоги тим, що 10.08.2008 року він вступив в шлюб з відповідачкою. Шлюбні стосунки припинені 10.04.2010 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON] ,[INFO]. Спільне життя стало неможливим через несумісність характерів, тому він бажає розірвати шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явивсь, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Примирення вважає неможливим ,оскільки вони не проживають разом 6 років. Він має намір створити іншу сім"ю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає через релігійні переконання. У випадку задоволення позову просить залишити прізвище [PERSON]. Дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. По справі встановлено, що сторони 10.08.2008 року уклали шлюб (свідоцтво про шлюб повторне серія 1-ЕЛ № 104084 від 11.10.2016 року). Подальше спільне життя позивач вважає неможливим через негаразди в сімї. Злагоди в сімї не досягли, сімя фактично розпалася і збереження цієї сімї уже неможливо. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, протягом шести років вони спільно не проживають, спільне господарство не ведуть,позивач має намір створити іншу сім"ю. Таким чином,суд приходить до висновку, що обставини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що збереження сімї суперечило б інтересам позивача, так як згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За таких підстав, суд вважає можливим розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] За клопотанням відповідача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який між ними зареєстровано 03 грудня 2010 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову вказує, що їх одруження виявилося невдалим, в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, почуття поваги та любові. З жовтня 2013 року вони з дружиною проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинені. Спроб для примирення і збереження сім'ї подружжя не приймають. Спору про поділ майна між ними не виникає. Посилаючись на вказані вище обставини вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, у зв'язку з чим просить позов задовольнити. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає, проти надання часу для примирення категорично заперечує. Відповідач у судове засідання також надала заяву, в якій просить слухати справу без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Будь-яких обставин, які б перешкоджали пред'явленню позову про розірвання шлюбу і розгляду справи судом не встановлено. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 03 грудня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 420, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 03 грудня 2010 року (а.с.20). З наданих суду доказів вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, що спричинене відсутністю взаєморозуміння, почуття поваги та любові, небажанням позивача за вказаних обставин зберегти шлюб. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. За таких обставин шлюб має бути розірвано. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачу, згідно поданої нею заяви залишити - "[PERSON]". А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] Вимоги обгрунтовує тим, що сімейні відносини не склалися. З червня 2015 р. шлюбні відносини фактично припинили, спільного господарства не ведуть. Відповідачка зловживає спиртними напоями, домашнє госодарство не веде, неодноразово влаштовувала в нетверезому стані сімейні дебоші, неналежним чином відноситься до виховання дитини. В подальшому має намір створити сім"ю та за рішенням суду відібрати неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у відповідачки, якого просить зараз залишити проживати з матір"ю. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає, але не згодна сплачувати судові витрати. Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Сторони одружились 27.04.2012 р. (а.с. 5), від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Спір про розподіл спільного майна не виник. У судовому засіданні встановлено, що сімейні відносини у сторін не склалися, між ними відсутнє взаємопорозуміння. Строк наданий судом для примирення позитивних результатів не приніс, тому, на думку суду, збереження шлюбу суперечило б інтересам обох, а тому їх шлюб на підставі ст. 112 СК України потрібно розірвати. Крім цього з відповідача, на підставі ст.88 ЦПК України, на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. та 200 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу із [PERSON] . Вимоги обгрунтовує тим, що 04.10.2014 р. уклав шлюб з відповідачкою. Підставою для розірвання шлюбу є те, що у них відсутні спільні інтереси з дружиною, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Спільне господарство не ведуть. Вважає, шо їх шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, у зв"язку з чим наполягає на його розірванні. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , спору про місце проживання якого не має. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву ро розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю, просить залишити прізвище [PERSON] . Встановлено судом, що сторони зареєстрували шлюб 04.10.2014 р. (а.с.4), від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] 24.01.2020 р. [PERSON] змінила ім"я на [PERSON] (а.с.21). У судовому засіданні встановлено, що сімейні відносини у сторін не склалися, між ними відсутнє взаємопорозуміння, тому на думку суду, збереження шлюбу суперечило б інтересам обох, а тому їх шлюб, на підставі ст. 112 СК України, потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] в м. Горлівка, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.1983 року, йому належить будинок [ADDRESS] у м. Горлівці. В зазначеній квартирі крім нього зареєстровані [PERSON] - його син, [PERSON] - колишня дружина, яка після припинення шлюбних відносин з грудня 2012 року фактично не проживає в зазначеному будинку. Оскільки відповідач не проживає у будинку більше 6 місяці, особистих речей там не має, просить визнати її втратившим право користування, вважає, що реєстрація відповідача в будину є фіктивною, та зняття відповідачав з реєстрації не порушить її прав оскільки вона в будину не мешкає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (в порядку ч. 3 ст. 76 ЦПК України), про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не подала, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів, у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що будинок № [ADDRESS] у Микитівському районі м. Горлівки є власністю [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 13 вересня 1983 року посвідченого Державним нотаріусом Другої Горлівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в Горлівському міському бюро технічної інвентаризації 20.09.1983 р. № 28746. Згідно копії Домової книги в спірному житловому приміщенні зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Микитівського районного суду м. Горлівки від 03 лютого 2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірваний. Селищним комітетом "Гагаріна" складено акт від 31.12.2013 року, зі змісту якого вбачається, що [PERSON], [INFO] в будинку [ADDRESS] не проживає більше року. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідачка приблизно кінця 2012 року без поважної причини в квартирі не мешкає, комунальні платежі не сплачує, у витратах на ремонт житла участі не приймає. Місце її проживання невідомо. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] у спірному житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS], не проживає більше одного року. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість позовні вимоги задовольнити. На підставі ст. 391, 405 ЦК України

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що ним було надано [PERSON] позику - грошові кошти у сумі 2000,00 грн. За умовами вказаної розписки, відповідач зобов'язаний сплачувати 20 грн. за кожен день користування коштами та повернути суму позики з урахуванням плати за користування коштами 20.02.2018 року, в розмірі 2300 грн., крім цього, умовами вказаної боргової розписки встановлено, що за кожен день після 20.02.2018 відповідач зобов'язується сплачувати 1% на залишок несплаченої суми позики. По сьогоднішній день відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Відповідачем лише частково погашаються відсотки за користування позикою, так на день подачі позовної заяви відповідачем сплачено загалом 600грн. Вказані кошти сплачуються відповідачем частинами починаючи з 20.02.2018 р. по 07.03.2018 р. З метою врегулювання даного спору, 19.06.2018р., ним була надіслана до відповідача досудова претензія, з проханням погасити борг з можливістю його зменшення, в разі сплати його певної частини. Вказаною претензією відповідачу було надано 30-ти денний строк для сплати частини боргу. Однак, отримавши дану претензію 22.06.2018 року - відповідач жодним чином на неї не відреагував. Просить стягнути з відповідачки суму позики в розмірі 2000грн, 1% від суми позики - 5720 грн., індекс інфляції в розмірі 145,93 грн, що загалом становить - 7865,93 грн. та судові витрати в розмірі 704,80 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просить його задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачка позов визнала повністю. Відповідно до абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе прийняти безумовне визнання позову відповідачем і позов задоволити повністю, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved