Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

25 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що з 13 жовтня 2012 року вона і [PERSON] перебували у шлюбі. Рішенням суду від 12 червня 2014 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги синові постійно не надає. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги змінила, просила стягувати з відповідача [PERSON] за домовленістю між ними на її користь аліменти на їхнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., починаючи з 01 січня 2016 року. Відповідач [PERSON] у суді позов визнав, надав суду заяву, у якій зазначав, що він згоден сплачувати аліменти на сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, роз'яснивши наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] з 13 жовтня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. З того часу їхній малолітній син проживає із матір'ю [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги малолітньому синові постійно не надає. Сторони досягли згоди про розмір аліментів на їхню дитину у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У ч. 1 ст. 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги малолітньому синові не надає, позов щодо сплати аліментів на дитину у твердій грошовій сумі визнав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. У ч. 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць (п. 1). На підставі викладеного вище,

Outcome: approved