Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

14 липня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 25 травня 2012 року розірваною. Від спільного подружнього життя у них [INFO] народився син [PERSON] . З моменту припинення фактичних шлюбних відносин, тобто з жовтня 2010 року відповідач вихованням сина не займається, не спілкується з ним, не цікавиться навчанням, станом здоров`я. Аліменти за рішенням суду не сплачує. Відповідач свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина. Вона на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі та має дочку. Неповнолітній син [PERSON] проживає з нею у будинку її чоловіка. Разом з чоловіком вони будують міцні сімейні стосунки та виховують дітей. Позивачка вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина буде відповідати інтересам дитини. Тому просить позов задовольнити. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Ухвалою від 12.08.2020 у справі відкрито загальне позовне провадження (а.с. 70). Ухвалою від 14.09.2020 закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду(а.с. 76). Сторони в судове засідання не з`явились. Від позивачки на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради причини неявки не повідомив, будь-яких заяв на адресу суду не направляв. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Судом, відповідно до статті 280 ЦПК України ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] із 15 листопада 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.05.2012 розірваною. (а.с. 11-12). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Відповідно до довідки № 44 від 09.09.2019 виданої спеціалізованою загальноосвітньою школою з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів І-ІІІ ступенів № 17 м. Бердчева Житомирської області, [PERSON] , [INFO] навчається у 8-А класі. Батько хлопчика не цікавиться навчанням сина, не відвідує батьківські збори, вихованням не займається( а.с. 46). Відповідно до довідки - розрахунку № 6/49142 від 08.10.2019 виданої Бердичівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, за виконавчим листом № 2-777 від 01.06.2012 виданим Бердичівським міськрайонним судом заборгованість по аліментах [PERSON] перед [PERSON] станом на 01.10.2019 становить 51 586, 89 грн (а.с. 43). З копії свідоцтва про народження вбачається серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , є також матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). З довідки № 506 від 14.07.2020 виданої МК ВЖРЕП № 7 вбачається, що [PERSON] , 1986 р.н. проживає по [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] , 1978 р.н., дочкою [PERSON] , 2012 р.н. та сином [PERSON] , 2006 р.н., який проживає за даною адресою без реєстрації (а.с. 45). Згідно характеристики № 508 від 14.07.2020 виданої МК ВЖРЕП № 7 [PERSON] проживає по [ADDRESS] без реєстрації. За час проживання скарг від сусідів не надходило (а.с. 47). [PERSON] , 1986 р.н. зареєстрована по [ADDRESS] разом зі своїм сином [PERSON] , 2006 р.н., що підтверджується копією довідки № 507 від 14.07.2020 виданої МК ВЖРЕП № 7 (а.с. 44). Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] № 02-16/1678 від 30.10.2020, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] . У висновку, серед іншого, орган опіки та піклування встановив, що [PERSON] не проявлвяє інтересу до дитини, не бере участі в його вихованні, не спілкується із сином. (а.с. 81-82). З поданої до суду заяви, неповнолітній [PERSON] погоджується на позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно нього. У заяві вказує, що вони з батьком не спілкуються. Батько не цікавиться його життям та не допомагає (а.с. 90). Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За нормами ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Відповідно до ч. 3 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Із досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що [PERSON] свідомо, умисно, протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не спілкується із сином, не проявляє до нього інтерес, не бере участі в його вихованні, не цікавиться його життям, не піклується про його здоров`я, матеріально сина не утримує. Таким чином відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Зважаючи на викладене, суд вважає, що наявні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Суд вважає необхідним роз`яснити [PERSON] , що він має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч. 1 ст.169 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 840,80 грн понесених нею судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved