Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, згідно із яким позивач з 1997 року проживає та користується домоволодінням № 1 з господарськими будівлями і земельними ділянками площею 1,27 га по вул. Братів Березовських в с. Балабанівка Оратівського району Вінницької області, доглядає за будинком і господарськими будівлями та прибудинковою територією, сплачує відповідні земельні податки. 15.04.1997 року позивач набув дане нерухоме майно у [PERSON] (майно належало йому та його дружині померлій по Ѕ частині як членам колгоспного двору, після якої він прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном шляхом спільного проживання на день її смерті у одному житловому будинку) сплативши [PERSON] за все 1100 грн., він отримав гроші, натомість написав розписку у присутності трьох свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що отримав кошти за проданий житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки, позивачу передав ключі від будинку та будівель, претензій не було. При цьому обіцяв переоформити документи, проте виїхав з с. Балабанівка Оратівського району Вінницької області ще 1997 році і досі не оформивши все майно нотаріально на імя позивача. Позивач сплатив кошти за домовленістю, виготовив технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями в БТІ, проте не оформив далі нічого, зареєструвався біля будинку, який придбав у власність, про що свідчить відповідна печатка у паспорті. На сьогоднішній день позивач продовжує проживати і користуватися у вказаному житловому будинку з господарськими будівлями більше 20 років з 1997 року, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за ним та утримує його прибудинкову територію, постійно робить в ньому поточний та капітальні ремонти. Дану нерухомість позивач набув законним шляхом, сплативши за неї свої кошти, користується нею відкрито, всі про це знали та знають, покращує домоволодіння та ремонтує його, виготовив за свої кошти техпаспорт на житловий будинок з господарськими будівлями, тому [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Братів Березовських, 1 в с. Балабанівка Оратівського району Вінницької області. Справу просить розглянути без його участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Від учасників справи до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч. 3 ст.211 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, не здійснюється. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з слідуючого. Як вбачається з розписки, [PERSON] отримав 15.04.1997 року від [PERSON] 1100 гривень за проданий будинок по вул. Братів Березовських, 1 в с. Балабанівка Оратівського району Вінницької області. Претензій до покупця не має та в подальшому мати не буде. Передав ключі від будинку та господарських будівель ві присутності свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до довідки № 231 від 14.05.2018 року виданої [PERSON] сільською радою Оратівського району Вінницької області, [PERSON] фактично вступив в управління спадковим майном своєї дружини [PERSON], шляхом спільного проживання на день її смерті. Відповідно до довідки № 222 від 07.05.2018 року виданої [PERSON] сільською радою Оратівського району Вінницької області, житловий будинок знаходиться в селі Балабанівка по вул. Братів Березовських, 1 згідно записів по господарської книги станом на 15.04.1991 року відноситься до розряду колгоспного двору членами якого є: голова двору [PERSON] та [PERSON]. Рік побудови будинку 1957. Згідно домової книги [PERSON] проживає [INFO]. 23.05.2018 року виготовлений технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. Братів Березовських, 1 в с. Балабанівка Оратівського району Вінницької області, замовником технічної інвентаризації є [PERSON]. Згідно паспорту серії АА 885592 від 15.12.1998 року виданого Оратівським РВ УМВС України у Вінницькій області, місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [INFO]. Відповідно до довідки № 229 від 11.05.2018 року виданої [PERSON] сільською радою Оратівського району Вінницької області, [PERSON] з 1997 року дійсно проживає [INFO], відкрито користується і володіє житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, земельними ділянками, сплачує відповідні податки, провів поточний та капітальний ремонт, обробляє земельні ділянки, доглядає за прибудинковою територією. Відповідно до довідки № 84 від 14.05.2018 року виданої [PERSON] сільською радою Оратівського району Вінницької області, [PERSON] має в користуванні земельну ділянку в с. Балабанівка вул. Братів Березовських, 1 загальною площею 1,27 га а саме: 0,25 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд та 1,02 для ведення особистого селянського господарства, якою користується з 1999 року та своєчасно сплачує земельний податок, заборгованості немає. Згідно свідчень [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 11.05.2018 року, які засвідчують те, що [PERSON] дійсно з 1997 року проживає по вул. братів Березовських, 1 с. Балабанівка Оратівського району Вінницької області, відкрито користується і володіє житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, земельними ділянками, сплачує відповідні податки, провів капітальні та поточні ремонти, обробляє земельні ділянки, доглядає за прибудинковою територією, були присутні при передачі коштів у сумі 1100 грн. Як вбачається з архівного витягу із рішення 13 сесії 4 скликання [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області № 1 від 21.01.2005 року «Про затвердження технічної документації зі складання державного акта на право власності на землю громадян [PERSON] сільської ради», наданого архівним відділом Оратівської ВДА Вінницької області за № 394/01-22 від 14.05.2018 року, [PERSON] сільська рада вирішила: внести часткову зміну до рішення [PERSON] сільської ради в частині, що стосується площ земельних ділянок, переданих у власність, а саме за № 11 значиться [PERSON], який має дві земельні ділянки загальною площею 1,2740 га, а саме: 0,2500 га під будівництво та обслуговування та 1,0240 для ведення особистого селянського господарства; видати державні акти на право власності на землю в розмірах фактичного землеволодіння громадянам згідно технічної документації; доручити землевпоряднику, закріпленому за сільською радою провести реєстрацію права власності на землю і внести відповідні зміни в земельно-облікові документи. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 319 ЦК України - власність зобов'язує. Відповідно до ст. 322 власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до розяснень , що містяться в листі № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема, зазначено, що для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнішній володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. Таким чином, починаючи з 1997 року позивач [PERSON] добросовісно заволодів житловим будинком по вул. Братів Березовських, 1 в с. Балабанівка Оратівського району Вінницької області і продовжує відкрито, безперервно володіти житлом, тому в розумінні ст. 344 ЦК України набув право власності на це майно за набувальною давністю. Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує думку позивача, який просить судові витрати покласти на нього та вважає, що судові витрати слід залишити без відшкодування. На підставі ст.ст. 16, 319, 322, 335, 344 ЦК України,

Outcome: approved