Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

15.11.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01 березня 1997 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у відділ реєстрації актів громадянського стану Марківського району Луганської області , актовий запис №10. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем та повністю знаходяться на її утриманні. Батько дітей вже декілька років не бере участі у їх вихованні та утриманні, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивач не взмозі сама забезпечити в повному обсязі дітей, в той час, як батько дітей є здоровий за станом здоров`я та працездатний, тому може сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку(доходу). Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх заробітків (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до її повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглянути справу без її участі (а.с.2). Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.33). В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) з 01.03.1997 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Марківського району Луганської області, актовий запис №10, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.03.1997 року (а.с.9). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 07.05.2014 року (а.с.10) та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 08.05.2014 року (а.с.11). Отже, судом встановлено, що існує спір з приводу утримання малолітньої дитини, що регулюється Главою 15 Сімейного кодексу України "Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання". Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач в позовній заяві стверджує, що відповідач добровільно будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатною особою, угоду про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, а тому вона змушена звернутися до суду. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх заробітків (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 15.11.2019 року до їх повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву, а подав заяву про визнання позову, тому у суду нема підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а тому позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до пп. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняють позивача за подання позову про стягнення аліментів. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 420,40 грн. Відповідно до п.1 ч.1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання його дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved