Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, посилаючись на те, що 05.11.2007р. померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/6 частину квартири. Заявник звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено, оскільки ним пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини та відсутні документи, які б підтверджували факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що унеможливлює оформити право на спадщину. Просив встановити факт постійного проживання із спадкодавцем, на час відкриття спадщини за адресою: вул. Гвардійська, 47 м. Шепетівка Хмельницької області. У судовому засіданні заявник заяву підтримав з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Шепетівської міської ради у судовому засіданні заяву підтримав. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити з огляду на таке. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Пунктом 23 постанови розяснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ст. 1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін з часу відкриття спадщини. Ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Судом встановлено, що 05.11.2007р. померла мати заявника - [PERSON], яка проживала [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина 1/6 частину квартири. Заявник зареєстрований [INFO]. З метою оформлення права на спадщину [PERSON] звернувся до нотаріальної контори, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки строк для прийняття спадщини, передбачений ст. 1270 ЦК України сплив, а факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини ним не підтверджено. Встановлення даного факту заявнику необхідно для того, щоб прийняти спадщину після смерті матері [PERSON] Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, інших спадкоємців немає. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про народження, свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про шлюб [PERSON], листом державного нотаріуса Шепетівського міської державної нотаріальної контори від 31.08.2017р. та іншими матеріалами справи. Факт постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] на час відкриття спадщини підтверджується довідкою квартального комітету №1 виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 01.09.2017р. та показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З огляду на викладене, а також те, що заінтересована особа не заперечує проти задоволення заяви, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує. Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved