overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

28.10.2006р.сторони у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Конотопу Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області зареєстрували шлюб. Шлюб у сторін перший. Від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. народження, яка проживає з матір"ю і на утримання якої відповідач надає матеріальну допомогу добровільно. Майновий спір між сторонами не виник. 07.02.2014р. [PERSON] звернулася до суду зі вказаною вище позовною заявою. Обгрунтовуючи вимоги тим, що в сім"ї з кінця листопада 2012р. виникали постійні сварки, лайки і це привело до того, що з 07.01.2014р. спільно не проживають. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, ведення спільного господарства і відновлювати їх не бажають. У судовому засіданні достоменно встановлено, що подальше спільне життя цього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. За таких підстав, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і збережена бути не може, а тому їх шлюб на підставі ст. 112 СК України і потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

28.10.2013 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 07.06.1997 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який зареєстровано Кам»янською сільською радою народних депутатів Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис №10. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], які проживають з відповідачкою. Шлюбні відносини з відповідачкою не склалися, і були припинені. Причиною розпаду сім»ї стали втрата між позивачем і відповідачкою почуття взаємної поваги та любові, різні погляди на життя. Позивач про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з"явився, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідачка про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не з"явилась, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду» В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 07.06.1997 року укладено шлюб, який зареєстровано Кам»янською сільською радою народних депутатів Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис №10. (а.с.7). Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

28.10.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову і до повноліття доньки. Свої вимоги мотивує тим, що з 21.07.2007 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який є батьком її неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Їх подружнє життя з відповідачем не склалося, і вони припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Донька проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, як батько дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працює машиністом тепловоза ВП "ЮУ АЕС", чим ставить її у скрутне матеріальне становище. Тому, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення донькою повноліття. В попередньому судовому засіданні [PERSON] підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позов визнав повністю та пояснив, що він дійсно перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та має неповнолітню доньку - Олександру, [INFO]. Згоден, щоб з нього стягувалися аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення донькою повноліття. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає повному задоволенню, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, на підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України, яка зобов'язує батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

28.10.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за теплопостачання, вказуючи, що відповідачі мешкали за адресою: [ADDRESS]. З 01.01.2009 року по 01.10.2012 року відповідачі були споживачами КПТМ Харківського району Харківської районної державної реєстрації. За період з 01.04.2010 року по 01.10.2012 року сума заборгованості за послуги теплопостачання складає 4000 грн. 03 коп. Просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму та судові витрати у справі. Представник позивача та відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином. Матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд даної справи за його відсутності. В заяві представник позивача позовні вимоги підтримав та просив винести заочне рішення по справі. Відповідачі про поважність причини неявки суд не повідомили, заперечень проти позову не надали. За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи у відсутність сторін та ухвалення заочного рішення у справі на підставі наявних матеріалів, відповідно до ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі є абонентами Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної реєстрації, мешкали за адресою: [ADDRESS], та користувалися послугами теплопостачання, наданими позивачем. Згідно розрахунку позивача, за період з 01.04.2010 року по 01.10.2012 року заборгованість відповідачів по сплаті наданих послуг теплопостачання становить 4000 грн. 03 коп. Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну, теплову енергію та інші послуги) стягується крім квартирної плати по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Згідно п. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-ІV від 24.06.2004 року - користувач зобов'язаний своєчасно, у встановлений строк, сплачувати надані послуги. У випадку наявності засобів по квартирного обліку холодної та гарячої води та теплової енергії - щомісячно знімати показання та сплачувати вартість наданих послуг за цими показаннями та встановленими тарифами. Враховуючи, що право позивача на отримання плати за надані послуги було порушено, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягує заборгованість за період з 01.04.2010 року по 01.10.2012 року у розмірі 4000,03 грн., але лише з відповідачів [PERSON] та [PERSON], оскільки відповідач [PERSON], 1995 року народження, на час виникнення вказаної заборгованості була неповнолітня та перебувала на утриманні батьків, тому не могла особисто виконувати обов'язок по сплаті наданих послуг теплопостачання. Судові витрати у справі судом стягуються, виходячи з положень ст.88 ЦПК України, а саме з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., у рівних частках з кожного. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

28.10.2014 року ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за опалення та підігрів води, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ТОВ "Краматорськтеплоенерго" здійснювало поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачу, який є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач не вносив плату за теплову енергію та гаряче водопостачання з 01.01.2007 року і станом на 01.05.2014 року у нього утворилася заборгованість по оплаті в розмірі 7594,05грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачем не погашена, тому просить її стягнути на користь позивача. Крім того просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 243,60грн. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав судові заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Вивчивши всі матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач мешкає за адресою [ADDRESS], та є власником. Правовідносини по позову регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачання». Суд бере до уваги саме ці Правила, бо у термін за який позивач заявив позов діяли саме ці Правила. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом. Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку. Згідно ст.ст.156, 162 Житлового кодексу України, власник зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Згідно з випискою з особового рахунку за період з 01.01.2007 року по 01.05.2014 року заборгованість відповідача складає 7594,05грн., яка підлягає стягненню у повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

28.10.2014 року ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за опалення та підігрів води, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ТОВ "Краматорськтеплоенерго" здійснювало поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачам, які є наймачами квартири [ADDRESS]. Відповідачі не вносили плату за теплову енергію та гаряче водопостачання з 01.11.2010 року і станом на 01.05.2014 року у них утворилася заборгованість по оплаті в розмірі 4594,55грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачами не погашена, тому просить її стягнути на користь позивача. Крім того просить стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в сумі 243,60грн. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав судові заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Вивчивши всі матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та постійно мешкають за адресою [ADDRESS], та є наймачами. Правовідносини по позову регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачання». Суд бере до уваги саме ці Правила, бо у термін за який позивач заявив позов діяли саме ці Правила. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом. Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку. Згідно ст.ст.156, 162 Житлового кодексу України, власник зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Згідно з випискою з особового рахунку за період з 01.11.2010 року по 01.05.2014 року заборгованість відповідачів складає 4594,55грн., яка підлягає стягненню у повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

28.10.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачів, який 19.01.2015 року уточнила та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 13390, укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] При цьому позивач посилається на те, що 27.03.1996 року було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 13390 квартири [ADDRESS]. Вказаний договір було виконано сторонами. Однак, у зв'язку із протиріччям правових норм, позивач змушена звернутись до суду. До судового засідання позивач не з'явилась, повідомлялася належним чином. Матеріали справи містять заяву представника позивача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до судового засідання повторно не з'явилися, повідомлялися належним чином, у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд проводить розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, постановляє заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 27.03.1996 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], укладено біржоний договір № 13390 купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS]. Договір зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» № 171 стр. 87 кн. 163 пр. /а.с. 7-9/. Судом досліджено копію технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] /а.с. 10-13/. На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

28.10.2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що 26 вересня 2014 р. між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Вищесолоненської с/ради Борівського р-ну Харківської обл., актовий запис №02. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] З відповідачем позивачка проживала сумісно в с. Нижче Солоне Борівського р-ну Харківської обл. до серпня 2015 р. В серпні 2015 р. відповідач залишив позивачку з дітьми, та переїхав жити до своєї матері. У позивачки дуже складне матеріальне становище, вона ніде не працює, оскільки у неї маленькі діти, соціальної допомоги, яку вона отримує на дітей, не вистачає. Відповідач не відчуває ніякої відповідальності за дітей, добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей не бажає. Інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини доходів усіх видів заробітку кожного місяця, але не нижче 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до вимог ст.158 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В суді встановлено що батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], являється [PERSON] (а.с.6,7). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 ч.2 СК України "мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку..." Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З урахуванням викладеного, згідно ст. ст. 180, 181 ч.3, 182ч.2 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

28.10.2016 року ПАТ комерційний банк "ПриватБанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення кредитного боргу. Вимоги обґрунтовують тим, що відповідно до договору від 01.12.2009 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 8000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач скористався кредитною лінією, але не виконує зобов'язання за вказаним договором належним чином. В зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, за відповідачем станом на 30.09.2016 року рахується заборгованість в сумі 12331,44 грн., з них заборгованість за кредитом - 6170,68 грн., заборгованість за пенею та комісією - 400 грн., 500 грн. штрафу (фіксована частина), 563,40 грн. штрафу (процентна складова). Просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість в сумі 12331,44 грн., 1378 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує. У разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечив щодо стягнення заборгованості. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем [PERSON] порушені зобов'язання передбачені умовами кредитного договору від 01.12.2009 року, оскільки він не виконав грошові зобов'язання щодо сплати кредиту, внаслідок чого станом на 30.09.2016 року загальна заборгованість по ньому складає 12331,44 грн., з них 6170,68 грн. тіла кредиту, 4697,36 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 400 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 563,40 грн. штрафу (процентна складова). Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.554 Цивільного Кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для стягнення заборгованості, суд позов задовольняє. Отже, до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає загальна заборгованість по кредиту в розмірі 12331,44 грн. Також до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, а саме сума сплаченого судового збору - 1378 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

28.10.2019 р [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 липня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Славутського міського управління юстиції, актовий запис № 107. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу, про що подав письмову заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з вимогами ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом роз`яснено наслідки визнання позову відповідачем. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб. Тому суд знаходить за необхідне прийняти визнання позову відповідачем та позов задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384 грн 20 коп.

Outcome: approved