Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~31.05.2018 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач просить Визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме: будинком за адресою вул. Залізняка 32 А в м. Шпола Черкаської області, що належить [PERSON], [INFO]. Свій позов\~позивач мотивує\~тим,\~що 14.03.2008 за рішенням Шполянської міської ради він набув право власності на житловий будинок по вул. Залізняка 32 А в м. Шпола Черкаської області. 19.06.2009 позивач надав власне житло відповідачу, якого в цей день зареєстрував в своєму будинку. Приблизно з липня 2009 року [PERSON] залишив місце свого проживання в [INFO] А та став проживати окремо в інших місцях. Останнє відоме позивачу місце проживання відповідача в м. Шпола по вул. Калинова, 3. Спільного господарства позивач з відповідачем не веде. За період з 2009 року по даний час відповідач жодного разу не з'явився в місці своєї реєстрації. Всі обов'язки по утриманню будинку, ведення господарства лежать тільки на позивачу. Факт відсутності відповідача в місті реєстрації підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON]. Окрім цього факт відсутності відповідача в місці своєї реєстрації протягом 9 років підтверджується і довідкою голови вуличного комітету. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач проживає в м. Шпола, але вільно розпорядитись своєю садибою не може, так як в будинку зареєстрований відповідач, зокрема він не можу отримати субсидії, йому безпідставно нараховуються комунальні послуги з урахування особи відповідача та інше. Вимоги позивача про реєстрацію за фактичним місцем проживання відповідач ігнорує і тому позивач вимушений звернутись до суду для захисту свого права . У судове засідання позивач не зявився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просив суд судове засідання провести без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяву про перенесення розгляду справи не надав, причини неявки до суду не повідомив. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 19.06.2018 відкрито провадження по справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 21.08.2018 закрите підготовче засідання по справі. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення на підставі наступного. У суді встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку №32 А, що розташований по вул. Залізняка в м. Шпола Черкаської області, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок садибного типу, який знаходиться за адресою вул. Залізняка, 32 А, м. Шпола, Черкаської області (а.с.4-6), витягом Про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18101849 від 14.03.2008 (а.с.7), свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, серія САВ №130163 від 03.03.2008 (а.с. 8). Відповідно до будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку №32 А по вул. Залізняка, м. Шпола, Черкаська область, затвердженою секретарем міської ради 21.07.2004, за вказаною адресою зареєстрований [PERSON] (а.с. 9-10). Згідно зі свідоцтвом про народження серії 1-ОЛ №078502 від 02.06.2009, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області, [PERSON] народився 13.09.1979, актовий запис №178. Батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.31). Згідно з підтвердженням голови вуличного комітету/депутата міської ради [PERSON] від 29.05.2018 [PERSON], [INFO] з 2009 року по вул. Залізняка, 32 А до цього часу не проживає (а.с.13), вказана інформація підтверджується і поясненнями свідків [PERSON], [INFO], та [PERSON], 29.12.1967. Згідно з ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтями 8, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 41,\~55 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391\~ЦК\~України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, приватна власність громадян охороняється законом і її захист здійснюється судом, а тому власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права. Згідно ч.2\~ст.405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення\~ст.\~405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Відповідно до ст.6\~Закону\~України\~"Про\~свободу\~пересування\~та вільний\~вибір\~місця\~проживання в\~Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Стаття 7\~цього\~ж\~Закону передбачає, що однією з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. При розгляді даної справи судом встановлено, що спірне приміщення дійсно є житлом, яке є власністю позивача; відповідач, який є сином позивача, дійсно відсутній у спірному приміщені понад один рік; відповідачем не наведено поважних причини відсутності, крім того судом з'ясовано, що між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Відповідач не проживає у спірному житловому будинку з 2009 року без поважних причин, а тому відповідно до вимог ст. 405 ЦК України\~втратив право на користування цим житлом. Таким чином, суд вважає, що позивач на законних підставах пред'явив позов до відповідача, який належить до задоволення. Заходи забезпечення позову судом не застосовувались. Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання немає. Позивач просить залишити судові витрати на його рахунку. На підставі ст.ст.\~41, 45 Конституції України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 321, 391, 405 ЦК\~України,\~

Outcome: approved