Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

[INFO] померла дружина позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне останній майно, а саме: земельну ділянку площею 1,79 га, що належить їй відповідно до державного акту. Являючись спадкоємцем на майно померлої [PERSON] звернувся до нотаріуса з метою оформити спадкове майно, однак отримати свідоцтво про право на спадщину він не має можливості, оскільки оригінал державного акту було втрачено. Враховуючи вищенаведене, позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить постановити рішення суду, яким визнати за ним право приватної власності в порядку спадкування після смерті дружини [PERSON], яка померла [INFO] на 1, 79 га земельної ділянки №226 за державним актом на право приватної власності на землю, що видано [PERSON] серії ВН за №000128 від 30.08.2002 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до початку розгляду справи по суті на адресу суду надійшла заява про те, що він позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, а справу слухати без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, але надали на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі , та зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що [INFO] померла [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконкомом Бирлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ - ВН №000128, виданого 30.08.2002 року згідно розпорядження Бершадської районної державної адміністрації № 197 від 15.08.2002 року, що підтверджується архівною копією даного акту (а.с. 11) та витягом про нормативну грошову оцінку ( а.с 7). Згідно з довідкою Бирлівської сільської ради №105 від 04.02.2014 року, спадкоємцями на майно померлої за законом є чоловік [PERSON], який до дня смерті проживав разом з померлою та діти: [PERSON] та [PERSON] Відповідно до постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.02.2014 року позивач отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Втрата оригіналу правовстановлюючого документу підтверджена оголошенням, опублікованим у районній газеті "Бершадський край" (а.с.19). Ст. 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ч.1 ст. 1222 цього ж кодексу говорить про те, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування » відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідач по справі позов визнав і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved