Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 26 серпня 2008 року виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис №7. В позовній заяві зазначає, що від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідачка покинула сім'ю і не має бажання повертатися. З липня 2013 р. вона часто переїжджала жити то до своїх батьків, то до своєї бабусі, а в січні 2014 р. поїхала, не повідомивши куди та на який період. З того часу діти проживають з позивачем та перебувають виключно на його вихованню та забезпеченню, відповідачка не спілкується з дітьми зовсім. Для захисту інтересів малолітніх дітей в березні 2014 р. позивач звернувся в орган опіки та піклування Городенківської РДА та отримав рішення № 01-21/97 від 17.03.2014 р. про доцільність залишити малолітніх дітей проживати з ним. [PERSON] вважає, що збереження сім'ї є неможливим, тому просить строку для примирення не надавати, шлюб розірвати, дітей залишити проживати з ним. Заочним рішенням Городенківського районного суду від 08.07.2014 р. задоволено позов [PERSON] За заявою відповідача про перегляд заочного рішення ухвалою Городенківського районного суду від 16.09.2014 р. дане рішення суду скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з зазначених в позові підстав. Суду пояснив, що проживає в будинку своїх батьків разом з дітьми: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та батьком. Відповідачка з січня по вересень 2014 р. жодного разу не провідувала дітей, не телефонувала їм. Він піклується про дітей, здійснює догляд за ними. Діти відвідують дитячий садочок в с. Рашків, в суботу-неділю в садку вихідний. В садок він водить і забирає дітей сам. Дома в нього створені умови для проживання дітей, в будинку 6 кімнат. Він купує одяг дітям, слідкує за тим, щоб діти були охайно одягнуті, дбає про харчування дітей, їх здоров'я. Діти ще малі, вони потребують ласки, любові, щоденної уваги і догляду, а відповідачка за дев'ять місяців навіть не згадувала про дітей. З вересня 2014 р. до судового засідання провідала дітей п'ять разів, при цьому просила привести дітей на стадіон, де пригощала їх печенням, соком та принесла іграшки. Позивач пояснив суду, що відповідачка з вересня 2014 р. проживає в с. Дубки в своєї бабки [PERSON], в будинку, що складається з двох кімнат, де також проживають батько відповідачки [PERSON], сестра відповідачки [PERSON] з чоловіком і двома неповнолітніми дітьми. З слів відповідачки йому стало зрозуміло, що вона зраджує в подружній вірності. Позивач просить позов задовольнити, шлюб з відповідачкою розірвати, дітей залишити проживати разом з ним. Відповідачка позовні вимоги визнала частково, не заперечує щодо розірвання шлюбу, не погоджується з тим, щоб дітей залишити на проживанні з позивачем. Суду пояснила, що на вона неофіційно працевлаштована, працює офіціантом в ресторані-барі «Старий замок» в м. Городенка, в даний час без реєстрації проживає в с. Дубки. Раніше, коли проживали спільно з позивачем в с. Рашків, вона 3-4 місяці в рік працювала за кордоном. Свою відсутність з січня до вересня 2014 р. пояснила тим, що на початку року півтори місяця лікувалась м. Івано-Франківськ від «демодексу», потім працювала на Калинівському ринку в м. Чернівці; в лютому 2014 р. тиждень лежала в лікарні в м. Кіцмань Чернівецької області, де лікувала горло, а з весни до кінця літа 2014 р. перебувала в Польщі. Дитячий садок в с. Рашків їй не подобається, вона вважає, що її діти мають відвідувати садок в м. Городенка, і проживати разом з нею в с. Дубки. Пояснила,що турбувалась про своїх дітей, спілкуючись по телефону з своєю сестрою. Провідувати дітей не мала можливості, так як була за межами України. Представник служби в справах дітей Городенківської районної державної адміністрації Боднарчук О.Л. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування Городенківської РДА від 17 березня 2014 р. про доцільність залишити проживати малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], після розлучення батьків, з батьком - [PERSON]. Суду пояснила, що в Городенківському районному суді розглядається справа про позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно її малолітніх дітей. Висновком органу опіки та піклування Городенківської РДА від 09.09.2014 р. визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] стосовно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. При розгляді питання доцільності залишення дітей на проживанні з батьком, було встановлено, що ні рідна сестра відповідачки, ні інші члени сім'ї не знали, де вона перебуває. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь в справі, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 26 серпня 2008 року у виконкомі Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківській області, актовий запис № 7, що стверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 26 серпня 2008 року Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківській області. Від шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 22 січня 2009 р. Рашківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, та [PERSON], [INFO], що стверджено копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 14 липня 2011 р. Рашківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають з січня 2014 року, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, діти проживають з позивачем, відповідачка за місцем реєстрації не проживає. Сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов слід задовольнити. Ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають право на особисте виховання дитини. Ст. 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно зі ст. ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Ч. 2 ст. 161 СК України визначено, що дитину для проживання не можна передати тому із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Отже, згідно вимог закону, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б насамперед інтересам неповнолітніх дітей. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України - місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Рішенням органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації № 01-21/97 від 17.03.2014 р. вирішено після розлучення батьків залишити проживати малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з батьком - [PERSON]. Зважаючи на вік дітей, судом їх допит не проводився, судом заслухані пояснення вихователів дитячого садка, який відвідують діти сторін. З показань свідка [PERSON], яка працює вихователем старшої групи ДНЗ «Світлячок» в с. Рашків встановлено, що син [PERSON] з 01.09.2012 р. відвідує дитячий садок в с. Рашків. В садочок його приводить батько. [PERSON] доглянутий, чистий, акуратно одягнутий. Дитина старанна, слухняна. Турбується про хлопчика батько, мама протягом 2014 р. в садочок не приходила. Свідок [PERSON], яка працює вихователем молодшої групи ДНЗ «Світлячок» в с. Рашків, суду пояснила, що молодший син сторін [PERSON] ходить в садок в с. Рашків з квітня 2014 р. Хоча йому на той час ще не було трьох років, бо три роки йому виповнилось в червні, його взяли в садок, тому що він вже сам просився в туалет. Хлопчик грайливий, веселий, здоровий. За дитиною доглядає тато, який приводить і забирає дитину з садочка. Маму дитини бачила в садку в кінці літа цього року. Вона прийшла в час, коли діти спали, і хотіла спілкуватись з сином, тому їй було запропоновано почекати, поки прокинуться діти. До того випадку вона бачила маму в 2012 році на святі Нового року в садку. Обидві виховательки ствердили, що діти прихильні до батька, який турбується про дітей, цікавиться ними, оплачує за садочок. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зсвоєю матір'ю. Конвенція про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, виходячи з рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Вищезазначені норми Декларації та Конвенції вказують та наявність виключних обставин для розлучення малолітньої дитини з матір'ю у разі коли батьки проживають окремо. Судом встановлено, що мати дитини - відповідачка [PERSON] з січня 2014 р. не проживає з своїми малолітніми дітьми, практично не цікавиться їх життям та не приймає систематичної участі у вихованні синів. Суд вважає, що в даному випадку наявні виключні обставини для залишення малолітніх дітей проживати разом з батьком після його розлучення з матір'ю - відповідачкою у справі, оскільки [PERSON], залишивши дітей на піклування батькові - позивачу у справі, без поважних причин самоусунулася від виховання та утримання дітей, яких на даний час виховує батько, та протягом тривалого часу не бажала спілкуватись з дітьми, не цікавилась їх життям в колективі дитсадка, в домашній обстановці. В ході судового розгляду знайшло підтвердження легковажне відношення відповідачки до вирішення важливого питання - визначення місця проживання її синів [PERSON] та [PERSON], і добросовісне відношення до цього питання позивачем. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що відповідачка в обґрунтування своїх заперечень проти позову в частині вимог щодо визначення місця проживання дітей, в порушення вимог ст.60 ЦПК України не довела наявності істотних обставин, що зумовлювали б недоцільність проживання неповнолітніх дітей разом із батьком. На думку суду, проживання малолітніх [PERSON], 2009 року народження, та [PERSON], 2011 року народження, разом із батьком, на даний час буде відповідати найкращим інтересам дітей. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка не зазначила, яке прізвище бажає мати після розірвання шлюбу, тому суд вважає, що відсутні підстави для зміни прізвища відповідачки. На підставі ст.ст. 112-114,160,161 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved