Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

17 травня 2016 року КУ «Вознесенська центральна районна лікарня» звернулася до суду з заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу хворого на заразну форму туберкульозу [PERSON] [INFO]. В обґрунтування своєї заяви заявник вказував, що [PERSON] з 2012 року знаходиться на обліку у фтизіатричному відділенні КУ «Вознесенська центральна районна лікарня» з діагнозом: дисемінований туберкульоз обох легень у фазі розпаду МБТ+, має відкриту форму туберкульозу, має супутнє захворювання зловживання алкоголем, в зв'язку з цим потребує стаціонарного лікування. З 04.01.2016 року по 28.03.2016 рік остання знаходилася на лікуванні у Миколаївському обласному тубдинспансері, однак 23.03.2016 року хвора самовільно покинув відділення. Хвора ухиляється від продовження лікування туберкульозу, що є джерелом інфекції для інших осіб та становить загрозу розповсюдження хвороби серед населення. В зв'язку з цим КУ «Вознесенська центральна районна лікарня» просила про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу строком на три місяці. В судовому засіданні представник заявника - заяву підтримала. Оскільки заінтересована особа [PERSON] становить епідемічну загрозу для оточуючих, а тому відповідно до ч. 1 ст.285 ЦПК України суд визнав її участь в судовому засіданні недоцільною. Водночас її представник в судове засідання не з'явився. Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі представника заінтересованої особи. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 2012 року знаходиться на обліку у фтизіатричному відділенні КУ «Вознесенська центральна районна лікарня» з діагнозом: А.15.0 РТБ(20.11.15.) легких(інфільтративній) Дестр-,МБТ+,М+,МГ+,риф-,К+,резистІ,гист1.Кат.2 (в/в 2012;5.1-24.12.15)ког1(2015)-ЦВКК від 08.01.2016, ускладнення Емфизема, пневмофиброз, супутні захворювання : зловживання алкоголем, в зв'язку з цим потребує стаціонарного лікування. Неодноразово лікувався в умовах стаціонару, з 04.01.2016 року по 28.03.2016 року остання знаходилася на стаціонарному лікуванні в Миколаївському обласному тубдиспансері. 23.03.2016 року самовільно покинула відділення. Хвора була попереджена про необхідність лікування від заразної форми туберкульозу та запрошувалася до туб відділення ЦРЛ для госпіталізації, що підтверджується листом № 583/06 від 12.04.2016 року. Однак остання не з'явилася до туб відділення Вознесенської ЦРЛ. Отже з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] ухиляється від продовження лікування туберкульозу в добровільному порядку. Згідно ч.ч. 1, 3 ст.11 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. За таких обставин з врахуванням висновку лікарсько - консультативної комісії КУ "Вознесенська центральна районна лікарня" від 31 березня 2016 року суд вважає, що заява є обґрунтованою, а тому [PERSON], яка є хворою на заразну форму туберкульозу, ухиляється від лікування та становить загрозу розповсюдження хвороби, підлягає обов'язковій госпіталізації до спеціалізованого протитуберкульозного закладу, яким є Миколаївський обласний протитуберкульозний диспансер. З врахуванням стадії хвороби, висновку лікарської комісії та вимог, встановлених Законом, суд визначає строк госпіталізації в три місяці.

Outcome: approved