Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

28.07.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради про встановлення юридичного факту, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, визнання права власності на господарські будівлі та споруди та визнання права власності на ціле домоволодіння. В обґрунтування своїх вимог позивач послалася на те, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті, відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS]. На момент смерті батька позивач була зареєстрована та постійно проживала разом із ним за адресою: [ADDRESS], а тому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину. 22 липня 2014 року позивач звернулася до Четвертої криворізької державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька. Однак, державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Риковою Т.В., виконуючої обов'язки державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарчими побудовами за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, оформленого належним чином на ім'я [PERSON], який помер [INFO]. На запит позивача Криворізька філія Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області повідомила про те, що не має змоги видати дублікат пошкодженого правовстановлюючого документу, а питання, пов'язані з правомірністю володіння нерухомим майном необхідно вирішувати в судовому порядку. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що в технічному паспорті на вищевказане домоволодіння зазначено на те, що не оформлені правовстановлюючі документи на частину будівель розташованих на його території та побудованих до 05.08.1992 року, відсутність інших спадкоємців, після смерті [PERSON], померлого [INFO], позивач просила суд встановити факт належності за життя [PERSON] на праві приватної власності домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на зазначене домоволодіння, а також визнати за нею право власності на будівлі та споруди розташовані на території вище вказаного домоволодіння побудовані нею після смерті батька однак до 1992 року, а саме літній душ Ж - площею забудови - 2,3 м2 та гараж Д - площею забудови - 26,2 м2, визнавши таким чином за нею право власності на ціле домоволодіння. В судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача [PERSON] на позові наполягала, представник відповідача Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради Таборовець Н.В., проти позову не заперечувала ( а.с. 40, 68- 70 - заяви, довіреності). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який є батьком позивача [PERSON] ( а.с. 8, 9, 10 - копії свідоцтва про смерть, свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб). Відповідно до Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, виданого Дзержинським Райкомхоз, посвідченого державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори 28.11.1950 року за реєстровим № 30671, [PERSON] була відведена земельна ділянка, площею 600 м2 для будівництва житлового будинку. 21.09.1953 року Криворізьким міським бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення про реєстрацію на праві приватної власності за [PERSON] домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, виданого Дзержинським Райкомхоз, посвідченого державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори 28.11.1950 року за реєстровим № 30671 і Акту готовності, виданого Дзержинським Райкомхоз 17.09.1953 року ( а.с. 14- 16 - копії частини пошкодженого договору та реєстраційного посвідчення) Згідно до довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» за вих. № 133864 від 17.06.2014 року, відповідно до даних архівної справи станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з господарчими побудовами за адресою: [ADDRESS] зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі 19, сторінка 253, запис 246 на ім'я: [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідчений 28.11.1950 року Першою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 30671, акт прийняття в експлуатацію затверджено Дзержинським Райкомхоз від 17.09.1953 року ( а.с. 19 - копія довідки). Відповідно до архівної довідки, виданої архівним відділом виконкому Криворізької міської ради від 25.06.2014 року за вих. №215, в архівному фонді Редакції газети «Червоний гірник» є рішення виконкому Криворізької міської Ради депутатів трудящих від 28.10.1975 року № 350 «Про впорядкування назв вулиць, площ та провулків», згідно з яким [ADDRESS] перейменована [ADDRESS]. На підставі рішення Криворізької міської Ради від 13.11.2003 року № 1181 «Про впорядкування назв мікрорайонів, майданів, площ, проспектів, бульварів, вулиць та провулків міста» затверджено перелік назв мікрорайонів, майданів, площ, проспектів, бульварів, вулиць та провулків міста, визнано ідентичність (однаковість) назв українською і російською мовами (додаток), а саме: назва вулиці українською мовою - [ADDRESS], російською - [ADDRESS] ( а.с. 20 -22 - копія довідки, рішення та переліку). Згідно до технічного паспорту КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 19.06.2014 року на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], до складу зазначеного домоволодіння входять: житловий будинок А-1, загальною площею 47,9 м2, житловою площею 30,9 м2; сарай Г - площа забудови - 9,0 м2; літня кухня В - площа забудови - 41,5 м2; вбиральня Е - площа забудови - 1,4 м2; літній душ Ж - площа забудови - 2,3 м2; гараж Д - площа забудови - 26,2 м2; огорожа/ворота № 1-3; водоколонка І. При цьому зазначено, що правовстановлюючі документи не оформлені на наступні будівлі та споруди: тамбур а - 1970 рік побудови, площа забудови - 5,6 м2; літню кухню В - 1957 рік побудови, площа забудови - 41,5 м2; сарай Г - 1970 рік побудови, площа забудови - 9,0 м2; літній душ Ж - 1990 рік побудови, площа забудови - 2,3 м2; гараж Д - 1990 рік побудови, площа забудови - 26,2 м2; вбиральня Е - 1980 рік побудови, площа забудови - 1,4 м2. ( а.с. 35-39 - копія технічного паспорту). Відповідно до висновку № 378 з експертної оцінки технічного стану та можливості реєстрації домоволодіння, складеного 21.07.2014 року ПП «Експоцентр», житловий будинок, присадибні будівлі та споруди, розташовані на території домоволодіння за адресою: [ADDRESS], відповідають вимогам екологічних, санітарно-гігієнічних і протипожежним нормам, правилам і державним стандартам, діючих на території України, і забезпечують безпечну експлуатацію будівель ( а.с. 27-34 - копія висновку ). Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва на законодавчому рівні вперше встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом державного замовлення». Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами в експлуатацію при оформленні права власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 року "Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт" було передбачено, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки, дачні та садові будинки, споруджені до 5 серпня 1992 року, є висновок про технічний стан будівлі та документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вона розміщена. Зазначена постанова втратила чинність 2 червня 2011 року. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09.08.2012 року № 404 внесено зміни до пункту 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, відповідно до яких не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року. Згідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, враховуючи зазначені положення нормативно-правових актів та надані позивачем вказані вище письмові докази, суд вважає встановленим факт того, що [PERSON], який помер [INFO], за його життя на праві приватної власності належало домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], до складу якого входить : житловий будинок А-1, загальною площею 47,9 м2, житловою площею 30,9 м2; літня кухня В - площею забудови - 41,5 м2; сарай Г - площею забудови - 9,0 м2; вбиральня Е - площею забудови - 1,4 м2; огорожа/ворота № 1-3; водоколонка І. Прикінцевими та перехідними положеннями чинного Цивільного Кодексу України передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки спадщина після смерті [PERSON], який помер [INFO], відкрилася та фактично була прийнята позивачем, яка постійно проживала та була зареєстрована у вищевказаному домоволодінні під час дії Цивільного Кодексу України 1963 року, до спірних правовідносин, відповідно до прикінцевих та перехідних положень чинного Цивільного Кодексу, мають бути застосовані положення Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України ( в ред. 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст.548 ЦК України (в ред.1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України ( в ред. 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як слідує з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 22 липня 2014 року [PERSON] звернулася до Четвертої криворізької державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. Постановою державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори Риковою Т.В., виконуючої обов'язки державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори, було відмовлено [PERSON], у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарчими побудовами за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, оформленого належним чином на ім'я [PERSON], який помер [INFO]. Згідно повідомлення на запит суду державного нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори після померлого [INFO] [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулася дочка померлого - [PERSON], на підставі якої заведена спадкова справа № 301/2014 ( а.с.48 - 67 - повідомлення та копія спадкової справи). Оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] на момент смерті батька [PERSON], була зареєстрована та постійно проживала разом із ним за адресою: [ADDRESS] ( а.с.7, 11 - копії паспорту з відміткою про реєстрацію та довідки квартального комітету № 4 від 04 червня 2014 року за вих. № 132), відповідно до вимог п.2 ч. 1 ст. 549 ЦК України ( в ред. 1963 року), позивач [PERSON] є такою, що прийняла спадщину, яка залишилась після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO], інших спадкоємців за законом у померлого немає, заповіту він не залишив, тому суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про визнання за нею право власності на спадщину, що відкрилася після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO]. Відповідно до положень ст. 548 ЦК України ( в ред. 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що після прийняття спадщини, позивач [PERSON], залишившись проживати у зазначеному вище домоволодінні, збудувала на його території у 1990 році літній душ та гараж, що у технічному паспорті КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 19.06.2014 року позначені літерами «Ж» та «Д» відповідно. Враховуючи, що літній душ Ж і гараж Д, побудовані нею до 05 серпня 1992 року, тому вказані будівлі та споруди не є самочинними, відповідно до вище зазначених положень нормативно-правових актів. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зважаючи на викладені обставини, суд приходить висновку, що підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання за нею права власності на ціле домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], до складу якого входять: житловий будинок А-1, загальною площею 47,9 м2, житловою площею 30,9 м2; сарай Г - площа забудови - 9,0 м2; літня кухня В - площа забудови - 41,5 м2; вбиральня Е - площа забудови - 1,4 м2; літній душ Ж - площа забудови - 2,3 м2; гараж Д - площа забудови - 26,2 м2; огорожа/ворота № 1-3; водоколонка І. При цьому зазначено, що правовстановлюючі документи не оформлені на наступні будівлі та споруди: тамбур а - 1970 рік побудови, площа забудови - 5,6 м2; літню кухню В - 1957 рік побудови, площа забудови - 41,5 м2; сарай Г - 1970 рік побудови, площа забудови - 9,0 м2; літній душ Ж - 1990 рік побудови, площа забудови - 2,3 м2; гараж Д - 1990 рік побудови, площа забудови - 26,2 м2; вбиральня Е - 1980 рік побудови, площа забудови - 1,4 м2. На підставі викладеного,

Outcome: approved