Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

26 грудня 2014 року до суду надійшла позовна заява ПАТ КБ "Приватбанк" до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 12253грн 68коп в якій зазначено, що відповідно до договору, укладеного 20 березня 2008 відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] неналежним чином виконував взяті на себе зобов*язання з повернення кредиту, у зв*язку з чим виникла заборгованість. Позивач зазначає, що заборгованість відповідача за кредитним договором, укладеним 20 березня 2008 року складається із заборгованості за кредитом у розмірі 8413грн 62коп, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 21202грн 05коп, заборгованості по комісії у розмірі 2555грн 84коп, фіксованої частини штрафу у розмірі 250 грн та процентної складової штрафу у розмірі 571 грн 60коп. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 20739 гривень 43 копійки, яка була стягнута рішенням Центрально-Міського районного суду м.Макіївки Донецької області від 24 листопада 2011 року. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь залишок заборгованості за кредитним договором від 20 березня 2008 року станом на 30 листопада 2014 року у розмірі 12253грн 68коп. У судове засідання представник позивача не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав заявлені позовні вимоги та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку ст.ст.74,76 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 20 березня 2008 року був укладений кредитний договір, який складається з заяви (а.с.12) та Умов і правил надання банківських послуг (а.с.13-18), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 8500 грн (а.с.11) у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 2,5 % на місяць. Відповідно до п.6.5 умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов*язаний здійснювати погашення заборгованості за кредитом, відсотками за користування кредитом, за перевитрату платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 5.3 розділу 5 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що банк має право змінювати розмір кредитного ліміту в односторонньому порядку за власним рішенням без попереднього повідомлення клієнта. Згідно п.5.3 розділу 5 глави ІІ умов та правил надання банківських послуг передбачено, що строки та порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам із встановленим мінімальним обов*язковим платежем наведені в пам*ятці клієнта, яка є невід*ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами та частину заборгованості за кредитом. Пунктом 8.6 розділу 8 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у випадку порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов*язань, передбачених договором більше, ніж на 120 днів клієнт зобов*язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень +5% від суми позову. Згідно п. 9.3 умов та правил надання банківських послуг картрахунки відкриті на невизначений строк, за виключенням випадків, передбачених п.9.6, 9.7 . Пунктом 9.12 передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор -прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов*язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с.9-10) станом на 30 листопада 2014 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 20 березня 2008 року складається із : заборгованості за кредитом у розмірі 8413грн 62коп, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 21202грн 05коп, заборгованості по комісії у розмірі 2555грн 84коп, фіксованої частини штрафу у розмірі 250 грн та процентної складової штрафу у розмірі -571 грн 60коп, а всього - 32171грн 51коп. Рішенням Центрально-міського районного суду м.Макіївки Донецької області від 24 листопада 2011 року із [PERSON] була стягнута заборгованість за кредитним договором від 20 березня 2008 року в загальному розмірі 20739грн 43коп (а.с.8). Станом на 30 листопада 2014 року позивачем з урахуванням викладеного визначено розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 20 березня 2008 року у розмірі 12253грн 68коп. Підстав для застосування ч.4 ст.267 ЦК України в даному випадку суд не вбачає, оскільки відповідного клопотання не заявлялось. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов*язані із сплатою судового збору.

Outcome: approved