Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з цивільним позовом до Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач) про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла його двоюрідна баба - [PERSON] . При житті [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого належну їй на праві приватної власності земельну ділянку, заповіла позивачу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач прийняв спадщину [PERSON] , оскільки вчасно подав до нотаріальної контори відповідну заяву, однак позбавлений можливості її оформити у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку. За таких обставин, посилаючись на приписи законодавства, що регулюють спадкові відносини, позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У судове засідання сторони не з`явились. Позивач подав до суду заяву, відповідно до якої, просив розгляд справи проводити без його участі, на задоволенні позову наполягав (а.с. 24). Від відповідача надійшов лист, в якому останній просив розгляд справи провести без участі представника, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 28). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про смерть від 30 вересня 2020 року серії [NUMBER] (а.с. 6). При житті [PERSON] , а саме 14 березня 2012 року, склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори Федунів О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 6-225, відповідно до якого належну їй на праві приватної власності земельну ділянку, кадастровий номер 7125180400:04:000:0141, розташовану в адміністративних межах Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, заповіла позивачу (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Згідно з листом відділу у Чорнобаївському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 30 листопада 2020 року № 29-23-0.350-376/113-20 у книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за [PERSON] зареєстрований за № 16 від 9 січня 2004 року державний акт серії ЧР № 063852 на право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,8747 га (а.с. 10). Вказана земельна ділянка має нормативну грошову оцінку 115275,39 гривень, що підтверджується копією витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 31 жовтня 2020 року (а.с. 11). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 19 грудня 2020 року (вих. № 294/01-16) (а.с. 26), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 16), після смерті [PERSON] подана заява про прийняття спадщини від [PERSON] (позивача) (а.с. 27); свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 30 жовтня 2020 року (вих. № 246/02-16) позивачу повідомлено про відсутність у спадковій справі [PERSON] правовстановлюючих документів на спадкове майно, що в силу вимог пп. 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 9). Таким чином позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адміністративних межах Богодухівської сільської ради Черкаської області, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Судом встановлено, що померла [PERSON] склала заповіт, відповідно до змісту якого вказану земельну ділянку заповіла позивачу. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Отже позивач є таким, що прийняв спадщину [PERSON] , оскільки вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права. У п.п. 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги наявність заповіту, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Суд також враховує, що згідно з постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-ІХ утворено у Черкаській області Золотоніський район (з адміністративним центром у місті Золотоноша) у складі територій Великохутірської сільської, Вознесенської сільської, Гельмязівської сільської, Драбівської селищної, Золотоніської міської, Зорівської сільської, Іркліївської сільської, Новодмитрівської сільської, Піщанської сільської, Чорнобаївської селищної, Шрамківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України; та одночасно ліквідовано у Черкаській області, зокрема Чорнобаївський район. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved