Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

22 червня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив визнати себе батьком [PERSON], [INFO], та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини в розділі відомостей про батька. В обґрунтування вимог зазначив, що з січня 2013 року перебуває з відповідачем у фактичному шлюбі, від якого народилися двоє дітей: донька Анастасія, [INFO], відносно якої рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області позивача вже визнано батьком, та син [PERSON], [INFO]. Зазначив також, що [PERSON] народилася в Республіці Молдова, проте не має жодних документів, що посвідчують її особу. При реєстрації народження сина відомості про батька було внесено до актового запису зі слів матері згідно з ч.1 ст.135 Сімейного кодексу (далі СК) України, оскільки шлюб з відповідачем не був зареєстрований. Посилаючись на те, що він є рідним батьком [PERSON], який з народження проживав та проживає з ним, можливості внести зміни до актового запису про народження в органі РАЦС немає, оскільки у відповідача відсутній документ, що посвідчує особу, позивач вважав, що є підстави для визнання за ним батьківства в судовому порядку. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без його участі. Відповідач, належним чином сповіщена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не зявилася. Надіслала заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], є громадянином України, який зареєстрований та проживає в [INFO] (а.с.8). Зі свідоцтва про народження [PERSON] серії 1-ЖД №473333 від 19.04.2016 року та копії актового запису №119 від 19.04.2016року, слідує, що прізвище дитини зазначено за прізвищем матері, в графі «громадянство батька» відомостей немає, по батькові дитини вказано за імям позивача «Вячеславович» (а.с.а.с.5, 25). Судом встановлено, що відомості про батька внесені до актового запису про народження дитини в порядку, передбаченому ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00016565380 від 19.04.2016 року (а.с.6). З листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області від 19.04.2016 року №9/03/4-02 також слідує, що відомості про батька внесені до актового запису про народження дитини в порядку, передбаченому ч.1 ст.135 СК України (а.с.3). З довідок Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області №830 від 21.06.2016 року, №929 від 13.07.2016року та №930 від 13.07.2016року вбачається, що [PERSON], [INFO], проживає в [INFO] без реєстрації разом з батьком [PERSON], 31.05.1984року народження, та матір'ю [PERSON], 16.03.1996року народження (а.с.а.с.4, 27,28). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася 16.03.1996 року в смт. Слободзея Слободзейського району Республіки Молдова, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-МП №000828 від 16.04.1996 року (а.с.7). З листа Консульства Республіки Молдова в Одесі від 29.11.2013 року №080 вбачається, що відповідач, яка є уродженкою [INFO] згідно з Державним реєстром населення Республіки Молдова, громадянство Республіки Молдова не приймала (громадянства Республіки Молдова не має) та з приводу оформлення документів Національної паспортної системи не зверталася (а.с.9). Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтями 125, 126 та 128 СК України. Так, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду (ч.2 ст.125 СК). За змістом ст.126 СК України заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, може бути подана до органу державної реєстрації актів цивільного стану. За відсутності такої заяви батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду (ч.1 ст.128 СК). Підставою для визнання батьківства, згідно з ч.2 ст.128 СК України, є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України. Відповідно до ч.4 ст.128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. За змістом ч.1 ст.3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі - Закон) іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Згідно з ч.2 ст.3 Закону іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб'єктності та основних прав і свобод людини. З урахуванням того, що при народженні [PERSON] запис про батька вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України, подання спільної заяви позивача та відповідача до органу ДРАЦС є не можливим, при цьому [PERSON] не позбавлена основних прав і свобод незалежно від законності її перебування на території України, беручи до уваги те, що матеріалами справи підтверджується походження дитини від [PERSON], зокрема, збіг по-батькові сина з іменем позивача, враховуючи визнання відповідачем його походження саме від [PERSON], а також враховуючи необхідність забезпечення права дитини на сім'ю, суд вважає, що є підстави для визнання батьківства за позивачем із внесенням відповідних змін до актового запису про народження [PERSON] Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 551н.20коп.(а.с.1). Докази на підтвердження понесення позивачем інших витрат в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, сплачений [PERSON] судовий збір у розмірі 551грн.20коп., підлягає стягненню з відповідача на його користь. З огляду на викладене,

Outcome: approved