Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться на [ADDRESS] та належав [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач стверджує, що після смерті [PERSON], матері позивача, відкрилась спадщина до якої належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач звернулась з заявою до Біляївської районної державної нотаріальної контори, але їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок з господарським будівлями та спорудами. В зв'язку з вищенаведеним, позивач змушена звернутись з вказаним позовом до суду. Позивач у судове засідання не з'явилась, але надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти винесення рішення по справі.(а.с. 21). Представник відповідача, який належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, та від нього не надійшло повідомлення про причини неявки (а.с. 20, 58). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою відповідача без поважних причин, судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 870 (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] Факт належності померлій [PERSON] при житті житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, по [ADDRESS], підтверджується, довідкою № 191 від 09 лютого 2015 року, згідно якої вищевказаний житловий будинок зареєстрований за [PERSON], померлою [INFO], згідно по господарської книги № 9/00704 стор. 5 за 2011-2015 р. правовстановлюючі документи на вказаний будинок відсутні та технічним паспортом виготовленим 09 жовтня 2015 року (а.с. 9-13). Відповідно до вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в по господарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селах УРСР, затверджена заступником міністра Комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у містах селах (п.4 Інструкції), в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Тому, враховуючи, що спадковий будинок було зареєстровано в по господарській книзі Усатівської сільської ради за [PERSON], то з часу реєстрації вона є власником вказаного будинку. Згідно до довідки відділу реєстрації актів цивільного стану № 141/03/60 від 01 грудня 2006 року [PERSON] є донькою [PERSON]. З Свідоцтва про одруження від 25 березня 2005 року вбачається, що позивач, уклавши шлюб з [PERSON], змінила прізвище на [PERSON].(а.с. 5, 7). Відповідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до спадкової справи № 544/2014, яка була заведена до майна [PERSON], померлої [INFO], [PERSON] є с спадкоємцем за законом та у встановлені законодавством строки прийняла спадщину, що залишилася після смерті матері(а.с. 25). Технічним паспортом самочинним будівництвом є літня кухня літера - „Д" та котельня літера - „Е" (зв.а.с. 11). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved