Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

14 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та просить стягувати з нього на її користь аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 12 липня 2016 року позивач з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що вони з відповідачем проживають окремо, дитина залишилась на її утриманні, а домовленості з відповідачем щодо розміру та добровільної сплати аліментів між ними не досягнуто. Крім того, чоловік не здійснює витрат на її утримання, хоч має таку можливість, оскільки має тимчасові заробітки та отримує доходи. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 12 липня 2016 року перебувають у шлюбі, що зареєстрований виконавчим комітетом Соловичівської сільської ради Турійського району Волинської області, актовий запис №5 (а. с. 4). Як видно зі свідоцтва про народження (а. с. 6), сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем, що стверджується довідкою про склад сімї від 13 березня 2017 року №197 (а. с. 6). Згідно ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно не працює, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків тощо на утриманні не має, та з огляду на його молодий вік та повну працездатність останній спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина, у заявленому позивачем розмірі, враховуючи також те, що відповідач позов визнав, що в силу ч.4 ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову, оскільки не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи, що позивач [PERSON] при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог зазначеного Закону, п. 3 ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 640 грн. судового збору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст. 84, 180, 181, 182, 184 СК України та

Outcome: approved