Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Виноградівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, третя особа Виноградівська державна нотаріальна контора. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.12.2007 року померла позивача мати [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, а саме житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою м. Виноградів, вул. Борканюка, 15. Позивач прийняв спадщину, оскільки фактично на момент смерті проживав разом з матірю. Мати перебувала у важкому психологічному стані перебувала на обліку у звязку з тим, що хворіла на шизофренію. Заповіту на випадок своєї смерті матірю залишено не було, спадкоємцем першої черги є позивач, інших спадкоємців першої черги, чи осіб які мають обовязкове право на спадщину немає. Спадкове майно, будинковолодіння за адресою: м. Виноградів, вул. Борканюка, 15, належало позивача матері на підставі свідоцтва про право на спадщину, яке вона отримала після смерті батька, однак у звязку з хворобою, вона не зареєструвала право власності на будинок у встановленому законом порядку. При зверненні в нотаріальну контору, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок. У звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просить справу розглянути у його відсутності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Ст.1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). В судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що 24.12.2007 року померла позивача мати [PERSON] (а.с.9,11). Після її смерті залишилася спадщина, а саме житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою м. Виноградів, вул. Борканюка, 15, що стверджується довідкою БТІ, технічним пасопротм, свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.12,14-17). Позивач прийняв спадщину, оскільки фактично на момент смерті проживав разом з спадкодавцем (а.с.6). При зверненні в нотаріальну контору, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок (а.с.13). Згідно з вимогами ч.3 ст.1268 ЦК України "Спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї". У відповідності до ст. 1261 ЦК України У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та поданих доказів, які оцінені судом в їх сукупності, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved