Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до Територіальної громади в особі Новонадеждинської сільської ради Близнюківського району Харківської області, в якій просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 6,8615 га, у межах згідно з планом, що розташована на території Новонадеждинської сільської ради, Близнюківського району Харківської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач вказує, що в липні 2020 року, йому стало відомо, що [PERSON] 28 травня 2008 року підписав заповіт, яким заповів [PERSON] , вищевказану земельну ділянку. Даний заповіт зареєстровано приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Завадою М.В. в реєстрі 28 травня 2008 року за № 3326. При зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину згідно заповіту він отримав відмову в зв`язку з пропуском шестимісячного терміну. Зазначає, що ним пропущено строк для прийняття спадщини у зв`язку з тим, що на час відкриття спадщини він разом зі спадкодавцем не проживав, про наявність заповіту, складеного на його користь, дізнався поза межами строку, передбаченого частиною першою статті 1270 ЦК України. Вважаючи, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин, просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача - Територіальної громади в особі Новонадеждинської сільської ради Близнюківського району Харківської області, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності усіх учасників справи на підставі наявних матеріалів. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 24 липня 2020 року № 00027168569. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №039163, виданого Близнюківською районною державною адміністрацією Харківської області, 15 листопада 2007 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за N9010768500031, [PERSON] належала земельна ділянка площею 6,8615 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Новонадеждинської сільської ради, Близнюківського району Харківської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно Заповіту від 28 травня 2008 року складеного [PERSON] , останній на випадок своєї смерті заповідав [PERSON] земельну ділянку площею 6,8615 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Новонадеждинської сільської ради, Близнюківського району Харківської області. Даний заповіт зареєстровано в реєстрі 28 травня 2008 року за № 3326. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною першою статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 червня 2020 року № 422/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки він пропустив встановлений законом 6 місячний строк для подання зави про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як роз`яснюється у п. 24 Постанови ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність пропуску строку для прийняття спадщини, а суди відкривають провадження у справі про продовження строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також: за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також: відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Це положення також закріплено у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/04-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Також, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Згідно зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач в своїй позовній заяві стверджує, що він пропустив шестимісячний строк з поважних причин, так як на час відкриття спадщини він разом зі спадкодавцем не проживав, про наявність заповіту, складеного на його користь, дізнався поза межами строку, передбаченого частиною першою статті 1270 ЦК України, а саме 28 липня 2020, коли отримав дублікат заповіту, складеного померлим [PERSON] . Обставини, на які посилається позивач як на підстави пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , заслуговують на увагу та на думку суду є поважними причинами. Доказів, які спростовують твердження позивача щодо поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, суду не надано. Представником відповідача позов визнано повністю, заперечень він не має. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого [PERSON] пропущений з поважних причин, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними, та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved