Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

19.07.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки по сумі несплачених аліментів. В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначала, що під час перебування у шлюбі з відповідачем [PERSON] у них [INFO] народилась дочка [PERSON] . Їх шлюб з відповідачем було розірвано 18.12.2008 року, а рішенням суду від 02.06.2009 року з [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання дочки у розмірі 300 гривень щомісяця, починаючи з 24.12.2008 року і до досягнення дочкою [PERSON] повноліття. Дочка перебуває на повному її утриманні. Зважаючи на те, що позивачка перебуває на обліку як безробітна, а витрати на утримання дочки значно, відповідно сума аліментів, яку сплачує відповідач для забезпечення розвитку дочки є недостатньою, оскільки відповідач працездатний, офіційно працевлаштований, а тому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON] в твердій грошовій сумі з 300 гривень до 2500 гривень щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Крім того, зазначила, що відповідач не виконує рішення суду яким було вирішено стягувати з нього аліменти в розмірі 300 грн. За виданим виконавчим листом для примусового виконання рішення виникла заборгованість по виплаті аліментів, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача неустойку у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з грудня 2008 року по квітень 2018 року в розмірі 8 496 грн. 00 коп. У судовому засіданні позивачка відсутня, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, повідомила суд, що заявлений позов з зазначених у позовній заяві підстав підтримує, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. З огляду на викладене, врахувавши думку позивачки, суд на місці ухвалив визнати за можливе розгляд справи в заочному порядку відповідно до правил ст.ст. 280, 281 ЦПК України та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] (а.с.15). Малолітня дочка сторін проживає разом з матір"ю за адресою - [ADDRESS] та знаходиться на її ж утриманні. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02.06.2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення дочкою повноліття (а.с.16). Правилами статті 192 СК України, встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Звертаючись до суду, з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дочки, позивачка стверджувала, що з 2008 року їх спільна з відповідачем дитини проживає разом з нею, витрати на дочку зросли, на момент звернення до суду перебуває на обліку, як безробітна. Статтями 180,181,182,183,184 СК України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Наразі судом встановлено, що дочка сторін у справі проживає з матір`ю, остання виконує свої обов`язки щодо її виховання, гармонійного розвитку та матеріального забезпечення. Судом також встановлено, що відповідач є працезданим, працює в ТОВ «Нова пошта» на посаді фахівця з 14.07.2017 року. Зважаючи на те, що розмір аліментів у сумі 300,00 грн., який стягується з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на виконання рішення суду від 02.06.2009 року був визначений судом станом на час ухвалення зазначеного судового рішення, і з моменту ухвалення цей розмір сторонами не змінювався, відповідач не надає позивачці додаткової допомоги на утримання дочки у добровільному порядку, а на час звернення [PERSON] в суд з позовом та вирішення справи судом витрати на забезпечення дочки зросли, а тому суд вважає за необхідне змінити визначений рішенням суду розмір аліментів, визначивши його у розмірі 2 500 грн., однак не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як про це просить суд позивачка. Що ж стосується позовних вимог у частині стягнення неустойки по сумі несплачених аліментів, то вони також підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментах виданої головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м.Києві Сніжинським Т.Є. від 11 квітня 2018 року сума заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2-1458/09 виданого 19.08.2013 року на користь [PERSON] на утримання дитини станом на 01 квітня 2018 року складає 33 540,00 грн. (а.с. 17,18). Згідно ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Так, розраховуючи розмір пені згідно з положеннями ст. 196 СК України, суд виходить з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, а пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Правова позиція з цього приводу викладена в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року (справа №6-94цс15) та від 16 березня 2016 року (справа №6-300цс16). Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Звертаючись в суд з позовними вимогами позивачка стверджувала, що відповідач починаючи з 2008 року проводив часткову сплату нарахованих аліментів, але починаючи з 2016 року аліменти не виплачував взагалі, внаслідок чого виникла заборгованість, неустойку по якій просить стягнути. Зважаючи на те, що відповідач, який належно повідомлений про розгляд справи в судовому засіданні відсутній, відзив на позовну заяву [PERSON] не надав, докази що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками не надав, суд приходить до висновку, що останній ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини, відтак суд приймає до уваги доводи позивача, а тому вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення неустойки у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з травня 2013 року по квітень 2018 року у розмірі 8 496 грн. 00 коп., розмір якої зроблений позивачкою та викладеним у позовній заяві який суд вважає правильним. Судові витрати за розгляд справи судом у частині сплати судового збору на користь держави підлягають стягненню з відповідача за правилами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved