Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

30.03.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,50 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року, за законом. В обґрунтування своїх вимог зазначила, у 14.04.2009 року її чоловіку [PERSON] рішенням Садківської сільської ради Житомирського району Житомирської області надано земельну ділянку розміром 0,50 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в [ADDRESS], з правом приватизації. Однак [PERSON] закінчити приватизацію вказаної ділянки не встиг. Після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO], року відкрилась спадщина. Як спадкоємець за законом відповідач прийняла спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на землю за чоловіком. Позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі (а.с.50). Представник відповідача Садківської сільської ради Житомирського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, у встановленому порядку про час і місце судового розгляду оповіщений (а.с.49). Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. [INFO] року помер [PERSON] чоловік позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видане 04.08.2014 року Виконавчим комітетом Садківської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.28). Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебувала з [PERSON] у шлюбі з 05.09.1976 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Житомирським міським відділом РАГС, актовий запис № 1417 (а.с.4). Копією рішення 19 сесії 5 скликання Садківської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 25.11.2008 року «Про надання земельної ділянки в оренду» підтверджено, що покійному [PERSON] надано земельну ділянку розміром 0,50 га в оренду для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в [ADDRESS], з правом приватизації (а.с. 5). Також копією витягу із рішення 21 сесії 5 скликання Садківської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 14.04.2009 року «Про передачу у власність громадянам земельних ділянок» вирішено передати [PERSON] земельну ділянку розміром 0,50 га в оренду для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно довідки № 550 виданою 22.08.2016 року виконавчим комітетом Садківської сільської ради Житомирського району Житомирської області позивач [PERSON] на день смерті чоловіка [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та вели спільне особисте господарство (а.с.32). Судом також встановлено, що за життя [PERSON] замовив технічну документацію на виготовлення державного акту на спірну земельну ділянку (а.с. 7-27), у ході розроблення якої зазначеній земельній ділянці було присвоєно кадастровий [NUMBER] (а.с.22). Як зазначено приватним нотаріусом Доброльожою В.В. у довідці № 109/01-16 від 11.02.2016 року, згідно спадкової справи № 23/2016 позивач дійсно являється єдиною спадкоємицею, інформація щодо інших спадкоємців в спадковій справі відстня (а.с.29). Згідно ст. 1261 ЦК України позивач є єдиною спадкоємицею померлого [PERSON], після смерті чоловіка спадщину прийняла у встановлений законом термін. Приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Доброльожою В.В. 04.03.2016 року було винесено постанову №185/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у зв'язку з відсутністю документів, які посвідчують державну реєстрацію права власності на земельну ділянку (а.с.30). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, подавши заяву у нотаріальну контору, а спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ст. 1225 ЦК України та згідно п. 10 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом, в даному випадку рішення Садківської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Згідно ст. 81 ЗК України однією із підстав набуття права власності громадянами України на земельні ділянки є прийняття спадщини. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку. Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved