Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

16 січня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 листопада 2005 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на все належне їй майно, зокрема на земельну ділянку площею 2,71 га, що розташована на території Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області та належала померлій на підставі державного акту на землю. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла йому. На даний час він має намір прийняти спадщину, що залишилась після смерті [PERSON], але при зверненні до нотаріуса було встановлено, що ним пропущений шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини. Причиною пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини позивач зазначив скрутне матеріальне становище, відсутність коштів для оформлення спадщини на час відкриття спадщини, юридичну необізнаність. Посилаючись на викладене, [PERSON] просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини тривалістю в два місяці. У судове засідання [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] не зявилися, остання направила суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача - Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився, сільський голова [PERSON] направив суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи - Білопільської державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання не зявився, завідувач нотаріальної контори [PERSON] направила суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 23 листопада 2005 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а. с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все її майно. Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю серії IІІ-СМ №048619 від 31 травня 1999 року на підставі рішення VIІІ сесії 23 скликання Річківської сільської ради від 30 квітня 1999 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,71 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Річківської сільської ради (а. с. 4). Також судом встановлено, що [PERSON] за свого життя склала пять заповітів, останній з яких 17 січня 2001 року посвідчений секретарем виконавчого комітету Річківської сільської ради Білопільського району та зареєстрований в реєстрі за №46. Вказаним заповітом [PERSON] все своє майно, щодо якого вона також робила розпорядження у попередніх заповітах, в тому числі земельний пай, заповіла позивачу у справі [PERSON] (а. с. 5). З довідок виконкому Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 08 грудня 2016 року та від 06 лютого 2017 року вбачається, що [PERSON] до дня смерті 23 листопада 2005 року була зареєстрована одна та проживала за адресою: [INFO] (нині вул. Травнева), 52. [PERSON] виховувала онука [PERSON], який є сиротою. Останній провів поховання [PERSON], розпорядився речами померлої, фактично прийняв спадщину. На даний час будинок №52 по вул. Першотравневій в с. Річки не придатний для проживання, оскільки [PERSON] на території сільської ради не проживає. Інформацією щодо інших спадкоємців першої черги сільська рада не володіє. Заповіти від імені [PERSON] виконкомом Річківської сільської ради посвідчено 11 квітня 1991 року за №120, 07 липня 1993 року за №561, 27 листопада 1996 року за №295, 17 січня 2001 року за №45, 17 січня 2001 року за №46. Заповіт не змінювався та не відмінявся (а. с. 10). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На даний час [PERSON] має намір прийняти спадщину за заповітом, що залишилася після смерті [PERSON], однак внаслідок пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини він зробити цього не може. Частиною 3 статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. З довідки Білопільської районної державної нотаріальної контори від 24 січня 2017 року №49/01-16 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 23 листопада 2005 року не заводилась (а. с. 17). Позивач на час відкриття спадщини мав скрутне матеріальне становище, у зв'язку з чим не міг своєчасно подати заяву нотаріусу, яка є платною, тому ним був пропущений шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Суд вважає причини пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем поважними, а тому йому необхідно визначити додатковий строк тривалістю в два місяці з дня набрання чинності рішенням суду. При цьому суд враховує і те, що відповідач позов визнав повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved