Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Шевченківського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування арешту, в якому просить суд: - скасувати арешт з всього нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження: 2294996 від 16.08.2005 року), що належало [PERSON] [INFO] . Позов обґрунтований тим, що під час спроби оформлення спадкових прав на нерухоме майно яке увійшло до складу спадщини після смерті сина позивачки [PERSON] , який помер [INFO] , постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 лютого 2021 року, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з тих підстав, що за відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на усе майно спадкодавця накладене обтяження у виді арешту нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 2294996 від 16.08.2005 року), на підставі повідомлення ВДВС Дзержинського р-ну м. Харкова від 28.07.2005 року. Посилаючись на відсутність будь-якого виконавчого провадження в рамках, та на забезпечення виконання якого був накладений арешт на майно спадкодавця, з метою\~реалізації\~своїх\~спадкових прав, наполягала на задоволенні позовних вимог. Позивачка, та її представник адвокат Посилкін О.І., який діє на підставі ордера, серія: ХВ №000063, від 12 лютого 2021 року, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні, пояснення надали аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача Шевченківського ВДВС у місті Харкові, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки та їх поважність суду не повідомив. Клопотань про відкладення судового засідання, чи будь-яких заяв щодо продовження процесуальних строків з підстав, встановлених Законом №\~731-IX, або заяв про поновлення або продовження процесуальних строків, встановлених нормами ЦПК України, у зв`язку із їх пропуском з поважних причин, та таких, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, або з причин неможливості вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк, що зумовлено обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, - від відповідача до суду також не надходило. Заслухавши позивачку та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. Як вбачається з постанови державного нотаріусу П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Литвиненко Ю.Ю., Про відмову у вчиненні нотаріальної дії, від 08 лютого 2021 року № 462/02-31, були розглянуті документи, подані [PERSON] , [INFO] , для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , після померлого [INFO] свого сина, [PERSON] , [INFO] . Шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон, відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] , встановлено наявність обтяження на майно [PERSON] , а саме арешт нерухомого майна реєстраційний номер: 2294996 зареєстровано: 16.08.2005 р. (інформаційна довідка № 243455034 від 08.02.2021), об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, що є перешкодою для оформлення спадщини на будь-яке нерухоме майно, що належало померлому [PERSON] , у зв`язку із чим, позивачі відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 8,8 з.б.). Як вбачається з відомостей інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, № 243455034 від 08.02.2021 року, сформованої державним нотаріусом Литвиненко Ю.Ю., щодо фізичної особи [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), містяться відомості про те, що на підставі повідомлення, 10284, 28.07.2005, ВДВС Дзержинського р-ну м. Харкова, держ. викон. [PERSON] , накладене обтяження на Об`єкт: невизначене майно, все майно; Тип обтяження: арешт нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 2294996) (а.с. 9,9 з.б.). Згідно із наданим на запит позивачки [PERSON] , від 11 грудня 2020 року, повідомлення Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), від 16 грудня 2020 року № 12267819.6-59, повідомлено про те, що 05 січня 2017 року набрали чинності положення Закону України «Про виконавче провадження», якими передбачено припинення роботи автоматизованої системи Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (ЄДРВП) та впроваджено запуск автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП). До АСВП державні виконавці відділу перенесли всі незавершені виконавчі провадження станом на 05.01.2017 року. Всі виконавчі провадження, які завершені були до 05.01.2017 року, зберігаються в окремому спец розділі, який є архівною складового частиною АСВП та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження Системи, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року № 43/5 «Про затвердження Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень». Станом на 16.12.2020 року державні виконавці не мають доступу Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Згідно перевірки даних АСВП (до складу якої входить спец. розділ, в якому містяться виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження Системи, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року № 43/5 «Про затвердження Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень») відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії, відсутні відомості щодо перебування у 2005 році на виконанні Шевченківського ВДВС у місті Харкові, виконавчих проваджень стосовно [PERSON] , [INFO] . З посиланням на ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», повідомлено про неможливість зняття арешту з майна [PERSON] державним виконавцем, та роз`яснено право заявниці на звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту (а.с. 10-11). Вищевказані обставини не є спірними у цій справі. Відповідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Постанова № 5) від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей\~15,\~16 Цивільного процесуального кодексу України\~розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 346 ЦК України\~право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України,\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи,\~яка померла (спадкодавця),\~до інших осіб спадкоємців. Згідно\~із ст. 1218 ЦК України,\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину. Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього\~Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього\~Закону\~підлягають примусовому виконанню. Згідно частини 1 статті 5 даного Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються\~Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Відповідно до\~статті 10 цього Закону,\~заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. Відповідно до частини п. 6 ч. 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець підчас здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»). За ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 16 цього Кодексу,\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно\~ч.\~1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження",\~у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно положень\~ч.ч. 1,2 статті 56\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження»,\~арешт майна\~(коштів)\~боржника застосовується\~для забезпечення\~реального виконання\~рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно ч. 3 означеної статті, арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Таким чином, аналіз наведених норм свідчить, що застосування процедури арешту майна покликане на забезпечення реального виконання виконавчого документа. Тобто, існування арешту накладеного державним виконавцем дозволяє йому ефективно здійснювати дії щодо реального виконання виконавчих листів та інших виконавчих документів, упереджує недобросовісну поведінку боржника щодо уникнення сплати ним свого боргу шляхом реалізації або переоформлення належного йому майна. При цьому існування арешту майна, накладеного державним виконавцем має чітко окреслені граничні строки з прийняття відповідної постанови про накладення арешту до завершення виконавчого провадження. Як вбачається з матеріалів справи, відомості щодо перебування у 2005 році на виконанні Шевченківського ВДВС у місті Харкові виконавчих проваджень стосовно спадкодавця [PERSON] відсутні. Відомості про відкрите виконавче провадження на забезпечення та в межах виконання якого був накладений спірний арешт, також відсутні, - тобто відсутнє виконавче провадження, на забезпечення виконання, та в межах якого, було б можливе звернення стягнення на арештоване майно. Встановлені у справі обставини у своїй сукупності, свідчать про відсутність правових підстав для збереження накладеного арешту, та його існування порушує права позивачки як спадкоємця на оформлення своїх спадкових прав. У зв`язку із наведеним, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved