Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

19 листопада 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , про визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] ). В обґрунтування позову позивач зазначив, що Квартира-1 належить йому на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 30.08.2001 приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Сумської області та зареєстрованого Конотопським бюро технічної інвентаризації, реєстрова книга №74, реєстровий №6194. В даній квартирі зареєстрований позивач, його дружина [PERSON] та відповідач по справі - син [PERSON] . Відповідач [PERSON] з часу реєстрації з 2016 року у Квартирі-1 фактично не проживав та не проживає. В 2016 році [PERSON] виїхав до Російської Федерації де і проживає зараз. Відповідач жодного разу не навідувався до Квартири-1, за комунальні послуги не сплачує, його речі в квартирі відсутні, участі в утриманні квартири не приймає. Приїздити до України відповідач наміру не має, оскільки не має фінансової можливості. Під час розмови позивача з відповідачем по телефону, [PERSON] повідомив, що не заперечує проти зняття його з реєстрації в Квартирі-1. Реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у реалізації його права на отримання субсидії, оскільки він надмірно сплачує кошти за комунальні послуги. Тому, позивач просить суд визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування вищезазначеним житлом. 16 грудня 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу за місцем її реєстрації. 28 січня 2020 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову, в якій зазначає, що повністю визнає позов щодо нього, та не заперечує проти ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо нього. (а.с. 19, 20) Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із договором купівлі-продажу квартири від 30 серпня 2001 року [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . (а.с.3) Право власності на дану квартиру [PERSON] зареєстрував в Конотопському бюро технічної інвентаризації, реєстрова книга №74, реєстровий №6194. (а.с.3)\~\~ Відповідно до довідки виданої 15 листопада 2019 року КП ПВО «Енергія», [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані також: дружина позивача [PERSON] , та відповідач [PERSON] . (а.с.5) Аналогічна інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача міститься в довідці наданої з Сектору реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб №3533 від 09.12.2019. (а.с.16) Із Акта №14 від 15.11.2019, вбачається, що сусіди своїми підписами підтверджують факт не проживання в квартирі [ADDRESS] , відповідача [PERSON] , 1978 року народження, з 2016 року і по теперішній час. (а.с.13) Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права\~ власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод\~ у здійсненні ним права користування та розпорядження\~ своїм майном. Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 №1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З огляду на вищезазначене, враховуючи те, що відповідач у Квартирі-1 не проживає більше трьох років, його речі у цій квартирі відсутні, участі в утриманні квартири не бере, а також те, що відповідачем надана заява про визнання позову, суд приходить до висновку, що заявлена вимога є законною та обґрунтованою, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанцій №0.0.1528054200.1 від 19.11.2019 вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір на суму 768 гривень 40 копійок. (а.с.1). З врахуванням вищезазначеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved