Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

22.05.2017 [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області\~ про визнання права власності на житловий будинок. Просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: Житомирська обл. Коростенський р-н с. Поліське вул. Лугинська буд.15-А, за набувальною давністю. В обгрунтування позову зазначає, що з липня 1992 року, протягом 24 років, [PERSON], на підставі домовленості між ним та правлінням КСП "Прогрес", володіє житловим будинком № 15-А, що знаходиться по вул.Лугинській в с. Поліське Коростенського р-ну Житомирської обл. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи в відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали цивільної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] з 1992 року володіє та користується житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Житомирська обл. Коростенський р-н с. Поліське вул. Лугинська буд.15-А. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321, ст.328 ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно дост. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Відповідно до п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Виходячи зі змісту частини першоїстатті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Оскільки позивач [PERSON] з 1992 року (протягом 24 років) добросовісно, безперервно, відкрито володіє чужим майном - житловим будинком, що знаходиться за адресою: Житомирська обл. Коростенський р-н с. Поліське вул. Лугинська буд.15-А, за ним може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved