Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

27.05. 2013 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики і моральної шкоди. У позовній заяві позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 24 380, 00 грн.; 1 288, 64 грн. три відсотки річних за прострочення виконання зобов'язання; 5000 грн. в якості відшкодування за заподіяну моральну шкоду; судові витрати покласти на відповідача. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: 26.06. 2011 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого позивач позичив відповідачу грошові кошти в сумі 2 000 Англійських фунтів стерлінгів. А відповідач зобов'язувався повернути їх не пізніше 20.07. 2011 року. Однак, коли настав обумовлений день, відповідач позивачеві грошей не повернув. На вимоги позивача щодо повернення боргу відповідач жодним чином не реагує, до теперішнього часу борг не сплачений. Згідно курсу НБУ станом на 24.04.2013 року 2 000,00 англійських футів стерлінгів становить 24 380,00 гри. Позивач вказує, що відповідно до ст. 610ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, а згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Неправомірними діями відповідача позивачу завдана моральна шкода, яка полягає в моральних стражданнях, яких позивач зазнав внаслідок неотримання вчасно належних позивачу коштів, оскільки тяжко працював щоб заробити гроші, крім того позивач вимушений був звертатися за юридичною допомогою до адвоката для звернення в суд, крім того позивач, принижуючи свою честь та гідність, неодноразово звертався до відповідача, фактично випрошуючи у нього свої гроші. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним у позовній заяві, позов просять задоволити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заявлені позивачем позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач не позивач грошей відповідачеві. Розписка представлена позивачем не стверджує факту отримання грошових коштів відповідачем від позивача, як позики. Крім того, із розписки [PERSON] не можна встановити правову природу грошового зобов'язання відповідача перед позивачем, якщо таке і колись існувало. Позовні вимоги, що стосуються моральної шкоди є безпідставними, оскільки така не доведена та договору про майнові зобов'язання між сторонами не укладалося. Заслухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши докази у справі в їх сукупності судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: 26.06. 2011 року [PERSON] дана розписка /а.с. 4/ із рукописним текстом наступного змісту: " Я, [PERSON] винен 2 тисячі фунтів - стерлінгів. Зобов'язуюсь повернути до 20.07. 2011 р. в чому і розписуюся". Зазначений рукописний текст розписки підписаний [PERSON]. Під підписом у розписці зазначена дата 26.06. 2011 р. Під датою зазначеною у розписці зазначено: «Гроші позичив [PERSON] 26.06. 2011 р., підпис, [PERSON]» За вказаних вище обставин, суд вважає, що факт отримання 26.06. 2011 року [PERSON] від [PERSON] грошових коштів у сумі 2 000 фунтів стерлінгів доведений повністю. Оскільки позивач вказує та із розписки [PERSON] від 26.06. 2011 року /а.с. 4/ слідує, що зазначені вище кошти в сумі 2 000 фунтів стерлінгів були отримані відповідачем у власність для їх використання та в подальшому повернення в такому ж обсязі, суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики у відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України. Встановлено, що правочин укладений між сторонами не є дрібним побутовим правочином. Судом встановлено, що при укладенні сторонами договору позики, про що свідчить розписка відповідача від 26.06.2011 року /а.с. 4/, сторонами де дотримано форми такого договору. Проте на підтвердження укладення між сторонами договору позики суду представлено оригінал розписки відповідача / а.с 4/. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 3 ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого зобов'язання. Встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання перед позивачем щодо повернення коштів отриманих за договором позики від 26.06. 2011 року у повному обсязі, про що свідчить наявність у позивача оригіналу боргового документу - розписки відповідача від 26.06. 2011 року /а.с. 4/. За вказаних вище обставин, суд вважає, що основна сума боргу відповідача перед позивачем за договором позики від 26.06. 2011 року у розмірі 2000 фунтів стерлінгів доведена повністю та підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Позивачем надано суду у позовній заяві та розрахунку заборгованості /а.с. 5/ відомості про офіційний курс валют згідно даних НБУ, відповідно до якого станом на 24.04. 2013 року офіційний курс гривні щодо англійського фунта стерлінга становить 1 219, 1519 грн. за 100 фунтів стерлінгів. Таким чином 2000 фунтів стерлінгів дорівнюють 24 380, 00 грн., із таким розрахунком суд погоджується повністю. Попри те, що основна сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором позики від 26.06. 2011 року становить 24 380,00 грн. законом передбачено способи захисту майнового права та інтересу позивача, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги зазначене вище та те, що позивач самостійно здійснив перерахунок фунтів стерлінгів у гривні за курсом валют, що діяв станом на 24.04. 2013 року, суд прийшов до висновку, що при такому розрахунку позивачем враховано інфляційні процеси з часу виникнення заборгованості по час звернення до суду. Розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості відповідача перед позивачем /а.с. 5/ суд вважає вірним, тому з відповідача в користь позивача, крім основної суми заборгованості, слід стягнути 1288, 64 грн., як три проценти річних від простроченої суми. Позовні вимоги заявлені позивачем в частині стягнення з відповідача в користь позивача 5 000 грн., в якості відшкодування за заподіяну моральну шкоду суд вважає необґрунтованими виходячи з наступного: відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких інших доводів, крім факту не виконання відповідачем договірних зобов'язань перед позивачем, на доведення факту заподіяння моральної шкоди, позивач суду не представив. А тому, зазначена позовна вимога задоволенню не підлягає. У відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні понесені останнім судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved