Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~19 жовтня 2016 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на земельну ділянку\~ площею 4,54 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Шевченківської сільської ради\~ Жовтневого району Миколаївської області, в порядку спадкування після смерті\~ [PERSON], померлої 10 січня 2011 року. В обґрунтування цих вимог вказувала, що після смерті смерті\~ [PERSON] залишилася спадщина, в тому числі у виді вищевказаної земельної ділянки. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт щодо цього майна на її позивачки користь. У передбачений законом строк вона звернулася до нотаріуса і склала заяву про прийняття спадщини, однак через юридичну необізнаність, відправила вказану заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, із порушенням 6-ти місячного строку. Вважала, що із складанням нотаріально посвідченої заяви про прийняття спадщини, є спадкоємцем, що дотрималась вимог ст.1270 ЦК України. У звязку з зазначеним, а також втратою оригіналу правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину та, що змусило її звернутись за захистом своїх спадкових прав до суду. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач Шевченківська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області звернулася до суду із заявою, в якій не заперечувала проти позовних вимог [PERSON] та просила справу розглянути за відсутності їх представника. Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть 1-НО № 508417, [PERSON] померла 10 січня 2011 року, про що виконкомом Світлодарської міської ради м.Дебальцеве Донецької здійснено актовий запис про смерть за № 6 від 13.01.2011 року (а.с.19). За даними Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, на час смерті [PERSON] була зареєстрована сама в [INFO]. Із спадкодавцем ніхто не проживав (а.с. 7). За даними спадкової справи, заведеної Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області, на випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт на користь [PERSON] щодо житлового будинку, та 17 грудня 2002 року заповіт щодо спірної земельної ділянки на користь [PERSON]. Підстави, з яких позивач була змушена звернутись до суду із цим позовом підтверджуються розясненням нотаріуса щодо неможливості видачі свідоцтва про права на спадщину через порушення позивачем вимог ст.1270 ЦК України, а також не наданням оригіналу правовстановлюючого документу щодо вищевказаного спадкового майна. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. За положеннями ст. 1270 Цивільного Кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 Цивільного Кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може продовжити строк на подачу заяви про прийняття спадщини, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Зі змісту заяви, посвідченої приватним нотаріусом [PERSON] 08.07.2011 року, [PERSON] склала заяву про прийняття спадщини, тобто такі дії дійсно вчинила у передбачений ст. 1270 ЦК України строк. В той же час, спадкова справа вже була відкрита Жовтневою державною нотаріальною конторою 06 червня 2011 року за заявою [PERSON] За такого, заява [PERSON] мала бути подана саме до нотаріуса за місцем відкриття спадкової справи. Як вказує позивач, лише через юридичну необізнаність, вказану заяву вона направила нотаріусу за місцем відкриття спадщини лише 28.07.2011 року, вважаючи, що фактичним днем прийняття спадщини, є день посвідченої приватним нотаріусом її заяви 08.07.2011 року. Фактично, передбачений ст. 1270 ЦК України, строк позивачем було пропущено лише на 20 днів, та вчинені нею дії зі складання нотаріально посвідченої заяви про прийняття спадщини, свідчать про її дійсний намір прийняти спадщину, та пропуск 6-ти місячного строку з необізнаності порядку подачі такої заяви. Встановивши, що позивачем було пропущено строк звернення до нотаріальної контори за прийняттям спадщини після смерті [PERSON] у звязку з поважними обставинами, що спадкові правовідносини стосовно спірного майна не вичерпано, та відповідно до ст.1233 ЦК України, позивачка є спадкоємцем вищевказаного майна за заповітом, суд вважає, що спадкові права [PERSON] підлягають захисту. Щодо втрати оригіналу правовстановлюючого документу, то відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначає у позовній заяві позивачка, оригінал правовстановлюючого документу щодо вищевказаної земельної ділянки було втрачено. В той же час належність [PERSON] спірного майна підтверджується змістом досліджених письмових доказів, в тому числі копією Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-МК №000765, виданого 19 лютого 2011 року щодо земельної ділянки площею 4,54 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 11). \~Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі (п. 3.1) від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" наголосив, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує право власності. Враховуючи наведене, приписи ст. 1218 ЦК України, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, що відповідно до вимог ст.ст.1233 Цивільного кодексу, позивачка [PERSON] є спадкоємцем вказаного майна за заповітом, пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин, у звязку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для захисту її спадкових прав, що правовідносини зі спадкування вказаного майна не вичерпано, та відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України її право на спадщину гарантовано державою, однак можливість оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку вичерпана, тому, на підставі до ст.16 ЦК України, суд вважає що цивільне право [PERSON] підлягає захисту, шляхом визнання за нею права власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved