Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 23 липня 2016 року у Богородчанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 70. В шлюбі у подружжя [INFO] народилась дочка [PERSON] . На обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки у них відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, як виявилось, вони мають різні погляди на життя, з часом втратили почуття любові одне до одного. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Примирення та подальше збереження шлюбу з [PERSON] позивачка вважає неможливим, зазначає, що це буде суперечити її інтересам, тому просить такий розірвати. Після розірвання шлюбу бажає зберегти прізвище " [PERSON] ", також зазначає, що спір щодо місця проживання малолітньої дочки відсутній, після розірвання шлюбу вона залишиться проживати з нею. В судове засідання позивачка не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце його проведення, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, судові витрати стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, примирення вважає неможливим, просить позов задоволити та розірвати шлюб. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнав, погодився на розірвання шлюбу, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено, визнання позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав свобод чи законних інтересів, то суд вважає, що позов слід задоволити. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23 липня 2016 року у Богородчанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 70, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). В шлюбі у подружжя [INFO] народилась дочка [PERSON] (а.с. 6). Згідно зі ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З вказаних положень закону вбачається, що однією з засад шлюбу є його добровільність. При чому принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. З огляду на взаємини, які склались та існують між позивачкою і відповідачем, враховуючи те, що шлюб існує формально, позивачка не бажає збереження шлюбу, стверджує, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити її інтересам, відповідач позов визнає та не заперечує щодо розірвання шлюбу, суд приходить до переконання, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки 908 грн сплаченого нею судового збору. На підставі викладеного, ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved