Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Чернігівської селищної ради Бердянського району Запорізької області (далі-відповідач-1), [PERSON] (далі-відповідач-2), [PERSON] (далі-відповідач-3), приватного нотаріуса Пузанової Наталії Анатоліївни (далі-відповідач-4) про визнання незаконним та скасування рішення Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку» №13 від 22.10.2010, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,14 га за адресою: [ADDRESS] , серії ЯИ №812395 від 11.11.2010, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,14 га за адресою: [ADDRESS] , скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,14 га за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.09.2020 належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] . Так, 30.11.2020 позивач звернувся до приватного нотаріуса для посвідчення договору купівлі- продажу належного йому на праві власності жилого будинку, приватний нотаріус повідомив, що для продажу будинку необхідно оформити земельну ділянку на якій він розташований. З метою оформлення земельної ділянки позивач звернувся до ПП «Алексер Терра-транс союз», проте вказане підприємство повідомило позивачу про те, що виготовити землевпорядну документацію на земельну ділянку неможливо через те, що межі сусідньої земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2325555100:01:001:0034, частково накладаються на його земельну ділянку під будинком. Як стало відомо позивачу рішенням Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку» №13 від 22.10.2010 затверджено технічну документацію із землеустрою [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2325555100:01:001:0034. В подальшому на підставі рішення селищної ради №13 від 22.10.2010 [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на землю серії ЯИ №812395 від 11.11.2010. Крім того, на вказаній земельній ділянці [PERSON] розташований належний їй житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами. Так, 06.08.2014 [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу продала земельну ділянку разом із розташованим на ній житловим будинком та господарськими будівлями і спорудами [PERSON] . Договір був посвідчений приватним нотаріусом Пузановою Н.А., яка внесла відомості про реєстрацію права власності за [PERSON] в Державний реєстр речових права на нерухоме майно. З метою врегулювання спору позивач неодноразово звертався до [PERSON] , однак останній відмовився в позасудовому порядку врегулювати питання перетину меж земельних ділянок. Також позивач звертався до Чернігівської селищної ради з метою врегулювання спору, однак селищною радою 20.10.2021 було проведено виїзне засідання за результатами якого позивачу рекомендовано самостійно вирішити спірне питання із [PERSON] , або звернутися до суду. Позивач стверджує, що межа сусідньої земельної ділянки, яка сформована в державному земельному кадастрі не відповідає фактичній межі і частково накладається на земельну ділянку самого позивача. Також позивач не погоджував межі сусідньої земельної ділянки. Накладення меж сусідньої земельної ділянки порушує його права власника. Відповідач-1 надав відзив в якому зазначив, що позов не визнає. Зауважив, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, зокрема технічної документації, яка була затверджена селищною радою. Непогодження позивачем меж сусідньої земельної ділянки не є само по собі підставою для відмови органом місцевого самоврядування в рішенні про затвердження технічної документації Також зауважує, що позивач не надав підтвердження про проведення дослідження фактичного землекористування сторін та співставлення їх правовстановлюючих документів, що, на думку відповідача, позбавляє можливості перевірити факт реального накладення земельних ділянок та порушення їх землекористування. Накладення земельних ділянок відбувається лише в відомостях, які місяться в Державному земельному кадастрі, а не фактично. При купівлі-продажу земельної ділянки та нотаріальному оформлення відповідної угоди не було жодних порушень. Крім того, позивач не позбавлений можливості виготовити технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Позивач та представник позивача в судовому засідання позов підтримали з підстав викладених в ньому. Відповідач-1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляду справи без його участі. Відповідач-2 та відповідач-3 також в судове засідання не з`явилися, надали заяви, в яких зазначили, що заперечують повністю проти позову, а також просять розглянути справи без їх участі. Ухвалою суду від 30.06.2021 провадження в частині позовних вимог до приватного нотаріуса Пузанової Н.А. закрито. Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та наявні докази у їх сукупності та взаємозв`язку, надавши їм оцінку з точки зору допустимості, належності, та достовірності, а їх сукупності з точки зору достатності суд доходить до наступних висновків. Згідно земельної шнурової книги по селищу Верхній Токмак Перший як особа, якій виділялася земельна присадибна земельна ділянка площею 0,14 га за адресою: [ADDRESS] зазначений [PERSON] , а також [PERSON] . Згідно рішення Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області «Про внесення змін та доповнень до рішень виконавчого комітету Чернігівської селищної ради» №2 від 17.09.2009 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,14 га з оформленням та видачею державного акту громадянину [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Також зі змісту технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] випливає, що власником будинку був [PERSON] , а наступним власником цього будинку є [PERSON] . Також зі змісту технічного паспорта випливає, що [PERSON] окрім приміщення самого житлового будинку належать господарські будівлі і споруди за цією ж адресою. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.09.2020 спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] є [PERSON] . До складу спадщини на яку видане свідоцтво увійшов житловий будинок за номером [ADDRESS] , що належав чоловікові спадкодавця- [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем майнових прав померлої [PERSON] , яка у свою чергу була спадкоємцем майнових прав померлого [PERSON] . Відповідно до змісту витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №222732525 від 04.09.2020 власником будинку із господарськими будівлями і спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Позивач звернувся до ПП «Алексер терра-транс союз» з метою розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки внатурі (на місцевості) за адресою: [ADDRESS] , тобто земельної ділянки під належним йому на праві власності будинком із господарськими будівлями та спорудами. Однак листом «Алексер терра-транс союз» №10 від 02.11.2020 позичу повідомлено про те, що виготовити документацію неможливо, оскільки в Державному земельному кадастрі зареєстрована земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , яка частково лежить на земельній ділянці позивача. До листа додана схема перетину меж земельних ділянок позивачу із сусідньою ділянкою з кадастровим номером 2325555100:01:001:0034. Згідно акту розгляду спору стосовно перетину земельних ділянок від 20.01.2021, складеного комісією, яка була утворена рішенням виконавчого комітету селищної ради від 12.01.2021 №4, було встановлено, що перепоною у виготовленні позивачем технічної документації, встановленні меж та визначенні кадастрового номеру земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , є перетин із суміжною земельною ділянкою, кадастровий номер 2325555100:01:001:0034, яка належить [PERSON] . Позивачу рекомендовано дійти згоди із спірного питання з [PERSON] , а у разі недосягнення такої згоди звернутися до суду. Водночас, рішенням Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області «Про надання дозволу на розроблення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку» №10 від 08.10.2009 [PERSON] був наданий дозвіл на розроблення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] орієнтовною площею 0,14 га. ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» у 2010 році виготовлену зазначену технічну документацію щодо земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] орієнтовною площею 0,14 га, а також присвоєний кадастровий номер 2325555100:01:001:0034. Рішенням Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку» №13 від 22.10.2010 затверджену технічну документацію щодо складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] орієнтовною площею 0,15 га для обслуговування будинку. На підставі рішення Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку» №13 від 22.10.2010 [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,14 га за адресою: [ADDRESS] , серії ЯИ №812395 від 11.11.2010. Також згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 06.08.2014, зареєстрованим за №1080, укладений між [PERSON] та [PERSON] , перша продала, а другий купив земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,14 га, кадастровий номер 2325555100:01:001:0034, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №240449309 від 14.01.2021 власником земельної ділянки площею 0,14 га, кадастровий номер 2325555100:01:001:0034, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Окрім того, згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 06.08.2014, зареєстрованим за №1078, укладений між [PERSON] та [PERSON] , перша продала, а другий купив житловий будинок із побутовими та господарчими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,14 га, кадастровий номер 2325555100:01:001:0034. Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №240449309 від 14.01.2021 власником житлового будинку із побутовими та господарчими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,14 га, кадастровий номер 2325555100:01:001:0034 є [PERSON] . Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України ( в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Згідно ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ч.ч.1-3 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно п. «г» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; Згідно ст.56 Закону України «Про землеустрій» ( в редакції, яка діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення) технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, крім поділу та об`єднання земельних ділянок, включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку; в) копії заяв фізичних або клопотання юридичних осіб; г) матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки; ґ) рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди; д) акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання; е) акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; є) кадастровий план земельної ділянки; ж) перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути. Згідно п.1 Порядку безоплатних оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки, затвердженого Постановою КМУ від 05.08.2009 №844 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2009 року N 1112) Цей Порядок визначає спрощену процедуру безоплатних оформлення та видачі громадянам України у 2009 та наступних роках державних актів на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства в межах населених пунктів та ведення садівництва у розмірах, визначених статтею 121 Земельного кодексу України , після прийняття рішення про передачу громадянам безоплатно у приватну власність земельних ділянок: 1) органами місцевого самоврядування до 1 січня 2002 р. - відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" та Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 р. N 561-XII 2) органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з 1 січня 2002 р. - відповідно до статті 118 Земельного кодексу України Згідно п.2 Порядку для одержання державного акта на право власності на земельну ділянку громадянин або уповноважена ним особа подає сільському, селищному, міському голові або уповноваженій ним особі адресовану територіальному органові Держкомзему заяву про видачу такого акта. Сільські, селищні та міські голови забезпечують організацію прийому таких заяв у кожному населеному пункті. Заява про видачу державного акта на право власності на земельну ділянку подається за місцем розташування земельної ділянки. До заяви додається: -копія документа, що посвідчує особу; - засвідчена в установленому порядку копія довіреності - для уповноваженої особи; -копія документа, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; - копія рішення про передачу земельної ділянки у власність, прийнятого органом місцевого самоврядування чи районною держадміністрацією, а також у разі наявності - технічна документація із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право на земельну ділянку (далі - технічна документація), або проект відведення земельної ділянки, виготовлений та затверджений до 15 серпня 2009 року. З аналізу вищезазначених положень Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій», Порядку безоплатних оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки випливає, що для отримання громадянином державного акту на земельну ділянку останньому слід було подати до органу місцевого самоврядування відповідно заяву, при цьому до неї обов`язково долучити копію рішення про передачу земельної ділянки у власність, прийнятого органом місцевого самоврядування чи районною держадміністрацією. Тобто обов`язковою умовою прийняття рішення органом місцевого самоврядування про видачу державного акту на право власності на земельну ділянку була наявність попереднього рішення про передачу особі безоплатно у приватну власність земельної ділянки на яку такий акт видавався. Проте під час розгляду справи встановлено, що відповідачем [PERSON] не надавалося відповідне рішення органу місцевого самоврядування, яким би передавалося у власність земельну ділянку, а саме ділянку площею 0,15 га за адресою: [ADDRESS] до заяви про видачу державного акта на право власності на земельну ділянку. Натомість замість рішення про передачу власність земельної ділянки [PERSON] було надано рішення селищної ради від 08.10.2009 №10, яким був лише наданий дозвіл на розроблення технічної документації , а не передано у власність земельну ділянку. Отже Чернігівська селищна рада, в даному випадку, не передавши попередньо у власність [PERSON] земельну ділянку, надала дозвіл на виготовлення державного акту на право власності на цю земельну ділянку, а в подальшому і затвердила таку документацію. Також селищної радою був виданий відповідний державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі рішення №13 від 22.10.2010, яке як було встановлено селищна рада прийняла з порушенням законодавства. Тобто особа отримала документ, який підтверджував право власності на земельну ділянку без наявності рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність їй такої земельної ділянки Крім того, положення ст.56 Закону України «Про землеустрій» передбачали обов`язкові вимоги до технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а саме в такій документації обов`язково мали міститися технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку; матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки; рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди; акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Однак в технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території Чернігівської селищної ради, [ADDRESS] відсутні вищевказані обов`язкові документи . Тобто свого часу землевпорядна документація ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» також була складена з порушенням вимог закону. Окрім цього ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Частиною 1 ст.120 Земельного кодексу України передбачалося, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020, справа № 689/26/17, наявний правовий висновок такого змісту: «Частина перша статті 120 ЗК України передбачала, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Разом з тим при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 1 січня 2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 та інших, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від них». Отже зі змісту вищенаведених положень Цивільного та Земельного кодексів України, правової позиції Великої Палати Верховного Суду випливає, що набуваючи право власності на будівлі і споруди, які розташовані на земельній ділянці, особа одночасно й набуває право власності на земельну ділянку під цими будівлями і спорудами. Під час розгляду справи встановлено, що позивач набув в порядку спадкування, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.09.2020 право власності на житловий будинок за номером [ADDRESS] із господарськими будівлями і спорудами. Відомості про право власності позивача на вказані об`єкти нерухомості зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак частина земельної ділянки на якій розташовані належні позивачу на праві власності об`єкти нерухомості була спочатку, на підставі рішення селищної ради №13 від 22.10.2010, передана у власність [PERSON] , а остання в подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 06.08.2014, відчужила її [PERSON] . Таким чином, наразі позивач позбавлений можливості виготовити землевпорядну документацію на власну земельну ділянку, зареєструвати своє право власності, вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належною йому земельною ділянкою, яка розташована під належними йому на праві власності об`єктами нерухомості. Частково під об`єктами нерухомого майна позивача розташована земельна ділянка, яка належить відповідачу [PERSON] і межі якої перетинають межі земельної ділянки на якій розташовані об`єкти нерухомості позивача. Отже виготовлення землевпорядної документації з порушенням встановлених норм законодавства, прийняттям рішення органом місцевого самоврядування з порушенням встановленого законом порядку призвели до передачі у власність частини земельної ділянки, яка на той час належала спадкодавцеві позивача, а зараз належить позивачу. Зазначені порушення закону, допущені свого часу селищною радою та відповідачем [PERSON] впливають на реалізацію правомочностей власника [PERSON] . Наразі відповідач [PERSON] , який на теперішній час є власником земельної ділянки, яка часткового розташована під об`єктами нерухомості, що належать позивачу, в позасудовому порядку не бажає змінювати межі своєї земельної ділянки, а тому права позивача підлягають захисту судом. За таких обставини позов підлягає задоволенню. Крім того, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: approved