Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

22 липня 2016 року Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради звернувся до суду із позовом в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов?янську» про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей у зв'язку з її ухиленням від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 29/01-2298 від 28.09.2016 р. у судовому засіданні зазначила, що відповідачка [PERSON] є матір?ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідачка разом з дітьми зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка не працює, єдиним джерелом доходу сім'ї є державна допомога (приблизно 600 грн. на місяць), за місцем мешкання характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя. Матір'ю не створено належних умов для виховання та розвитку дітей, у кімнаті антисанітарні умови, брудно, розкидане сміття, відсутня постільна білизна. Під час обстеження житлово-побутових умов сім'ї комісією виявлено відсутність дитячих іграшок, книжок та навіть натільної білизни у дітей. [PERSON] та [PERSON] не відвідують дошкільних навчальних закладів, а [PERSON] навчається у 1-Б класі Миколаївської ЗОШ № 3, проте часто не відвідує заняття, як через хворобу, так і без поважної причини, внаслідок чого він відстає від навчальної програми. [PERSON] до школи частіше приводять знайомі матері, забирають зі школи її подруги. Дитина багато часу проводить на вулиці без догляду дорослих, в результаті чого часто хворіє. [PERSON] на даний час проживає з тіткою [PERSON], яка є сестрою відповідачки. [PERSON] та [PERSON] з 18 лютого 2016 року знаходяться КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов'янську Донецької області» за рішенням служби у справах дітей. [PERSON] та [PERSON] потрапили до закладу в занедбаному стані, завошивлені, а також хворіли на мікроспорію волосяної частини голови, через що тривалий час перебували на стаціонарному лікуванні у дитячій лікарні м.Слов'янська. Посилаючись на системне невиконання своїх батьківських обов'язків [PERSON] стосовно її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON], представник Органу опіки та піклування у судовому засіданні просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Відповідач [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання нею судової кореспонденції /а.с.37/, проте у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення судового засідання від неї не надходило. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем [PERSON] недобросовісно здійснюються її процесуальні права, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду представника позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Представник Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов?янську Донецької області» - [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 461 від 03.08.2016 р., у судовому засіданні погодилася із позовними вимогами, надала пояснення, якими підтвердила обставини поміщення дітей до закладу та перебування їх там до теперішнього часу. Додатково зазначила, що за весь час перебування [PERSON] та [PERSON] у закладі (з 18 лютого 2016 року) мати дітей [PERSON] жодного разу їх не навідала, а також не поцікавилася станом їх здоров'я навіть у телефонному режимі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що [PERSON] є її сестрою, вона не виконує свої батьківські обов'язки, оскільки зловживає алкогольними напоями за дітьми не доглядає, у хаті завжди брудно, їжу для дітей не готує, веде аморальний спосіб життя. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) установив наступне. [PERSON], [INFO], є матір?ю [PERSON], [INFO] /а.с.9/, [PERSON], [INFO] /а.с.8/, [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Відповідно до копії актового записів про народження № 97 від 09 вересня 2008 р., батьком [PERSON] є [PERSON], державна реєстрація проведена на підставі ст.126 СК України, тобто за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою /а.с.10/. Відповідно до копії актових записів про народження № 127 від 08 грудня 2010 р. та № 136 від 12 листопада 2009 р. батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON], державна реєстрація проведена на підставі ч.1 ст.135 СК України, тобто запис про батька дитини записаний за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові дитини записуються за її вказівкою /а.с.11-12/. № 897 від 24.09.2013 р., № 883 від 10.10.2006 р., № 211 від 21.03.2001 р., № 404 від 07.05.2008 р. батьком дітей є [PERSON], державна реєстрація проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України /а.с.12-16/, відповідно до положення якої при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Як вбачається з психолого-педагогічних характеристик дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], наданих 07.07.2016 р. Комунальним закладом «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов?янську Донецької області» [PERSON] прибув до закладу разом із сестрою [PERSON] 18 лютого 2016 року за рішенням служби у справах дітей, оскільки потребували комплексної соціально-психологічної допомоги. До закладу поступили з діагнозом мікроспорія волосистої частини голови, внаслідок чого були направлені до дитячої міської лікарні. За весь період мати дітей не відвідувала, станом здоров'я не цікавилася. [PERSON] успішно пройшов період адаптації в центрі, але потребує підвищеної уваги з боку дорослих, оскільки пізнавальна сфера слабо розвинута, словарний запас не відповідає віку, а також виявлено недостатній рівень процесів узагальнення та абстрагування. В той же час критику та зауваження вихователів сприймає адекватно, активний, товариський, життєрадісний. [PERSON] за час перебування у центрі навчилася навичкам особистої гігієни, у дитини формується комунікативна сфера, вона бере до уваги вказівки дорослих, але її словарний запас не відповідає нормі, вона погано орієнтується у просторі, загальна усвідомленість про навколишній світ на низькому рівні. Може бути примхливою, у випадку конфлікту з однолітками замикається в собі, але любить малювати, проводити час на свіжому повітрі /а.с.21,22/. Окрім того, позивачем на підтвердження доводів позовної заяви та фактичних обставин справи надані суду виписні епікризи з історії хвороб [PERSON] та [PERSON] з КЛПУ «Міська дитяча лікарня м.Слов'янськ», з яких вбачається, що [PERSON] перебувала на лікуванні в інфекційному відділенні з 19 лютого 2016 року до 25 квітня 2014 року, а [PERSON] перебував на лікуванні в інфекційному відділенні з 19 лютого 2016 року до 12 травня 2014 року, з діагнозом мікроспорія волосяної частини голови /а.с.19-20/. Наведені обставини підтверджують факт ухилення відповідачки [PERSON] від виконання батьківських обов'язків стосовно [PERSON] та [PERSON], а саме не забезпечення належного медичного догляду та лікування дітей. Внаслідок таких дій відповідачки діти протягом 2-3 місяців перебували на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні лікарні. Відповідно до інформації директора Миколаївської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3 № 16 від 14.01.2016 р., [PERSON] навчається в 1-Б класі. Його матір постійної роботи не має, але отримує державну допомогу у розмірі близько 600 грн. на місяць, яка і складає бюджет родини. [PERSON] до школи часто приводять знайомі матері, а забирають подруги. Мати пояснює це тим, що вона заробляє гроші.Через часті пропуски занять [PERSON] відстає від навчальної програми, має проблеми у спілкуванні з однолітками, швидко втомлюється. Адміністрація школи тричі запрошувала [PERSON] для проведення бесіди щодо відповідальності батьків за виховання власних дітей, [PERSON] у свою чергу обіцяла, що буде докладати максимальних зусиль до належного виховання дітей. Окрім того, активну участь в цієй ситуації брав інспектор поліції [PERSON], який неодноразово відвідував родину за місцем проживання, проводив відповідну роз'яснювальну роботу з [PERSON], а також клопотав про надання гуманітарної допомоги родині перед Миколаївською міською радою, про допомогу в аренді нового житла для родини и навіть звертався до СКЕ «Славкомуненерго» з проханням надати [PERSON] можливість працевлаштуватися. [PERSON] обіцяла знайти роботу, зайнятися вихованням дітей, але через два тижні [PERSON] привела до школи [PERSON], яка є рідною тіткою хлопчика, та повідомила, що тепер [PERSON] буде жити у неї, оскільки матір не приділяє належної уваги сину. З її слів дитина захворіла, вона придбала ліки та віддала їх матері дитини [PERSON], проте [PERSON] не займалася лікуванням дитини. З того часу дитина мешкає з [PERSON], дитина здорова та доглянута /а.с.23/. Згідно з актом обстеження умов проживання дітей за адресою: [ADDRESS] (гуртожиток), складеного комісією у складі начальника ССД [PERSON], заст. Начальника СДД [PERSON], головним спеціалістом ССД [PERSON] та інспектором Слов'янського ВП [PERSON]. від 18.02.2016 р. за цією адресою проживають [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON]. Умови проживання антисанітарні. В кімнаті брудно, вікно та підлога не миються, по кімнаті розкидані брудні речі, різний мотлох, сміття. З меблів у кімнаті лише диван, стіл та стілець, постільна білизна відсутня, їжі немає. Для виховання та розвитку дітей умови не створені. Діти брудні, голодні, занедбані, вдома перебували самі. У дітей була відсутня натільна білизна, а також відсутні іграшки, книжки і т.ін. За результатами обстеження діти влаштовані до ЦСПРД з метою надання комплексної соціально-психологічної допомоги /а.с.24/. З відомостей КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Слов'янської районної ради Донецької області № 01-11/235 від 30.03.2016 р. вбачається, що [PERSON] несвоєчасно зверталася на прийом до лікаря з приводу огляду дитини віком до трьох років, не з'являлася на повторні огляди з приводу захворювання дитини, не приводила дитину на вакцинацію, не виконувала рекомендації сімейного лікаря стосовно сумісного огляду дитини з лікарями-спеціалістами ІІ рівня, відмовлялася від проведення дитині дообстеження та лікування в умовах дитячого відділення дитячої міської лікарні м.Слов'янськ. Окрім того, при огляді діти були неохайно вдягнені, одяг був брудний, в приміщенні, де мешкала родина, завжди було не прибрано /а.с.17/. Як вбачається з характеристики № 659 від 24.06.2016 р. на [PERSON], наданої директором КП «Сервіскомуненерго», [PERSON] фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS]. За час проживання за цією адресою на [PERSON] неодноразово надходили скарги, вона веде аморальний спосіб життя, водить у кімнату компанії, вона розпивають спиртні напої, порушують режим тиші, чим заважають сусідам. Іншими відомостями КП «Сервіскомуненерго» не володіє /а.с.15/. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно до ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно положень Закону та роз'яснень, даних у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанову Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Положеннями частини 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Аналізуючи наявні у матеріалах справи письмові докази та беручи до уваги пояснення сторін, надані у судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позивачем доведено факт ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а саме суду надані належні та достовірні докази щодо того, що відповідачка не забезпечує належний медичний догляд та лікування дітям, що підтверджується перебуванням дітей [PERSON] та [PERSON] протягом тривалого часу на стаціонарному лікуванні після поміщення до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов'янську Донецької області» та відомостями КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Слов'янської районної ради, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, навчання [PERSON] у школі, що підтверджується невідвідуванням занять [PERSON] без поважних причин, а також та обставина, що у [PERSON] та [PERSON] словарний запас не відповідає віку, рівень обізнаності про навколишній світ низький, не займається підготовкою дітей до самостійного життя, про що свідчить та обставина, що [PERSON] лише у віці 5 років навчили навичкам особистой гігієни лише у КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов'янську Донецької області». Окрім того, вона не забезпечує належного харчування дітям, про що свідчить відсутність їжі за місцем мешкання, не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, адже відповідно до характеристики за місцем мешкання, веде аморальний спосіб життя. Відповідачем [PERSON] не надано доказів на спростування жодної вищезазначеної обставини. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Особливої уваги заслуговує те, що відповідно до письмової інформації КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов'янську Донецької області» з 18 лютого 2016 року по день ухвалення рішення судом [PERSON] жодного разу не навідала своїх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у закладі, навіть не поцікавилася станом їх здоров'я у телефонному режимі. Аналізуючи зазначену обставину, суд приходить до переконання про свідоме нехтування відповідачкою [PERSON] своїми батьківськими обов?язками та її небажання змінити своє ставлення до дітей. Таким чином, суд не вбачає підстав для постановлення рішення про відібрання дітей без позбавлення відповідачки батьківських прав. Відповідно до висновку органа опіки і піклування Слов?янської міської ради, виходячи з інтересів малолітніх дітей, орган опіки і піклування вважає доцільним позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно її дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON] - [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с. 52-53/. Прокурор Слов'янської місцевої прокуратури [PERSON] у судовому засіданні погодилась із заявленими позовними вимогами. Проаналізувавши обставини ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків у своїй сукупності, беручи до уваги, що [PERSON] з січня 2016 року до теперішнього часу проживає з тіткою [PERSON], а [PERSON] та [PERSON] з 18 лютого 2016 року перебувають у КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов'янську Донецької області», враховуючи, що ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків має системний і триваючий характер, зважаючи, що відповідачка була неодноразово попереджена про необхідність зміни свого ставлення до виконання батьківських обов'язків, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для застосування такого крайнього заходу як позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей. У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав [PERSON] якимось чином вплине на інтереси дітей, які не отримують від матері необхідної уваги та догляду. Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно зі ст. 169 СК України відповідачка не позбавлена права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Положенням ст.180 СК України закріплено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положення ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкритизазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. На підставі положення ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України суд вважає необхідним вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дітей. Підстав для звільнення [PERSON] від обов?язку утримувати дітей у розумінні ст. 188 СК України не встановлено. Вирішуючи розмір аліментів, суд бере до уваги, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків доходу цієї особи. Враховуючи, що відповідачка працездатна, але добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, суд вважає справедливим стягнути з відповідачки на утримання її дітей аліменти у розмірі 1/2 частини її доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України відповідно до положення ч.3 ст.193 СК України. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] відсторонилася від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON], без поважних причин не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, що свідчить про її винну поведінку відносно своїх дітей, та необхідність застосування до неї як матері дитини, такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Окрім того, суд вважає необхідним також стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з зазначеним позовом до суду, тому на підставі положення ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Відповідно до положень статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру юридичною особою складає 1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна позовна заява подається до суду. Таким чином, сума судового збору складає 1378 грн. 00 коп., яка на підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] на користь держави. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць згідно із положеннями статті 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved