Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою відповідно до якої просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в сумі 1 118 000 грн.. Свої вимоги мотивував тим, що 26 травня 2017 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, за яким він передав у власність (у позику) відповідачу грошові кошти у сумі 40 000 доларів США, а позивач прийняла на себе зобов`язання повернути вказану суму коштів до 26 грудня 2017 року. На підтвердження передачі грошових коштів та їх отримання відповідачем, [PERSON] надала йому розписку, якою підтвердила факт отримання грошових кошів в позику та власне зобов`язання повернути позику до 26 грудня 2017 року. У строк визначений розпискою, відповідач кошти йому не повернула, а відтак прострочила термін виконання грошового зобов`язання та порушила умови договору позики. Оскільки відповідач допустила невиконання зобов`язання з повернення позики, що підтверджується розпискою написаною відповідачем власноруч, в розмірі 40000 доларів США, які підлягають поверненню, він змушений був звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить розглядати справу у його відсутність за участю його представника. Представник позивача [PERSON] - адвокат Габель О.П. в судовому засіданні просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі з підстав, що зазначені в позові. Відповідач [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання 14.05.2019 року в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про відкладення розгляду справи, яка судом була задоволена та розгляд справи відкладено до 10.06.2019 року. 10.06.2019 року відповідач [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання повторно не з`явилася без повідомлення причин, відзив на позовну заяву до суду не подала. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. (Рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" № 3236/03 від 03.04.2008 року). Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечує. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, - постановив: провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ст.. 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Крім того зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до чч.1 та 2 ст.207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. 26 червня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, на підтвердження укладення якого і його умов представлено розписку [PERSON] та відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] 40 000 доларів США, а [PERSON] зобов`язалась повернути [PERSON] . 40 000 доларів США до 26.12.2017 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Крім того зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Тобто судом достовірно встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з приводу виконання договору позики. Згідно із ст.. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст..ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У відповідності до ч.1 та ч.3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Аналізуючи положення ч.1 ст.1046 ЦК України, ч.1 ст. 1049 ЦК України, суд приходить до висновку, що належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті , яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що як встановлено судом, згідно умов договору позики, що укладений між сторонами 26.06.2017 року, відповідач зобов`язалася повернути позивачу позику до 26 грудня 2017 року, однак на день винесення рішення суду позика повернута не була, а отже відповідачем було порушено зобов`язання передбачене договором позики і заборгованість за вказаним договором становить 40 000 доларів США, то суд, приходить до висновку, що позов є законним та обгрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст..141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved