Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

19.08.2021 року позивачка звернулася до суду з вищевказаними позовними вимогами з таким обгрунтуванням вимог. Сторони перебувають у шлюбі з 07.08.2010 року. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалось. Причиною розірвання шлюбу позивачка зазначила: відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Сторони фактично припинили шлюбні відносини. Дані обставини стали підставою для звернення позивачкою з цим позовом до суду. Позивачка просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] , стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частці заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання даної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 31.08.2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення, щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику, від сторін до суду не надходили. Відповідач [PERSON] будучи повідомленим про відкриття провадження у справі, та розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін 01.09.2021 року відзив на позовну заяву не подав. 19.08.2021 року та 08.09.2021 року до суду надійшли заяви від імені відповідача [PERSON] про визнання позову у повному обсязі. Додатково у заяві відповідачем вказано, що зазначені у позовній заяві обставини відповідають дійсності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Позивачка [PERSON] станом на 27.09.2021 року, заяву про залишення позову без руху, або закриття провадження у справі у зв`язку з примиренням з відповідачем суду не подала. Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст позовних вимог, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прйняти та позов [PERSON] задовольнити повністю виходячи з такого. Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 07 серпня 2010 року у відділі РАЦС Міжгірського РУЮ Закарпатської області, про що зроблений відповідний актовий запис за № 52. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Позивачка суду повідомили, що між нею та відповідачем [PERSON] шлюбні стосунки припинені. Відповідач, або позивачка не подали суду клопотання про надання їм строку для примирення у шлюбі. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. За наведених обставин, суд, вважає, що відновлення шлюбу між сторонами є неможливим, оскільки жодна сторона не бажає примирення у шлюбі. Встановлене дає підстави визнати, що подружнє життя сторін фактично припинене і застосувати ст.ст.112, 113 СК України. Позивачкою одночасно з позовною вимогою про розірвання шлюбу заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частці від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно. В цій частині позов [PERSON] відповідач також визнав та погодився з таким розміром аліментів. Згідно з ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.181 ч.3 СК України при ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька у твердій грошовій сумі з урахуванням, обставин, зазначених у ст.182 СК України. Згідно ст. 182 СК України суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення. Отже, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Позивачкою не заявлено клопотання про стягнення з відповідача на її користь понесених судових витрат. Позивачка не оплачувала позов про стягнення аліментів судовим збором в сумі 908 грн, на підставі ЗУ "Про судовий збір". Отже, згідно ч.2 п.1, ч.6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути у користь держави судові витрати у виді судового збору в розмірі 50 %, що відповідає сумі 454 грн, за позовні вимоги про стягнення аліментів, іншу суму судового збору 50 % - 454 грн, слід віднести на рахунок держави, у зв`язку з визнанням позову відповідачем.

Outcome: approved