overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

18 листопада 2007 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Флоринські сільській раді Бершадського району Вінницької області (актовий запис № 61). Від цього шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO] , який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві позивачка стверджує, що подружнє життя у них з відповідачем не склалося, так як вони різні за характером та звичками люди, через що постійно виникали сварки та непорозуміння, які привели до припинення подружніх стосунків, тому вона наполягає на розірванні їх шлюбу. Позивачка, [PERSON], подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує і просить слухати справу у її відсутність. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з"явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи в суді, про причини неявки не повідомив, тому суд вважає. за можливе розглянути справу у його відсутність на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки в судом встановлено, що подальше спільне життя і збереження сім"ї являється неможливим, сторони не підтримують сімейних відносин, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

18\~листопада \~2010\~ \~року \~ [PERSON] \~ \~\~ \~отримав у \~позивача \~кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ комерційний\~банк «Приватбанк»\~подав \~ до\~суду позов\~до [PERSON] з вимогою стягнути з відповідача \~заборгованість \~за кредитом в сумі 18197,21 грн., судові витрати в сумі 1921,00 грн. В позові вказано, що [PERSON] зобов`язання по договору не виконав. Відповідно до ч.5ст.279 ЦПК України,\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими сторони обгрунтовують свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено,\~що відповідно\~до укладеного\~договору від\~18\~листопада \~2010\~року [PERSON] отримав у \~позивача \~кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказана угода являє собою заяву, яка була підписана відповідачем [PERSON] і витяг з правил надання банківських послуг. Як вказує позивач у своєму позові у зв`язку з порушенням боржником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка за розрахунком банку, становить 18197,21 грн. Як встановлено судом, відповідачем було порушено вимоги Умов та правил надання банківських послуг, тобто укладеного сторонами договору, та ст.ст.\~1049,\~1054 ЦК України, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту, в зв`язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту, відсотків та пені. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає заявлені позовні вимоги позивача частково обґрунтованими, виходячи з наступного. Згідно зі\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.526 ч.1 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі\~ст.530 ч.1 ЦК України\~- якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно\~ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України\~- за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи встановлені судом обставини та виниклі відповідно до них спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] на користь\~публічного акціонерного\~товариства\~ комерційний\~банк "\~Приватбанк"\~\~заборгованість по\~кредиту в\~\~розмірі\~\~\~\~\~\~ 18197,21 гривень\~\~ Відповідно\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача з на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

18 листопада 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 14 січня 2006 року у Центральному відділі актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено актовий запис за № 23. Від сумісного шлюбу сторони мають двох дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів та проживання у різних країнах. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї вважає неможливим. Просить шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. Після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на" [PERSON]". В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в ньому, та просив суд винести рішення, яким розірвати шлюб. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 січня 2006 року у Центральному відділі актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що зроблено актовий запис за №23 (а.с.3). Від сумісного шлюбу сторони мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягав на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а тому вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

18 листопада 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 53372 грн. 11 коп. та судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 23.06.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 3510 грн. зі сплатою відсотків 25.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання по договору належним чином не виконував у зв'язку з чим станом на 24 травня 2013 року утворилася заборгованість в сумі 53372 грн. 11 коп., з якої 3510 грн. 00 коп. - заборгованість по кредиту, 16767 грн. 94 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 30076 грн. 45 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором та заборгованість по штрафам в сумі 3017 грн. 72 коп., що підтверджується розрахунком (а/с 4). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

18 листопада 2014 р. [PERSON] звернулася з даним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач, з яким вона перебувала в шлюбі, є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак кошти на їх утримання не надає. Оскільки відповідач працює, має регулярний заробіток, інших утриманців не має, тому просить стягувати з нього на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на кожну дитину. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі. Відповідач з позовними вимогами згідний частково, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей у в розмірі по 300 грн. на кожну дитину. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Відповідно до вимог ст.ст.180, 182, 184 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак добровільно кошти на їх утримання не надає, тому з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. Визначаючи розмір аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей і платника аліментів. Згідно довідки ПАТ Укртелеком, відповідач працює, має регулярний дохід. Тому з нього слід стягувати аліменти в частці від доходу. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

18 листопада 2014 р. позивачка звернулася з даним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач, з яким вона перебуває з 2006 року в шлюбі, є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], однак кошти на його утримання не надає. Оскільки відповідач працює, має регулярний заробіток, інших утриманців не має, тому просить стягувати з нього на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно. В судове засідання позивачка не зявилася, подала письмову заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач з позовними вимогами згідний, подав письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання не проводилося. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Відповідно до вимог ст.ст.180, 182, 184 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], однак добровільно кошти на його утримання не надає, тому з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. Визначаючи розмір аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей і платника аліментів. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

18 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 21 січня 1978 року у міському відділі реєстрації актів громадського стану м.Тернополя, актовий запис № 44. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 21 січня 1978 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, в зв'язку з чим, втрачене почуття любові та поваги. З березня 2007 року сторони проживають окремо, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сім'ї неможливе. Оскільки відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи ДРАЦС, вона змушена звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище чоловіка, яке було присвоєне при реєстрації шлюбу, - "[PERSON]". Відповідач [PERSON] судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлений своєчасно та належним чином. Справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, судом встановлено наступне. 21 січня 1978 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований міським відділом ЗАГС м. Тернопіль, актовий запис № 44 (а.с. 11). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до довідки Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області № 3729 від 03.11.2015 р. позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою більше ніхто не зареєстрований (а.с. 10). Частиною 1 статті 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В своїй заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, неявку належним чином повідомленого відповідача суд вважає, як свідчення того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім'ю, у зв'язку з чим позов [PERSON] слід вважати таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 79, ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

18 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають двоє неповнолітінх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Їй самій важко забезпечувати належний життєвий рівень дітям, тому звертається до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача. Оскільки відповідач офіційно не працює, однак має певні доходи, то просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 300 гривень щомісячно. У судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, подав заяву про визнання позову, просив справу розглянути у його відсутності. Перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двоє неповнолітінх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі. Дані обставини стверджуються копіями свідоцтв про народження та копією свідоцтва про шлюб. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач не працює, його дохід має мінливий характер, з врахуванням даних про стан здоров»я дітей та відповідача, то розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей відповідно до ст.ст.181, 183 СК України, визначає у твердій грошовій сумі у розмірі по 300 грн щомісячно з дня подачі заяви в суд і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст.180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

18 листопада 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначил, що 15.08.2013 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 32. Від шлюбу мають двоє малолітніх дітей, синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в сторін не склалося, на примирення вони не згодні. В зв'язку з викладеним позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON], дітей залишити проживати з відповідачем, після розірвання шлюбу залишити прізвище "Гордієнко", витрати по розірванню шлюбу покласти на відповідача. Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягала, а справу просила слухати за її відсутності. Відповідач в судове засідання надав заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 15 серпня 2013 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 32 ( а.с.5). Від шлюбу сторони мають двоє малолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6, 7). Шлюбно сімейні відносини між сторонами фактично припинені, на примирення вони не згодні. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved