Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на земельну ділянку площею 0,0577 га, яка знаходиться за адресою: вул. 14 Вересня, 78, м. Токмак Запорізької області, цільове призначення якої - обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належала померлій 20.02.2015 року [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.08.2011 року, виданого державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори. Відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори 20.01.2015 року, його бабка [PERSON] заповіла йому вказану земельну ділянку. Позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв своєчасно та звернулася до нотаріуса за для отримання свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, проте нотаріусом у видачі такого свідоцтва було відмовлено. Відмова була мотивована наступним: «До складу спадкового майна входить земельна ділянка..., яка належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Токмацькою ДНК 31.08.2011 року за реєстровим № 2858 та Державного акту на право власності на земельну ділянку ЗП № 028216, виданого Токмацькою міською радою 30.12.2003 року. Згідно п. 6 ст. 126 Земельного кодексу України на зазначеному акті орган, який здійснює реєстрацію права на нерухоме майно та їх обтяжень повинен зроби ти відмітку про відчуження земельної ділянки із зазначенням документа, на підставі якого відбулося відчуження. Оскільки такої відмітки на акті не проставлено свідоцтво про право на спадщину не може бути видано». На підставі ст. 125 ЗК України. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», видача правовстановлюючих документів на нерухоме майно (земельну ділянку) здійснюється реєстраційними службами управлінь юстиції, видача Державних актів на право власності на земельну ділянку припинена з 01.01.2013 року, відповідно і припинена процедура стосовно відмітки про відчуження земельної ділянки на відповідному акті (яка діяла на час прийняття спадщини [PERSON]О.), про що йдеться у вищевказаній постанові нотаріуса. Дану процедуру [PERSON] повинна була здійснити особисто, тобто за життя. Таким чином, усунути недоліки, які перешкоджають отримати свідоцтво про право на спадщину, у досудовому порядку не представляється можливим, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати за ними право власності на земельну ділянку площею 0,0577 га, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. 14 Вересня, 78, цільове призначення - обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.02.2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 314113, виданим 23.02.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Токмаку реєстраційної служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 107. За життя [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.08.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори за реєстровим номером № 2858, після померлого 03.11.2010 року [PERSON], була власником житлового будинку за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. 14 Вересня, буд. 78, який розташований на земельній ділянці площею 577,0 кв.м. та земельної ділянки загальною площею 0,0577 га., що знаходиться по вул. 14 Вересня, 78 на території міста Токмак Запорізької області, наданої для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належить спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗП № 028216, виданого Токмацькою міською радою 30 грудня 2003 року, кадастровий номер 2311000000:01:029:0047. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗП №028216, виданого Токмацькою міською радою 30 грудня 2003 року, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі Токмацької міської ради за №3401, земельна ділянка, розташована за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. 14 Вересня, №78, цільове призначення обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2311000000:01:029:0047, належить [PERSON]. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №27935465 від 31.08.2011 року, [PERSON], як спадкоємцю першої черги після померлого 03.11.2010 року спадкодавця [PERSON], належить нерухоме майно, а саме: цілий будинок за адресою: м. Токмак, вул. 14 Вересня, буд.78 та земельна ділянка 0,0577 га за адресою: м. Токмак, вул. 14 Вересня, буд.78. 20.01.2015 року [PERSON] заповіла жилий будинок разом з господарськими та побутовими спорудами та земельну ділянку, що знаходяться по вулиці 14 Вересня, 78 в м. Токмак Запорізької області, [PERSON], що підтверджується заповітом від 20.01.2015 року, посвідченим державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №35. Заповіт на день звернення до суду не змінено та не скасовано. Нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки складає 42749,93 грн., що підтверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, складеного 21.10.2015 року завідувачем сектору управління Держгеокадастру у Токмацькому районі Запорізької області [PERSON] Відповідно до матеріалів спадкової справи № 182/15, до майна померлої 20 лютого 2015 року [PERSON], [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна за заповітом після смерті [PERSON] Відповідач [PERSON], яка є донькою померлої, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась. 13.10.2015 року\~[PERSON] звернулася до Токмацької державної нотаріальної контори\~для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 20.02.2015 року [PERSON]. 13.10.2015 року постановою державного нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори [PERSON] позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що входить до складу спадкового майна та знаходиться за адресою: вул. 14 Вересня, 78 в м. Токмак Запорізької області, яка належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Токмацькою ДНК 31.08.2011 року за реєстровим № 2858 та Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗП № 028216, виданого Токмацькою міською радою 30.12.2003 року, у звязку з відсутністю у вказаному акті відмітки про відчуження земельної ділянки із зазначенням документа, на підставі якого відбулося відчуження, яку повинен зробити орган, який здійснює реєстрацію права на нерухоме майно та їх обтяжень. За життя спадкодавиця Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на зазначену земельну ділянку належним чином не оформила. Відповідно до п. г) ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Відповідно до вимог земельного законодавства документом, що підтверджує право власності на земельну ділянку, є Державний акт. Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватись з 1 січня 2013 року. Отже, з 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно вимог, які визначені ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на обєкт нерухомого майна. Відповідно до вимог ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку встановленому законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно зі ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті. А за ч.2 ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину. Згідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим право мірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено судом, право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку було посвідчено підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗП № 028216, виданого Токмацькою міською радою 30 грудня 2003 року, кадастровий номер 2311000000:01:029:0047. [PERSON], в свою чергу, успадкувала вказану земельну ділянку після смерті [PERSON] і отримала 31.08.2011 року нотаріально посвідчене свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку. На вищевказаному державному акті на право власності на земельну ділянку (згідно до законодавства, яке діяло на час прийняття спадщини [PERSON]О.) відмітку про перехід права власності на спірну земельну ділянку до [PERSON] не проставлено, тобто остання набула права власності на земельну ділянку згідно вимог діючого законодавства, але вищевказаний Державний акт на право власності на земельну ділянку за життя спадкодавця [PERSON] у встановленому на той час порядку не пройшов державну реєстрацію, тобто, спадкодавець право власності на вказану земельну ділянку не зареєстрував відповідно до вимог чинного законодавства, а тому спадкоємець [PERSON] - позивач по справі, позбавлений можливості оформити своє право на спадщину за заповітом на дану земельну ділянку. Згідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. За наведених обставин, враховуючи, що у інший спосіб, окрім як за рішенням суду, позивач [PERSON], який є спадкоємцем за заповітом, після смерті [PERSON] не може реалізувати своє право на прийняття спадщини та оформлення спадкових прав, суд приходить до висновку про захист права позивача та визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 0,0577 га, яка знаходиться за адресою: вул. 14 Вересня, 78, м. Токмак Запорізької області, цільове призначення якої - обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а відтак і обґрунтованість позову та необхідність його задоволення.

Outcome: approved