Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

24 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати за нею право на земельну частку (пай), що залишилася після смерті її матері [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що на час смерті її мати [PERSON] проживала разом із нею, тому вона є такою що спадину прийняла. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі щодо права на земельну частку (пай) у КСП «Південний с.Котлярове Жовтневого району Миколаївської області. Окрім неї, спадкоємцем що прийняла спадщину також є відповідачка [PERSON], яка звернулася із відповідною заявою до нотаріальної контори. Як спадкоємці, що прийняли спадщину, вони уклали між собою договір про розподіл спадкового майна. За оформленням своїх спадкових прав позивачка звернулася до нотаріуса, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вищевказаного права на земельну частку (пай) їй було відмовлено у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на вказане право було видано на ім'я спадкодавця після його смерті, а також у зв'язку з наявністю іншого спадкоємця, який прийняв спадщину. Враховуючи вищевказане, за захистом своїх спадкових прав вна була змушена звернутися до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні 13 жовтня 2014 року заявлені нею позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В подальшому звернулася до суду із заявою з проханням розглядати справу без її участі у зв'язку з тяжким станом здоров'я. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнали, також в подальшому звернулися до суду із заявою про розгляд справи у їх відсутності. Третя особа - Котляревська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області звернулася до суду із заявою про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступне. За даними свідоцтва про народження [NUMBER] та даних витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, підтверджуються родинні відносини [PERSON] та [PERSON] відповідно до доньки та матері (а.с. 20, 26) Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] померла [INFO], про що Котляревською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 16 від 03.08.1997 року (а.с. 27). За даними спадкової справи, заведеної Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області № 370/2002, після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася донька останньої - [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину щодо житлового будинку. За даними Українківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області та Жовтневого районного медичного центру, [PERSON], яка померла 30.07.1997 року, була незареєстрована, але проживала у своєї доньки - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16, 24) Відповідно до положень ст. 529 Цивільного кодексу України (1963 року) сторони по справі, як доньки [PERSON], є спадкоємцями останньої першої черги. За положеннями ст. 549 ЦК України (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Фактичним прийняттям спадщини також вважається проживання спадкоємця із спадкодавцем на час смерті останнього. За вищевказаного, враховуючи, що позивачка [PERSON] на час смерті проживала із спадкодавцем, а відповідачка [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини, то останні є такими, що спадщину після смерті їх матері [PERSON] прийняли. Підстави, з яких позивачка була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджуються постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 15.07.2014 року, згідно якої [PERSON] було відмовлено у вчиненні дій з видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) розміром 2,86 умовних кадастрових гектарів, у зв'язку з посиланням, на те, що позивачкою не вчинено дій з прийняття спадщини. Крім того, у вчиненні таких дій відмовлено у зв'язку з видачею правовстановлюючого документу після смерті спадкодавця [PERSON], а також у зв'язку із наявністю іншого спадкоємця - [PERSON], яка спадщину прийняла (а.с. 17). Щодо не вчинення дій з прийняття спадщини, то як зазначено вище судом встановлено обставини, які свідчать про фактичне прийняття спадщини позивачкою після смерті її матері, а саме - проживання із спадкодавцем на час смерті останньої. Відносно оспорюваного права спадкодавця на земельну частку (пай), то відповідно до сертифікату серії МК № 0220038, посвідчено право [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 2,86 в умовних кадастрових гектари у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Південний». Вказаний сертифікат видано на підставі рішення Жовтневої районної державної адміністрації від 21 лютого 1997 року № 85-р, тобто за життя спадкодавця [PERSON] (а.с. 19). Відповідно до положень ст.14 Конституції України та ст.1 Земельного Кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Указом Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 р. № 720 було визначено, що паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства. Згідно ст. 5 Земельного кодексу України (в ред. 1990 р), що діяв на час прийняття вище вказаного рішення, земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Землі у колективну власність передаються безплатно. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. З досліджених письмових доказів слідує, що за життя [PERSON] набула право на земельну частку (пай) у КСП «Південний», яке також було визнане за нею рішенням Жовтневої районної державної адміністрації від 21.02.1997 року, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що вказане право спадкодавця належить до спадкової маси. Щодо прийняття спадщини також іншим спадкоємцем [PERSON], то згідно зі ст. 548 ЦК України (1963 року), незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а отже сторони, як власники вищевказаного майна, вправі розпорядитися ним на власний розсуд. Більш того, статтею 562 ЦК України (1963 року), передбачене право спадкоємців на поділ спадкового майна. Зі змісту укладеного між сторонами договору, останні домовилися про розподіл спадкового майна у наступний спосіб, відповідачці [PERSON] виділено житловий будинок [ADDRESS], а позивачці [PERSON] виділяється право на земельну частку (пай) розміром 2,86 в умовних кадастрових гектарах у землі КСП «Південний», та їх право на виділ частки спадкового майна в натурі визначений положеннями цивільного законодавства України. Враховуючи наведене, та встановивши, що позивачка та відповідач [PERSON], відповідно до положень ст.ст. 529, 549 ЦК України (1963 року), є спадкоємцями першої черги після смерті їх матері [PERSON] та спадщину прийняли, проте позивачка позбавлена можливості нотаріального оформлення її спадкових прав через вище вказані обставини, то відповідно до ст. 16 та ст.ст. 529, 548, 549, 562 ЦК України (1963 року), суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідним їх задоволення.

Outcome: approved