Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд: - стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти у її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання в розмірі ј частини його щомісячного доходу (заробітку) до моменту закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років, витрати понесені при складанні позову до суду покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] покликається на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2013 року шлюб розірвано, визначено місце проживання сина разом із матір`ю. [INFO] синові виповнилось 18 років, однак він продовжує навчання на денній формі у Бурштинському торговельно-економічному коледжі Київського національного торговельно-економічного університету, потребує матеріальної допомоги в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на період навчання сина. Батько дитини добровільно на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним, має регулярний дохід працюючи слюсарем у цеху ТРЦ Відокремленого підрозділу Галременерго ПАТ «ДТЕК Західенерго». Представником позивача - адвокатом Свиридою Г. С. подано заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Відповідач скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2013 року шлюб між сторонами розірвано, визначено місце проживання сина разом з матір`ю, що стверджується наявними в матеріалах справи копією виписки з рішення (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про народження відповідач по справі [PERSON] являється батьком [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки № 148 від 13 лютого 2020 року виданої директором Бурштинського торговельно-економічного коледжу Київського національного тоговельно-економічного університету Козаком А. Р . , [PERSON] дійсно навчається в Бурштинському торговельно-економічному коледжі Київського національного торговельно-економічного університету за ОКР «Кваліфікаційний робітник», 3 курс за професією кухар, офіціант. Термін навчання з 01 вересня 2017 року по 17 січня 2021 року (а.с. 8). На даний час шлюб розірвано, син знаходиться на повному утриманні позивача. Батько дитини добровільно на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним - працює слюсарем у цеху ТРЦ Відокремленого підрозділу Галременерго ПАТ «ДТЕК Західенерго». Із договору про надання правової допомоги від 17 лютого 2020 року, укладеного між адвокатом Свиридою Г. С. та [PERSON] , вбачається, що гонорар адвоката за складання позову становить 800,00 грн., що підтверджується рахунковою квитанцією серії ББАЙ № 581141 (а.с.9-12). 3.Норми матеріального права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Згідно частини 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу. З матеріалів справи вбачається, що позивачка забезпечує належне утримання сина, купує продукти харчування, одяг, забезпечує духовний та фізичний розвиток. При цьому суд враховує, що, особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, оскільки було б нерозумним ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини. У контексті обставин цієї справи, суд враховує можливість утримання й матір`ю повнолітнього сина. Таким чином, з огляду на спільний обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини на період продовження навчання, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, який би був справедливим і не накладав би непропорційний фінансовий тягар на нього, зокрема, з урахуванням того, що його син є повнолітнім і працездатним, у силу чого має можливість забезпечувати своє життя також самостійно. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до статті 200 СК України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також, суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Аналіз статтей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Із позовної заяви також вбачається, що відповідач працює слюсарем у цеху ТРЦ Відокремленого підрозділу Галременерго ПАТ «ДТЕК Західенерго». Враховуючи у сукупності досліджені докази та, виходячи з принципу справедливості та розумності, а також обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні своєї дитини, суд вважає за необхідне присудити відповідачу аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток, при цьому не порушить права відповідача. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальними правилами цивільного судочинства, судовий збір належить до витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом України. Наявність пільги у вигляді звільнення від сплати судового збору, передбаченої статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не вважається нульовою ставкою судового збору. Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, повязаних з порушенням їхніх прав. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо обидві сторонни звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач є учасником бойових дій, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється. Відтак, з огляду на вищенаведене, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави. Згідно частини 1, пункту 1,2,3 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 6 статі 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої вимог. Із договору про надання правової допомоги від 17 лютого 2020 року, укладеного між адвокатом Свиридою Г. С. та [PERSON] , вбачається, що гонорар адвоката за складання позову становить 800,00 грн., що підтверджується рахунковою квитанцією серії ББАЙ № 581141. Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, то судові витрати у виді сплаченого позивачкою витрат пов`язаних на професійну правничу допомогу в сумі 800, 00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] . Відповідно пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved