Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

24 лютого 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом, в якому просить визнати за ним право приватної власності на земельну ділянку площею 950 кв. м. для обслуговування житлового будинку, що розташований в [ADDRESS], відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, № 288 від 29 липня 1993 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 вересня 1996 року він придбав незакінчений будівництвом житловий будинок [ADDRESS], але під час укладення договору купівлі-продажу цього незакінченого будівництвом житлового будинку, договір купівлі-продажу земельної ділянки за вказаною адресою не укладався. З моменту придбання зазначеної нерухомості, фактично він є власником всього домоволодіння, яке складається з незакінченого будівництвом житлового будинку та земельної ділянки для обслуговування цього житлового будинку. Отже, відповідно до чинного на той момент законодавства, до нього перейшло право власності на земельну ділянку для обслуговування придбаного незакінченого будівництвом житлового будинку. Позивач та його представник надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, заперечень та клопотань не має. В заяві зазначила, що на час отримання у власність земельної ділянки [ADDRESS] вона мала прізвище «[PERSON]», але на теперішній час має інше прізвище - «[PERSON]», свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 11.04.2014 року. Вищезазначена земельна ділянка має поштову адресу: [ADDRESS]. Своєю заявою відповідачка підтвердила той факт, що 27 вересня 1996 року між нею та позивачем було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого вона продала, а позивач купив незакінчений будівництвом житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] з процентом виконаних робіт - 62, який розташований на земельній ділянці площею 950 кв. м., згідно Державного акту на право приватної власності на землю, виданий Миколаївською міською радою народних депутатів 29 липня 1993 року за № 288. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням Миколаївської міської ради народних депутатів XVII сесії ХХІ скликання № 17/10 від 25 травня 1993 року було виділено у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування індивідуальних житлових будинків з внесенням змін до раніше прийнятого Рішення Міської ради народних депутатів, встановивши розмір та номери земельних ділянок громадян ці [PERSON], площею 950 кв. м. по [ADDRESS] (а.с. 12). На підставі вищезазначеного рішення [PERSON], що мешкає в [ADDRESS] було видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 950 кв. м. Державний акт було зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 288 (а.с. 19-20). 27 вересня 1996 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] з процентом виконаних робіт - 62, який розташований на земельній ділянці площею 950 кв. м., згідно Державного акту на право приватної власності на землю, виданий Миколаївською міською радою народних депутатів 29 липня 1993 року за № 288 (а.с. 21). Сама ж земельна ділянка, яка відводилась для обслуговування вищезазначеного житлового будинку залишилась зареєстрованою за [PERSON]. В 2013 році, на замовлення [PERSON], було проведено нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 950 кв. м., яка надавалась [PERSON] для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Оцінку земельної ділянки проводила експерт-оцінювач Жданова О.В. та визначила, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 59 251 грн. 50 коп. (а.с. 14-15). Відповідно до положень ст.ст. 23, 30, 67 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року), право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. При переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара, селищах міського типу - 0,15 гектара, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів - не більше 0,25 гектара, у містах - 0,1 гектара. Як вбачається з плану земельних ділянок кооперативуц Лазурний , рішення виконкому міської ради народних депутатів 1993 року "Про найменування вулиць нової забудови в районі селища Матвіївка Центрального району та нумерації домоволодінь", земельна ділянка [ADDRESS] (номер ділянки при виділі земельних ділянок під забудову в клооперативі) і є земельною ділянко по [ADDRESS]. На теперішній час право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за позивачем [PERSON]. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі ст. 30 ЗК України (в редакції 1990 року), оскільки позивачем не було змінено цільового призначення земельної ділянки, розміри земельної ділянки не перевищують дозволені, право власності на нерухоме майно позивачем зареєстровано в установленому законом порядку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України , судові витрати сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved