Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання права власності на будинок і земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарста та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництваи. Спадщину [PERSON] прийняли позивач та мати позивача [PERSON] , які вступили у фактичне володіння і управління його спадковим майном. Тобто кожен із спадкоємців набув право на 1/2 частину спадкового майна. [PERSON] в нотаріальній конторі отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на його земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка не встигнувши при житті оформити свої спадкові права на 1/2 частину будинку та земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства. [PERSON] склала заповіт, яким заповіла дві земельні ділянки своїй дочці [PERSON] (відповідачу). Оскльки позивач прийняв спадщину своєї матері, то відповідно має право і на її частку. Відповідач на спадкове майно після смерті [PERSON] не претендує. Однак позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на спадкове майно після смерті свого батька [PERSON] , оскільки видати свідоцтво про право на спадщину на одного спадкоємця неможливо. У зв`язку з цим позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на будинок та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 09 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити. Від відповідача також надійшла заява, відповідно до змісту якої остання позовні вимоги визнала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про смерть від 05 серпня 2020 року серії [NUMBER] (а.с. 9). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про смерть від 05 серпня 2020 року серії [NUMBER] (а.с. 10). Позивач є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 08 травня 1970 року серії [NUMBER] (а.с. 14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на: - будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,2594 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на земелю від 13 квітня 2000 рокусерії ЧР 23-19-02-00-046 (а.с. 19). - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на яку державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину на ім`я [PERSON] . Згідно з довідкою Васютинської сільської ради Чорнобаївського району, Черкаської області від 20 серпня 2020 року № 756/02-44 [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав за адресою [ADDRESS] . В господарстві проживав з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] (позивач) (а.с. 23). Згідно з довідкою Васютинської сільської ради Чорнобаївського району, Черкаської області від 20 серпня 2020 року № 757/02-44 [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала за адресою [ADDRESS] . В господарстві проживала з сином [PERSON] (позивач) (а.с. 22). При житті [PERSON] , а саме 23 січня 2006 року, склала заповіт, посвідчений секретарем Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області та зареєстрований у реєстрі за № 20, відповідно до якого належні їй земельну ділянки та ощадні вклади заповіла своїй дочці [PERSON] (відповідач), яка отримала свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом (а.с. 15, 17). Згідно зі змістом листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 06 листопада 2020 року (а.с. 31), що надійшов у відповідь на запит суду, після смерті [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину на грошові вклади та майновий сертифікат на дружину [PERSON] . Після смерті [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися позивач та відповідач ( а.с. 33, 34). На ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 08 вересня 2020 року (вих. № 193/02-16) позивачу повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину на одного спадкоємця не можливо, оскільки спадкоємцем після смерті [PERSON] була також і [PERSON] , яка прийняла спадщину, але за життя не оформила. А після смерті [PERSON] спадкоємцями, які прийняли спадщину є позивач і відповідач, та роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 13). Таким чином, позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на будинок та земельну ділянку, оскільки видати свідоцтво про право на спадщину лише одному спадкоємцю неможливо. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , при вирішенні даної справи необхідно застосовувати положення чинного на той час ЦК УРСР. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з положеннями ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину [PERSON] , вступивши у фактичне володіння і управління спадковим майном, однак не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на будинок та земельну ділянку, оскільки видати свідоцтво про право на спадщину лише одному спадкоємцю неможливо. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.79 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом права власності. За приписом ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Згідно ст.380 ЦК України житловий будинок є об`єктом права власності. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved