Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позов мотивував тим, що [INFO] помер [PERSON] , який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . До складу спадкового майна після його смерті належало право на земельну частку (пай), що перебувала в колективній власності КСП «Темп» Михайловецької сільської ради в розмірі 3,27 в умовних кадастрових гектарах (сертифікат серії ВН № 0106099). Єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] була [PERSON] , яка спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак не оформила своїх спадкових прав. [INFO] померла [PERSON] , яка була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . До складу спадкового майна після її смерті належало право на земельну частку (пай), яку вона успадкувала після смерті [PERSON] . Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] був [PERSON] , який спадщину прийняв у встановленому законом порядку, однак не оформив своїх спадкових прав. Інші спадкоємці спадщини не прийняли та на неї не претендують. [INFO] помер [PERSON] , який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . До складу спадкового майна після його смерті належало право на земельну частку, яку він успадкував після смерті [PERSON] . Єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] був позивач, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Разом з тим, сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН № 0106099 втрачено, у зв`язку з чим нотаріусом позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Тому позивач змушений звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 10.02.2021 було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] і відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою судом витребувано від приватного нотаріуса Мурованокуриловецького районного нотаріального округу Долі Тетяни Іванівни спадкову справу № 146/2017, заведену щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Позивач в підготовче засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути у його відсутності (а.с. 2). Відповідач копію ухвали від 10.02.2021 та доданих до неї матеріалів отримав 11.02.2021, відзиву до суду не направив. Його представник в підготовче засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі(а.с. 34, 36). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Михайлівці Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 5). [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП "Темп" Михайловецької сільської ради, розміром 3,27 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0106099. Вартість вказаної земельної частки (паю) становить 94037 грн 55 коп. Державний акт на земельну ділянку не видавався (а.с. 16). При житті, 24 травня 1999 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів [PERSON] . Заповіт чинний (а.с. 8, 20). Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року, яка була чинна на час відкриття спадщини, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Із заповіту (а.с. 8), довідки Михайловецької сільської ради № 496 від 02.10.2020 (а.с. 13) вбачається, що спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] була [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину відсутні, зокрема, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 63452947 від 05.02.2021 слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с. 19). Отже, суд вважає доведеним, що [PERSON] - єдиний спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину в порядку передбаченому п. 1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР. [INFO] в с. Михайлівці Мурованокуриловецького району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яке вона прийняла у спадщину після смерті [PERSON] однак за життя, у встановленому законом порядку не оформила. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Свідоцтвом про шлюб (а.с. 9), експертним висновком № 056/1201-а від 30.11.2017 (а.с. 11), довідкою Михайловецької сільської ради № 516 від 08.10.2020 (а.с. 14) доводиться, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були її син [PERSON] та чоловік [PERSON] . Інші спадкоємці, як за законом, так і за заповітом відсутні, що слідує, зокрема, з Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 62351782 та № 62351815 від 05.11.2020 (а.с. 21-24). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На день смерті [PERSON] разом з нею проживав та був зареєстрований [PERSON] (а.с. 14) Отже, суд вважає доведеним, що [PERSON] - єдиний спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину в порядку передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України. [INFO] в с. Михайлівці Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яку він прийняв у спадщину після смерті [PERSON] однак за життя, у встановленому законом порядку не оформив. З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 146/2017, заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] слідує, що при житті, 15 лютого 2017 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів [PERSON] . Довідкою Михайловецької сільської ради № 546 від 21.10.2020 (а.с. 15) доводиться, що [PERSON] на час смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований з ним за однією адресою. Інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом відсутні, що підтверджується матеріалами зазначеної вище спадкової справи. Отже, суд вважає доведеним, що позивач - єдиний спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину в порядку передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Однак оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору він не може, оскільки оригінал сертифікату, що посвідчував право [PERSON] на земельну частку (пай) серії ВН № 0106099 втрачено (а.с. 12, 18). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай), після смерті [PERSON] . Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 940 грн 38 коп. (а.с. 27). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved