Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] безпеки дорожнього руху Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, по якому просить зняти арешт з рухомого майна, а саме з автомобіля марки FORD Transit 2,5, державний номер [NUMBER] та мотоцикла JAWA 350, державний номер [NUMBER], накладеного старшим державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції [PERSON], згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.12.2011 року по виконавчому провадженню № 29144674 з примусового виконання постанови № АА 182811 від 20.08.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу ДАІ в сумі 510 грн. Вимоги обґрунтовує тим, що у провадженні Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції перебувало на виконанні виконавче провадження № 29144674 з примусового виконання постанови № АА 182811 від 20.08.2011 року про стягнення штрафу в сумі 510 грн. На основі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.12.2011 року винесеної старшим державним виконавцем було накладено арешт на автомобіль та мотоцикл, що належить йому на праві приватної власності. На початку вересня 2016 року він дізнався, що на автомобіль і мотоцикл було накладено арешт. 12.09.2016 року він звернувся до Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з заявою про зняття арешту та надання інформації стосовно вказаного виконавчого провадження. Цього ж дня він отримав лист в якому зазначено, що 28.12.2011 року дане виконавче провадження було закінчено на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.10.2016 року замінено по справі неналежного відповідача [PERSON] безпеки дорожнього руху Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на належного Регіональний сервісний центр УМВС України в Кіровоградській області. В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Надав письмові заперечення, згідно яких просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа в судове засідання не зявилась. Про час та день слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що постановою від 24.12.2011 р. ВП № 29144674 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесеною старшим державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції при примусовому виконанні накладено арешт на автомобіль FORD Transit 2,5, державний номер [NUMBER] та мотоцикла JAWA 350, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] (а.с.5). Згідно відповіді начальника Фортечного ВДВС м. Кропивницький № 40783 від 12.09.2016 р. вбачається, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження ВП 29144674 з примусового виконання постанови № АА 182811 від 20.08.2011 року виданого ДАІ про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу у сумі 510 грн., яке 28.12.2011 року закінчено на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХІV від 21.04.1999 року, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню ( ч. 2 ст. 386 ЦК України). Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Таким чином, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог щодо зняття арешту з майна, що належить [PERSON]. На підставі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved