Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог посилається, що з 22 листопада 2008 року по 08 жовтня 2012 року він перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON] , мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом, проживає з ним та знаходиться на його утриманні і вихованні. Відповідач через півтора роки після народження дитини покинула його з донькою, не бере участі в її вихованні, не цікавиться її життям, здоров`ям дитини, не спілкується з нею, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на її утримання, що є достатньою підставою для позбавлення її батьківських прав. Просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та стягнути з неї на його користь судовий збір. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав і просив задовольнити, про підстави та обставини якого пояснив так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом публікації оголошення про виклик до суду на вебсайті Кременчуцького районного суду Полтавської області на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі інтернет, з заявою про відкладення розгляду справи не зверталася, причин неявки не повідомила. Третя особа: Служба у справах дітей та молоді Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання свого представника не направили, надали заяву, де просили розглянути справу у їх відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В відповідності до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також матеріально утримувати до досягнення нею повноліття. На підставі ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Установлено, що сторони: [PERSON] та [PERSON] з 22 листопада 2008 року перебували в шлюбі, який розірвано 08 жовтня 2012 року, мають доньку [PERSON] , [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 424. Відповідач [PERSON] з червня 2010 року з донькою не проживає, не спілкується, не відвідує її, не цікавиться життям, здоров`ям дитини, матеріально не утримує, виявляючи тим самим свою байдужість до її долі, участі у вихованні не приймає, що протирічить ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04.05.2020 місце проживання неповнолітньої [PERSON] визначено з батьком [PERSON] , який з 09 червня 2017 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та вони разом проживають однією сім`єю в [ADDRESS] , дитина знаходиться на його матеріальному утриманні і вихованні. Згідно посвідчення серії [NUMBER] , неповнолітня [PERSON] є інвалідом дитинства та перебуває на обліку в Київському міському психоневрологічному диспансері № 4. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. З огляду на викладене, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та навмисно не виконує їх, що в відповідності до п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", є підставами для позбавлення її батьківських прав. Обставин, які перешкоджали б їй виконувати свої батьківські обов`язки не встановлено. Так як позов задоволено, то відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп., що підтверджено документально.

Outcome: approved