Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

21.04.2021 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Ізюмської міської ради Харківської області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини посилаючись на те, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] 05.12.1981 року уклали шлюб в м. Ізюм Міському відділу АЦС,актовий запис № 619. [INFO] у них народився син [PERSON] (свідоцтво про народження з актовим записом 214), котрий був інвалідом дитинства. З 01.09.2020 року по 17.09.2020 року син находився на лікуванні в м. Балаклія він захворів на корона вірусну інфекцію(ковід 19). На той час сіх інфікований на ковід направляли на лікування до м. Балаклія Харквської області. До смерті сина він був зареєстрований та мешкав з ними за адресою [ADDRESS] . Вони своєчасно не звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті по-перше вони не знали про існування терміна 6 місяців для подачі такої заяви до нотаріуса. Крім того разом з дружиною вони знаходилися в пригніченому стані так як [PERSON] був нашою єдиною дитиною. Крім того мати померлого [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку у кабінеті лікаря-психіатра ,про що свідчить довідка з Центральної міської лікарні «Піщанської богоматері». Довідка від 25.03.2021 року додана до позова. Таким чином в зв`язку з вищезазначеними обставинами вони пропустили термін для звернення з заявою про прийняття спадщини буквально декілька днів так як продовж значного часу не мали в силу свого психічного стану ,шоку можливості, подати дану заяву у нотаріуса. Також були інші різноманітні перешкоди , котрі пов`язані з нашим психологічним станом ,через смерть єдиного сина деякий час ми взагалі не виходили на вулицю так як були в депресії Мати сина постійно плаче та туже за єдиною дитиною. Вважають, що зазначені обставини є поважними, для надання ним додаткового строку для прийняття спадщини(подання заяви про її прийняття). Іншого майна,яке б належало померлому на підставі права власності не має. Вони (батько та мати померлого) - є єдиними спадкоємцями першої черги, інших осіб, котрі б претендували на частку в майні не має. Просить суд визначити [PERSON] 13.04.1960 року ідентифікаційний номер [NUMBER] додатковий строк два місяця - для подання ним заяви про прийняття спадщини ,після смерті його сина [PERSON] ,який помер [INFO] . Визначити [PERSON] [INFO] ідентифікаційний номер [NUMBER] додатковий строк два місяця для подання заяви про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] ,який помер [INFO] . В судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] та представник позивачів [PERSON] не з`явилися, представник надала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просить суд задовольнити. Відповідач представник Ізюмської міської ради Харківської області Швидченко Ю. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без їх участі, покладаються на розсуд суду. В силу положень ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] - син позивачів помер [INFO] . (а.с.19) Відповідно свідоцтва про народження [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 21) Так, у відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 24Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.76 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. В матеріалах справи наявне свідоцтво про право власності на житло від 25.10.1993 року (дублікат від 06.12.2006 року) Ізюмського Фонду міського комунального майна [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільно сумісної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 13) Згідно відповіді в.о. завідувача Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко О. № 498/02-17 від 16 квітня 2021 року після смерті [PERSON] , який помер и[INFO] з заявою про прийняття або відмову від спадщини ніхто із спадкоємців не звертався. Спадкова справа не заводилась. Видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири приватний нотаріус не має можливості, так як ними пропущено строк на прийняття спадщини(а.с. 22) В той же час, відповідно до ст.ст. 1273-1275 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст.1296-1298ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за законом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній або приватній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі [PERSON] , [PERSON] , як спадкоємці за законом, не зверталися до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна. Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивачі вчинили дії, які б свідчили про прийняття ними спадщини за законом, вони не надали, що, виходячи зі змісту ч. 1ст. 1272ЦК України слід вважати фактичним неприйняттям спадщини за заповітом. Причиною пропуску строку на прийняття спадщини вказує те, що з березня 2020 року до теперішнього часу на всій території України встановлено карантин, позивачі хворіли та були в пригніченому стані після смерті сина. Позивачі вважають, що причини їх пропуску для подачі заяви про прийняття спадщини є вагомими, та підлягають поновленню. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 "про судову практику у справах про спадкування"роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved