Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

20 грудня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті її батька, громадянина України, [PERSON] , [INFO] , уродженця Псковської обл., РФ, місце смерті місто Донецьк, Калінінський район, дата смерті [INFO] . Вказуючи на те, що вона є донькою [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований та проживав за адресою: м. Донецьк, Калінінського району та який помер [INFO] у Донецької обл., Калінінський район, у віці 72 роки. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України Законом України від 15 квітня 2014 № 1207-УІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», постановою ВР України від 17 березня 2015 №254-УІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селиш і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». Встановлення факту смерті, що має юридичне значення, необхідно їй для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України та отримання свідоцтва про смерть. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, направила до суду клопотання про розгляд заяви у її відсутності. Заяву підтримує та просить її задовольнити (а.с. 15). Представник заінтересованої особи про розгляд справи повідомлений належним чином в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 21). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець: Псковської області, РФ, який помер [INFO] у м. Донецьк, Калінінського району, у віці 72 роки про що 01 жовтня 2021 року видана лікарська довідка про причину смерті № 502 (а.с. 8). Згідно лікарської довідки про причину смерті № 502 від 01 жовтня 2021 року [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] COVID-19 клінікор епідеміологічно (а.с.8). 02 жовтня 2021 року, заявниці було видано Кіровським відділом запису актів громадського стану Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки свідоцтво про смерть [INFO] [PERSON] (а.с.7). Відмовою у проведенні державної реєстрації смерті Васильківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21.12.2021 року № 4585/22.23-71 відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті на підставі пред`явлених документів, оскільки аналіз документів представлених [PERSON] свідчить, що заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] не пред`явлено документ, форма якого визначена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (а.с. 17). З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] і визначає датою її смерті - [INFO] та місцем смерті - м. Донецьк, Калінінський район. Приписами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. У частині 4 ст. 317 ЦПК України передбачено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявниці для державної реєстрації смерті її чоловіка та отримання свідоцтва про його смерть. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, що надасть йому можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України.

Outcome: approved