Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

22 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 11 грудня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитину - [PERSON] , 2017 року народження. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки з ведення спільного господарства і виховання дитини. Шлюбні відносини вони припинили, спільне господарство разом не ведуть. Додала, що спорів щодо поділу майна, визначення місця проживання дитини та участі у спілкуванні та вихованні дитини вони не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. 08 лютого 2021 року позивач подала до суду додаткові пояснення щодо позову, у яких посилалась на те, що вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо, вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Відповідач дедалі частіше почав проявляти у відношенні до неї зневагу та агресію, що він робив на очах у дитини, а 22 вересня 2020 року відповідач погрожував їй фізичною розправою, намагався її вдарити, внаслідок чого вона була вимушена звернутись до поліції. [PERSON] неодноразово повідомляв їй про те, що він її не кохає, а шлюб із нею йому необхідний для уникнення проблем з міграційною службою, а тому вона і звернулась до суду із цим позовом та наполягає на розірванні між ними шлюбу (а.с. 31-33). 17 лютого 2021 року як представником відповідача - адвокатом Білоусовим Г. О. на адресу суду поданий за його підписом відзив на позовну заяву, у якому адвокат Білоусов Г. О. вважав позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки дійсно інколи між [PERSON] та [PERSON] виникають непорозуміння, але як у осіб - носіїв різних культур, так як [PERSON] є громадянином Палестини, а позивач є громадянином України. Разом з тим відповідач є студентом, стабільних доходів не має, однак всіляко намагається знайти підробітки для того, щоб його сім`я не мала проблем у побуті. Позивач, коли надавала згоду на шлюб із відповідачем, знала про належність її чоловіка до іншої культури, його виховання у дусі мусульманського віросповідання. Додав, що у подружжя є малолітня дитина - [PERSON] , 2017 року народження, відповідач турботливий, люблячий батько, який виховує сина, а позивачеві, на його думку, не подобається виховання дитини, однак це не може слугувати підставою для припинення шлюбу, позбавлення сина люблячого батька і навпаки. На даний час подружжя проживає разом, а тому просив позовні вимоги позивача залишити без задоволення та, ураховуючи карантинні заходи, які впливають на повноцінний розвиток сімейних відносин, спад доходів населення, необхідних для повноцінного життя, специфічність виховання та культури позивача та відповідача, просив надати сторонам строк для примирення терміном шість місяців (а.с. 42-44). Розглянувши відзив на позовну заяву, суд приходить до висновку, що він не може бути прийнятий судом до уваги, виходячи з наступного. Згідно з ч. 6 ст. 178 ЦПК України до відзиву, підписаного представником відповідача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Відзив, поданий на позовну заяву [PERSON] про розірвання шлюбу, підписаний адвокатом Білоусовим Г. О. як представником відповідача. У той же час, до відзиву на позов усупереч вимогам ч. 6 ст. 178 ЦПК України не надані передбачені ЦПК України документи на підтвердження його повноважень як представника відповідача [PERSON] , а саме довіреність або ордер. Ухвалою суду від 10 грудня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі (а.с. 18). 08 лютого 2021 року позивач звернулась на адресу суду із додатковими поясненнями щодо позову (а.с. 31-33). Ухвалою суду від 22 лютого 2021 року заява адвоката Білоусова Г. О. про відкладення слухання справи, подана ним як представником відповідача, документи на підтвердження повноважень якого у матеріалах справи відсутні, повернута йому без розгляду. Одночасно з цим, суд звертає увагу на те, що підставами для перенесення судового засідання у цій справі, адвокат Білоусов Г. О. зазначає його участь у судовому засіданні з розгляду кримінальної справи судом, який з 03 жовтня 2018 року припинив здійснення правосуддя у зв`язку із публікацією в газеті «Голос України» повідомлення про початок роботи Дніпровського апеляційного суду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, пояснивши при цьому у заяві, що вона побоюється за своє життя та здоров`я, оскільки відповідач проявляє у відношенні до неї не тільки психологічний тиск, а і фізичну агресію, словесну жорстокість і у відношенні її батьків, а перебування у шлюбі для відповідача є лише засобом уникнення проблем із міграційною службою. Додала, що вона з відповідачем разом не проживають та не ведуть спільне господарство з 08 травня 2020 року (а.с. 52). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 50), причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 грудня 2015 року, про що Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 1175 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). [INFO] у сторін від шлюбу народився син [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про його народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 7). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Судом установлено, що за час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові один до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами наразі припинені, спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. З огляду на повідомлені позивачем у заявах по суті справи та у додаткових поясненнях обставини сімейного життя сторін, ураховуючи те, що позивач не бажає зберігати подружні відносини з відповідачем, суд приходить до висновку про недоцільність надання сторонам строку на примирення. Таким чином, ураховуючи обставини, установлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved