Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

26.03.2021 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на: житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 3,0954 га, кадастровий № 5122081700:01:001:0487, що розташована на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позовні вимоги мотивує тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. № 982/02-14 від 02.12.2020 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить житловий будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 763 від 27.05.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Р. І. Апреленко та земельна ділянка площею 3,0954 га, кадастровий номер 5122081700:01:001:0487, що розташована: на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 003514, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № ОД № 10-05-423, виданий 18.08.2000 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 11.05.2018 року, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 13858418 від 28.03.2008 року [PERSON] , [INFO] залишила заповіт, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 335 від 03.12.2003 року, посвідчений Кам`янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області на ім`я [PERSON] . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 53230872 від 10.09.2018 року [PERSON] , [INFO] залишила заповіт, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 713 від 18.09.2006 року, посвідчений Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області на доньку - [PERSON] , на земельну ділянку площею 3,0954 га, кадастровий номер 5122081700:01:001:0487, що розташована: на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 003514, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № ОД № 10-05-423, виданий 18.08.2000 року; та на житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 53230872 від 10.09.2018 року [PERSON] залишила заповіт, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 11 від 14.01.2016 року, посвідчений Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області. Згідно даних Спадкового реєстру заповіт № 11 від 14.01.2016 року був скасований 01.10.2018 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються син [PERSON] та дочка [PERSON] . Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що позивач [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тобто вважається такою, що прийняла спадщину. Крім того, встановлено, що [PERSON] спадщину не прийняв. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. № 982/02-14 від 02.12.2020 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved