Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

24 березня 2014 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. У судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі довіреності підтримав позовні вимоги позивачки та просив їх задовольнити у повному обсязі, пояснивши, що [INFO] року померла мати позивача: [PERSON]. При житті нею було отримано сертифікат на земельну частку (пай), розміром 9,32 умовних кадастрових гектарів, із земель рефоромованого КСП «Борівське», розташованої на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, виданого Шевченківською районною державною адміністрацією Харківської області. Державний акт на право власності на земельну ділянку, мати отримати не встигла. Після смерті матері, вона як спадкоємиця за законом успадкувала її особисті речі та речі домашнього вжитку, постійно мешкала разом з нею, вела спільне господарство, а потім коли мати вмерла поховала її за свої кошти. Вищезазначений сертифікат на земельну частку (пай) було втрачено, про що було здійснено повідомлення в районній газеті «Краєвид». Через відсутність правовстановлюючих документів вона не має змоги своєчасно звернутися до нотаріуса з приводу прийняття спадщини за законом після смерті матері. З метою отримання дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) та оформлення спадщини вона звернулась до Шевченківської райдержадміністрації Харківської області, але їй було повідомлено, щосертифікати на право на земельну частку (пай) були виготовлені в необхідній кількості відповідно до кількості пайовиків і видавалися в одному екземплярі на руки, архівні екземпляри відсутні та не виготовлялися. Бланки для їх роздрукування відсутні. Для вирішення даного питання позивачці рекомендовано звернутися до суду. При зверненні до державного нотаріуса позивачці також було роз'яснено, що із-за відсутності правовстановлюючих документів, їй свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) видати не можливо, та рекомендовано також звернутися до суду. На підставі викладеного, позивачка звернулась до суду та просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В судове засідання представники відповідачів: Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області та Шевченківської райдержадміністрації Харківської області не з'явились, надавши до суду письмові заяви з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову [PERSON] не заперечували. Суд заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження (серія [NUMBER] ,виданого Волоськобалаклійською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 16 серпня 1965 року ) мати позивачки - [PERSON] народилась [INFO] року. З витягу державної реєстрації актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 03 грудня 2013 року вбачається, що [PERSON] 27 жовтня 1973 року одружилась з [PERSON] 04 березня 1981 року шлюб було розірвано, та змінено прізвище на дошлюбне - [PERSON] В свідоцтві про народження (серії [NUMBER] виданого повторно Волоськобалаклійською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 6 вересня 1996 року) матір'ю позивачки вказано відповідно: [PERSON] та батьком: [PERSON]. Позивачка з 19 листопада 1996 року офіційно перебувала у шлюбі з [PERSON], який згідно рішення Шевченківського районного суду Харківської обалсті від 4 жовтня 2010 року було розірвано. Відповідно до свідоцтва (серія [NUMBER] ,виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського РУЮ Харківської області від 03 грудня 2013 року), [PERSON], померла 16 веренся 2002 року. З довідки №563 виданої Борівською сілсьькою радою Шевченківського району Харківської області від 16 грудня 2011 року вбачається, що [PERSON] постійно мешкала та значилась зареєстрованою на день смерті [INFO] року за адресою: [ADDRESS], та мала склад сім'ї: співмешканець [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], та її онуки [PERSON], 1997 року народження, [PERSON], 1999 року народження. При житті [PERSON] отримала сертифікат серії [NUMBER] на земельну частку (пай), розміром 9,32 умовних кадастрових гектара із земель рефоромованого КСП "Борівське", розташованої на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області. Вищезазначений сертифікат на право земельну частку (пай) було втрачено про, що зроблено повідомлення в районну газету «Краєвид» (а.с. 11). Відповідно до свідоцтв про смерть: (серія [NUMBER] виданого Волоськобалаклійською сілсьькою радою Шевченківського району Харківської області від 15 січня 2007 року, та серія [NUMBER] виданого Борівською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 13 квітня 2012 року) спадкоємці які б могли претендувати на спадщину після смерті [PERSON] - [PERSON], помер 12 січня 2007 року, та [PERSON], помер 11 квітня 2012 року. Довідкою №02-28/305 Шевченківської райдержадміністрації Харківської області від 06 лютого 2014 року, зазначено, що згідно до пункту 5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», та п.8 вказаного Указу, сертифікати на земельну частку (пай) були виготовлені в необхідній кількості відповідно до кількості пайовиків і видавалися в одному екземплярі на руки, архівні екземпляри відсутні та не виготовлялися. Бланки для роздрукування сертифікатів на земельну частку (пай) немає, та їх виготовлення не планується і дублікати втрачених сертифікатів не видаються. Позивачці для вирішення даного питання рекомендовано звернутися до суду. З відповіді №48/01-16 від 07 лютого2014 року та №128/02-30 Печенізької державної нотаріальної контори Харківської області засвідчено, що позивачці відмовлено в видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO] року на земельну частку (пай), у разі відсутності державного акту, або сертифікату на право на земельну частку (пай), оскільки це суперечить п.п.4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та кож рекомендовано для вирішення даного питання звернутися до суду. З спадкового реєстру щодо [PERSON], померлої [INFO] року, згідно яких спадкова справа спадкодавця не заводилася, заповіти від її імені не посвідчувалися Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чине законодавство, зокрема, і правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року . Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу УРСР часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця. Стаття 524 Цивільного кодексу УРСР передбачає що спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 529 Цивільного кодексу УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки ( усиновителі ) померлого. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР для прийняття спадщини необхідно , щоб спадкоємець її прийняв. Частиною 1 статті 549 зазначеного Цивільного кодексу визначається, що спадкоємець прийняв спадщину : якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Вказані дії повинні , відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР бути здійснені на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Виходячи з того, що відповідачами не заявлено про застосування судом строків позовної давності, суд вважає можливим поновити строки звернення до суду з позовом. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем першої черги, визнання за нею права власності не порушає нічиїх інтересів, оцінивши зібрані докази та давши їм належну оцінку, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved