Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] (позивачі) звернулися до суду з позовною заявою до відповідача - Званівської сільської ради, треті особи: Бахмутська районна державна адміністрація, Головне управління Держгеокадастру в Донецькій області, у якій просять визнати за ними в рівних долях: по Ѕ частині право власності на земельну ділянку площею 5, 33 га, що складається з ріллі (ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер 1420981500:01:000:0048, площею 4,47 га), сіножаті (ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер 1420981500:01:000:1055, площею 0,68 га) та багаторічних насаджень (ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер 1420981500:01:000:0905 площею 0,18 га), розташовану на території Верхньокам`янської сельської ради Бахмутського району Донецької області в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] . Позов обгрунтовують ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1225 ЦК України, ст.ст. 125, 126, 140 Земельного кодексу України та вказують, що після смерті матері відкрилася спадщина, спадкоємцями якої в рівних долях є вони, матір заповіт не складала. На земельну дялінку площею 5,33 га був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДН № 066766 на підставі розпорядження голови Артемівської райдержадміністрації від 23.04.2004 року № 354. Позивачі також зазначают, що у встановленйи термін вони подали заяву у Другу бахмутську державну нотаріальну контору, нотаріус справу спадкову відкрила, надіслала запит до відділу Держгеокадастру Артемівського (на теперішній час Бахмутського) району для отримання відомостей з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 5,33 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 1420981500:01:000:0048, розташованого на території Верхьокам`янської сільської ради Бахмутського району Донецької області. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.11.2016 року № НВ-1402262052016 слідує, що за їх матір`ю зареєстрована земельна ділянка площею 4,4722 га ріллі, кадастровий номер якого 1420981500:01:003:0004 на території Верхьокам`янської сільської ради Бахмутського району Донецької області. Тобто, у Проекті земелкористування щодо організації території земельних ділянок, які передаються у власність власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) були виявлені розбіжності: згідно схеми поділу та додатків до вихідної земльно-кадастрової інформації проектувався проек земельної ділянки площею 4, 4722 га пашні з кадастровим номером 1420985500:01:001:0005. На підставі цього, міськрайонне управління Держгеокадастру в Бахмутському районі і місті Бахмут Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області вказав про наявність технічної описки в Державному акті на право власності на земельну ділянку від 05.12.2005 року ЯА № 981645 в частині зазначеного кадастрового номера 1420985500:01:048:0028 замість правильного 1420981500:01:003:0004. Згідно з уточненою позовною заявою позивачі просять ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] та [PERSON] в рівних долях по одній другій частині право власності на земельну ділянку площею 5,33 га, що складається з ріллі кадастровий номер 1420981500:01:003:0004 площею 4,4722 га, сіножаті кадастровий номер 1420981500:01:000:1055 площею 0,6850 га; багаторічних насаджень кадастровий номер 1420981500:01:000:0905 площею 0,18 га, розташовану на території Верхньокам`янської сільської ради Бахмутського району Донецької області в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.02.2020 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 14.04.2020 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду на 15.05.2020. 12.05.2020 голова Бахмутської районної державної адміністрації Єрохіна Т. звернулася до суду з клопотанням про відкладення слухання справи, призначене на 15.05.2020, у зв`язку з епідемічною ситуацією у регіоні та встановленням карантину (арк.с.80). 03.06.2020 від Званівського сільського голови надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю представника відповідача, проти задоволення позову не заперечує (арк.с.95). 04.06.2020 позивачі звернулися до суду з заявою, у якій просили проводити розгляд справи за їх відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягали (арк.с.102,103). 04.06.2020 голова Бахмутської районної державної адміністрації Єрохіна Т. звернулася до суду з клопотанням про відкладення слухання справи, призначене на 04.06.2020, у зв`язку з епідемічною ситуацією у регіоні та встановленням карантину (арк.с.107). В судовому засіданні 30.06.2020 представник Бахмутської районної державної просила долучити до матеріалів справи постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 1420981500:01:003:0004 після смерті громадянки [PERSON] , померлої [INFO] та копію державного акту на право власності на землю від 06.12.2004 року (арк.с.118-120). 08.07.2020 на запит суду завідуючою Другої бахмутської нотаріальної контори Балицької Л.А. надіслано копію спадкової справи 138/2016 заведеної після померлої [INFO] [PERSON] (арк.с.128-148). Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 59608517 від 27.02.2020 року, виданої Другою бахмутською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] була відкрита спадкова справа № 58877369 та 22.02.2018 року видані свідоцтва про право на спадщину 62048699, 62048727, 62048761, 62048792, 62048868, 62048999 (арк. с. 40-41). 19.04.2016 року [PERSON] та [PERSON] (доньки [PERSON] ) звернулися до Другої Артемівської (Бахмутської) нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] (арк. с. 129, 130). 19.04.2016 року [PERSON] (чоловік [PERSON] ) та [PERSON] (донька [PERSON] ) звернувся до Другої Артемівської (Бахмутської) нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини (арк.с.131,132). [INFO] померла [PERSON] у віці 62 років, про що виконавчим комітетом Верхньокам`янської сільської ради Артемівського району Донецької області 21.10.2015 року видано свідоцтво серії [NUMBER] (арк.с.133). Згідно з довідкою від 24.01.2017 року [PERSON] , її чоловік [PERSON] , її доньки [PERSON] та [PERSON] , онука [PERSON] на момент смерті [PERSON] проживали в [ADDRESS] (арк.с.137). Свідоцтво про право на спадщину за законом видано [PERSON] та [PERSON] в рівних долях - по Ѕ на земельну ділянку з кадастровим номером 1420981500:01:000:0046; з кадастровим номером 1420981500:01:000:1102; з кадастровим номером 14209815000:01:000:0814. За даними міськрайонного управління у Бахмутському районі та м. Бахмуті Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в Державному реєстрі земель з кадастровим номером 1420981500:01:00:0048 земельна ділянка не обліковується. Згідно пункту 4 Перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 за № 3613-VI за заявою [PERSON] була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Верхньокам`янської сільської ради Бахмутського району Донецької області. На підставі даної документації (виконавець ФОП [PERSON] ) земельна ділянка площею 4,4722 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Бахмутського району Донецької області, яка нележить громадянці [PERSON] зареєстрована в Державному земельному кадастрі з кадастровим номером 1420981500:01:003:0004. Різниця в площі земельної ділянки згідно Державного акту та інформації Державного земельного кадастру виникла у зв`язку зі зміною методів підрахунку (округлення) (арк.с.149,150). Листом № 5/2045 від 16.07.2020 Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» повідомив, що Центр є лише адміністратором Державного земельного кадастру, який здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Державного земельного кадастру, відповідає за технічне і технологічне забезпечення, збереження та захисту відомостей, що містяться у Державному земельному кадастрі (ч.3 ст.6 Закону та п.1 наказу Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру від 28.01.2016 № 36 «Про визначення адміністратору Державного земельного кадастру». Відомості з Державного земельного кадастру надаються кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, тому Центр позбавлений можливості виконати ухвалу суду від 30.06.2020 (арк.с.153). При ухваленні судового рішення, встановивши, що правовідносини виникли у зв`язку з правом спадкування за законом, з урахуванням вимог процесуального закону та встановлених обставин у справі, на підставі досліджених доказів, яким надано належну правову оцінку, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.83 №4 судам роз`яснено, що відповідно до гл.4 закону від 25.12.74 «Про державний нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається громадянам, організаціям, державі нотаріальними конторами за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у встановленому чинним законодавством порядку. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визначення права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду про захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження. Таким чином, зверненню до суду з указаним позовом мало передувати вирішення питання про видачу позивача або відмові у видачі нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. 12.04.2017 року державним нотаріусом Другої бахмутської нотаріальної контори Балицькою Л.А. на підставі ст.49 Закону України «Про нотаріат» прийнято постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 1420981500:01:003:0004 після смерті громадянки [PERSON] , померлої [INFO] та копію державного акту на право власності на землю від 06.12.2004 року Так, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). А згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено шестимісячний строк, який обраховується з моменту її відкриття. Згідно з ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. А ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно частин 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, згідно з ч. 1 ст.76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як закріплено в ч. 2 ст. 76 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст.80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно дост. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном. До складу спадщини, згідно ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, в порядку ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно ч.1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч.1 і ч.2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Судом встановлено, що [PERSON] за життя набула право власності на земельну ділянку площею 5,33 га відповідно до Розпорядження голови Артемівської (на теперішній час Бахмутської) райдержадміністрації від 23.04.2004 року № 354 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Верхньокам`янської сільської ради Бахмутського району Донецької області. Втім, помилка у зазначенні кадастрового номеру стосовно ріллі позбавило позивачів можливості оформити право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. За встановлених обставин, уточнений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved