Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

16.01.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] з вимогами: визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: смт. Зідьки Зміївського району Харківської області, вул. Слобідська, 8. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що є власником житлового будинку,\~що знаходиться за адресою: Харківська область, смт. Зідьки Зміївського району Харківської області, вул. Слобідська, буд. 8. В зазначеному будинку з 29.03.2012 року зареєстрована його колишня співмешканка [PERSON], та з 06.09.2012 року її син [PERSON] Відповідач [PERSON] з 2014 року не проживає у будинку за адресою: смт. Зідьки Зміївського району Харківської області, вул. Слобідська, 8. Відповідач [PERSON] взагалі жодного дня у належному йому будинку не проживав. Реєстрація відповідачів порушує його права як власника вільно користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Виходячи з того, що в добровільному порядку відповідачі [PERSON], [PERSON] знятися з реєстраційного обліку не бажають, тому, за захистом своїх прав позивач [PERSON] вимушений звернутись до суду. Ухвалою судді від 29.01.2018 прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення права користування житлом, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні в підготовче судове засідання на 07.03.2018 року, про що повідомлено учасників справи. Ухвалою судді від 07.03.2018 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 27.03.2018, про що повідомлено учасників справи. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовної заяви, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи шляхом оголошення на офіційному сайті Судової влади України, обґрунтованого відзиву на позовну заяву у строк встановлений ухвалою суду від 29.01.2018 року не надали, будь-яких заяв та клопотань по справі не надіслали. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Згідно\~ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого. Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров'я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Згідно до\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідністю зі\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Конституція України\~та\~Цивільний кодекс України\~визначають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 41 Конституції України, ст. 321 Кодексу). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.\~316,\~319 ЦК України). Зміст права власності визначає право власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд (ст. 317 ЦК). Положення статей\~383,\~391 ЦК України\~передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї. Встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: смт. Зідьки Зміївського району Харківської області, вул. Слобідська, 8 на підставі договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями від 09.12.2011, зареєстрованого в реєстрі за № 1344 (а. с. 7) Право власності [PERSON] зареєстровано КП "Зміївське БТІ" , що підтверджується даними витягу про державну реєстрацію прав № 32524553 від 16.12.2011 (а. с. 8). В належному [PERSON] будинку зареєстровані [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними домової книги (а. с. 12-16). З акту обстеження 10.01.2018 року, складеного депутатом Зідьківської сільської ради Зміївського району Харківської області [PERSON] в присутності свідків [PERSON], [PERSON], вбачається, що за адресою: смт. Зідьки Зміївського району Харківської області, вул. Слобідська, 8 значаться зареєстрованими [PERSON], [PERSON], [PERSON] З вересня 2014 і по теперішній час [PERSON] та її син [PERSON] у зазаначеному будинку не проживають, їх особисті речі у будинку відсутні (а. с. 17-18). Таким чином, позивач має право вимагати визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки, відповідачі [PERSON], [PERSON] з 2014 року не проживають за адресою: [INFO], що порушує права позивача щодо вільного володіння, користування належним йому на праві власності житловим будинком. Згідно з ч. 2\~ст. 386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню його прав. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 30 червня 2015 року, справа № 21-1438а15, та від 01 березня 2016 року, справа № 825/1335/13-а. У звязку з реєстрацією відповідачів [PERSON], [PERSON] у будинку позивача, [PERSON] позбавлений можливості на власний розсуд розпоряджатися належним йому на праві власності майном. За таких обставин, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень\~статті 141 ЦПК України, враховує, що вимоги позивача були задоволені у повному обсязі, та вважає, що витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. мають бути покладені на відповідачів у пропорційному розмірі. Як вбачається з оригіналу платіжного доручення (а. с. 1), позивачем при предявленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн. Тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, зокрема судовий збір в розмірі 704,80 грн. пропорційно по 352,40 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved