Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в якому просить скасувати арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, В-6/130, 16.05.20011 Другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ за № ЄДРВП 231090071 Головного державного виконавця Скрябіної А.Я. на квартиру [ADDRESS] , зареєстровану за [PERSON] , вказавши, що рішення суду є підставою для внесення відповідних змін до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ЛевенецьТ.П., укладеним між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] був [PERSON] . В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа № 2-2125/09, по якій був виданий виконавчий лист №2-2125/09. 12 липня 2018 року позивачка уклала з [PERSON] шлюб. Після реєстрації шлюбу зі згоди чоловіка, позивачка поселилася в квартирі [ADDRESS] та 20 червня 2018 року [PERSON] видав на ім`я позивачки довіреність, якою надав згоду на її реєстрацію у квартирі. Через те, що чоловік хворів, позивачка була змушена доглядати його, готувати їжу, прибирати, купувати харчі, ліки, виконувати усі вимоги лікарів, згідно його стану здоров`я і тому їй не вистачало часу на здійснення реєстрації. Так, [INFO] у віці 65 років чоловік позивачки - [PERSON] помер. Позивачка поховала чоловіка, сплатила необхідні кошти по похованню та поминальним обрядам і прийняла спадщину, залишену після нього, залишилася проживати у квартирі, де до теперішнього часу сплачує комунальні платежі, заборгованості немає. 05 листопада 2018 року позивачка звернулася до нотаріуса з приводу переоформлення спадщини. Від нотаріуса позивачка дізналась, що 16.05.2011 року Другим Малиновським ВДВС Одеського МУЮ за № ЄДРВП 23109071 головний державний виконавець Скрябіна А.Я. своєю постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-6/130 наклала арешт на квартиру [ADDRESS] , власником якої був [PERSON] . Як стало відомо позивачці, що нібито у її покійного чоловіка існувала заборгованість за електропостачання. При зверненні до РЕС позивачка отримала довідку № 1914 від 26.11.2018 року, з якої вбачається що станом на 26.11.2018 року ніякої заборгованості по особистому рахунку [NUMBER] мешкаючим за адресою [ADDRESS] за споживану електрику немає. 27.12.2018 року позивачка звернулася до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси з проханням зняти арешт з майна, яке належало [PERSON] , що було накладено Другим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у 2009 році. На своє звернення позивачка отримала відповідь про те, що відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби зняти обтяження неможливо, так як виконавче провадження зі змінами від 08.12.2009 року знищено і їй рекомендовано звернутися до суду з позовом. Враховуючи вищевикладене, позивачка вважає, що сталася якась помилка через виникнення якої вона позбавлена можливості не лише зареєструватися у квартирі, а й скористатися своїм правом на спадкування, переоформивши спадщину, залишену після чоловіка. На підставі викладеного позивачка звернулась до суду з наведеним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а також просила суд розглянути справу у її відсутності. Представник Другого Малиновського ВДВС міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом також враховується, що відповідно до ч.1ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК). Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст.79 ЦПК України є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ЛевенецьТ.П., укладеним між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] був [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 22.05.2002 року. 12 липня 2018 року [PERSON] уклала з [PERSON] шлюб, зареєстрований Малиновським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1336. Після реєстрації шлюбу [PERSON] поселилася в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з місця проживання КП ЖКС «Хмельницькій». 20 червня 2018 року [PERSON] видав на ім`я [PERSON] довіреність, якою надав згоду на її реєстрацію у квартирі, однак позивачка не встигла скористатися даною довіреністю. [INFO] у віці 65 років [PERSON] помер, актовий запис № 8051 зроблено Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. 6 листопада 2018 року позивачка звернулася до нотаріуса з приводу оформлення спадщини про що складено реєстраційний запис № 63271143. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна позивачці стало відомо, що 16.05.2011 року Другим Малиновським ВДВС Одеського МУЮ за № ЄДРВП 23109071 головний державний виконавець Скрябіна А.Я. своєю постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-6/130 наклала арешт на квартиру [ADDRESS] , власником якої був [PERSON] . Як стало відомо позивачці, що нібито у її покійного чоловіка існувала заборгованість за електропостачання. При зверненні до РЕС позивачка отримала довідку № 1914 від 26.11.2018 року, з якої вбачається що станом на 26.11.2018 року ніякої заборгованості по особистому рахунку [NUMBER] мешкаючим за адресою [ADDRESS] за споживану електрику немає, що підтверджується довідкою. 27.12.2018 року позивачка звернулася до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси з проханням зняти арешт з майна, яке належало [PERSON] , що було накладено Другим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у 2009 році. На своє звернення позивачка отримала відповідь про те, що відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби зняти обтяження неможливо, так як виконавче провадження зі змінами від 08.12.2009 року знищено і мені рекомендовано звернутися до суду з позовом. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З зазначених вище підстав, враховуючи викладене, суд вважає можливим захистити право власності позивача, задовольнивши його позовні вимоги, про зняття арешту та заборону відчуження з майна.

Outcome: approved