Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

23.07.2015 року [PERSON] звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON], яким просить визнати спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Толстого, 22, та провести поділ вищезазначеного житлового будинку, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку, мотивуючи тим, що 03.10.1977 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Під час шлюбу ними був придбаний житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Толстого, 22, який був зареєстрований на відповідача. На даний час фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, у звязку із чим виникла необхідність у поділі спільного сумісного майна подружжя. 05.08.2015 року [PERSON] звернулась до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з зустрічним позовом до [PERSON], яким просить визнати спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Толстого, 22, та провести поділ вищезазначеного житлового будинку, визнавши за відповідачем право власності на 1/2 частину житлового будинку, мотивуючи тим, що 03.10.1977 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Під час шлюбу ними був придбаний житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Толстого, 22, який був зареєстрований на її імя. На даний час фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, у звязку із чим виникла необхідність у поділі спільного сумісного майна подружжя. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.08.2015 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя був обєднаний в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити позов, зустрічні позовні вимоги визнали та не заперечують проти їх задоволення. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову, зустрічні позовні вимоги підтримала та наполягає на їх задоволенні. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03.10.1977 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД № 401079 від 03.10.1977 року, виданим відділом (бюро) запису актів громадянського стану по м. Ізмаїл. Частиною 2 ст. 60 СК України передбачено, що вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як було встановлено в судовому засіданні, під час шлюбу був придбаний житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Толстого, 22, що підтверджено договором від 29.03.1993 року, посвідченим державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 2/1131, який був придбаний за спільні кошти подружжя та зареєстрований на імя [PERSON], тобто відповідно до вимог ст. 60 СК України є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно довідки № 20 від 27.07.2015 року, наданої КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» житловий будинок з надвірним спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Толстого, 22 побудований у 1982 році є завершений будівництвом та відповідно до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України № 91 від 24.06.2011 року «Про затвердження порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І-ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.07.2011 року за № 830/19568 не підлягає прийняттю в експлуатацію та відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 582/5773 (із змінами і доповненнями) не належить до самочинного будівництва. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлене договором або законом. У п. 30 постанови № 1 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", Пленум Верховного Суду України зазначив, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. Частина 1 ст.61 СК України визначає, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Так, відповідно до ч.1 ст.ст.69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. За позицією Верховного Суду України, викладеною у п.п.22, 25 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» за №11 від 21.12.2007 року, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Частиною 1 статті 71 СК України передбачає, що майно, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд приймає до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Толстого, 22, був придбаний під час шлюбу, тобто є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Частки сторін у спільному майні є рівними по 1/2 частині, суд приходить до висновку про задоволення первісних та зустрічних вимог, а саме визнає право спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Толстого, 22 та визнає за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Толстого, 22 та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Толстого, 22.

Outcome: approved