Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Державний нотаріус третьої Харківської державної нотаріальної контори Лебедєва Н.В. про визнання права власності в порядку спадкування за законом на Ѕ ( одну другу) частки спадщини, а саме 49/400 частин квартири № [ADDRESS] після померлого [PERSON] . Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що [INFO] у віці 78 років помер [PERSON] (свідоцтво про смерть [NUMBER] , актовий запис № 14601), який був первісному позивачу рідним батьком. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження. Після смерті батька утворилась спадкова маса, а саме нерухоме майно - 49/200 частин квартири № [ADDRESS] . Це підтверджується договором купівлі продажу, зареєстрованого на біржі нерухомості та основних фондів «Альянс» 10.01.1997 року № Н1-174, та договором дарування від 24 березня 2003 року. Також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Заповіту [PERSON] не залишив. У встановлений законодавством термін [PERSON] та [PERSON] звернулися до Державного нотаріуса Третьої Харківської державної нотаріальної контори Лебедєвої Н.В. з заявою для видачі свідоцтв про право на спадщину у порядку спадкування за законом, по Ѕ ( одній другій) частці у спадщини кожному після смерті батька. Постановою № 1938/02-31 від 27.10.2016 року Державний нотаріус Третьої Харківської державної нотаріальної контори Лебедєва Н.В. відмовила у видачі свідоцтва про право на вищезазначене спадкове майно, мотивуючи своє рішення тим що, не було подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме належного правовстановлюючого документу, та було роз`яснено процедуру вирішення питання в судовому порядку. Зокрема було вказано на те, що у правовстановлюючому документі вказаний номер квартири 13 а не 1,13 як у довідці наданій КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 06.09.2016 року № 6576. У довідці наданій КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 13.02.2017 № 1000658 вказано що у договорі купівлі продажу зареєстрованого на біржі нерухомості та основних фондів «Альянс» 10.01.1997 року № Н1-174 помилково вказано адресу майно - « [ADDRESS] . Фактична адреса - [ADDRESS] У зв`язку з неможливістю оформлення спадщини у нотаріуса вимушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. 24 жовтня 2018 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] , до [PERSON] , третя особа - Державний нотаріус третьої Харківської державної нотаріальної контори Лебедєва Н.В., про визнання права власності в порядку спадкування за закономна Ѕ ( одну другу) частки спадщини, а саме 49/400 частин квартири № [ADDRESS] ,після померлого [PERSON] .. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] у віці 78 років помер їх спільний з первісним позивачем та відповідачем за зустрічним позовом батько - [PERSON] (свідоцтво про смерть [NUMBER] , актовий запис № 14601). Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження. Після смерті батька утворилась спадкова маса, а саме нерухоме майно - 49/200 частин квартири № [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на зазначену частину квартири підтверджується договором купівлі продажу, зареєстрованого на біржі нерухомості та основних фондів «Альянс» 10.01.1997 року № Н1-174, та договором дарування від 24 березня 2003 року. Також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Заповіту [PERSON] не залишив. У встановлений законодавством термін [PERSON] (первісний позивач) та [PERSON] (первісний відповідач, позивач за зустрічним позовом) звернулися до Державного нотаріуса Третьої Харківської державної нотаріальної контори Лебедєвої Н.В. з заявою для видачі свідоцтв про право на спадщину у порядку спадкування за законом, по Ѕ ( одній другій) частці у спадщини кожному після смерті батька. Постановою № 1938/02-31 від 27.10.2016 року Державний нотаріус Третьої Харківської державної нотаріальної контори Лебедєва Н.В. відмовила у видачі свідоцтва про право на вищезазначене спадкове майно, мотивуючи своє рішення тим що, не було подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме належного правовстановлюючого документу, та було роз`яснено процедуру вирішення питання в судовому порядку. Зокрема було вказано на те, що у правовстановлюючому документі вказаний номер квартири 13 а не 1,13 як у довідці наданій КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 06.09.2016 року № 6576. У довідці наданій КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 13.02.2017 № 1000658 вказано що у договорі купівлі продажу зареєстрованого на біржі нерухомості та основних фондів «Альянс» 10.01.1997 року № Н1-174 помилково вказано адресу майно - « [ADDRESS] . Фактична адреса - [ADDRESS] . У зв`язку з неможливістю оформлення спадщини у нотаріуса вимушений був звернутися до суду з зустрічним позовомза захистом своїх прав. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] , надав до суду заяву відповідно до якої просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги за первісним позовом підтримав у повному обсязі, просив розглядати первісний та зустрічний позов одночасно в одному провадженні, проти задоволення зустрічного позову не заперечував. Відповідач за первісним позов, позивач за зустрічним позовом [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, свої зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити,просив розглядати первісний та зустрічний позов одночасно в одному провадженні, проти задоволення первісного позову не заперечував. Належним чином повідомлена третя особа -Державний нотаріус третьої Харківської державної нотаріальної контори Лебедєва Н.В. у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, в ухваленні рішення покладалася на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних у якості свідків, пояснень свідків, письмових доказів, речових доказів тощо. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] у віці 78 років помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] актовий запис № 14601 видане 03.10.2015 року, який був первісному [PERSON] та позивачу за зустрічним позовом [PERSON] - рідним батьком. Доказом цього слугують надані суду свідоцтва про народження первісного позивача відповідача за зустрічним позовом [PERSON] , та позивача за зустрічним позовом відповідача за первісним позовом [PERSON] . Відповідно до договору купівлі продажу, зареєстрованого на біржі нерухомості та основних фондів «Альянс» 10.01.1997 року № Н1-174 [PERSON] (покупець) придбав у [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (продавці) 49/100 частини квартири [ADDRESS] . Відповідно до договору дарування № 751 від 24 березня 2003 року, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Саутенко Н.В., [PERSON] (Даруватель) подарував [PERSON] ( Обдарований) 49/200 частки квартири № [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 03.07.2018 року за [PERSON] зареєстроване право власності на 49/200 частини квартири № [ADDRESS] . Після смерті їх батька [PERSON] утворилась спадкова маса, а саме нерухоме майно - 49/200 частин квартири № [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не склав. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є сторони - його сини. Кожний з них має право на Ѕ частки спадкового майна. Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] , та позивач за зустрічним позовом відповідач за первісним позовом [PERSON] звернулись до державного нотаріуса третьої Харківської державної нотаріальної контори Лебедєвої Н.В. про видачу на їх ім`я свідоцтв про на вищевказане спадкове майно - по Ѕ частці у спадщині кожному, тобто по 49/400 частини квартири № [ADDRESS] кожному. Постановою № 1938/02-31 від 27.10.2016 року Державний нотаріус Третьої Харківської державної нотаріальної контори Лебедєва Н.В. відмовила у видачі свідоцтва про право на вищезазначене спадкове майно, мотивуючи своє рішення тим що, не було подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме належного правовстановлюючого документу, та було роз`яснено процедуру вирішення питання в судовому порядку. Зокрема було вказано на те, що у правовстановлюючому документі вказаний номер квартири 13 а не 1,13 як у довідці наданій КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 06.09.2016 року № 6576. У довідці наданій КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 13.02.2017 № 1000658 вказано що у договорі купівлі продажу зареєстрованого на біржі нерухомості та основних фондів «Альянс» 10.01.1997 року № Н1-174 помилково вказано адресу майно - « [ADDRESS] . Фактична адреса - [ADDRESS] . Згідно до ч.1 ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Відповідно ч.1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Приймаючи до уваги надані докази, надавши їм відповідну оцінку, дослідивши усі матеріали справи у сукупності, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість первісних і зустрічних позовних вимог і можливість задоволення їх обох у повному обсязі. Розглядаючи справу, суд виходить з положень п. 3.1 Роз`яснень Вищого Спеціалізованого суду України по розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, який підлягає розгляду у позовному провадженні. На підставі викладеного та

Outcome: approved