Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

21.09.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогою визнати його батьком [PERSON], [INFO], та внести зміни до актового запису про народження [PERSON], зазначивши її батьком [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що в період з 2014 року по 2015 рік він разом із [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. 21.06.2015 року у них народилася дочка [PERSON]. Однак згодом, у зв'язку з різними поглядами на життя, побудову сім'ї, виховання дитини, вони стали жити окремо. За спільним погодженням їхня дочка почала проживати разом з матір'ю в смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області. Проте, він постійно відвідує дочку, надає їй матеріальну допомогу, активно бере участь у вихованні дитини. Водночас, в червні 2017 року він дізнався, що відповідачка [PERSON] отримує державну допомогу як одинока матір, і згодом з'ясував, що у свідоцтві про народження дочки та в Книзі реєстрації народжень запис про батька дитини здійснений за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері, відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Він має стабільний дохід, власне житло, спиртні напої або наркотичні засоби не вживає, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони. Однак, через те, що він не записаний батьком дитини, він не має передбаченого Сімейним кодексом України обсягу прав та обов'язків по відношенню до своєї дитини, тому звернувся з цим позовом до суду. Належним чином повідомлені сторони судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] подав заяву про судовий розгляд справи за його відсутністю, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, свою правову позицію мотивувала тим, що позивач [PERSON] дійсно є біологічним батьком її дочки. Представник третьої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області в судове засідання не з'явився. Начальник відділу державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] подала заяву про розгляд справи за відсутністю представника Відділу. Представник третьої особи Служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з'явився, будь-яких заяв чи заперечень проти позову не подавав. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Сторонами не оспорювалося та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що позивач [PERSON] з відповідачкою [PERSON] у період з 2014 року по 2015 рік проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Згідно свідоцтву про народження, виданому Виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського районну Харківської області 03.07.2015 року, [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON] та [PERSON] (актовий запис №81). (а. с. 31). Дитина була зареєстрована відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, а саме, коли при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У відповідністю зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Надані позивачем [PERSON] докази містять відомості, що засвідчують походження малолітньої [PERSON] від позивача [PERSON], який утримує та бере участь у вихованні дитини. Відповідачка [PERSON] визнала позовні вимоги і це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідністю з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про визнання батьківства є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 134 СК України органу державної реєстрації актів цивільного стану належить внести відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видати нове свідоцтво про народження. На підставі викладеного,

Outcome: approved