Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

16.01.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, яким просить скасувати постанову відповідача від 11.10.2013 року про накладення арешту на автомобіль марки «ДЕУ-Матіз» у виконавчому провадженні №40137588, крім того зняти арешт та заборону з вказаного автомобіля, а також виключити даний автомобіль з реєстру обтяжень рухомого майна. В обґрунтування вказаного позову позивач зазначила, що постановою державного виконавця ВДВС Броварського МРУЮ від 11.10.2013 року, в рамках примусового виконання виконавчого листа № 359/5851/13-ц, виданого 06.09.2013 року Бориспільським міськрайонним судом про стягнення аліментів з [PERSON], було накладено арешт на автомобіль «ДЕУ-Матіз» д.н.з. [NUMBER], який на момент винесення рішення був зареєстрований на боржника та заборонено здійснювати його відчуження. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 19.11 2013 року, яке набрало законної сили, право власності на зазначений транспортний засіб було визначено за нею. Однак здійснити перереєстрацію транспортного засобу не може у зв'язку з тим, що на нього накладено арешт. Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З огляду на це вона і звернулась до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала. Представник від ВДВС Броварського МРУЮ у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Між тим, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, тому суд розглянув справу за його відсутності, в порядку правил ст. 169 ЦПК України. На підставі ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та які підлягають задоволенню з підстав, передбаченими ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до яких у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця ВДВС Броварського МРУЮ від 11 жовтня 2013 року ВП № 40137588, був накладений арешт на автомобіль «ДЕУ-Матіз» д.н.з. [NUMBER], який належить боржнику [PERSON] та заборонено здійснювати його відчуження. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 19.11 2013 року, яке набрало законної сили 18.12.2013 року, право власності на автомобіль «ДЕУ-Матіз» д.н.з. [NUMBER] було визначено за [PERSON]. Згідно ст.ст. 319 - 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.08.76 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» «за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Аналогічна позиція щодо належних відповідачів при розгляді позовів про зняття арешту ( боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт) викладена в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 N 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» в п. 16. Стаття 60 Закону України „Про виконавче провадження» передбачає підстави та випадки для зняття арешту з майна (особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу для зняття арешту. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу для зняття арешту). Частиною 5 ст. 60 Закону України „Про виконавче провадження» визначає, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. А тому, оскільки право власності позивача ніким не оспорюється, підстав для накладення заборони на відчуження автомобіля на даний час немає, таким чином вимоги підлягають задоволенню, оскільки ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає право суду зняти арешт з майна, оскільки виконавче провадження ще не завершене.

Outcome: approved