Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

30 серпня 2021 року заявниця звернулася до суду із вищевказаною заявою, в обґрунтування якої вказувала, що вона є донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 9 листопада 1982 року, а також її паспортом та паспортом батька, а також рішеням суду про розірвання шлюбу. При цьому зазначала, що рішенням 32 сесії Чернівецької міської ради 5 скликання від 11 вересня 2008 року № 676 їй, [PERSON] , а також її батькові [PERSON] передано у спільну сумісну власність земельну ділянку по [ADDRESS] , загальною площею 0,0862 га кадастровий номер 7310136900:58:001:0065 для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. В подальшому, на підставі зазначеного рішення, 26 грудня 2008 троку їм було видано відповідний Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 360751. [INFO] її батько [PERSON] помер й відповідно після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому на праві власності майно, у тому числі й на вищевказану земельну ділянку. З метою прийняття спадщини вона разом із братом звернулися із відповідними заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак постановою нотаріуса від 10 червня 2021 року № 638/02-31 державним нотаріусом Першої чернівецької нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку прізвище батька помилково зазначено « [PERSON] », замість « [PERSON] ». З метою виправлення описки в написанні прізвища батька, вона звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, однак листом від 30 липня 2021 року № У-23/0-0.270-26/137-21 відділ ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області їй повідомив про неможливість виправлення будь-яких відомостей у державному акті про власника земельної ділянки у зв`язку із прийняттям Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Посилаючись на вказане, а також на те, що наявність помилки у правовстановлюючому документі в написанні прізвища її батька перешкоджає у прийняття спадщини, що відкрилася після його смерті, просила встановити факт належності Державного ату про паво власності на земельну ділянку серії [NUMBER] її батьку [PERSON] . У судове засідання заявниця не з`явилася, однак від її представника [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, просив заяву задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; встановлення фактів, що мають юридичне значення; відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; визнання спадщини відумерлою; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Зокрема, як убачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, заявниця [PERSON] народилася [INFO] та її родове прізвище « [PERSON] », а її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 9 листопада 1982 року. Своє родове прізвище « [PERSON] » заявниця змінила на « [PERSON] », одружившись із [PERSON] , з яким шлюб було зареєстровано 11 листопада 2000 року , актовий запис № 350 та який в подальшому на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 березня 2016 року розірвано ( а.с 6). Крім того, як убачається з копії паспорта [PERSON] з 28 січня 2008 року була зареєстрована у [ADDRESS] . За цією ж адресою за життя був зареєстрований й її батько [PERSON] , що підтверджується копією паспорта останнього ( а.с. 3-4, 7-8). 11 вересня 2008 року рішенням 32 сесії Чернівецької міської ради 5 скликання [PERSON] , а також її батькові [PERSON] передано у спільну сумісну власність земельну ділянку по [ADDRESS] , загальною площею 0,0862 га, кадастровий номер 7310136900:58:001:0065 для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. В подальшому, на підставі вищевказаного рішення, 26 грудня 2008 року заявниці та її батькові видано відповідний Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 360751 ( а.с.10). Однак, у вищевказаному Державному акті міститься описка в написанні прізвища одного із співвласників земельної ділянки, а саме замість [PERSON] зазначено [PERSON] [INFO] батько заявниці - [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с. 11) й відповідно після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому на праві власності майно, у тому числі й на вищевказану земельну ділянку. З метою прийняття спадщини заявниця звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак постановою нотаріуса від 10 червня 2021 року № 638/02-31 державним нотаріусом Першої чернівецької нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку прізвище батька помилково зазначено « [PERSON] », замість « [PERSON] ». З метою виправлення описки в написанні прізвища батька, заявниця зверталася до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, однак листом від 30 липня 2021 року № У-23/0-0.270-26/137-21 відділ ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області їй повідомив про неможливість виправлення будь-яких відомостей у державному акті про власника земельної ділянки у зв`язку із прийняттям Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Так, згідно із роз`ясненнями п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, при розгляді заяв про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Враховуючи викладене, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, оцінені в сукупності з іншими обставинами, встановленими судом, суд вважає встановленим факт належності [PERSON] . Державного акта на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 360751, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved