Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

30.03.2020 [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що у 2018 році він дійшов усної згоди з [PERSON] про продаж (за обумовлену ціну - 10000 доларів США) помешкання за адресою: [ADDRESS] , власником якої являється останній. 05.02.2018 [PERSON] передав у якості завдатку за будинок [PERSON] грошові кошти в сумі 2000 доларів США, про що було складено розписку. При цьому сторони дійшли домовленості згідно якої, договір купівлі-продажу мав бути укладений протягом одного місяця з моменту отримання завдатку. Проте, ні протягом місяця, ні протягом іншого часу договір купівлі-продажу не було оформлено в установленому законом порядку. Майже відразу після отримання коштів, відповідач почав ухилятися від зустрічей та на телефонні дзвінки не відповідав. З посиланням на ст.570 ЦПК України, [PERSON] зазначив, що попередній договір з метою забезпечення укладення у майбутньому договору купівлі-продажу будинку між ним та [PERSON] у передбаченому законом порядку укладено не було, тому передана позивачем сума коштів на підставі договору завдатку за розпискою є авансом та підлягає поверненню позивачу. Враховуючи вищевикладене, відповідач отримав грошові кошти у сумі 2000 доларів США, що згідно офіційного курсу гривні до долара станом на 05.02.2018 становить 55774 грн. (27,887*2000=55774), та є не повернутим авансом по договірним відносинам. Тобто, є всі підстави для стягнення останніх в судовому порядку. Позивач направляв на адресу відповідача письмову претензію про повернення переданих останньому коштів, однак відповіді на неї так і не отримав. [PERSON] просив суд стягнути на його користь з відповідача [PERSON] кошти в сумі 55774 грн. (а.с.1-30). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.47), під час звернення з позовом до суду останній просив розгляд справи здійснювати без його участі (а.с.5). Представник позивача [PERSON] - адвокат Павлюк І.О., в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.46). На адресу суду направив клопотання про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.51). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.49,50), своїм правом на подання відзиву не скористався. У відповідності до положень ст.ст.280,281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 05.02.2018 відповідачем [PERSON] було складено розписку про те, що він отримав від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 2000 доларів США, як завдаток за будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с.6). Сторони договір купівлі-продажу вищезазначеного нерухомого майна в установленому законом порядку не уклали. 20.02.2010 [PERSON] звернувся з вимогою до [PERSON] про повернення, у триденний термін з дня її отримання, безпідставно отриманих 05.02.2018 коштів в сумі 2 000 доларів США, що на момент передачі, згідно офіційного курсу гривні до долара США становить 55774, 00 грн. (а.с.23-26). Проте, у визначений у вимозі термін відповідач не повернув грошові кошти. Відповідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до положень ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. У випадку купівлі-продажу об`єкта нерухомості з попередньою оплатою це визначення можна розуміти так: завдаток - це грошова сума, що видається продавцю покупцем в рахунок належних з нього платежів за укладеним договором купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, на підтвердження купівлі і на забезпечення (на випадок порушення зобов`язань) виконання покупцем або продавцем умов (вже) укладеного договору. Однією з функцій завдатку є забезпечення існуючого зобов`язання (обов`язків за договором), тобто "каральна" функція, яка полягає в тому, що: а) сума завдатку залишається у продавця, якщо порушення зобов`язання, зокрема відмова від вже укладеного договору, сталося з вини покупця; б) продавець зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку, якщо порушення зобов`язання, зокрема відмова від вже укладеного договору, сталося з вини продавця (ч.1 ст. 571 ЦК України). Визначальний фактор для можливості застосування цієї норми - це зобов`язання. Головними ознаками завдатку та обов`язковими умовами правомірного застосування його забезпечувальної функції є: письмова форма вчинення правочину щодо забезпечення виконання зобов`язань завдатком (розписка, акт, письмовий договір завдатку тощо) (ч.1 ст. 547 ЦК України); факт укладення основного договору, наприклад, договору купівлі-продажу об`єкта нерухомості, яким встановлено, що його виконання забезпечується завдатком (ч.1 ст. 548 ЦК України). Отже, гроші, передані майбутнім покупцем потенційному продавцю за усною чи, навіть, письмовою домовленістю, але до укладення основного договору, ще не є завдатком, не виконують забезпечувальної функції, а відтак їх видача не має правових наслідків для продавця. На відміну від завдатку акти цивільного законодавства не дають конкретного визначення терміну «аванс», однак положення частини другої статті 570 ЦК України вказують на те, що авансом вважається сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, і відносно якої встановлено, що ця сума не є завдатком. Іншими словами, будь-які кошти, які не мають ознак завдатку, тобто: передані в рахунок належних з покупця майбутніх платежів, але до укладення основного договору; видані за домовленістю (правочином) неписьмової форми, - це аванс, який, за законом, не наділений забезпечувальними (штрафними) властивостями, а виконує лише одну функцію - платіжну. Факт видачі авансу не зобов`язує сторони виконувати умови попередніх домовленостей. Видавши та отримавши на стадії попередньої домовленості оплату у формі авансу сторони ще наділені правом відмовитися від укладення основного договору. В даному випадку [PERSON] просить стягнути грошові кошти за невиконання відповідачем зобов`язань з продажу позивачу спірної нерухомості, передача яких в письмовій формі відповідним договором (договір завдатку тощо) не оформлювалась та нотаріально посвідченою не була, а тому суд приходить до висновку, що отримані [PERSON] 2000 доларів США, що за курсом НБУ на день передачі коштів, 05.02.2018, еквівалентно 55774 грн. (27,887*2000=55774), є авансом та підлягають стягненню з останнього на користь позивача саме як аванс. Таким чином, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог [PERSON] , оскільки в контексті цивільно-правових відносин, які склалися між сторонами вказані кошти є авансом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову була звільнений від сплати судового збору, то на підставі п.1 ч.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе з урахуванням задоволення позову в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved