Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

[PERSON] 03.12.2020 звернувся до суду із указаним позовом, який мотивував тим, що між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № 11339949000 від 25 квітня 2008 року, відповідно до якого банк надав йому кредит в іноземній валюті у сумі 6200 доларів США, а він зобов`язався повернути наданий кредит не пізніше 25 квітня 2015 року. Вказана сума кредиту становила еквівалент 31310 грн. З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором були укладені договори: 1) між банком та [PERSON] договір поруки № 200704 від 25 квітня 2008 року; 2) між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки (нерухомого майна) № 84240 від 25 квітня 2008 року, який був посвідчений Гребіннк Зоєю Дмитрівною, приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу 25.04.2008 року. Згідно з договором іпотеки в іпотеку було передано житловий будинок з надвірними будівлями, а також земельну ділянку, площею 0,0851 га, що розташовані по [ADDRESS] . На передане в іпотеку майно було накладена заборона на відчуження. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 21.01.2015 із нього та [PERSON] у солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 11339949000 від 25.04.2008, а саме по кредиту та процентах у розмірі 1458,38 доларів США, що станом на 01.12.2014 за курсом НБУ 14.969269 грн. за 1 дол. США еквівалентно 21830,88 грн. та по пені у розмірі 1421,80 гривень, а саме 1431,83 дол. США, що еквівалентно 1433,45 грн., заборгованість за кредитом, у тому числі розстрочена заборгованість у розмірі 878,33 дол. США за строк 25.03.2014 р. по 01.12.2014 року; 26,55 дол. США (що еквівалент 397,43 грн.), заборгованість за процентами, за строк з 01.11.2014 р. по 30.11.2014 року; 1421,80 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 01.12.2013 по 01.12.2014. Указане судове рішення було виконане у вересні 2016 року, після чого, позивач у грудні 2016 року звертався до представників відповідача із заявою про надання довідки про повне погашення кредиту та листа нотаріусу про зняття іпотеки, але його заява залишена без задоволення. 11.05.2018 Тростянецьким районним судом Сумської області було прийняте заочне рішення, яким із нього на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто 3% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань в сумі 69,50 доларів США що за курсом НБУ 26,654762 станом на 15.02.2018 року становить еквівалент 1820,50 гривень та компенсацію судового збору за подання позовної заяви у розмірі 112,77 гривень. Дане рішення було змінено постановою Апеляційного суду Сумської та із нього стягнуто 3% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань в сумі 49,45 доларів США та 80,49 грн. компенсації судового збору. Указане судове рішення було виконане ним добровільно. Станом на 04 серпня 2020 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстрована заборона на нерухоме майно - будинок, що розташований по [ADDRESS] , яка була зареєстрована 25.04.2008 за № 7104854 приватним нотаріусом Гребіник З.Д. Також у Державному реєстрі іпотек зареєстроване обтяження № 7105018, тип обтяження іпотека, зареєстроване 25.04.2008 приватним нотаріусом Гребіник З.Д. на будинок та земельну ділянку кадастровий номер 5925010100000080009, що розташовані по [ADDRESS] . 18.08.2020 позивач звернувся із письмовою заявою до відповідача про вчинення необхідних дій для зняття у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборони на відчуження нерухомого майна (належного йому будинку) та для зняття у Державному реєстрі Іпотек зареєстрованого обтяження, але отримав відповідь про те, що дана інформація буде прийнята до уваги та передана на розгляд до відповідного підрозділу Банку із метою аналізу, перевірки та прийняття відповідних рішень. 10.11.2020 позивач звернувся до приватного нотаріуса Гребіник З.Д. із письмовою заявою про зняття в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборони на відчуження нерухомого майна та зняття в Державному реєстрі Іпотек зареєстрованого обтяження, але отримав відповідь про те, що за відсутності повідомлення банку про припинення іпотечного договору, нотаріус позбавлений можливості вчинити нотаріальні дії по зняттю заборони та вилученню записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з наведеним позивач просить суд: 1) визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки (нерухомого майна) № 84240 від 25 квітня 2008 року, який був укладений між [PERSON] та ПАТ "УкрСиббанк" та посвідчений приватним нотаріусом Тростянецького нотаріального округу Сумської області Гребіник Зоєю Дмитрівною; 2) зняти обтяження заборону на нерухоме майно та виключити обтяження за реєстраційним номером 7104854 з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна на будинок, що розташований по [ADDRESS] , номер РПВН 2257166, накладене на підставі договору іпотеки, р. №783, 25.04.2008 приватним нотаріусом Тростянецького нотаріального округу Сумської області Гребіник Зоєю Дмитрівною; 3) зняти обтяження іпотеку та виключити обтяження за реєстровим номером 7105018 з Державного реєстру Іпотек, накладене на підставі договору іпотеки, р. № 783, 25.04.2008 приватним нотаріусом Тростянецького нотаріального округу Сумської області Гребіник Зоєю Дмитрівною на будинок, номер РПВН 2257166 та земельну ділянку кадастровий номер 5925010100000080009, що розташовані по [ADDRESS] ; стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. Ухвалою суду від 08.12.2020 було відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 29.01.2021 представником відповідача був поданий відзив на позов, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що виконання рішення суду не є підставою для припинення кредитного договору та договору іпотеки. На думку представника відповідача виконання рішення суду свідчить про погашення заборгованості на певну дату та не є фактичним виконанням у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором. Іпотекою забезпечуються також і вимоги іпотекодержателя (Банку) щодо відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язань за кредитним договором. Також АТ «УкрСиббанк» має право на отримання процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, передбачене ст.625 ЦК України. З огляду на наявність грошових зобов`язань позичальника за кредитним договором, відсутні підстави для припинення договору іпотеки. Також представник відповідача зазначив, що оскільки іпотека не визнана припиненою, а кредитний договір як основне зобов`язання не виконаний у належний спосіб у повному обсязі, тому внесення відомостей про припинення іпотеки та пов`язаного обтяження неможливе. Крім того, представник відповідача посилаючись на п.1.2.3 кредитного договору зазначив, що кредит вважається повернутим у разі зарахування коштів спрямованих на погашення кредиту, нарахованих за користування кредитом процентів, можливих штрафних санкцій, що визначені цим договором у повному обсязі на рахунок банку. До моменту повернення позики (суми кредиту) на залишок неповерненого кредиту підлягають нарахуванню проценти. Наявність судового рішення не позбавляє права відповідача на отримання плати за користування позивачем кредитними коштами, які не повернуті позивачу у відповідності до умов договору та закону. До відзиву представник відповідача додав довідку - розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідно до якого станом на 22.01.2021 заборгованість [PERSON] за кредитом становить 468,11 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом становить 6,92 доларів США, заборгованість за процентами за прострочення грошового зобов`язання розрахована відповідно до ст. 625 ЦК України становить 986,84 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом становить 321,84 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами становить 10,45 доларів США, а усього разом 1461,87 доларів США (а.с.119-129). У судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав з підстав зазначених у ньому та просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив у повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов, просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що 25.04.2008 між сторонами був укладений договір про надання споживчого кредиту №11339949000, за яким банк надав [PERSON] кредит в іноземній валюті у сумі 6200 доларів США, що еквівалентно 31310,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит не пізніше 25.04.2015. Повернення кредиту повинно було відбуватися відповідно до графіку платежів, який є невід`ємною частино договору (а.с.6-15). 11.03.2009 між сторонами була укладена додаткова угода №2 до договору про надання споживчого кредиту №11339949000, за якою сторони домовилися викласти у новій редакції строк сплати процентів із 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти, а також домовилися викласти у новій редакції графік погашення кредиту (а.с.16-19). З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань за кредитним договором №11339949000 між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки (нерухомого майна) № 84240 від 25 квітня 2008 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Гребіннк Зоєю Дмитрівною, 25.04.2008 року. Згідно із указаним договором у іпотеку було передане нерухоме майно: 1) житловий будинок із надвірними будівлями розташований на приватизованій земельній ділянці, за адресою: [ADDRESS] , який належить, [PERSON] , відповідно до договору дарування, посвідченого Тростянецькою державною нотаріальною конторою 15.08.2003 за реєстровим номером №2365 та зареєстрованого в Охтирському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 8, за реєстровим номером № 3128 від 07.09.2003; 2) земельну ділянку, площею 0,0851 га, розташовану в [ADDRESS] , кадастровий номер 5925010100000080009, яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯЕ №400316, виданого 16.04.2008 Тростянецькою міською радою Сумської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю №010863500664 (а.с.20-22). З інформаційної довідки №218957883 від 04.08.2020 вбачається, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано 25.04.2008 приватним нотаріусом Тростянецького нотаріального округу Сумської області Гребіник Зоєю Дмитрівною обтяження за реєстраційним номером 7104854 на будинок, що розташований по [ADDRESS] , номер РПВН 2257166, на підставі договору іпотеки, р. №783. Також із вказаної довідки вбачається, що у Державному реєстрі Іпотек зареєстровано 25.04.2008 приватним нотаріусом Тростянецького нотаріального округу Сумської області Гребіник Зоєю Дмитрівною обтяження за реєстраційним номером 7105018 на будинок, номер РПВН 2257166 та земельну ділянку кадастровий номер 5925010100000080009, що розташовані по [ADDRESS] , на підставі договору іпотеки, р. №783 (а.с. 23-24). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 21.01.2015 у справі №588/2041/14-ц було задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» та стягнуто із [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором за №11339949000 від 25.04.2008 по кредиту та процентах у розмірі 1458,38 доларів США, що станом на 01.12.2014 за курсом НБУ 14.969269 грн. за 1 дол. США еквівалентно 21830,88 грн. та по пені у розмірі 1421,80 гривень, а саме 1431,83 дол. США, що еквівалентно 1433,45 грн., заборгованість за кредитом, у тому числі розстрочена заборгованість у розмірі 878,33 дол. США за строк з 25.03.2014 р. по 01.12.2014 року; 26,55 дол. США (що еквівалент 397,43 грн.), заборгованість за процентами, за строк з 01.11.2014 р. по 30.11.2014 року; 1421,80 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 01.12.2013 по 01.12.2014 (а.с.25-26). Отже, ПАТ «УкрСиббанк» скористався правом на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, розрахованої у національній валюті, яка складалася з усього тіла кредиту, що залишилось, а також суми процентів, пені визначених станом на 01.12.2014. З моменту пред`явлення вимоги про дострокове погашення всієї суми заборгованості, кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами. 28.09.2016 старшим державним виконавцем Тростянецького РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області Соболь С.В. були винесені постанови про закінчення виконавчого провадження за вищевказаним рішенням суду у зв`язку із його фактичним повним виконанням (а.с.27-30). 09.12.2016 [PERSON] звернувся до відділення №240 Акціонерного товариства «УкрСиббанк» із заявою про надання довідки про повне погашення кредиту та листа нотаріусу про зняття іпотеки (а.с.31). 11.05.2018 Тростянецьким районним судом Сумської області було ухвалено заочне рішення по цивільній справі №588/320/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , яким вимоги позивача про стягнення заборгованості були задоволені частково. Зокрема суд ухвалив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства« УкрСиббанк» три відсотки річних за прострочення виконання грошових зобов`язань в сумі 69,50 доларів США, що за курсом НБУ 26,654762 станом на 15.02.2018 еквівалентно 1820,50 грн., а також компенсацію судового збору за подання позовної заяви в розмірі 112,77 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив. Мотивуючи рішення, суд, посилаючись на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі 564/2199/15-ц, провадження № 61 - 2404 св18 зазначив, що після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором, оскільки, нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено. Також суд дійшов висновку, що після ухвалення рішення суду від 21.01.2015 у справі №588/2041/14-ц про стягнення боргу позивач має право лише на отримання інфляційного нарахування на суму боргу, виражене у національній валюті та на три проценти річних від простроченої суми боргу, згідно положень ст. 625 ЦК України (а.с.32-34). Постановою Апеляційного суду Сумської області від 08.08.2018 зазначене рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 11.05.2018 було змінено та стягнуто із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» три відсотки річних за прострочення виконання грошових зобов`язань в сумі 49,45 доларів США та 80,49 грн. компенсації судового збору. Мотивуючи рішення, суд також зазначив, що постановою державного виконавця від 28 вересня 2016 року виконавче провадження з примусового виконання рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 21 січня 2015 року у справі № 588/2041/14-ц закінчено у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду. Зазначена постанова про закінчення виконавчого провадження ПАТ «УкрСиббанк» не оскаржена, а тому є безпідставними твердження позивача про те, що залишається не погашеним кредит у сумі 468,11 доларів США, стягнутий з [PERSON] рішенням суду (а.с.35-37). 18.02.2020 старшим державним виконавцем Тростянецького РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Конєвим О.М. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження за вищевказаним рішенням суду у зв`язку із його фактичним повним виконанням (а.с. 39-40). Виконання позивачем зазначених вище рішень суду від 21.01.2015 у справі №588/2041/14-ц та від 11.05.2018 у справі №588/320/18 з урахуванням зміненої частини цього рішення постановою Апеляційного суду Сумської області від 08.08.2018, визнається відповідачем, про що зазначено у відзиві на позовну заяву від 29.01.2021, а отже, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, ці обставини не підлягають доказуванню. Також суд враховує і те, що ПАТ «УкрСиббанк» не оскаржив постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 28.09.2016 та від 18.02.2020. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає доведеним факт виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором. 18.08.2020 позивач звернувся із письмовою заявою до ПАТ «УкрСиббанк» у якій просив вчинити необхідні дії для зняття у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборони на відчуження нерухомого майна будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованої 25.04.2008 за № 7104854 приватним нотаріусом Гребіник З.Д., а також для зняття в Державному реєстрі Іпотек зареєстрованого обтяження №7105018, тип обтяження іпотека, зареєстроване 25.04.2008 року приватним нотаріусом Гребіник З.Д. на будинок та земельну ділянку кадастровий номер 5925010100000080009, що знаходяться за адресою [ADDRESS] (а.с.45-46). На вказану заяву відповідач надав відповідь позивачу про те, що отримана інформація прийнята до уваги та передана на розгляд до відповідного підрозділу банку з метою аналізу, перевірки та прийняття відповідних рішень (а.с.48). 10.11.2020 позивач звернувся до приватного нотаріуса Гребіник З.Д. із письмовою заявою у якій просив зняти в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборони на відчуження нерухомого майна будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , зареєстрованої 25.04.2008 року за № 7104854, а також зняти в Державному реєстрі Іпотек зареєстроване обтяження №7105018, тип обтяження іпотека, зареєстроване 25.04.2008 року приватним нотаріусом Гребіник З.Д . на будинок та земельну ділянку кадастровий номер 5925010100000080009, що знаходяться за адресою [ADDRESS] (а.с.41-42). На вказану заяву приватний нотаріус Гребіник З.Д. надала відповідь позивачу в якій зазначила про те, що за відсутності повідомлення банку про припинення іпотечного договору, нотаріус позбавлений можливості вчинити нотаріальні дії по зняттю заборони та вилученню записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.44). Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.509, ст.526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України). Правила припинення зобов`язання сформульовані у главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України, норми якої передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599), переданням відступного (стаття 600), зарахуванням (стаття 601), за домовленістю сторін (стаття 604), прощенням боргу (стаття 605), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606), неможливістю виконання (стаття 607), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609). Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 4 - 6 ст.3 Закону України «Про іпотеку», іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Верховним Судом України в постанові від 08 лютого 2017 року у справі №6-2560цс16 висловлена правова позиція, в якій зазначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (статті 598, 599 ЦК України). Оскільки забезпечені іпотекою зобов`язання за договором кредиту виконано в повному обсязі, то зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від кредитного договору, припиняються. Аналогічна позиція, щодо припинення іпотеки у разі виконання основного зобов`язання зазначена в постанові Верховного Суду України за № справи 6-243цс14 від 04.02.2015 року. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно дост.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У рішенні по справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006 року Європейський суд з прав людини визначив основні критерії, згідно яких необхідно оцінювати дотримання вимог статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справах, що стосуються втручання в майнові права особи: чи мало місце втручання у майно в розумінні Конвенції; чи було втручання законним в контексті положень національного законодавства; чи переслідувало втручання мету, спрямовану на задоволення інтересів суспільства; чи було втручання у право власності справедливим, тобто чи було дотримано «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та вимогами фундаментальних прав окремої особи. Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, суд вважає доведеним, що позивачем сплачена заборгованість за кредитним договором, яка визначена у рішенні суду, тобто рішення виконано у повному обсязі, що свідчить про виконання основного зобов`язання. Крім того, позивачем сплачені кошти стягнуті рішенням суду за прострочення виконання грошових зобов`язань. З часу, коли кредитний договір припиняє свою дію, іпотека згідно іпотечного договору зберігається виключно щодо невиконаного позичальником основного зобов`язання, а тому твердження відповідача про наявність боргу є необґрунтованими, оскільки дія кредитного договору припинилась. Згідно висновку, наведеного у Постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №500/4127/16-ц (провадження №61-22142св18), правильним є висновок про те, що основне зобов`язання за кредитним договором виконано, у зв`язку з повним виконанням судового рішення про дострокове стягнення з боржників всієї суми заборгованості за цим договором, отже, таке зобов`язання припинилось на підставі ст.559 ЦК України, внаслідок чого припинилось право застави (іпотеки). У пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року зроблено висновок, що за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі №910/16461/16; також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №522/407/15-ц). Враховуючи встановлені вище обставини, що полягають у припиненні основного зобов`язання, суд приходить до висновку про необхідність визнання іпотеки припиненою. Незважаючи на зазначені обставини, відповідачем порушується право позивача щодо припинення кредитних правовідносин та зобов`язань за іпотечним договором. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання за договором, таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом його визнання на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України. Отже, внаслідок повного виконання основного зобов`язання припиняється забезпечення його іпотекою, а також припиняється обтяження зазначеного іпотечного майна. Таким чином, зобов`язання позивача за іпотечним договором, які є похідними від основного зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором, є припиненими, а наявна заборона відчуження належного позивачу нерухомого майна та відомості, внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також до Державного реєстру Іпотек, щодо нерухомості, обмежують право власності позивача, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту. Враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, тому із відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 840,80 грн судового збору.

Outcome: approved