Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

[PERSON] , в особі представника - адвоката Дик С.І., звернувся до суду із позовом до Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, а саме: просив визнати за ним право власності на Ѕ житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.11.1995 р., а також право власності на Ѕ житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.11.2017 р. В обґрунтування позову посилався на те, що [INFO] в с.Викоти Самбірського району Львівської області помер його батько [PERSON] , який до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . За життя спадкодавець заповіту не склав, тому спадкування після його смерті відбувається за законом. [INFO] у с. Викоти Самбірського району Львівської області померла мати позивача, [PERSON] . До складу спадкового майна входить житловий будинок [ADDRESS] . 15 травня 2018 року Самбірською державною нотаріальною конторою було зареєстровано спадкові справи після смерті [PERSON] за № 62413091 та [PERSON] за № 62413424 у спадковому реєстрі. Проте, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Причиною відмови є той факт, що [PERSON] помер [INFO] , а оригінал правовстановлюючого документа на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку [ADDRESS] , позивачем не надано; також ним не надано оригінал правовстановлюючого документа на Ѕ (одну другу) частину житлового будинку [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , котра померла [INFO] . Оскільки, відсутні будь-які інші законні способи оформлення права власності на житловий будинок, позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею - 105,9 кв.м. з спорудами: гараж, сарай, колодязь. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Дик С.І. подала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, справу просила розглядати без її та позивача участі. Представник відповідача Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області у судове засідання не з`явився, подав заяву, де не заперечував щодо задоволення позовної заяви, справу просив розглядати без присутності представника. Частиною 2 статті 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд доходить висновку про задоволення позову з таких підстав. [INFO] у с. Викоти Самбірського району Львівської області помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 23.11.1995 року ( а.с. 13). [INFO] у с. Викоти Самбірського району Львівської області померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 29.11.2017 року (а.с. 13). Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України, д о складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області №808 від 15.03.2018 року відомо, що [PERSON] , 1926 р.н., який помер [INFO] , до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Заповіт від його імені у виконавчому комітеті Викотівської сільської ради Самбірського району Львівської області не посвідчувався. Арешту і заборон на двір немає. Тип двору згідно господарської книги - колгоспний. Станом на 01.07.1990 року за адресою [ADDRESS] були зареєстровані: голова домогосподарства - [PERSON] , 1926 р.н., дружина - [PERSON] , 1929 р.н. На день смерті за адресою: [ADDRESS] буди зареєстровані: дружина - [PERSON] , син - [PERSON] . На даний час за адресою [ADDRESS] зареєстровані: голова домогосподарства - [PERSON] , 1968 р.н. (а.с 14). Факт того, що [PERSON] і [PERSON] були чоловіком і дружиною, підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 15). Із довідки №809 від 15.03.2018 р. виданої виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області відомо, що [PERSON] , 1929 р.н., яка померла [INFO] , до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті за адресою: [ADDRESS] був зареєстрований: син - [PERSON] , 1968 р.н. (а.с. 14). Згідно довідки Самбірського МБТІ №954 від 23.05.2018 р. відомо, що буд. [ADDRESS] зареєстрований на праві особистої власності в цілому за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, яке видане на підставі рішення виконкому Самбірської міської ради від 22.12.1988 року № 509 (а.с. 18). Технічним паспортом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами встановлений факт існування житлового будинку [ADDRESS] , інвентаризаційна вартість будинку, господарських будівель та споруд -181 035,00 гривень (а.с. 19). Отже, до складу спадкового майна входить житловий будинок [ADDRESS] . Як вбачається із повідомлення Самбірської державної нотаріальної контори №923/02-14 від 30.05.2018р., причиною відмови нотаріуса позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, є те, що його батько [PERSON] , помер [INFO] , а оригінал правовстановлюючого документа на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку [ADDRESS] , ним не надано (а.с. 17). Згідно повідомлення Самбірської державної нотаріальної контори№924/02-14 від 30.05.2018 р. відомо, що мати позивача [PERSON] , померла [INFO] , а оригінал правовстановлюючого документа на Ѕ (одну другу) частину житлового будинку [ADDRESS] , ним теж не надано (а.с 17). Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. За змістом п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно роз`яснень пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» в п.1 зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Відповідно до ч. 1 ст.1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. В частині 5 цієї статті вказано, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття, та ч. 1 ст.1270 цього ж кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, позивач має право на спадкування, оскільки є сином спадкодавців, тобто спадкоємцем першої черги за законом, проживав з спадкодавцями на момент їх смерті та особисто звернувся із письмовою заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У відповідності до ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Як вбачається з п. 6 постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин), розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", реєстрація майна колгоспного двору не передбачена. У відповідності з положеннями ст.ст. 328, 380 ЦК України право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене в сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, оскільки підтверджується викладеними обставинами та долученими доказами.

Outcome: approved