Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

26 жовтня 2017 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 23 травня 2008 року. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Хворостівської сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №2. Неповнолітніх дітей у них немає, однак відповідач відмовляється реєструвати розлучення в органах РАЦС. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач та її представник не з'явились, остання подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв чи клопотань не подавав. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 травня 2008 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Хворостівської сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №2. Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 13 лютого 2018 року сторонам, за клопотанням відповідача, надавався строк для примирення терміном на два місяці. Проте, станом на дату розгляду справи, заяви про намір поновлювати подружні відносини від позивача [PERSON] не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved