Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області із позовом до Новоохтирської сільської ради Новоайдарського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначив, що [INFO] помер його дід [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно. За заповітом [PERSON] від 03.07.2018 року усе своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі все те, що на день його смерті йому належало і на що він за законом мав право заповідається - [PERSON] , [INFO] Зазначений факт підтверджується самим заповітом та рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 03.07.2018 року по справі №419/3248/18, яке набрало законної сили. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю І-ЛГ № 035265, виданого 02.11.2002 року Новоохтирською сільською радою Новоайдарського району Луганської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 146 [PERSON] , який мешкав і на час смерті за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Новоохтирської сільської ради народних депутатів передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,3766 га в межах згідно з планом, яка розташована на території с. Новоохтирка, для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд - 0,2500 га, ведення особистого селянського господарства - 0,1266 га. Згідно із свідоцтвом про право приватної власності, виданого 10.05.1989 року виконавчим комітетом Новоайдарської районної ради народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Новоайдарської районної ради народних депутатів № 317 від 22.12.1988 року [PERSON] належить цілий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду складеного 16.03.1988 року начальником МБТІ та зареєстрованого за № 1/268 житловий будинок та споруди мають наступні характеристики: житловий будинок (літера А1Ж) загальною площею 59,8 кв. м., літня кухня, сарай (літера Б) загальною площею 43,5 кв. м., сарай (літера В) загальною площею 3,9 кв. м., погріб (літера Г) загальною площею 16,6 кв. м., вбиральня (літера У), огорожа (№1,2). В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про зареєстроване право власності відсутні. При зверненні до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М., під час ознайомлення у нотаріуса виникли сумніви щодо належності померлому сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Новоайдарською районною державною адміністрацією 27.01.1997 року, Державного акту на право приватної власності на землю І-ЛГ № 035265, виданого 02.11.2002 року Новоохтирською сільською радою Новоайдарського району Луганської області, оскільки у свідоцтві про смерть від 09.07.2018 року прізвище померлого діда зазначено як « [PERSON] », а в сертифікаті на право на земельну частку (пай) прізвище померлого зазначене як «Травін». Аналогічна помилка міститься в Свідоцтві про право приватної власності на будинок та Технічному паспорті. У зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду та просить визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, яке згідно із свідоцтвом про право приватної власності, виданого 10.05.1989 року виконавчим комітетом Новоайдарської районної ради народних депутатів належало [PERSON] , який помер [INFO] , а саме житловий будинок (літера А1Ж) загальною площею 59,8 кв. м., літня кухня, сарай (літера Б) загальною площею 43,5 кв. м., сарай (літера В) загальною площею 3,9 кв. м., погріб (літера Г) загальною площею 16,6 кв. м., вбиральня (літера У), огорожа (№1,2) розташованих за адресою: [ADDRESS] та право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, а саме яке, згідно Державного акту на право приватної власності на землю І-ЛГ № 035265, виданого 02.11.2002 року Новоохтирською сільською радою Новоайдарського району Луганської області , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 146 належало [PERSON] , який помер [INFO] земельну ділянку площею 0,3766 га в межах згідно з планом, яка розташована на території с. Новоохтирка Новоохтирської сільської ради, яку передано для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд - 0,2500 га, ведення особистого селянського господарства - 0,1266 га. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с.63). Відповідач представник Новоохтирської сільської ради Новоайдарського району Луганської області в судове засідання не з`явився, заперечень щодо заявлених вимог не надав та позов визнав, просив розглядати справу без його участі (а.с. 23). Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON] (а.с.8). Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛГ № 035265 [PERSON] , який мешкає [ADDRESS] , на підставі рішення Новоохтирської сільської ради народних депутатів передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,3766 га., яка розташована на території с.Новоохтирка, Новоохтирської сільської ради для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд-0,2500 га, ведення особистог7о селянського господарства - 0,1266 га., акт зареєстрований в Книзі записів держаних актів на право приватної власності на землю № 146 (а.с.12). Згідно копії свідоцтва про право особистої власності, від 10.05.1989 рок заповненого на російській мові « [PERSON]» належить будинок з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS] (а.с.13). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні (а.с.66). При зверненні до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М., під час ознайомлення у нотаріуса виникли сумніви щодо належності померлому сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Новоайдарською районною державною адміністрацією 27.01.1997 року, Державного акту на право приватної власності на землю І-ЛГ № 035265, виданого 02.11.2002 року Новоохтирською сільською радою Новоайдарського району Луганської області, оскільки у свідоцтві про смерть від 09.07.2018 року прізвище померлого діда зазначено як « [PERSON] », а в сертифікаті на право на земельну частку (пай) прізвище померлого зазначене як «Травін» (а.с.17). Відповідно до копії заповіту від 03.07.2018 року прізвище, ім`я та по батькові спадкодавця зазначено як [PERSON] , [INFO] , усе своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі все те, що на день його смерті йому належало і на що він за законом мав право заповідається - [PERSON] , [INFO] , уродженцю м. Первомайський Харківської області (а.с.7). Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] прізвище, ім`я по батькові померлого на українській мові зазначене як « [PERSON] , [INFO] року », російською мовою як « [PERSON] , [INFO] года» (а.с.9). Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом її відкриття є день її смерті, а відповідно до ст.1218ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок смерті. За правилами статей 1222-1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а в разі його відсутності, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Оскільки протягом встановленого законом строку спадкоємець - позивач не заявив про відмову від спадщини, то на підставі п. п. 3, 5 ст.1268 ЦК України спадщина, незалежно від часу її прийняття, належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Згідно ст. 66-69 ЗУ "Про нотаріат", п. 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вимогами ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, у згаданому листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. З огляду на викладене, а також враховуючи ту обставину, що нотаріусом відмовлено позивачу в оформленні спадкового майна, позивач являється єдиним спадкоємцем за заповітом, який вчинив усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, але з незалежних від нього причин у видачі такого йому було відмовлено, відповідач позовні вимоги визнає, а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення. На підставі ч. 7 ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved