Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт постійного його проживання однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в с. Гельмязів Золотоніського району Черкаської області з 2018 року по день смерті [PERSON] - по [INFO] . Заява обґрунтована тим, що [INFO] в с. Гельмязів Золотоніського району Черкаської області померла мати заявника - [PERSON] , [INFO] . Мати на день смерті була зареєстрована в с. Багва Маньківського району Черкаської області, але фактично проживала в заявника, де і померла. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,05га, що знаходиться в межах Багвянської сільської ради, яка на даний час увійшла до Буцької об`єднаної територіальної громади селищної ради Маньківського району Черкаської області. Встановлення даного факту необхідне заявнику для прийняття спадщини. У судове засідання заявник не з`явився, але скерував до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, на заявлених вимогах наполягає та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи - Буцької селищної ради Маньківського району Черкаської області в судове засідання не з`явився, але направив на електронну адресу суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. З рішенням суду згідний. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 31.05.2018 р. в [ADDRESS] , що стверджено копією паспорта громадянина України [NUMBER] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] матір`ю заявника являється [PERSON] . Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] стверджено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Гельмязів Золотоніського району Черкаської області. З довідки від 12.03.2021 р. №354, виданої Гельмязівською сільською радою, встановлено, що [PERSON] з 2018 р. по день її смерті [INFO] проживала з сином [PERSON] , вели спільне господарство в [ADDRESS] . Син за власний рахунок провів поховання матері. [PERSON] до дня своєї смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] і проживала в с. Гельмязів без реєстрації. Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №070747 від 23.02.2004 р. та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №14928197 від 19.12.2013 р. [PERSON] являється власником земельної ділянки, яка розташована в адмінмежах Багвянської сільської ради, Маньківський район, Черкаська область. У письмових поясненнях, які засвідчені секретарем виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, свідки [PERSON] та [PERSON] ствердили, що мати заявника [PERSON] - [PERSON] з 2018 р. по день її смерті [INFO] фактично проживала з сином в [ADDRESS] , хоча була зареєстрована в с. Багва Маньківського району Черкаської області. Син доглядав, піклувався про матір, а після смерті здійснив її поховання. Заявнику [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті матері, що стверджено копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.02.2021 р. Відповідно до листа завідувача Маньківської державної нотаріальної контори від 12.05.2021 р. №309/01-16, спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] Маньківською державною нотаріальною конторою не заводилася. Відповідно до листа завідувача Золотоніської районної державної нотаріальної контори від 05.05.2021 р. №300/01-16, спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] Золотоніською районною державною нотаріальною конторою не заводилася. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви, оскільки судом встановлено факт постійного проживання заявника [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , на час відкриття спадщини - [INFO] , так як це підтверджується зібраними по справі доказами. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має. На підставі викладеного та

Outcome: approved