Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

17.07.2018 р. позивач звернулася у суд з позовом до відповідача, у якому просить усунути їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] шляхом зобов`язання відповідача залишити земельну ділянку в межах і розмірах в натурі, у яких вони були нею придбані у останнього. В обґрунтування позову вказала, що є власницею житлового будинку за адресою [ADDRESS] , який придбала 27.05.2015 р., а також земельної ділянки площею 0,0628 га з кадастровим номером [NUMBER] , яку отримала 25.06.2015 р. у Червоноградської міської ради для обслуговування даного будинку. Зазначила, що усі будівельно роботи на цій земельній ділянці проводив відповідач і на час купівлі будинку вони були завершені. Вказала, що сам будинок був введений в експлуатацію, прибудинкова територія розмежована парканом, що встановленим відповідачем. Ствердила, що після рішень міської ради від 13.07.2017 р. та 19.10.2017 р. на земельну ділянку, на якій розміщений її будинок, із західної сторони наклалися межі сусідньої ділянки площею 0,0545 га з кадастровим номером [NUMBER] , яку орендує відповідач для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Також позивач наголосила на тому, що відповідач розпочав будівельні роботи для забудови цієї земельної ділянки, чим порушує існуючі межі її прибудинкової території, оскільки останній не визнає законність володіння нею земельною ділянкою площею 0,0056 га та вважає, що вона самовільно збудувала огорожу зі зміщенням від межі, що визначена землевпорядною документацією, збільшивши величну ділянки на таку площу. У підсумку зазначила, що відповідач відмовився добровільно усунути їй перешкоди у користування належною їй земельною ділянкою та, покликаючись на приписи ч. 2 ст. 152, ст. 158 ЗК України, просить задовольнити позовні вимоги. 26.07.2018 р. суд відкрив загальне позовне провадження у справі. 20.08.2018 р. представник відповідача подав відзив, у якому просив відмовити у позові. В обґрунтування своєї позиції вказав, що ТОВ «СОКМЕ» користується земельною ділянкою № [NUMBER] за адресою Львівська [ADDRESS] Червоноград [ADDRESS] Савки Теодозія площею 0,0545 га з кадастровим номером [NUMBER] на підставі договору оренди від 02.11.2017 р., а її межі визначені у землевпорядній документації, що затверджена Червоноградською міською радою. Зазначив, що право користування цією земельною ділянкою зареєстроване у встановленому законом порядку з терміном дії до 01.11.2027 р. Вказав, що дана земельна ділянка зі східного боку межує з ділянкою № [NUMBER] площею 0,0628 га, що належить позивачці. Наголосив на тому, що остання фактично користується ділянкою загальною площею 0,0684 га, що на 0,0056 га є більшою, ніж визначено правовстановлюючими документами на земельну ділянку [ADDRESS] [NUMBER] , внаслідок чого відповідач позбавлений можливості користуватися своєю земельною ділянкою у повній мірі, оскільки фактично користується лише 0,0489 га. Вказав, що огорожа між цими земельними ділянками була побудована з відхиленням від встановленої межі земельної ділянки № [NUMBER] , що фактично збільшило її площу на 0,0056 га. У підсумку зазначив, що позивач не надала жодного правовстановлюючого документу на право власності на спірну площу земельної ділянки (а.с. 103-105). Крім цього, 20.08.2018 р. ТОВ «СОКМЕ» подало зустрічний позов, у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 09.11.2018 р. просило: 1) визнати право товариства на користування земельною ділянкою, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , зокрема в частині площі 0,0056 га, що фактично пригороджена до земельної ділянки [PERSON] , розташованої за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] ; 2) зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди ТОВ «СОКМЕ» у користуванні земельною ділянкою, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , шляхом демонтажу за власні кошти існуюючого бетонного фундаменту з огорожею (парканом) на межі суміжного землекористування між земельними ділянками № 17 та [ADDRESS] 15, що на вулиці Савки [ADDRESS] у місті [ADDRESS] , та перенесення його в сторону зменшення ділянки № [NUMBER] та збільшення ділянки № [NUMBER] на площу 0,0056 га для приведення їхніх меж у стан згідно з даними земельно-кадастрової документації. В обґрунтування зустрічного позову ТОВ «СОКМЕ» зазначило, що [PERSON] порушила його право користування земельною ділянкою № [NUMBER] , оскільки остання користується спірною частиною земельної ділянки № [NUMBER] у розмірі 0,0056 га протиправно, адже не має документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування. Також ТОВ «СОКМЕ» вказало, що [PERSON] достовірно знала про неправильність встановленої огорожі навколо її будинку, однак незважаючи на це встановила бетонний фундамент по всій її довжині, чим створила перешкоди товариству у користуванні земельною ділянкою № 17 (а.с. 114-118). 17.10.2018 р. [PERSON] подала відзив на зустрічний позов, у якому заперечила його вимоги. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що на час купівлі будинку ТОВ «СОКМЕ» не повідомило їй про невідповідність встановленої ним огорожі прибудинковій території № 15 та фактичними межами земельної ділянки і про можливе накладення чи невідповідність меж із земельною ділянкою № 17. Вказала, що огорожа з часу її встановлення у 2013 р. нею не змінювалася й не переносилася. Також вважає, що межі земельної ділянки № [NUMBER] були встановлені з порушенням п. 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, оскільки відсутні відповідні акти і її не було повідомлено про встановлення меж цієї ділянки. Стверджує, що має право користування усією своєю прибудинковою територією в межах огорожі, що була встановлена на час купівлі цього будинку та затвердженої у землевпорядній документації 2013 р. 09.11.2018 р. ТОВ «СОКМЕ» подало відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, у якому зазначило, що [PERSON] не вказала та не надала жодного правовстановлюючого документа на володіння та користування прибудинковою територією за адресою [ADDRESS] в тих межах, до яких вона апелює, а посилається лише на помилкову встановлену огорожу (паркан), що збільшила її земельну ділянку [ADDRESS] [NUMBER] на площу 0,0056 га. Вважає, що про таку помилку позивач дізналася 27.05.2015 р. у момент придбання будинку у [PERSON] . Також товариство наголосило на тому, що за [PERSON] не зареєстровано жодного права власності чи користування земельною ділянкою площею 0,0628 га з кадастровим номером [NUMBER] навіть в цій частині площі. Позивач та\~її представники\~у судове\~засідання 29.07.2019\~р.\~не з`явилися, були належним чином повідомлені про судове засідання. При цьому, адвокат Сковронський Т.С. подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю в іншій справі. Однак у задоволенні даного клопотання судом відмовлено на підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України у зв`язку з його повторною неявкою, оскільки судове засідання 04.03.2019 р. було відкладено на 29.07.2019 р. для забезпечення представництва інтересів позивачки. У підготовчих судових засіданнях 20.08.2018, 18.10.2018, 19.11.2018 рр. представники позивачки підтримували первісний позов, просили відмовити у задоволенні зустрічного позову. Пояснили, що при купівлі будинку за адресою [ADDRESS] , директор ТОВ «СОКМЕ» повідомив позивачці, що вся огороджена ділянка буде належати їй. Однак після цього у 2017 р. виник спір за частину ділянки, оскільки відповідач під час будівельних робіт на сусідній ділянці поставив мітку межі, яка накладалася на земельну ділянки позивачки. Зазначили, що тимчасовий паркан, встановлений відповідачем, був замінений сім`єю позивачки на постійний з бетонним фундаментом. Заперечили права відповідача на спірну частину межі. Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у первісному позову, а зустрічний задовольнити. Вказала, що ТОВ «СОКМЕ» має документи на земельну ділянку [NUMBER] , а позивач безпідставно користується її частиною. Ствердила, що тимчасовий паркан був розташований на спірній межі з помилкою, що збільшила площу ділянки позивачки. Вважає, що остання про це знала, однак пропри це звела паркан на бетонному фундаменті, чим перешкоджає товариству у користуванні своїми правами на земельну ділянку та здійсненні запланованої забудови останньої. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, а також зазначив, що спір може бути вирішений шляхом замовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельно ділянки, яку може виконати розробник, котрий відповідає вимогам ст. 26 Закону України «Про землеустрій» (а.с. 100). Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив таке. Згідно п. 4 рішення Червоноградської міської ради Львівської області від 25.06.2015 р. № 876 «Про вилучення та надання земельних ділянок», позивачці передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0628 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] , у зв`язку з купівлею будинку у [PERSON] (а.с. 5-6, 53-54). Відповідно до пп. 11 п. 24 рішення Червоноградської міської ради Львівської області від 13.07.2017 р. № 582 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічних документацій із землеустрою», відповідачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки загальною площею 3,3480 га на [ADDRESS] для будівництва кварталу 2-3-4 поверхової житлової забудови котеджного типу (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] ) на 31 земельну ділянку, зокрема орієнтовною площею 0,0545 га для обслуговування індивідуального житлового будинку, яка сформується після поділу вище земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] (а.с. 11-16, 55-56). Згідно з пп. 19 п. 1 рішення Червоноградської міської ради Львівської області від 19.10.2017 р. № 660 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки», міська ради вирішила затвердили відповідачеві технічну документацію із землеустрою щодо земельної ділянки загальною площею 3,3480 га на [ADDRESS] для будівництва кварталу 2-3-4 поверхової житлової забудови котеджного типу (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] , ділянка № 2) на 31 земельну ділянку, згідно якої товариству надано в оренду на 10 років з річною орендною платою у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки, з поміж іншого, земельну ділянку площею 0,0545 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у [ADDRESS] (а.с. 7-10, 61-64). Як видно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 27.05.2015 р. № 38173303, позивачка є власницею житлового будинку за адресою [ADDRESS] (а.с. 18, 67). Як вбачається з роздруківок фотозображень із сайту безкоштовного картографічного сервісу «Google Maps», що датовані травнем 2015 р., до купівлі позивачкою будинку за адресою [ADDRESS] межі його прибудинкової території були огороджені парканом (а.с. 19-23, 68-72). Роздруківка фотозображень, що датовані травнем 2016 р., вереснем 2016 р., липнем 2017 р. та які надала позивач, вказують на те, що вище вказаний паркан по спірній межі залишався не змінним (а.с. 24-28, 73-77). Як видно з інших роздруківок фотозображень, що датовані липнем 2018 р. та які надала позивач, на спірній межі паркан залишився на тому ж місті, однак був замінений на іншу конструкцію з суцільним бетонним фундаментом (а.с. 29-32, 78-81). Відповідно до пояснень сторін, заміну паркану на спірній межі здійснила позивачка у 2018 р. Згідно з листами виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 14.05.2018 р. № 3/21-3804/2-17, № 3/38-3803/2-17, огорожа навколо земельної ділянки позивачки була побудована з відхиленням від встановленої західної межі земельної ділянки [NUMBER] , внаслідок чого до її площі пригороджена земельна ділянка відповідача [NUMBER] : [NUMBER] величиною 0,0056 га (а.с. 33-34, 85-86). Як видно з пояснень сторін, а також роздруківок фотозображень, що датовані липнем 2018 р. та які надала позивач, відповідач веде будівельні роботи на своїй на земельній ділянці [NUMBER] (а.с. 43-46). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 10.11.2017 р. № 103283135, договору оренди від 02.11.2017 р., витягу із технічної документації від 26.10.2017 р., розрахунку розміру орендної плати, кадастрового плану земельної ділянки, земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] , що за адресою [ADDRESS] , належить відповідачу на праві користування (оренди) до 07.11.2027 р. (а.с. 106-112, 120-126). Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.08.2018 р. № НВ-4607543332018, на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,0545 га зареєстровано право користування за ТОВ «СОКМЕ» (а.с. 177). Згідно з інформаційною довідкою від 07.09.2018 р. № 1368948484 та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.11.2018 р., земельна ділянка [NUMBER] площею 0,0545 га, що за адресою [ADDRESS] , перебуває у комунальній власності (а.с. 153, 181). Як видно з договору купівлі-продажу від 27.05.2015 р., [PERSON] продав, а позивачка купили житловий будинок [ADDRESS] (п. 1.1, п. 1.2). Житловий будинок розміщений на земельній ділянці загальною площею 0,0628 га, яка призначена для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована за цією є адресою, яка була надана продавцю у користування згідно договору оренди земельної ділянки від 07.08.2014 р. (п. 1.10). Також положеннями п. 6.2, п. 6.3 цього договору стверджується, що договір укладено на вигідних для сторін умовах і не є результатом впливу тяжких обставин; при його укладанні відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані сторонами; покупцю відомий і зрозумілий зміст ст. 377 ЦК України, де зазначено, що коли договором про відчуження житлового будинку розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності (а якщо земля знаходилась у користуванні право користування) на ту частину земельної ділянки, яка зайнята такою будівлею чи спорудою, та на ту частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування (а.с. 184-186). Згідно з договором оренди земельної ділянки від 07.08.2014 р., [PERSON] отримував в оренду від Червоноградської міської ради Львівської області земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,0628 га (а.с. 190-191). Як видно із землевпорядних документів, визначена межа земельної ділянки № [NUMBER] з кадастровим номером [NUMBER] , на якій розташований будинок позивачки, не збігається з встановленою огорожею на території навколо останнього. Територія, що огороджена парканом, є більшою за визначені межі земельної ділянки, на якій знаходиться цей будинок (а.с. 182-183, 189, 192-195). За правилами ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з\~ст.\~126\~ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. За приписами ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Згідно з ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Відповідно до ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. Згідно з ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. У відповідності до приписів ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Докази та фактичні обставин справи у світлі викладених норм земельного законодавства дають підстави для таких висновків. Право користування ТОВ «СОКМЕ» на земельну ділянку, що розташована за адресую [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , зареєстроване у порядку, визначеному законом. Позивачка стверджуючи про те, що має право користуватися усією територією прибудинкової території за адресою [ADDRESS] , в межах огорожі, площа якої становить 0,0684 га встановленої на час купівлі нею будинку, не вказала і не надала суду жодного правовстановлюючого документа на володіння та користування прибудинковою територією саме в таких розмірах. За останньою також не зареєстроване право власності чи користування земельною ділянкою з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,0628 га. Територія, що огороджена парканом навколо будинку позивачки, є більшою за визначені межі земельної ділянки, на якій знаходиться цей будинок. Помилкове розміщення огорожі між земельними ділянками сторін здійснено з відхиленням від встановленої межі земельної ділянки позивачки, що фактично збільшило її площу на 0,0056 га. Помилкове встановлення огорожі навколо цієї прибудинкової території з вини будь-якої сторони не надає позивачці права користування пригородженою внаслідок цього частиною земельної ділянки відповідача, оскільки таке право надається лише затвердженою землевпорядною документацією на відповідну ділянку, якою чітко визначені її межі. Твердження позивачки про те, що вона купувала у відповідача будинок з територію, огородженою парканом, є голослівними та жодними доказами не підтвердженими, оскільки придбання майна здійснювалося в іншої особи й під час укладання правочину їй були відомі документальні розміри земельної ділянки. Решта доводів позивачки не стосуються предмету доказування у цій справі. За таких міркувань суд вважає позовні вимоги позивачки безпідставними, оскільки відповідач не допустив порушення її права на земельну ділянку, відтак у задоволенні первісного позову слід відмовити. У свою чергу, викладене дає підстави для висновку про те, що позивачка безпідставно користується частиною території земельної ділянки [NUMBER] , права на яку належать відповідачеві, а так само безпідставно звела на її частині новий паркан на основі бетонного фундаменту, що у підсумку перешкоджає відповідачеві повноцінно користуватися своєю власністю та здійснювати подальшу забудову ділянки. Тому є слушними й переконливими доводи та аргументи відповідача про безпідставність невизнання і порушення позивачкою його права на земельну ділянку. За таких міркувань суд вважає зустрічний позов обґрунтованим і такими, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Судовий збір, що був сплачений позивачкою у сумі 704,80 грн., у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на останню у зв`язку з відмовою у її позові (а.с. 1). Судовий збір, що був сплачений відповідачем у сумі 3524,00 грн., у зв`язку із задоволенням зустрічного позову у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на позивачку (а.с. 113).

Outcome: approved