Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому архівних довідок, виданих трудовим архівом виконавчого комітету Ковельської міьскої ради, довідок, виданих ВАТ «Орехово» Малоритського району Брестської області Республіки Білорусь, а також атестата про навчання, виданого спецпрофесійним технічним училищем №1 м.Бережани Тернопільської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в отриманих документах в графі «по батькові» його зазначено як [PERSON], [PERSON], [PERSON], що суперечить даним, зазначеним у паспорті, де його по батькові зазначено [PERSON] Через цю розбіжність Старовижівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Волинської області (далі - Пенсійний фонд) йому відмовлено у прийнятті документів для призначення пенсії за віком. Заявник в судове засідання не з`явився, подав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, вимоги заяви підтримав, просив суд заяву задоволити. Старовижівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Волинської області подано суду пояснення до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення з клопотанням розглядати справу без участі його представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 4, 5, 6 постанови Ради Міністрів СРСР від 6 вересня 1973 року № 656 «Про трудові книжки робітників та службовців», яка набрала чинності 01 січня 1975 року (була чинною на момент влаштування заявника на роботу вперше), робітники і службовці, які влаштовуються на роботу, зобов`язані надати адміністрації підприємства, установи, організації трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Прийом на роботу без трудової книжки не допускається. Особи, які приймаються на роботу в якості робітника або службовця вперше, зобов`язані подати адміністрації довідку про нього занятті, видану за місцем проживання відповідною житлово-комунальним органом, сільським чи селищним Радою депутатів трудящих, вуличним комітетом (довідка, видана вуличним комітетом, повинна бути завірена райвиконкомом), а звільнені з лав Збройних Сил СРСР зобов`язані пред`явити адміністрації військовий квиток. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу роботу, звільнення. Записи про найменування роботи або посади, на яку прийнято працівника, виробляються: для робітників відповідно до найменувань професій, зазначених в Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників; для службовців відповідно до найменуваннями посад, зазначених в Єдиної номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розкладу; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; нагородження та заохочення за успіхи в роботі, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства;відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться. Питання щодо трудових книжок в Україні регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 "Про трудові книжки працівників" та Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, відповідно до яких, при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Без трудової книжки приймаються на роботу тільки ті особи, які працевлаштовуються вперше. Трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться. Отже, зі змісту зазначених нормативно-правових актів (які діяли у різні періоди роботи заявника) можна зробити однозначний висновок про те, що на одну особу заводиться (заводилась) одна трудова книжка, у яку вносяться (вносились) відомості про всю трудову діяльність особи. З дослідженої в судовому засіданні трудової книжки, [NUMBER] вбачається, що вона видана на ім`я « [PERSON] » (записано російською мовою). Згідно із записів трудової книжки встановлено, що [PERSON] працював на Ковельському заводі сільськогосподарських машин імені 50-річчя СРСР в період 1983-1986 років, з 01 травня по 20 листопада 2000 року працював у К-з «Заря» Малоритського району, які Пенсійним фондом не враховано заявнику у страховий стаж при подачі документів для призначення пенсії за віком. Судом встановлено, що 05 грудня 2018 року начальником трудового архіву виконавчого комітету Ковельської міської ради видано архівні довідки № 996, 998 про те, що в документах з особового складу Ковельського заводу сільськогосподарських машин імені 50-річчя СРСР є дані про зарплату [PERSON] за 1983 - 1986 року; згідно з наказами [PERSON] (записано російською мовою) звільнено з посади токаря цеху з 29 липня 1985 року, з посади штампувальника з 24 березня 1986 року. З довідок, виданих директором ОПО «Орехово» Малоритского района Брестской области від 28 березня 2019 року №№ 439, 01-9/ 440 вбачається, що [PERSON] працював в сільськогосподарському кооперативі «Орехово» будівельником з 01 травня 2000 року по 10 листопада 2000 року; [PERSON] (записано російською) нараховано заробітну плату за період роботи з 01 травня 2000 року по 10 листопада 2000 року. Аналіз змісту вказаних документів дає підстави для висновку, що зазначені в довідках місце та періоди роботи [PERSON] повністю співпадають із відомостями, вказаними у трудовій книжці заявника, що, своєю чергою, свідчить про належність цих документів одній і тій же особі. Крім того згідно з атестатом про навчання, виданого спецпрофесійним технічним училищем №1 м.Бережани Тернопільської області № 1225 вбачається, що [PERSON] закінчив даний навчальний заклад 10 липня 1974 року. В судовому засіданні з паспорта серії [NUMBER] від 12 грудня 1995 року, свідоцтва про народження, картки фізичної особи - платника податків встановлено, що заявник іменується « [PERSON] », народився [INFO] . З врахуванням викладеного, оцінивши всі докази в сукупності, суд вважає доведеним, що вищезазначені архівні довідки та про навчання у спецпрофесійному технічному училищі, видані на ім`я [PERSON] ( Антоновича ), належать заявнику [PERSON] . Встановлення факту належності вказаних документів необхідне заявнику для оформлення пенсії за віком, а враховуючи, що заявник не має іншої можливості, аніж в судовому порядку встановити факт, що має юридичне значення, за викладених обставин заяву слід задовольнити.

Outcome: approved