Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви зазначив, що Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 01.07.1994 року на підставі розпорядження від 01.07.1994 року № 42598- [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] на праві спільної часткової власності було видано квартиру [ADDRESS] . Заявник зазначає, що у свідоцтві про право власності на житло його прізвище записано помилково як: « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] », як і зазначено в його паспорті громадянина України. Зазначена розбіжність в написанні його прізвища позбавляє власника здійснити розпорядження своєю квартирою. На підставі викладеного просить: встановити факт належності [PERSON] Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 01.07.1994 року та розпорядження органу приватизації від 01.07.1994 року № 42598. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2021 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. В судове засідання [PERSON] та\~представник заявника\~ [PERSON] до\~суду не з`явились, разом з цим, на адресу суду надійшла заява представника заявника про можливість розгляду справи у його відсутність, в якій представник зазначила, що заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.14). Представник заінтересованої особи: Виконавчого комітету\~Одеської міської\~ради до судового засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи заінтересована особа повідомлена належним чином та своєчасно (а.с.14), заяв про відкладення слухання справи або щодо розгляду справи за відсутності заінтересованої особи до суду не надходило. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з поданням заявником клопотання про розгляд справи за його відсутності, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі, не явка належним чином сповіщеної заінтересованої особи та заявника не перешкоджає розгляду справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Стаття 315\~Цивільного процесуального\~кодексу України встановлює, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Так, згідно Свідоцтва про право власності на житло від 01 липня 1994 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради народних депутатів [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . Свідоцтво видане на підставі розпорядження від 01.07.1994 року № 42598 (а.с.4). Згідно відмітки проставленої на звороті Свідоцтво про право власності зареєстроване в КП «ОМБТ РОН» під № 162 стр88 кн.126пр. за [PERSON] , та [PERSON] . Заявник зазначає, що Свідоцтво про право власності на житло видано з написанням помилки в його прізвищі, а саме « [PERSON] », замість « [PERSON] », що пов`язано з неправильним перекладом прізвища на українську мову, що є перешкодою заявнику у праві здійснення ним прав пов`язаних з повним володінням та розпорядженням власністю. Судом досліджується копія паспорту громадянина України виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , в якому проставлено відмітку про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.3). Також, згідно свідоцтва про народження, (прізвище, ім`я та по батькові записані російською мовою) « [PERSON] », народився [INFO] , актовий запис про народження № 1923. Батьками [PERSON] , зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Таким чином, з досліджених матеріалів вбачається, що заявник [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України. З досліджених документів, судом встановлено, що [PERSON] є членом сім`ї співвласника квартири, [PERSON] , яка є представником заявника у даній справі. Положеннями ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Приписами п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає справи про належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів які, необхідні заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту прав заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності [PERSON] Свідоцтва про право власності на житло. З огляду на викладені обставини та норми матеріального права, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на можливість задоволення заяви [PERSON] , заінтересована особа: Виконавчий комітет Одеської міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Outcome: approved