Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів, в якому прохає позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2007 року народження та [PERSON] , 2003 року народження, та стягнути з відповідачів на його користь аліменти на утримання дітей в розмірі 2000 грн. щомісячно з [PERSON] та 2000 грн. з [PERSON] на кожну дитину. Заявлені вимоги мотивує ухиленням відповідачів від виконання батьківських обов`язків з виховання та утримання дітей. Ухвалою суду від 31.10.2018 (а.с.16) за згаданою позовною заявою відкрито провадження у справі з призначенням справи до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.01.2019 (а.с.95) підготовче провадження у справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали. Позивач пояснив, що відповідач [PERSON] його рідна сестра, яка веде антисоціальний спосіб життя, не працює, пиячить, не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та утримання дітей. З серпня 2018 року діти були вимушені залишити місце проживання, та прохати його про допомогу. З того часу діти на повному утриманні позивача, проживають разом з ним. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористалися. Представник органу опіки та піклування Котик І.Л. проти задоволення позову не заперечувала. Подання органу опіки та піклування про призначення [PERSON] опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] та піклувальником неповнолітньої [PERSON] , [INFO] підтримала та прохала задовольнити. Додатково пояснила, що при відвідуванні помешкання відповідачів вона була свідком перебування [PERSON] в нетверезому стані, в будинку було брудно, там знаходилися сторонні особи в нетверезому стані. Вважає перебування дітей в таких умовах небезпечним для дітей. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з позивачем у справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Рішення з приводу встановлення опіки над дітьми ними прийнято спільно, вони піклуються про дітей, забезпечують їх матеріально. Відповідачі дітьми не займаються, мати дітей пиячить та не піклується про них. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили обставини зазначені в позовній заяві, та пояснили, що були свідками відвідування помешкання відповідачів, які перебували в нетверезому стані. В будинку умови для проживання дітей відсутні. Позивач піклується про дітей, вони проживають разом з ним. Встановивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. Згідно із свідоцтвами про народження дітей, батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.52, зворотній бік а.с.52). Згідно інформації наданої Регіональним центром професійно-технічної освіти № 1 м. Кременчука, неповнолітня [PERSON] , 2003 року народження, навчається в РЦПТО № 1 м. Кременчука з 01.09.2018 за професією «Перукар (перукар-модельєр). Візажист». [PERSON] мешкає в гуртожитку, на вихідні на святкові дні їздить до родичів [PERSON] та [PERSON] в м . Горішні Плавні. За період навчання мати та батько дівчини життям доньки, навчанням, потребами та проблемами не цікавилися, навчальний заклад не відвідували, з майстрами не спілкувалися. Успіхами [PERSON] , її навчанням, поведінкою, досягненнями, потребами, умовами в яких вона проживає цікавляться її родичі [PERSON] та [PERSON] , які надають дитині матеріальну підтримку (а.с.34). Відповідно до інформації, наданої Дабинівською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів Кобеляцької районної ради Полтавської області, [PERSON] , 2007 року народження, навчається в школі з 01.09.2018. Виконують обов`язки батьків, відвідують школу, батьківські збори, виконують організаційні питання навчального процесу, несуть матеріальні витрати, піклуються про [PERSON] дядько, дідусь та бабуся (а.с.36). Згідно довідки за Вих. № 3576/10-18 від 22.10.2018, [PERSON] з 13.07.2012 працює на посаді водія автотранспортних засобів ТОВ «Єристівський ГЗК», на роботі характеризується позитивно (а.с.41,42). Згідно акту - обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 15.11.2018, встановлено, що [PERSON] , проживає в будинку дідуся [PERSON] , що розташований на приватизованій земельній ділянці. Будинок має три житлові кімнати, кухню та санвузол. Окрема кімната відведена для [PERSON] . Для виховання, розвитку та проживання дитини створено відмінні умови. Шкільним приладдям учень забезпечений. Для проведення дозвілля є достатня кількість настільних ігор та конструкторів, планшет. Має власний мобільний телефон. Належну увагу навчанню та вихованню дитини приділяє дядько - Бойченко Володимир Володимирович, бабуся та дідусь. Батьків в школі ніколи не бачили (а.с.75). З наданої Управлінням охорони здоров`я Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області інформації вбачається, що [PERSON] виховується дідусем та бабусею в с. Криничне Кобеляцького району, відвідує ЗОШ в с. Дабинівка, спостерігається в амбулаторії сімейної медицини с. Озера, знаходиться на диспансерному обліку у дитячого лікаря-хірурга Горішньоплавнівської міської лікарні з 10.05.2018. [PERSON] навчається в РЦПТО № 1 м. Кременчука, за результатами останнього профілактичного медогляду дівчина здорова, додаткового лікування та оздоровлення не потребує (а.с.76). Згідно подання виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області визнано за доцільне призначення [PERSON] опікуном малолітнього [PERSON] та піклувальником неповнолітньої [PERSON] , за умови спільного проживання опікуна/піклувальника та підопічних дітей. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши досліджені докази, суд доходить висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Згідно з ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.1,3 ст. 13, ч.1 ст.49 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, сім`ї. За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Так, у відповідності до ст.ст.150,151 Сімейного кодексу України (далі - СК України) первинний і головний обов`язок по вихованню дитини покладається на її батьків. Передача дитини на виховання іншим фізичним чи юридичним особам не звільняє батьків від обов`язку піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та проживання малолітньої дитини з ними, вправі вимагати повернення дитини до себе. Згідно з вимогами ч.1 та 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав, виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини тощо. Позивач, як на підставу для позбавлення відповідача батьківських прав посилалася на п. 2 ч.1 ст.164 СК України (ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини). Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини). Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними висновками. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання обов`язків по вихованню дітей, не спілкуються і не цікавляться їх життям та станом здоров`я, не створюють умов для отримання ними освіти, участі в утриманні дітей не приймають, не піклуються про фізичний і духовний розвиток і не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу. Під час з`ясування в судовому засіданні думки [PERSON] судом встановлено, що діти бажають проживати разом з матір`ю. Дитина пояснила, що мати не приділяла їм достатньої уваги, не піклувалася про них, застосовувала відносно них фізичне насильство. Бажає проживати разом з дядьком та його дружиною, з якими у них склалися добрі стосунки, які піклуються про них. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (пункт 49 рішення ЄСПЛ). Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Аналізуючи викладене, суд зауважує, що, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Також, при вирішенні справи суд приходить до висновку, що таким негативним впливом з боку відповідачів на розвиток дітей є зразок байдужого, зневажливого ставлення до поняття сім`ї та людей, з якими вони перебувають у родинному зв`язку. Виходячи із наведених доказів та встановлених судом обставин справи,

Outcome: approved