Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання в розмірі 1700грн. щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до закінчення ним навчання у Черкаському державному технологічному університеті, тобто до 30 червня 2020 року. Також позивач просив відшкодувати йому витрати понесені у звязку із звернення з позовом до суду в сумі 250грн. Ухвалою суду від 01 листопада 2018 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Усною ухвалою суду внесеною в протокол судового засідання від 22.11.2018р. судом визначена необхідність виклику в судове засідання сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач позовні вимоги визнав та зазначив, що погоджується зі стягненням аліментів в розмірі 1700грн на місяць, однак зауважив, що до цього часу добровільно сплачував аліменти сину в розмірі 2600грн, окрім останнього місяця. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази судом встановлені наступні обставини і відповідні ним правовідносини. Позивач народився 19.06.1999р., а відповідач є батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). На теперішній час позивач досягнув повноліття, але продовжує навчання на контрактній основі на денному відділенні Черкаського державного технологічного університету на факультеті харчових технологій сфери обслуговування (а.с.10). Згідно довідки №27 від 01.10.2018р. вартість третього курсу навчання складає 12204грн. У зв'язку з навчанням на денній формі позивач позбавлений можливості належним чином працевлаштуватися, а тому потребує додаткової матеріальної допомоги. Відповідач проживає окремо від позивача і в добровільному порядку надає матеріальну допомогу не регулярно. За таких обставин між сторонами уклалися правовідносини щодо обовязку батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які регулюються главою 16 Сімейного кодексу України. Згідно ст.198 СК батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Позивач є студентом вищого навчального закладу денної форми навчання, а тому потребує матеріальної допомоги. В свою чергу відповідач є повнолітньою та працездатною особою, який має стабільний постійний дохід, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу своєму сину. До такого висновку суд дійшов зважаючи на ті обставини, що в судовому засіданні відповідач не заперечив цього факту і зазначив про його спроможність сплачувати аліменти в розмірі 1700грн на місяць. Відповідно до ч.1 ст.200 СК суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що позивач вимагає стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1700грн. на місяць. Разом з тим, позивач не обґрунтував та не надав суду доказів того, що визначення розміру аліментів в саме такому розмірі задовольнить матеріальні потреби позивача. Так позивачем не надано суду доказів на підтвердження наявності постійного та стабільного доходу у відповідача та його розміру, що в контексті положень ст.81 ЦПК є обовязком позивача. У свою чергу відповідач зазначив про його спроможність сплачувати аліменти на користь позивача в розмірі 1700грн на місяць, не суперечитиме його інтересам. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1700грн на місяць. Стосовно періоду протягом якого мають стягуватися аліменти, то відповідно до ч.1 ст.191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а згідно ч.2 ст.199 СК право на утримання припиняється у разі припинення навчання. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1700 грн., щомісячно підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, то суд приходить до наступних висновків. Позивачем було заявлено вимогу про відшкодування понесених ним судових витрат повязаних із розглядом справи в розмірі 250грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера виданої ФОП [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до судових витрат повязаних із розглядом справи відносяться витрати на професійну правничу допомогу. Аналіз змісту статті 137 ЦПК України свідчить, що професійну правничу правову допомогу здійснюють виключно адвокати та витрати повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Крім того із змісту даної статті вбачається, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Крім того, ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" говорить, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги, зокрема, може бути договір про надання правової допомоги. Разом з тим, позивачем не надано належного доказу на підтвердження отримання ним професійної правничої допомоги, як того вимагає положення ст. 137 ЦПК України. Натомість надану суду квитанцію до прибуткового касового ордера серії 02АААН № 749762 видану ФОП [PERSON] (а.с. 11) суд не може прийняти як належний доказ понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, оскільки він суперечить положенням ЦПК України та ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». За таких обставин суд приходить до висновку, що дана позовна вимога не підлягає до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовна вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави має бути стягнутий судовий збір в розмірі 704,80грн. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved