Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

15 червня 2020 року позивач, Орган опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та накладення заборони на відчуження житла. В обґрунтування позовних вимог посилаються, що [PERSON] є матір`ю-одиначкою малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти [PERSON] , [PERSON] з червня 2020 року перебувають в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради, а [PERSON] в Комунальному підприємстві «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради». Відповідач [PERSON] зловживає алкогольними напоями, вживає наркотичні засоби, проявляє агресію до дітей, постійно залишає їх без нагляду, діти не забезпечені продуктами харчування, в будинку брудно, характеризується негативно. Просили суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , стягнути з неї аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 ч. з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття на користь опікуна, прийомних батьків, батьків-вихователів або державного закладу, де будуть утримуватись діти та накласти заборону на відчуження житла, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] , де зареєстровані діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні представники позивачів позов підтримали та просили задовольнити, про підстави та обставини якого пояснили так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] та її представник за довіреністю адвокат Ялисоветський А.А. в судовому засіданні позов не визнали, просили в його задоволенні відмовити та [PERSON] пояснила, що виправилася, алкогольних напоїв та наркотичних засобів не вживає, прибрала в будинку, зробила ремонт, купила необхідні речі для дітей, тимчасово проживає у іншому місці, але діти там проживати не будуть, вона любить своїх дітей та хоче щоб вони проживали з нею. Представники третьої особи Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області за довіреністю Шмиголь Т.О., [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, вважають, що в інтересах дітей, слід позбавити відповідачку батьківських прав, посилаючись, що вона до теперішнього часу продовжує зловживати алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя та умови для проживання дітей незадовільні і не змінилися. Суд, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін та третьої особи, відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Установлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Білецьківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 27, [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 16 та [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Білецьківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 01. Діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані разом з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] в житловому будинку, належному [PERSON] , що підтверджується довідкою Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 14 травня 2020 року № 694/18-02-27. Як слідує з довідок-характеристик Білецьківської сільської ради від 26.05.2020, Виконавчого комітету Кам`янопотоківської сільської ради від 09.03.2021, [PERSON] характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, не виконує свої батьківські обов`язки, особистого заробітку для утримання дітей не має, веде аморальний спосіб життя. Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових питань умов сім`ї від 18.05.2020, в будинку, де проживає відповідач з дітьми, за адресою [ADDRESS] брудно, одяг дітей розкиданий, продукти харчування відсутні. Рішенням виконавчого комітету Білецьківської сільської ради від 29.01.2020 за № 19 відповідач [PERSON] попереджалася, що в разі неналежного виконання нею батьківських обов`язків щодо виховання та утримання малолітніх дітей, її буде позбавлено батьківських прав та Службою у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації дітей направлено до Кременчуцької дитячої лікарні як таких, що залишилися без батьківського піклування. З червня 2020 року [PERSON] , [PERSON] перебувають в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради, а [PERSON] в Комунальному підприємстві «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради». Згідно висновку Органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації від 12 червня 2020 року № 234/1-53 [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні малолітня [PERSON] пояснила, що раніше проживала з мамою, бабусею, дідусем, братиком та сестричкою в селі Білецьківка, зараз перебуває в притулку, де їй подобається і до неї там гарно ставляться, мама її відвідує, приносить солодощі і вона бажає жити з нею, братиком та сестричкою. Стаття 150 Сімейного Кодексу України містить перелік обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 164 СК України, батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В пункті 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] виявляє свою байдужість до долі своїх дітей, участі у вихованні не приймає, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не цікавиться здоров`ям дітей, матеріально не утримує, що протирічить ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» та є підставами для позбавлення її батьківських прав. Обставин, які перешкоджали б їй виконувати свої батьківські обов`язки не встановлено. Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.166 СК України особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ст. 183 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За таких обставин, суд стягує з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття на користь опікуна, прийомних батьків, батьків-вихователів або державного закладу, де буде утримуватись дитина. Щодо позовної вимоги про накладення заборони на відчуження житла, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає таке. Згідно ч.4 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" суд у разі позбавлення батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року № 789-ХІІ у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню прав дітей. Згідно з ч.1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 3 статті 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» передбачено, що жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім`ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Відповідно до ч.3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавленого батьківського піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Згідно запису в по господарській книзі Кам`янопотоківської сільської ради №00-1075-1, житловий будинок в [ADDRESS] , де зареєстровані малолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] числиться за [PERSON] , яка являється їм бабусею. Частиною 1 статті 248 Сімейного Кодексу України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Оскільки позов задоволено, то в відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Outcome: approved