Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

30.11.2018року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якій просить суд визнати дійсним договір №96/0851 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS], укладений 05 липня 1996 року між [PERSON], з однієї сторони, і [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього [PERSON], з другої сторони, зареєстрований Одеською універсальною товарною біржею GIP в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний №96/0851 від 05 липня 1996 року. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 05 липня 1996року між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього [PERSON], з другої сторони, було укладено договір №96/0851 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. Позивач зазначає, що [PERSON] є її матір'ю, і [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить квартира [ADDRESS]. Позивач вказує, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері є вона - [PERSON], і в червні 2018 року вона звернулася до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ на квартиру - договір №96/0851 від 05.07.1996року купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS], укладений з порушенням норм чинного законодавства. З урахування викладеного, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 04.12.2018року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою[PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання угоди дійсною. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. У судове засідання 11.02.2019року позивач - [PERSON] не з'явилась, однак її представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлялися належним чином, зокрема, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, у судові засідання не з'явились, про поважність причин відсутності не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. У судовому засіданні встановлено, що позивач - [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 11). 05 липня 1996року на Одеській універсальній товарній біржі «GIP» між [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №96/0851 купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого, [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON] (продавці) продали, а [PERSON] (покупець) купила квартиру, за адресою: [ADDRESS], загальною площею 51,7кв.м., житловою площею 27,3кв.м. Договір був зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі «GIP» в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний №96/0851 від 05 липня 1996року, а також зареєстрований 10.07.1996року в КП «ОМБТІ та РОН» під № 608 стр. 142 кн. 187 пр. (а.с. 15-16). Відповідно до пункту 6 спірного договору [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON] (продавцями) до підписання договору отримані гроші за продану квартиру у розмірі 600 (шістсот) млн. крб. З матеріалів справи вбачається, що покупець - [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 28 грудня 2017року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №13233 від 28.12.2017року (а.с. 10). Після смерті [PERSON], її донька - [PERSON] звернулася до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, постановою державного нотаріуса Третьої Одеської державної нотаріальної контори Баранової О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.09.2018року, було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру під [ADDRESS], після смерті [PERSON], оскільки правовстановлюючий документ було видано з порушенням норм чинного законодавства та було допущено порушення при реєстрації у відповідних органах реєстрації нерухомого майна. З довідки (з місця проживання про склад сім'ї та реєстрації) від 29.03.2018року за №544 вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO], була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачів, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що всі зобов'язання за договором №96/0851 купівлі-продажу нерухомого майнавід 05 липня 1996року купівлі-продажу нерухомого майна його сторонами виконані у повному обсязі - покупцю була передана у власність квартира [ADDRESS], а продавцям передані грошові кошти за продану квартиру, що підтверджується письмовими доказами. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS],дійсним, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved