Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

19.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу за договором позики з [PERSON]. В позові зазначено, що 03.05.2012 року позивач надав в борг відповідачу грошову суму в розмірі 2200 гривень 00 коп. з кінцевим терміном повернення 24.06.2012 року. Про що в простій письмовій формі було укладено відповідну розписку. Проте в указаний в розписці термін [PERSON] гроші не повернула та на неодноразові звернення [PERSON] з вимогою про повернення суми боргу лише обіцяє їх повернути. Позивач прохає стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 2200 грн. 00 коп. В судовому засіданні позивач позов підтримав та підтвердив обставини, що викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач позов не визнала та пояснила, що грошей вона в борг у [PERSON] не брала та розписку не писала. Вислухавши сторони, дослідивши надані ними докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з тексту наданої позивачем в судовому засіданні розпискі, витікає: що "[PERSON] брала гроші 03.05.2012 року у [PERSON] і зобов'язалась повернути 24.06.2014 року 2200 (дві тисячі двісті) грн. 00 коп." Зміст зазначеного документу свідчить про те, шо 13.06.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 2200 грн. 00 коп., а відповідач зобов'язалась повернути цю суму позивачу 24.06.2014 року. Наявність у позивача оригіналу даної розписки свідчить про те, що відповідач не виконала взяті на себе даним договором зобов'язання. В судовому засіданні відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України, судом запропоновано сторонам для підтвердження своїх вимог або заперечень заявити клопотання про призначення експертизи, метою якої є підтвердження або спростування тієї обставини, що розписка написана особисто відповідачем. Проте відповідач відмовилась надати експертам необхідні зразки влсасного почерку, що унеможливило призначення експертизи. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, позивач наявністю розписки довів підстави своїх позовних вимог, а відповідач належним чином не спростувала їх. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконаності. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Ст. 626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Одностороннім є договір, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Положеннями ст.ст. 638, 639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір є обов'язковим для виконання сторонами відповідно до ст. 629 ЦК України. Зміна або розірвання договору відповідно до ст. 651 ЦК України допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивачем сплачені судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією від 19.09.2014 та 121 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією від 23.10.2014 року. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved