Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

19 березня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особистою приватною власністю майна, набутого за час шлюбу, але за кошти одного з подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 11.03.2006 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] року. За час спільного проживання у шлюбі на ім`я позивача її батьками придбано нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], про що 26 грудня 2012 року укладений договір купівлі-продажу квартири і право власності зареєстровано за позивачем. Придбання квартири здійснювалося особисто позивачем за кошти, надані батьками позивачами. За таких обставин позивач просить визнати квартиру [ADDRESS] особистою приватною власністю. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просила задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі. Відповідач до суду не прибув, надав заяву, в якій повідомив про те, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить справу розглянути за його відсутності (а.с. 58). Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 11 березня 2006 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області 11.03.2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 16 (а.с. 11). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] року (а.с. 18-19). 26 грудня 2012 року між [PERSON], продавцем, та [PERSON], покупцем, був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], право власності на дану квартиру зареєстровано за позивачем (а.с. 14-15, 20). Відповідно до ст. 129 Конституції України, одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів . П. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України передбачає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21 грудня 2007 року, не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Під час судового засідання встановлено та відповідачем не заперечувалось, що квартира була придбана позивачем за кошти, які належали їй особисто та були отримані нею від батьків. У відповідності до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що в ході розгляду справи представником позивача було доведено у судовому засіданні, що квартира була придбана позивачем за кошти, які належали їй особисто та були отримані нею від батьків, позивачем доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх позовних вимог, тому, на думку суду, позовні вимоги слід задовольнити повністю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved