Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом про виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] із житлового приміщення: квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що між ним та [PERSON] був укладений Іпотечний договір з метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором позики, згідно умов якого останній передав йому в іпотеку [ADDRESS] Свої зобов*язання [PERSON] по договору позики належним чином не виконав, гроші не повернув. У серпні 2013 р. приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] передано [PERSON] його заяву про вимогу повернення грошових коштів за договором позики протягом 30 днів. Однак, вимога не була задоволена, що стало підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки та реєстрації права власності на квартиру за собою, на що надавав йому право укладений договір іпотеки. У серпні 2014 р. позивач направив вимогу про звільнення зазначеного житлового приміщення протягом одного місяця, але відповідачі знову ніяких дій не здійснили. Тому, з посиланням на норми Закону України «Про іпотеку» та Цивільного кодексу України просить суд виселити відповідачів з квартири. Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності, на підставі наданих доказів. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Тому, суд розглянув справу у відсутності сторін, на підставі наданих доказів, заочно. Суд, вивчивши надані письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 21.03.2013 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО, реєстровий № 470, відповідно до якого боржник отримав у борг грошові кошти у сумі 264320,00 гр., що є еквівалентом 33040,00 доларів США по курсу НБУ на момент укладання договору, з поверненням до 12 вересня 2014 р. у порядку та в строки, що передбачені цим договором. 21 березня 2013 р., з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що виникло за Договором позики у [PERSON] між останнім та [PERSON] був укладений Іпотечний договір. При укладанні угоди (іпотечного договору) сторони домовились про наступне: - [PERSON] (Іпотекодавець) передав належну квартиру [ADDRESS], загальною площею 45,7 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м. в іпотеку [PERSON] (Іпотекодержатель) (п.1) - Іпотекодержатель здобув право звернення стягнення на предмет іпотеки при простроченні Боржником сплати боргу більш ніж на п'ять днів за договором позики в забезпечення якого укладався цей договір.(п.8) - у випадку невиконання Іпотекодавцем письмової вимоги Іпотекодержателя про усунення порушення зобов'язань за Договором та/або договором позики у встановлений Іпотекодержателем строк, таку вимогу Іпотекодержатель задовольняє за рахунок предмету іпотеки, що є предметом Договору… шляхом набуття права власності на предмет іпотеки Іпотекодержателем, а підписанням цього договору Іпотекодавець засвідчив, що він надав Іпотекодержателю згоду про набуття права власності на предмет іпотеки Іпотекодержателем за власним одноосібним письмовим рішенням Іпотекодержателя набути предмет іпотеки у власність (п. 11 ) Також сторони домовились, що Іпотекодавець зобов'язаний у випадку несплати предмету позики звільнити предмет іпотеки в місячний термін та зняти з реєстраційного обліку усіх зареєстрованих осіб ( п. 10 Іпотечного договору). Іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 473. У зв*язку з одностороннім неналежним невиконанням боржником Договору позики, 06 серпня 2013 р. приватним нотаріусом ХМНО останньому передана вимога позичальника [PERSON] про повернення грошових коштів за договором позики на протязі 30 днів у сумі 254400,00 гр., що є еквівалентом 31800,00 доларів США та штраф у сумі 24960,00 гр., що є еквівалентом 3120,00 доларів США. Одночасно, зазначена вимога містила в собі попередження, що у разі її незадоволення, [PERSON] розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки. Дана обставина підтверджується Свідоцтвом від 13.11.2013 р., виданим приватним нотаріусом та зареєстрованим у реєстрі за № 3041. Відповідач [PERSON] вимогу про повернення позики не виконав. 03.02.2014 р. на підставі Іпотечного договору звернено стягнення на предмет іпотеки та право власності на квартиру перейшло до [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.02.2014 року, індексний номер витягу 17249674. Таким чином, на теперішній час власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], що надає йому право відповідно до ст. 16 ЦК України звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. По далі. Згідно ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу Іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Як вбачається з пункту 8 Іпотечного договору, сторони при здійсненні правочину дійшли згоди, що будь-яка кореспонденція на ім'я Боржника має надсилатися на адресу його мешкання, зазначеного в цьому договорі; вона вважається отриманою Боржником в день її надходження на поштове відділення, що обслуговує будинок за цією адресою, незалежно від того, чи отримав Боржник її особисто, та незалежно від причин неотримання особисто. 27 серпня 2014 р. позивачем на адресу відповідачів надіслані письмові вимоги від 14.08.2014 р. про добровільне звільнення квартири, що, підтверджується описами вкладення у листи з оголошеною цінністю та поштовими квитанціями відділення поштового зв'язку. Згідно наданих позивачем роздрукувань з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», листи за штрих кодовими ідентифікаторами, які вказані в квитанціях відділення поштового зв'язку та описах вкладення у лист з оголошеною цінністю, надійшли до відділення поштового зв'язку 29 серпня 2014 р., що обслуговує будинок [ADDRESS], а тому, відповідно до умов Іпотечного договору кореспонденція вважається отриманою. За приписом ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин". Як вбачається з довідки ДМС від 16.10.2014 р. та довідки з місця проживання, в квартирі зареєстровані три особи (відповідачі по справі). З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема про виселення. Відповідно до п. 20 пункту 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 р. № 405/2011, до повноважень Державної міграційної служби відноситься здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, ведення відповідних реєстраційних обліків. Судові витрати суд стягує з відповідачів відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved