Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про встановлення розміру частки з спільної сумісної власності подружжя. Свій позов мотивує тим, що 05.06.1993 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Володимир-Волинським міськвідділом ЗАГС Волинської області, актовий запис № 139 . Від цього шлюбу у них народилось двоє дітей: дочки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За час проживання у шлюбі, за спільні кошти ними було побудовано житловий будинок по вул. Шевченка, 63 в м. Володимир-Волинський, який після завершення будівництва у 2005 році було оформлено на її чоловіка [PERSON] У звязку з тим, що на даний час вони шлюб розірвали, однією сімєю не проживають, а угоди про добровільний поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю не визначено і відповідач не визнає її права на ? майна набутого під час шлюбу, просить визнати за нею ? частку житлового будинку, що розташований по вул. Шевченка, 63 в м. Володимир-Волинський, Волинської області. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, в своїх поясненнях суду зіслались на обставини, викладені в позовній заяві, просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, пояснив, що ним в будівництво будинку вкладалось набагато більше коштів, а тому його частка в ньому є значно більшою аніж позивача, а тому просить його частку збільшити. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши зібрані матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання (п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Судом встановлено, що сторони що з 05.06.1993 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 01.03.2016 року було розірвано. Дана обставина стверджується копією рішення суду. Як вбачається з рішення народних депутатів виконкому Володимир-Волинської міської ради № 152 від 20.05.1993 року, [PERSON] було виділено в користування під будівництво індивідуального житлового будинку земельну ділянку площею 1000 м. кв., яка розташована по вул. Шевченка № 63 в м. Володимир-Волинський. Судом встановлено, що сторонами за час шлюбу на зазначеній земельній ділянці було побудовано житловий будинок, який після здачі його в експлуатацію в грудні 2005 року було оформлено на [PERSON] Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, технічного паспорта, будинкової книги, власником житлового будинку № 63 по вул. Шевченка в м. Володимир-Волинський являється [PERSON] Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ч. 1\~ст. 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3\~ст. 368 Цивільного кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи наведене, зазначений житловий будинок є спільною сумісною власністю сторін як майно, набуте під час шлюбу. Відповідно до\~ст. 68 СК України\~розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~Цивільного кодексу України. Згідно з роз"ясненнями в\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11\~„Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК України, ч. 3\~ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. В силу ст.\~355, ч. 3 ст.\~372 ЦК України\~після поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності припиняється, об'єкт належить сторонам вже на праві спільної часткової власності. В судовому засіданні відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили, що в будинок були вкладені його особисті кошти і таким чином не спростував презумпції права спільної сумісної власності на житловий будинок. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про визначення їй ? частки житлового будинку, який розташований по вулШевченка, 63 в м. Володимир-Волинський. Беручи до уваги зазначене,

Outcome: approved