Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

15 жовтня 2013 року ПАТ комерційний банк «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом та штрафу. Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що згідно договору без номеру від 11 жовтня 2005 року, укладеного між банком і [PERSON], остання отримала кредит в розмірі 2500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору він складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою. Відповідач [PERSON] кредитні зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 31 серпня 2013 року утворилася заборгованість за кредитом в сумі 7477грн.94коп., відсоткам за користування кредитом в сумі 13647грн.19коп., штрафу (фіксована сума) в розмірі 500грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 1056грн.26коп., а всього в розмірі 22681грн.39коп. У зв'язку з цим позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила суду, що вона не укладала з позивачем кредитного договору і його текст не підписувала. В той же час не заперечує, що 11 жовтня 2005 року підписала заяву про надання банківських послуг, ознайомившись та погодившись із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку. Також вважає, що суми на погашення кредиту позивач безпідставно направляв на погашення відсотків, а не на тіло кредиту. У теперішній час вона не в змозі погашати кредит у повному обсязі, оскільки знаходиться у скрутному матеріальному становищі, а також просить застосувати позовну давність. Заслухавши сторони, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що 11 жовтня 2005 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений договір без номеру, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 2500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору він складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою (а.с.7-11). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Із пункту 6.5. Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом та відсотками за користування ним, перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] погодилась з умовами та правилами надання банківських послуг, про що свідчать її підписи, факт отримання кредиту та користування кредитною карткою. Із п.9.12. Умов та правил надання банківських послуг вбачається , що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же термін. Пролонгація договору полягає у продовженні його строку зі збереженням тих умов, на яких його було укладено (якщо інше не передбачено договором), зокрема щодо самої угоди про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними. Відповідач [PERSON] кредитні зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим станом на 31 серпня 2013 року утворилася заборгованість: за кредитом в сумі 7477грн.94коп., відсоткам за користування кредитом в сумі 13647грн.19коп., штрафу (фіксована сума) в розмірі 500грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 1056грн.26коп., а всього в розмірі 22681грн.39коп., що стверджується розрахунком позивача, який відповідачем не спростований (а.с.4-6). Тому, з винної в невиконанні зобов'язання відповідачки [PERSON] слід стягнути заборгованість по погашенню кредиту станом на 31 серпня 2013 року в розмірі 22681грн.39коп. В зв'язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 229грн.40коп.

Outcome: approved