Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

18.05.2018 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту перебування у трудових відносинах з Державним підприємством Львівської дослідної станції садівництва. Мотивує свої вимоги тим, що він, відповідно до трудової книги на підставі наказу № 42 від 11 березня 1986 року був прийнятий робочим Львівської дослідної станції садівництва. Наказом № 55 від 07.06.2005 року Львівську дослідну станцію садівництва перейменовано у Державне підприємство Львівської дослідної станції садівництва. Наказом № 58 від 30 липня 2013 року заявник, згідно трудової книжки був звільнений з роботи Державного підприємства Львівської дослідної станції садівництва за п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Відповідно до записів трудової книжки, починаючи з 11.03.1986 року по 31.07.2013 року він працював на даному підприємстві. Проте в отриманій довідці № 57 від 14.11.2017 року та довідці № 8 від 30.01.2018 року, виданими Державним підприємством Львівської дослідної станції садівництва відсутні дані вихододнів [PERSON] за періоди: жовтень-грудень 1986 року, січень-липень 1988 року; липень-грудень 1989 року; липень-грудень 1990 року; липень-грудень 1991 року через відсутність книг нарахування заробітної плати. Просив суд постановити рішення, яким встановити факт перебування в трудових відносинах [PERSON] та Державного підприємства Львівської дослідної станції садівництва в періоди: жовтень-грудень 1986 року, січень-липень 1988 року, липень-грудень 1989 року, липень-грудень 1990 року, липень-грудень 1991 року. В судове засідання заявник надав заяву з проханням розглядати справу без його участі та просив суд задовольнити заяву про встановлення факту. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, хоча належно був повідомлений про дату та час розгляду справи, не попередив суд про причину неявки. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі під час судового засідання 27.07.2018 року, не здійснювалося. Відповідно до положень ч.2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними та показаннями свідків. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Пунктом 17 цього Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. Відповідно до приписів, які викладені у пунктах 1, 2, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Факт перебування в трудових відносинах заявника [PERSON] та Державного підприємства Львівської дослідної станції садівництва в періоди : жовтень-грудень 1986 року, січень-липень 1988 року, липень-грудень 1989 року; липень-грудень 1990 року, липень-грудень 1991 року підтверджується наступними доказами: Ксерокопією трудової книжки серії [NUMBER] , яка заповнена 04 червня 1980 року та з якої вбачається, що заявник 11.03.1986 року був прийнятий на роботу робочим дослідного господарства Львівської дослідної станції садівництва згідно наказу № 42-ог від 11.03.1986 р. Згідно наказу № 55 від 07.06.2005 року Львівську дослідну станцію садівництва перейменовано у Державне підприємство Дослідне господарство Львівської дослідної станції садівництва. Згідно наказу № 342 від 19.11.2010 року Державне підприємство дослідне господарство ЛДСС перейменовано у ДПДГ «Львівське». 31.07.2013 року [PERSON] звільнений з роботи за п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін згідно наказу № 58-к від 30.07.2013 року. Згідно відповідей Львівської обласної державної адміністрації Державного архіву Львівської області № 194/01-36 від 21.02.2018 року документи з особого складу Львівської дослідної станції садівництва с. Неслухів Кам`янка-Бузького району в архів на державне зберігання не надходили, тому підтвердити стаж праці і заробітну плату [PERSON] за період з 1986-1999 неможливо. Інформацією про місцезнаходження документів вищезазначеного підприємства архів не володіє; архівного відділу Кам`янка-Бузької райдержадміністрації Львівської області № 134 від 19.03.2018 року документальні матеріали Львівської дослідної станції садівництва с. Неслухів Кам`янка-Бузького району на зберігання не поступали. Таким чином, суд вважає за можливе встановити факт перебування в трудових відносинах заявника [PERSON] та Державного підприємства Львівської дослідної станції садівництва в періоди: жовтень-грудень 1986 року, січень-липень 1988 року, липень-грудень 1989 року, липень-грудень 1990 року, липень-грудень 1991 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved