Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даною заявою, виходячи з наступного. [INFO] в лікарні м. Луганськ, померла [PERSON] , [INFO] , яка була бабусею заявника. На підтвердження факту смерті [PERSON] у м. Луганськ видано відповідне свідоцтво. Проте, Шевченківський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) відмовився видати свідоцтво про смерть, оскільки вона настала на тимчасово окупованій території України. У зв`язку з цим, заявник наразі позбавлений права в позасудовому порядку встановити факт смерті бабусі та відповідно реалізувати свої права. Встановлення факту смерті судом необхідне для подальшої реєстрації смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану України. Заявник [PERSON] просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити вимогу про встановлення факту смерті бабусі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду заяви повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] являється онукою [PERSON] , що підтверджується копією паспорту, свідоцтва про народження та одруження заявника, копією свідоцтва про народження [PERSON] - матері [PERSON] , які долучені до матеріалів справи. У заяві про встановлення факту смерті зазначено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] на тимчасово окупованій території України в м. Луганськ та долучено лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] від 22 травня 2020 р. №508. Як вбачається з наданих заявником матеріалів , 22 травня 2020 р. Жовтневим відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції "Луганської Народної Республіки", видано свідоцтво серії [NUMBER] про смерть [PERSON] , яка настала [INFO] у м. Луганськ. Шевченківський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) відмовив у державній реєстрації смерті [PERSON] , оскільки відповідні документи видані на території тимчасово непідконтрольній державним органам влади України території, що підтверджується листом заінтересованої особи від 01.09.2020 р. № 223/2012-73. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Зважаючи на обставини встановлені у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що документи видані заявникові на підтвердження смерті [PERSON] не створюють правових наслідків, зважаючи на те, що виданий органом, який не підпорядкований державним органам України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та законів України. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території У країни» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Приписами ч.1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї. Згідно до ч.1 ст. 17 вищенаведеного Закону, у разі порушення його положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293, ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315, ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, ч.2 ст. 315 ЦПК України. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, з метою захисту законних прав та інтересів заявника, як громадянина України, беручи до уваги, що встановлення факту смерті особи необхідно заявнику для реєстрації смерті бабусі та отримання відповідного свідоцтва, суд вважає за можливе задовольнити заяву [PERSON] . Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до положень ч. 4 ст. 317 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved