Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

18 червня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 18 вересня 2009 року. Від подружнього життя дітей не мають. Однією сім'єю проживали до травня 2013 року. З цього часу сім'я фактично розпалася. Основою розпаду сім'ї послугувала подружня зрада з боку відповідачки [PERSON] Подальше спільне життя з відповідачкою та збереження шлюбу не можливе. У відділі РАЦС відповідачка не бажає розірвати шлюб, тому [PERSON] звернувся з позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує повністю. На розірвання шлюбу наполягав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання теж не з'явилась, причин неявки суду не повідомила, хоча належним чином була сповіщена про день, час і місце розгляду справи. В судовому засіданні 11 липня 2014 року [PERSON] зазначила, що причиною розпаду сім'ї є небажання самого позивача жити разом з нею однією сім'єю з невідомих їй причин, а також його безпідставні підозри в подружній зраді, якої вона ніколи не допускала за час спільного з ним проживання. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає, задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони в справі 18 вересня 2009 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 102, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Як вбачається із позовної заяви, однією сім'єю сторони проживали до травня 2013 року. З цього часу сім'я фактично розпалась. Суд вважає, що причиною розпаду сім'ї є втрата між подружжям [PERSON] почуттів кохання та взаємоповаги, що і привело до розпаду сім'ї. Судом подружжю надавався строк для примирення 3 місяці, але примирення так і не відбулось. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідачки, тому шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ч.3 ст. 88 ЦПК України, згідно якої якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] має статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, а тому відповідно до п.10 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільняється від сплати судового збору під час звернення з позовом до суду. Таким чином відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved