Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

24.05.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми боргу у розмірі 194054,00 гривень, мотивуючи позовні вимоги тим, що 08.02.2017 року [PERSON] позивачем було надано у борг грошові кошти сумою 229054 гривень з умовою їх повернення частками протягом чотирьох місяців з останнім терміном повернення 08.05.2017 року, про що відповідачем було складено відповідну розписку. Між сторонами було погоджено графік погашення боргу у відповідності до якого відповідач зобовязався портами гроші наступним чином 26.02.2017 року 15000,00 гривень, 28.02.2017 року 20000,00 гривень, 26.03.2017 року 15000,00 гривень, 31.03.2017 року 20000,00гривень, 26.04.2017 року 15000,00 гривень, 30.04.2017 року 20000,00 гривень, 08.05.2017 року решта суми боргу розміром 124054,00 гривень, однак у порушення взятих на себе зобовязань з повернення позичених коштів, відповідач борг повернув сумою 35000,00 гривень, борг у сумі 194054,00 гривень відповідач досі не повернув. На звернення позивача до боржника з вимогою щодо повернення боргу відповідач не реагує, в добровільному порядку грошові кошти не повертає, що стало причиною для звернення останнього до суду з дійсним позовом. Представники позивача [PERSON], [PERSON] та [PERSON], діючі на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, відповідно до чинного законодавства шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб- сайті Київського районного суду м.Одеси, причини неявки суду невідомі. Згідно до ч.3\~ст. 223 ЦПК України\~якщо учасник справи або його представник був належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутністю такого учасника справи. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що 08.02.2017 року [PERSON] взяв в борг у [PERSON] гроші у розмірі 229054,00 гривень. На підтвердження отримання грошової суми [PERSON] була надана розписка із зобов'язанням повернути зазначену грошову суму протягом чотирьох місяців, однак не пізніше 08.05.2017 року. Розписка підписана Відповідачем. Також між сторонами узгоджено графік погашення боргу, відповідно до якого відповідач зобовязався портами гроші наступним чином 26.02.2017 року 15000,00 гривень, 28.02.2017 року 20000,00 гривень, 26.03.2017 року 15000,00 гривень, 31.03.2017 року 20000,00гривень, 26.04.2017 року 15000,00 гривень, 30.04.2017 року 20000,00 гривень, 08.05.2017 року решта суми боргу розміром 124054,00 гривень. Таким чином, з моменту передання Позивачем Відповідачу грошових коштів відповідно до ч. 2 ст. 1046, ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України був укладений договір позики, істотні умови якого зафіксовані у розписці, наданій Відповідачем, а саме: визначено особу позикодавця та позичальника, суму грошових коштів, що передаються у позику, встановлено строк повернення грошових коштів та сума, яка підлягає поверненню. Відносини позики, які виникли між позивачем, як позикодавцем, та Відповідачем, як позичальником, за своєю природою є одностороннім зобов'язанням (правочином), в якому Відповідач, як позичальник, зобов'язаний повернути отриману ним грошову суму в строк, встановлений за домовленістю сторін (зазначений у розписці), а позивач, як позикодавець, має право прийняти виконання зобов'язання або вимагати належного виконання Відповідачем свого обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В розписці Відповідач однозначно взяв на себе обов'язок по поверненню отриманої грошової суми у розмірі 229054,00 гривень не пізніше 08.05.2017 року. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До теперішнього часу Відповідачем досі не повернуто позичені грошові кошти, у звязку з чим, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за договором позики (розписка), розмір якої становить: 194054,00 гривень. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Частиною 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"\~роз'яснено, що відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За таких обставин, повно та всебічно зясувавши всі обставини по справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача боргу в розмірі 194054,00 гривень цілком доведеними та обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Положення ст. 141 ч.1 ЦПК України наголошує на те, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог, інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються зокрема у разі задоволення позову на відповідача. У звязку з чим з відповідача належить стягнути на користь [PERSON] понесені судові витрати у вигляді судового збору сумою 2234 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved