Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

23 серпня 2016 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ житлового будинку подружжя. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 25 листопада 1995 року до 20 грудня 2013 р. сторони перебували у шлюбі. Від шлюбних стосунків вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], та повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У період шлюбу ними був придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 02 червня 2006 року житловий будинок загальною площею 28,8 кв.м. з господарчими будівлями: літньою кухнею, гаражем, сараєм та огорожею, що розташовані по [ADDRESS] Договір купівлі-продажу оформлений на ім'я відповідача [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Доманівського районного нотаріального округу Миколаївської області Лацановською С.М., зареєстрований в Державному реєстрі правочинів та зареєстрований у КП "Вознесенське МБТІ" 07.07.2011 р. Позивач, враховуючи рівність часток подружжя, просить розподілити майно між подружжям, визнавши за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку вартістю 99 887,00 грн. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, у письмовій заяві представник [PERSON] позов підтримала, просила справу розглянути без її та позивача участі, у разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка по справі [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином: шляхом публікації оголошення про виклик до суду в газеті «Рідне Прибужжя» від 01 грудня 2016 р. №48, про причину неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надсилала, а тому з письмової згоди представника позивача суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 25 листопада 1995 року по 20 грудня 2013 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та рішення Доманівського районного суду про його розірвання від 20.12.2013 р. У період шлюбу подружжя придбало згідно договору купівлі-продажу від 02 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Доманівського районного нотаріального округу Лацановською С.М., житловий будинок № [ADDRESS] який оформили на дружину - [PERSON], що підтверджується копією договору, витягом з Державного реєстру правочинів № 2461258 від 02.06.2006 р. Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 07.07.2011 р. житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований Комунальним підприємством Вознесенського міжміського бюро технічної інвентаризації згідно договору купівлі-продажу на ім'я [PERSON]. Станом на 15 серпня 2016 р. вартість будинку становить 99 887,00 грн. Згідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.70 того ж Кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Аналогічний порядок поділу майна, що є у спільній сумісній власності, та відступ від рівності часток співвласників також визначений ст.372 ЦК України. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що житловий будинок по [ADDRESS] - є спільною сумісною власністю подружжя, підстав для відступу від рівності часток суд не вбачає, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі: визнанню за сторонами по 1/2 частині за кожним права власності на житловий будинок з господарчими спорудами.

Outcome: approved