Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

26.03.2014 року позивач звернулася до Голосіївського районного суду з уточненою позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі, визначеної судом частки від заробітку (доходу) відповідача. Позивач не прибула у судове засідання, попередньо надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача не прибув в судове засідання, попередньо надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, додавши довідку про доходи відповідача з місця роботи. Відповідно до ст.197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянувши надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. № 789-XII, частин 7, 8 ст.7 СК, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. З обставин, наведених у позовній заяві, які згідно з ч.1 ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.04.2009 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м.Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис № 561 /а.с.4/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER]від 17.08.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м.Києві, відповідач - [PERSON] є батьком народженої у шлюбі [PERSON], [INFO] /а.с.3/. В силу статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно із положенням ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України та роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримані зокрема і в грошовій формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову /ч.1 ст.191 СК України/. Враховуючи конкретні обставини справи, беручи до уваги беззаперечне визнання відповідачем заявлених позовних вимог в поданій до суду уточненій письмовій заяві, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, суд приходить до переконання про можливість її прийняття та необхідність задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Ця норма закону є безспірною під час виконання судового рішення про стягнення аліментів та передбаченою чинним законодавством України, через що не підлягає доведенню чи встановленню. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі.

Outcome: approved