Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

14.11.2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа ПАТ «Українська охоронно-транспортна страхова компанія», про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в загальному розмірі 9150 грн., посилаючись на те, що внаслідок ДТП, яка мала місце 25.04.2016 року з вини відповідача [PERSON], було пошкоджено автомобіль «Субару», який належить позивачеві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, посилаючись на те, що відповідати за заподіяну шкоду повинно Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-транспортна страхова компанія» та що сума відновлювального ремонту автомобіля позивача значно завищена. Представник третьої особи ПАТ «Українська охоронно-транспортна страхова компанія» в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, надав заяву, в якій просив відмовити у задоволені позовної заяви, посилаючись на те, що позивачеві була нарахована страхова виплата, проте не виплачена у звязку з тим, що позивач не довів реальну вартість ремонту. Заслухавши надані пояснення та дослідивши наявні докази, матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25.04.2014 року о 17 годині 15 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем «Фольксваген», н/з [NUMBER], по проспекту Гагаріна, в м. Одесі, виконуючи розворот поза перехрестям, не надала дорогу автомобілю [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого допустила з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушила вимоги п. 10.4 «Правил дорожнього руху України». [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що підтверджується постановою Київського районного суду м. Одеси у справі про адміністративне правопорушення № 520/5434/14-ц від 02.06.2014 року. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВНС № 015706 від 27.02.2007 року, право власності на автомобіль «Субару», державний номерний знак [NUMBER], зареєстровано за [PERSON] Відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 2\~ст. 1187 Цивільного кодексу України,\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1\~ст.1166 ЦК України,\~шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). \~Відповідно до\~ст.29\~Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу,\~\~розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п.2.4 "Методики", вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п.1 ч.2\~ст.22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Як роз'яснив судам Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у 3 абз. п. 14 постанови від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі, іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Відповідно до\~ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон), у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на\~\~усунення пошкоджень, зроблених\~\~навмисно\~\~з\~\~метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею 28 Закону\~визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, зокрема, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Субару», державний номерний знак [NUMBER], становить 9150 гривень 00 копійок, що підтверджується рахунком-фактурою № АЗ-0005900 від 01 вересня 2016 року. Посилання відповідачки, що на іншому СТО їй надали рахунок на значно меншу суму, ніж заявлена позивачем, суд не приймає до уваги, оскільки відповідачці неодноразово розяснювалось право її на проведення судової автотоварознавчої експертизи у разі незгоди з наявною сумою відновлювального ремонту. Враховуючи викладене, до вартосі відновлювального ремонту входить: заподіяна матеріальна шкода, вартість ремонтно-відновлювальних робіт та вартість необхідних для ремонту матеріалів. Суд дійшов висновку, що для відновлення ремонту автомобіля позивачем було витрачено саме 9150 грн., оскільки вказаний рахунок-фактура містить вичерпну інформацію про виконані ремонтні роботи, відомості про вартість цих робіт, а також використаних матеріалів та запчастин під час ремонту транспортного засобу. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із вимогами ч. 1\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 3\~ст. 386 ЦК України,\~передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову, заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Така правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 20 січня 2016 року в справі 6-2808цс15. Отже, позивач звернувся з позовом до належного відповідача. Враховуючи викладені обставини у їхній сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] витрат, понесених позивачем на відновлення транспортного засобу у розмірі 9150 грн. підлягають задоволенню.\~\~ Згідно із\~ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved