Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач)- звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення аліментів, в якій вказує, що 17 жовтня 1994 року між нею та Відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Макіївським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 2337. В зв'язку з тим, що спільне життя не склалось, сторони проживають окремо. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з Позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Позивач зазначає, що вона самостійно матеріально забезпечує сина, доглядає та виховує його, а також виконує всі інші обов'язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини. Крім того, дитина має інвалідність з дитинства. Позивач вказує, що Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, постійного місця роботи не має, має нерегулярний мінливий дохід, розмір якого дозволяє йому утримувати сина. Позивач просить, стягувати з Відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень. Позивач в судове засідання не з'явилась в позовній заяві просила справу проводити без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], 17 жовтня 1994 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на «[PERSON]». Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO], зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки виконавчого комітету Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області від 06 червня 2017 року № 3711, [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], разом з сином [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні. За інформацією, що міститься у довідці від 20 жовтня 2014 року № 1817000011 фактичне місце проживання [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] є [ADDRESS]. Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Згідно частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до частини першої статті 184 СК України, та роз'яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статтями 183, 184 СК України. Відповідач по справі не надає достатньої регулярної допомоги для належного утримання неповнолітнього сина, у зв'язку з чим порушуються його інтереси. Відповідач по справі не працює, має нерегулярний дохід. Згідно до статті 184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним Позивачем. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи відповідно до статті 182 СК України матеріальне становище платника аліментів, що Відповідач перебуває в працездатному віці, і може працювати, не обтяжений турботами щодо, утримання інших дітей або непрацездатних батьків і являючись батьком неповнолітнього [PERSON] зобов'язаний утримувати його до повноліття. Також приймаючи до уваги матеріальне положення дитини, яка потребує матеріальної допомоги є дитиною інвалідом (копія посвідчення серії ААГ № 120661) та матеріальне становище Відповідача, відсутність у останнього постійного місця роботи та заробітку, вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з Відповідача на користь Позивача у твердій грошовій сумі в розмірі встановленому між сторонами, а саме в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно на дитину і до його повноліття. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. При цьому згідно зі частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, як вказав Верховний Суд України у правовій позиції від 06 листопада 2013 року у справі №6-113цс13. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі частини другої статті 184 СК України, підлягає індексації закону згідно пункту 8 статті 8 ЦПК України у порядку,передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення". У відповідності до частини другої статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Відповідно до вимог частини першої статті 191 СК України, суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з дня пред'явлення позову до суду - з 12 червня 2017 року. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах місячного платежу. Згідно приписів частини першої, третьої статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved