Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з означеною заявою, покликаючись на те, що давно хворіє, в1999 році переніс інсульт, клінічну смерть, два інфаркти. Ще до цього мав виразку шлунку, у зв`язку з чим переніс операцію, являється інвалідом другої групи, непрацездатний, потребує постійного лікування, отримує мінімальну пенсію, якої не вистачає ні на оплату комунальних послуг, ні на харчування, ні на лікування. Опікунів чи родичів, які б піклувалися про ного немає, оскільки батьки померли, з дружиною розлучився в 1982 році, з того часу не підтримують жодних відносин. Власного житла не має, орендує будинок в с. Баймаки в Буському районі. В березні 2014 року у м. Львові познайомився з [PERSON] , з якою подружились та остання, не маючи сім`ї та дітей, почала допомагати заявнику. Приїзджала до нього часто, привозила ліки та продукти, таке утримання було основним і єдиним джерелом існування. Приблизно [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті, будучи особою, яка більше п`яти років була на утриманні померлої, звернувся до шостої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом було заведено спадкову справу №511, однак в оформленні спадкових прав заявнику відмовлено, оскільки факт перебування на утриманні має бути втановлений в судовому порядку. Заявник [PERSON] , його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, просять позов задоволити, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, розгляд справи проводити без застосування засобів звукозапису. Представник заінтересованої особи за викликом суду не з`явився, хоча був судом належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі заінтересованої особи, враховуючи клопотання сторони заявника, суд у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Відповідно до ч.1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що заявник є особою з інвалідністю другої групи, що стверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] , до довідкою МСЕК №306378 від 19.06.06 про встановлення групи інвалідності безтерміново. Заявник хворіє давно, в 1999 році я переніс інсульт, клінічну смерть, два інфаркти. Продовжує хворіти та потребує постійного лікування. Заявник отримує мінімальну пенсію, що підтверджується довідкою про доходи №2352816215330318 від 07 грудня 2020 р, таких коштів не вистачає на оплату комунальних послуг, на харчування, на лікування. Проживає один в житловому будинку в [ADDRESS] , який орендує, що підтверджується договором оренди від 15 листопада 2019 року. Опікуна офіційно ніколи не мав. Родичів, які б за ним доглядали та надавали допомогу, немає. Батько [PERSON] , 1919 року, народження помер в 2000 році, матір [PERSON] , 1928 року народження, померла в 2014 році. З дружиною розлучився в 1982 році, з того часу не підтримують жодних відносин. В березні 2014 року у м. Львові, поблизу ринку "Добробут" заявник познайомився з [PERSON] , вони подружились, почали постійно спілкуватися, остання допомагала заявнику, часто приїжджала до будинку заявника, привозила продукти і ліки. Утримання, яке надавала заявнику [PERSON] було основним і єдиним джерелом до існування, її допомога була постійною. Даний факт переконливо ствердили в суді свідки [PERSON] та [PERSON] , які показали, що заявник [PERSON] проживає в старому будинку поблизу лісу в с. Баймаки, один. Приблизно протягом шести років до нього часто приїзджала зі Львова жінка, [PERSON] , яка привозила йому продукти, купувала ліки. [PERSON] , [INFO] , проживала і була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Приблизно [INFO] остання померла. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що починаючи з березня 2014 року заявник постійно перебував на утриманні [PERSON] , яка не маючи своєї сім`ї, весь свій час і всю увагу приділяла заявнику, систематично допомагала. Заявник, як особа, що більше п`яти років я був її утриманцем, звернувся до шостої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом було заведено спадкову справу №511, що підтверджується листом від 29.04.2021р. №709/02-14. копію якого додаю. Однак відмовлено у, оформленні спадкових прав, оскільки факт перебування на утриманні має бути втановлений в судовому порядку. Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до листа Верховного суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце. Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.05.1995 року № 5, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди якщо допомога, яка надавалася, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заробітку, пенсії, стипендії інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала утримання. Отже, судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію, тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цієї особи. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні. Цивільним Кодексом передбачена черговість спадкоємців за законом, відповідно до якої у п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ч.2 ст. 1265 ЦК України). Судом безспірно встановлено, що заявник пенсійного віку, хворіє, отримує мінімальну пенсію по інвалідності другої групи. На момент смерті спадкодавця [PERSON] перебував на утриманні останньої, дохід померлої був для заявника основним і постійним джерелом існування. Суд надає віри показам заявника, свідків, вважає доведеним даний факт. Інших обставин, які б спростовували твердження заявника, не знаходить, тому кладе їх в основу рішення. Згідно ЗУ «Про судовий збір», заявник як особа, яка має інвалідність другої групи, звільнений від сплати судового збору, тому такий слід віднести в рахунок держави.

Outcome: approved