Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

20.02.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, а 09.03.2018 з уточненою позовною заявою до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн 00 к. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що вона проживала у без реєстрації шлюбу з відповідачем, мають спільну дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Матеріальної допомоги відповідач на утримання дочки не надає, хоча є фізично та психічно здоровою людиною, має задовільний стан здоров'я та не має інших утриманців. З часу народження дочки відповідач не виконує батьківських обов'язків щодо матеріального забезпечення дитини взагалі, хоча працює не офіційно та має реальну змогу сплачувати аліменти. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися з відповідачем не вдається, тому вона змушена була звернутися до суду. 23.02.2018 позовна заява була залишена без руху через не відповідність ст. ст. 175, 177 ЦПК України. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 21.03.2018 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 11.05.2018 за першою неявкою відповідача відкладено судовий розгляд до 14.06.2018. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягування з нього аліментів на користь позивача у розмірі 1000 грн 00 к. щомісячно. Належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з'явилися, що з урахуванням поданих ними заяв про судовий розгляд справи за їх відсутністю, не перешкоджає вирішенню справи по суті. Зважаючи на те, що всі учасники справи в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відомостями свідоцтва про народження, акту обстеження від 17.10.2017, довідки Зміївської міської ради Зміївського району Харківської області від 14.02.2018, паспортів громадянина України позивача та відповідача підтверджується, що [PERSON] та [PERSON], мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем в [ADDRESS]. (а. с. 2, 4-6, 8-9, 11). Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідністю зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Позивачем надано докази того, що відповідач є батьком їх спільної неповнолітньої дочки, тому зобов'язаний її утримувати до досягнення повноліття, однак між ними не досягнуто згоди щодо порядку участі батька в утриманні дитини. За таких обставин, з урахуванням повідомлених відповідачем відомостей щодо наявності у нього мінливого заробітку, розмір якого не підтверджується документально, наявні підстави для визначення за заявою позивача аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач [PERSON] до початку розгляду справи визнав позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути до Державного бюджету України судовий збір.

Outcome: approved