Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просить встановити, що [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS] є його матір'ю. В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що у свідоцтві про його народження допущено помилку, а саме в графі «мати» неправильно вказано по батькові матері «[PERSON]», а вірно «[PERSON]», хоча у всіх її правовстановлюючих документах по батькові вказано як « [PERSON]». Заслухавши думку заявника, пояснення свідків, з'ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши та оцінивши надані докази, вважає, що заяву слід задовольнити. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 234 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 відповідно до статей 255, 271 Цивільного Процесуального Кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с.3/ У вказаному вище свідоцтві допущено помилку у по батькові матері «[PERSON] [PERSON]», вірно «[PERSON]». Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] та копії паспорта у [PERSON] по-батькові [PERSON], а не «[PERSON]»./а.с. 4-5/. Для встановлення зазначеного факту заявник представив суду ряд документів та окрім того, просив допитати у якості свідків [PERSON] та [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили в судовому засіданні, що [PERSON], [INFO] є рідною матір'ю [PERSON]. Із врахуванням наведеного, не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об"єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень заявника, письмової заяви представника заінтересованої особи, свідків та письмових доказів. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги знайшли своє ствердження під час судового розгляду, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved