Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

19 січня 2015 року [PERSON], в інтересах якої діє представник за дорученням № 23АА3981313 від 22.07.2014 [PERSON], звернулась з позовом до [PERSON] про визнання права власності за законом, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS], Лугинського району Житомирської області, що належав матері позивача - [PERSON], яка померла [INFO] Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що після смерті її матері [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді зазначеного майна, яку позивач прийняла, оскільки звернулась до нотаріуса з відповідною заявою. Інших спадкоємців, які мають право на спадщину згідно ст.1224 ЦК України та прийняли її немає. Водночас, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про день та час судового засідання, надіслав нотаріально засвідчену заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть від 12 лютого 2014 р. серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] Позивач [PERSON] прийняла спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON], оскільки звернулась до Лугинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини № 98 від 23 вересня 2014 року. Крім позивача, спадкоємцем також являється [PERSON], який відмовився від спадщини на користь [PERSON], що підтверджується нотаріально посвідченою заявою 89 АА 0487219 від 08 серпня 2014 року. Інших спадкоємців за законом чи заповітом, які б прийняли спадщину немає (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії Лугинської державної нотаріальної контори № 85 від 26 вересня 2014 року). Постановою Лугинської державної нотаріальної контори № 85 від 26 вересня 2014 року також відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, оскільки спадкоємець не надав правовстановлювальні документи, які б підтверджували факт належності померлій [INFO] року [PERSON] нерухомого майна - житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] Згідно роз'яснень інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" у період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. При цьому виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985- 1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно із довідкою Липниківської сільської ради Лугинського району Житомирської області від 24 вересня 2014 р. №1674 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] Лугинського району, Житомирської області належав на праві особистої власності нині померлій [PERSON], особовий рахунок № [NUMBER] згідно погосподарської книги № 16 за 2011-2015 роки, рік побудови 1956. Рішенням Липниківської сільської ради № 56 від 23 грудня 1993 року [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку біля її будинку площею 0,25 га. Згідно із технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS] Лугинського району Житомирської області, інвентаризаційна вартість будинку станом на 22 серпня 2014 р. складає 42428 грн. Враховуючи наведене та з огляду на дані погосподарської книги Липниківської сільської ради, рішення Липниківської сільської ради про виділення земельної ділянки, технічного паспорту на житловий будинок, суд приходить до висновку, що даний будинок з господарськими будівлями та спорудами належить на праві власності нині померлій [PERSON]. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та з огляду на неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документа на нерухоме майно та враховуючи, що [PERSON] являється спадкоємцем за законом і на протязі шести місяців прийняла спадщину після смерті [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved