Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

[PERSON] 30.09.2014 року звернулася до суду з цим позовом, вказавши, що вона із відповідачем [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Повідомила, що на даний час вона не працює, здійснюючи догляд за дитиною, яка не досягла трирічного віку, а тому намагаючись забезпечити себе та дітей продуктами харчування, вона обробляє присадибну ділянку та утримує домашнє господарство. Зазначила, що з осені 2013 року відповідач разом з ними не проживає, він подекуди відвідує дитину, але на утримання сина ніякої матеріальної допомоги не надає, хоча знає про її складний матеріальний стан. Зауважила, що їй невідомо наразі місце роботи відповідача та розмір його доходів, хоча вона впевнена, що він матеріально забезпечений і має можливість утримувати дитину. Просила стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 700 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, подавши попередньо до суду письмові заяви щодо розгляду справи за їх відсутності, при цьому позивач вказала про зменшення нею заявлених вимог та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно, а відповідач змінені позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до вимог ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог, так як він належно обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, безумовно визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо заявлених вимог майнового характеру. Враховуючи викладене,

Outcome: approved