Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

17 травня 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на свою користь на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала, з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку: [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю, позивачкою по справі, та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, тому позивачка в судовому порядку просила стягнути з нього на її користь кошти (аліменти) на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, просила присудити стягнення аліментів з жовтня 2017 року, посилаючись на те, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, проте останній ухилявся від надання утримання дитині. Ухвалою суду від 17.05.2021 року було відкрито провадження по вказаній справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 02.06.2021 року представником відповідача адвокатом Конограй М.В. подано відзив, відповідно до якого останній не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі, зазначеному позивачкою в позовній заяві. Водночас вказував, що вимоги останньої стосовно стягнення аліментів за минулий час задоволенню не підлягають, з огляду на недоведеність позивачкою наявності обставин, з якими закон пов`язує можливість позитивного вирішення зазначеного питання. Заслухавши показання свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.10.2017 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Рішення набрало законної сили 18.10.2017 року (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 06.08.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, сторони у справі є батьками: [PERSON] , [INFO] (а.с.3). Дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 4,19). Відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. І цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1ст. 181 СК України). Якщо така домовленість відсутня аліменти визначаються судом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3ст. 181 СК України). Згідно ч. 1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Отже, [PERSON] зобов`язаний матеріально утримувати свою доньку. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині (вказаний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 18.05.2020 року, справа № 215/5867/17). Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. При цьому, присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах десятирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог (вказаний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 09.04.2020 року, справа №199/3429/18). Сама по собі відсутність матеріального забезпечення на утримання дитини не можна ототожнювати з доведеністю вжиття позивачкою заходів щодо отримання аліментів. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77, 78, 80 ЦПК України). Згідно вимог ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Так, як пояснила в судовому засіданні свідок [PERSON] , сторони деякий час після розірвання шлюбу проживали однією сім`єю, вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] (в якому зареєстровані: з 07.07.1988 року відповідач, з 16.01.2017 року - неповнолітня [PERSON] ),та, в подальшому, після припинення подружніх стосунків їх постійне місце проживання не змінилося. Відповідач періодично перебуває за межами України в зв`язку з виконанням трудових обов`язків за кордоном. Повертаючись додому, останній придбавав продукти харчування, інші, необхідні для дитини речі. Доказів, що позивачка вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, в тому числі офіційних зверненнь до нього, та не могла їх одержати в зв`язку з дійним ухиленням останнього від їх сплати, в розумінні ч.2 ст.191 СК України, останньою не надано. Отже, аліменти на дитину підлягають стягненню з відповідача від дня пред`явлення позову, тобто з 17.05.2021 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави в розмірі 908 грн. 00 коп. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved