Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], вказуючи, що він 23.06.2016 року придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу. На момент оформлення вказаного договору в квартирі була зареєстрована відповідач як власник цієї квартири. Зазначає, що відповідач мешкає та зареєстрована в іншому місті, а саме за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що відповідач добровільно з квартири не виписується, а тому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності відповідача. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливими проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 23.06.2016 року [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS], загальною площею 30,32 кв.м. (а.с.5). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 62346229 від 29.06.2016 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с.6). Згідно довідки № 1146 від 1.07.2016 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до довідки про належність нерухомих обєктів, зареєстрованих у КП "Бахмутське БТІ" № 335 станом на 31.12.2012 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.27). Згідно акту від 30.09.2016 року [PERSON], що зареєстрована за адресою: [ADDRESS], не мешкає за вказаною адресою з 7.05.2010 року (а.с.35). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров'я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції. Згідно листа в. о. головного лікаря КЗОЗ «Бахмутська центральна районна лікарня» [PERSON] від 29.08.2016 року № 2810, [PERSON] на обліку в КЗОЗ «Бахмутська ЦРЛ» не перебуває, з 2014-2016 року за амбулаторною та стаціонарною допомогою до Артемівської ЦРЛ не зверталася, медична допомога вдома не надавалась (а.с.25). Відповідно до листа начальника Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області підполковника поліції Гончарова В.Л. від 29.08.2016 року № 21221/201/01-2016, [PERSON] з приводу чинення їй перешкод з боку будь-якої особи щодо недопущення її до квартири [ADDRESS] не зверталася (а.с. 26). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права. Згідно ч.ч 1, 2 ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно зі ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі, нею не користується, витрати, пов'язані з оплатою квартири та комунальних послуг не сплачує, а тому суд визнає відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved