Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

29.03.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить: 1) визнати незаконним та скасувати п. 81 розпорядження Білоцерківської міської ради № 1-3-7 від 16.01.1997 року в частині передачі їй в спільну часткову власність з [PERSON] та [PERSON] квартири [ADDRESS] (теперішня [PERSON]) в м. Біла Церква, 2) скасувати видане на підставі цього розпорядження свідоцтво про право власності на житло № 17294 від 16.01.1997 року, 3) скасувати державну реєстрацію права власності на її ім`я на 1/3 частку квартири за адресою: квартира [ADDRESS] (теперішня [PERSON]) в м. Біла Церква. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 28.07.1995 року і по теперішній час вона\~ проходить військову службу в Збройних Силах України, з 02.12.2005 року у Харківському університеті Повітряних сил в м. Харків. З 1995 року і по теперішній час в м. Біла Церква не проживає. З 19.06.2002 року позивач перебуває на квартирному обліку з сімєю з трьох осіб. У березні 2018 року, під час поновлення документів для квартирного обліку, позивач дізналася, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] (теперішня [PERSON]) в м. Біла Церква, згоди на приватизацію якої вона не надавала. Представник позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Від КП БМР «Служба приватизації державного житлового фонду» надійшла заява про визнання позову, з проханням розглядати справу без участі його представника. Відповідач [PERSON] направила до суду заяву про визнання позову, просила розглянути справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що пунктом 81 розпорядження Ввиконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 1-3-7 від 16 січня 1997 року в порядку приватизації державного житлового фонду квартири [ADDRESS] передано в спільну власність безоплатно [PERSON] та членам його сім'ї, [PERSON] та [PERSON]. На підставі даного розпорядження 16.01.1997 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] видане свідоцтво про право власності на житло № 17294, яким підтверджено право спільної часткової власності вказаних у ньому осіб на квартиру [ADDRESS]. 29.01.2000 року після одруження позивач змінила прізвище на [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що батько позивача - [PERSON] помер 02.03.2015\~ року.\~ На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.09.2015\~ року мати позивача [PERSON] набула у власність 1\\3 частку квартири [ADDRESS], в порядку спадкування після померлого [PERSON] Таким чином, на даний час власниками вищевказаної квартири є позивач\~ 1\\3 частки та\~ відповідач [PERSON] 2\\3 частки. В позовній заяві позивач стверджує, що з 1995 року по теперішній час вона не проживала у м. Біла Церква і письмової згоди на отримання у спільну часткову власність безоплатно (приватизацію) не давала. Станом на 16.01.1997 року позивач була повнолітньою і мала особисто подавати заяву на приватизацію житла. З витягу із послужного списку підполковника [PERSON]\~ встановлено, що з 1995 по 2000 рік вона навчалася у Київському національному університеті ім. Т. Шевченка. З 2000 по 2002 роки проходила службу в м. Воля Львівської облаті та м. Умань Черкаської області. З 2002 року проходить військову службу у\~ м. Харків. З 19.06.2002 року позивач перебуває на квартирному обліку в Харківському університеті Повітряних сил в м. Харків з сімєю з трьох осіб. Згідно ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції на час винекнення спірних правовідносин) до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних\~ будинків\~ та\~ одноквартирні\~ будинки\~ (надалі\~ - квартири (будинки), які\~ використовуються\~ громадянами\~ на\~ умовах найму. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» якщо загальна\~ площа\~ квартир\~ (будинків),\~ що\~ підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім'ї безоплатно. До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Статтею 64 Житлового кодексу України передбачено, що до членів сім'ї наймача належить дружина, чоловік наймача, їх діти і батька, якщо вони постійно проживають разом з наймачем ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону та п. 5 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року за № 56, передача квартир у власність здійснюється лише з письмової згоди всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири. Аналіз вказаних вище норм вказує на те, що право на приватизацію житла та згоду на приватизацію квартири іншими членами сім'ї повинна давати кожна особа, яка проживає або має право на проживання у цій квартирі. В позовній заяві позивач посилається на безпідставне, тобто всупереч вимогам чинного на той час законодавства, набуття нею у власність 1\\3 частки квартири [ADDRESS], що суперечить її правам та інтересам на отримання у власність житла по місцю проходження служби. Будь-яких доказів на спростування викладених в позовній заяві обставин відповідачами не надано. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що п. 81 розпорядження Білоцерківської міської ради № 1-3-7 від 16 січня 1997 року в частині передачі [PERSON] в спільну часткову власність з [PERSON] та [PERSON] квартири [ADDRESS] було прийнято з порушенням ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та прав позивача, а тому його слід визнати незаконним та скасувати, а також скасувати видане на підставі цього розпорядження свідоцтво про право власності на житло №17294 від 16.01.1997 року та скасувати державну реєстрацію права власності позивача на 1\\3 частку квартири за адресою: квартира [ADDRESS]. Згідно п. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. Таким чином суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved