Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

26.03.2021 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки (без кадастрових номерів) загальною площею 6,1860 га. та житлового будинку. Спадкоємцями майна є заявник та чоловік померлої [PERSON] , з яким вони домовились, що на заявницю буде оформлена земельна ділянка, а на [PERSON] - житловий будинок. При оформленні права власності на вказану земельну ділянку виявилось, що у витягу з Державного земельного кадастру не було зазначено власника земельної ділянки. У зв`язку з чим вона звернулась до Центру надання адміністративних послуг з проханням виправити помилку, але їй було відмовлено. Також, зверталась до Волноваського відділу Державного земельного кадастру у Донецькій області з проханням виправити помилку та на підставі документів, що посвідчують право власності Спадкодавиці на земельну ділянку, внести необхідні дані до реєстру речових прав, а також з проханням підтвердити за доданими та наявними документами право власності Спадкодавиці на зазначену земельну ділянку, але також отримала відмову. Тому, нотаріус не має можливості оформити право власності на спадщину на вказану земельну ділянку, про що надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23.02.2021 року №312/02-31. Просила визнати за нею право власності на земельну ділянку після смерті матері. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов просив задовольнити у повному обсязі. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини та вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Так встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] матір`ю [PERSON] є [PERSON] , яка 14.10.1991року зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно рішення Тельманівського районного суду Донецької області від 13.07.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] [PERSON] 17.10.2013 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] у м. Маріуполь Донецької області. На день її смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку та земельної ділянки загальною площею 6,1860 га, кадастровий номер 1424855300:05:000:0090, що належала Спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серія №1371 від 14.06.2012 року, виданого дежавним нотаріусом Тельманівської державної нотаріальної контори. При цьому, на державному акті спадкодавця - [PERSON] , після якої спадщину оформила Спадкодавець, є відмітка начальника відділу державного земельного агентства у Тельманівському районі, зареєстровано в поземельній книзі від 13.07.2012 року за №1424855300050000090202. З постанови №312/02-31 від 23.02.2021 року державного нотаріуса вбачається, що [PERSON] та [PERSON] подані документи щодо видачі свідоцтва про права власності на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала [PERSON] , але було відмовлено у зв`язку з відсутністю відомостей про власника у Витязі з ДЗК про земельну ділянку №НВ-14077950002020 виданого 24.07.2020 року Головним управлінням Дергеокадастру у Донецькій області. З листа Волноваського відділу Державного земельного кадастру у Донецькій області вбачається, що [PERSON] зверталась з проханням виправити помилку та на підставі документів, що посвідчують право власності [PERSON] на земельну ділянку, але їй було відмовлено, у зв`язку з не можуть внести дані про власника через низку помилок, допущених в 2013-2014 роках, під час реєстрації права оренди та відкриття поземельної книги. Листом РВ-1400769002020 державним кадастровим реєстратором Парфіловій Т.І. було відмовлено у виправленні помилок у зв`язку із встановленням факту, що відомості Державного земельного кадастру відповідають інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ч.1.ст.1241 Цивільного кодексу України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ч.1 ст.1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Осіб, які б мали право на обов`язкову долю в спадщині судом не встановлено. Згідно ст.ст. 328, 329 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 331 ЦК України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації право власності виникає з моменту його прийняття до реєстрації. Одним із правовстановлюючих документів, передбачених Тимчасовим Положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 18.02.2002 року № 157/6445 є рішення суду про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна. Згідно ст.13 Закону України «Про власність», об`єктами права приватної власності є житлові будинки, квартири, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, спадкове майно належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. У відповідності з ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у листі від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", вбачається, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved