Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

24 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина яка складається з житлового будинку з погосподарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] у встановлений законом строк спадщину прийняв, проте виконуючою обов`язки держаним нотаріусом Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач, посилаючись на те, що іншим шляхом отримати правовстановлюючий документ на будинок, а також оформити спадщину не має можливості, просив позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. На підставі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно п.4 ст. 334 ЦКУ права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (Частина четверта статті 334 в редакції Закону № 1878-VI від 11.02.2010 ) Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 лютого 2019 року Виконавчим комітетом Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області (а.с.12). Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями які прийняли спадщину після померлої [PERSON] що вбачається з фотокопії спадкової справи №48/2019, наданої виконуючою обов`язки завідувача Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області (а.с. 20-29). Згідно заповіту посвідченого виконавчим комітетом Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області від 25 травня 2017 року зареєстрованого в реєстрі за № 114. [PERSON] прийняв спадщину у вигляді житлового будинку. Згідно договору купівлі-продажу від 10 червня 1992 року зареєстрованого виконавчим комітетом Іванівської другої сільської ради Барвінківського району Харківської області Круглополова Валентина Трохимівна є власником трьохкімнатної квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Рішенням Іванівської другої сільської ради Барвінківського району Харківської області від 14 травня 2015 року № 17 «про заміну статусу квартир двохквартирного житлового будинку в селищі Іванівка Барвінківського району» - було змінено статус двоквартирному житловому будинку [ADDRESS] на індивідуальний житловий будинок та присвоєно ново визначеному об`єкту нерухомого майна адресу: [ADDRESS] (а.с. 14). Договір купівлі-продажу від 10.06.1992 року посвідчувався секретарем виконкому Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області за реєстровим № 94, тобто був зареєстрований у виконавчому комітеті Іванівської Другої сільської ради у відповідності до ч. 2 ст. 227 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року. В подальшому [PERSON] за життя не реєструвала своє право власності на зазначений будинок через бюро технічної інвентаризації (а.с. 11). Відповідно до довідки Іванівської другої сільської ради Барвінківського району Харківської області № 189 від 01.04.2019 року у погосподарській книзі №4 особовий рахунок № [NUMBER] за 2016-2020 роки, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , перебувала на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] з 10.10.1979 по день смерті [INFO] ( а.с. 28). Державним нотаріусом Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з погосподарськими спорудами, розташованим за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] було відмовлено у зв`язку з тим, що спадкодавцем не було здійснено державної реєстрації прав на нерухоме майно, що підтверджено відповіддю на заяву №1345/02-17 від 16 жовтня 2019 року (а.с.13). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Крім того, відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеногоЗакону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Порядок реєстрації нерухомості в Української СРСР регулювалось Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Міністерства комунального господарства Української РСР від 31.01.66 затвердженої Заступником Міністра комунального господарства Української РСР В.Романовим 31 січня 1966 р. та погодженої Заступник Голови Верховного суду Української РСР Р.Сіденком 15 січня 1966 р., яка втратила чинність 13.12.95. Відповідно до п. 6 зазначеної інструкції «Не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів рудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані». Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною 2ст.16 ЦК України, передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч.1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зважаючи на те, що є договор купівлі-продажу від 10 червня 1992 року зареєстрований виконавчим комітетом Іванівської другої сільської ради Барвінківського району Харківської області, що свідчить про належність житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , померлій [PERSON] , спадкоємцем за законом якої є позивач, який прийняв спадщину після померлої матері, є всі підстави для задоволення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved