Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просить зняти арешт з нерухомого майна, а саме: житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], літнього будинку для тимчасового проживання ряд [ADDRESS], квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та виключити записи про зазначене майно з державного реєстру обтяжень нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначив, що постановою №31446237 від 24.02.2012 року було накладено арешт на все майно, яке належить [PERSON]. В зазначеній постанові не зазначено будь яких ідентифікуючих даних боржника, окрім ПІБ. Він не є боржником за вказаним виконавчим провадженням та звернувся до Подільського ВДВС з заявою про зняття арешту з майна, однак йому повідомили, що зазначене виконавче провадження завершено та передано до архіву для зберігання і після закінчення трьох річного терміну зберігання було знищено. Зазначений запис про обтяження порушує його права як власника майна, у зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. В судове засідання позивач не з'явився надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Згідно ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.04.2012 року реєстратором Одеської філії ДП «Інформаційний центр», на підставі постанови державного виконавця ВДВС Котовського МРУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №31446237 від 24.02.2012 року накладено арешт на все нерухоме майно, що належить [PERSON] та додатково зазначено, що у матеріалах виконавчого провадження відсутній ідентифікаційний код боржника /а.с.32/. З відповіді начальника Подільського МВДВС ГТУЮ в Одеській області Яворського Г.В., вбачається, що виконавче провадження в рамках якого винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №31446237 від 24.02.2012 року завершено та передано для зберігання до архіву і після трирічного терміну зберігання було знищено. Майно на яке накладено арешт, належить [PERSON] на праві спільної часткової власності про що свідчать копії правоустановчих документів на зазначене майно /а.с.14-31/. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Відповідно до ч.1 ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно із ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно із ч.5 ст.60 ЗУ "Про виконавче провадження", у незавершеному виконавчому провадженні арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Таким чином з урахуванням того, що державним виконавцем, виконавче провадження було завершене, але арешт накладений 24.02.2012 року знятий не був чим порушені норми законодавства, суд приходить до висновку, що вимоги позивача законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved