Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

[PERSON] 11.03.2019 року звернувся до Приморського районного суду м.Одеси із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, зазначаючи, що усе свої життя провів на території України, народився [INFO] у м.Очаків Миколаївської області, ходив до школи у м.Очаків. 04.10.1978 року отримав паспорт колишнього СРСР, виданий Очаківським РВВС Миколаївської області. З 18.09.1981 року по 04.05.1982 року працював у Шахтобудівельному управлінні №2. З 1982 року по 1984 року служив у лавах Радянської Армії. У період з 26.07.1984 року по 12.07.1985 рік працював прохідником 4 розряду підземно на шахті «Новодонецька». У 1985 році зареєстрував шлюб з [PERSON] та переїхав до м.Одеси на постійне місце проживання, де з 28.08.1985 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У тому ж році влаштувався на роботі до Одеського меблевого комбінату, де пропрацював до 1987 року. У 1987 році у нього народилася донька, [PERSON] . З 1987 року по 1993 рік працював на Одеській міжрайбазі ОПС вантажником. У 1993 шлюб між ним та [PERSON] було розірвано, та 21.04.1999 року на підставі рішення суду від 30.03.1998 року його було визнано таким, що втратив право користування житлом та знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . З 1994 року він проживає однією сім`ю з [PERSON] , шлюб з якою не зміг зареєструвати через відсутність документів, що підтверджують особу. Через відсутність документів він позбавлений можливості оформити пенсію, отримувати медичну допомогу, лікування, соціальний захист тощо. Питання щодо його документування він намагався вирішити самостійно, так 11.10.2018 року звернувся до Приморського РВ у м.Одесі ГУ ДМС України в Одеській області для документування паспортом громадянина України. 30.10.2018 року йому надано відповідь, з якої вбачається, що його особу встановлено, проте не встановлено його належності до громадянства України. Також в листі зазначено, що йому відмовлено в оформлені паспорта громадянина України замість втраченого у зв`язку з тим, що на момент 24.08.1991 року або на момент 13.11.1991 року не встановлено факт його проживання на території України. Вважає, що зазначені доводи свідчать про його проживання на території України з моменту його народження по теперішній час, але у зв`язку з втратою паспорту та відмовою в отриманні паспорта громадянина України замість втраченого, змушений був звернутися до суду із становлення зазначеного факту в судовому порядку. Ухвалою від 26.03.2019 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням судового засідання на 27.05.2019 року. 25.04.2019 року на адресу суду найшов відзив на заяву з боку ГУ ДМС України в Одеській області, за яким просили позов залишити без розгляду оскільки на їх думку спір повинен розглядатися в порядку позовного провадження. У судове засідання призначене на 27.05.2019 року з`явився [PERSON] та пояснив, що у 1991 році він втратив паспорт, витягли у трамваї, до відділу міліції відразу не звернувся, не мав постійного місця праці, має трудову книжку з 18.09.1981 року, з 1987 року по 1993 рік працював на міжрайбазі ОПС вантажником, звільнився за власним бажанням. Був одружений, має донька [PERSON] , [INFO] . Разом з сім`єю до 1994 року проживав за адресою: [ADDRESS] , але дружина його вигнала з квартири та він пішов. Після розірвання шлюбу, його було знято з реєстрації за рішенням суду у 1999 року. У 1994 році він познайомився з [PERSON] , та до теперішнього часу проживає разом з нею за її містом мешкання. Далі зазначив, що постійного місця роботи не мав, але працював до 2014 року. У 2014 року у нього був інсульт, потім другий інсульт, у 2018 році втратив пам`ять, лікувався, 2 рази лежав у лікарні на вул.Троїцька. У судовому засідання представник заявника - адвокат Шевчук К.М. пояснив, що [PERSON] народився у м.Очаків, мав паспорт громадянина колишнього СРСР, який було втрачено, але паспорт громадянина України так і не зробив. У судове засідання звернувся представник ГУ ДМС України в Одеській області - Стельмах О.М. та зазначив, що [PERSON] не звертався до ГУ ДМС з заявою встановленого зразку. Адвокат Шевчук К.М. зазначив, що вони зверталися з заявою про надання йому паспорту громадянина України, але при зверненні зазначається, що він повинен надати свій паспорт, вважає, що це є затягуванням. По справі оголошено перерву до 06.06.2019 року. У судове засідання призначене на 06.06.2019 року сторони не з`явилися,представником ГУ ДМС України в Одеській області надано суду заяву щодо відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 18.07.2019 року. У судове засідання призначене на 18.07.2019 року з`явився [PERSON] , заяву про встановлення факту підтримав, просив суд її задовольнити та встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Також зазначив, що усі пояснення, надані ним раніше, підтримує. У судове засідання з`явився представник ГУ ДМС України в Одеській області Стельмах О.М., просив заяву [PERSON] залишити без розгляду, та пояснив, що він має свідоцтво про народження, в якому зазначено, що він народився в м.Очаків на території України, у зв`язку з чим він має право набуття громадянства за територіальним походженням Адвокат Шевчук К.М. у судовому засіданні зазначив, що зазначеною заявою вони намагаються довести, що заявнику не має необхідності набувати громадянство, так як він є громадянином України з 1991 року та постійно перебував на території України. Суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м.Очаків Миколаївської області, що підтверджується копією свідоцтва Серії [NUMBER] , виданою повторно 17.11.2018 року Очаківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про що зроблено відповідний актовий запис №128 (а.с.5). В заяві та у судовому засіданні заявник також зазначив, що ходив до школи у м.Очаків. 04.10.1978 року отримав паспорт колишнього СРСР, виданий Очаківським РВВС Миколаївської області. З 18.09.1981 року по 04.05.1982 року працював у Шахтобудівельному управлінні №2, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6) З копії трудової книжки також вбачається, що заявник 1982 року по 1984 року служив у лавах Радянської Армії (а.с.7). У період з 26.07.1984 року по 12.07.1985 рік працював прохідником 4 розряду підземно на шахті «Новодонецька», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7). У 1985 році зареєстрував шлюб з [PERSON] та переїхав до м.Одеси на постійне місце проживання, де з 28.08.1985 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією по квартирної картки (а.с.10-11). Зазначене також підтверджується копією рішення Центрального районного суду м.Одеси №2-245/93 від 18.02.1993 року про розірвання шлюбу. У тому ж році влаштувався на роботі до Одеського меблевого комбінату, де пропрацював до1987 року (копія трудової книжки а.с.7). У 1987 році у нього народилася донька, [PERSON] , що також підтверджується копією рішення Центрального районного суду м.Одеси від 18.02.1993 року про розірвання шлюбу. З 1987 року по 1993 рік працював на Одеській міжрайбазі ОПС вантажником (копія трудової книжки а.с.8,) та довідкою ОООТВО №18 від 14.02.2019 року (а.с.9). У 1993 шлюб між ним та [PERSON] було розірвано, що підтверджується рішенням Центрального районного суду м.Одеси №2-245/93 від 18.02.1993 року, та 21.04.1999 року на підставі рішення суду №2-386/98 від 30.03.1998 року його було визнано таким, що втратив право користування житлом та знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). З 1994 року він проживає однією сім`ю з [PERSON] , шлюб з якою не зміг зареєструвати через відсутність документів, що підтверджують особу. Через відсутність документів він позбавлений можливості оформити пенсію, отримувати медичну допомогу, лікування, соціальний захист тощо. Питання щодо його документування він намагався вирішити самостійно, так 11.10.2018 року звернувся до Приморського РВ у м.Одесі ГУ ДМС України в Одеській області для документування паспортом громадянина України. 30.10.2018 року йому надано відповідь №5115/5481, з якої вбачається, що його особу встановлено, проте не встановлено його належності до громадянства України. Також в листі зазначено, що йому відмовлено в оформлені паспорта громадянина України замість втраченого у зв`язку з тим, що на момент 24.08.1991 року або на момент 13.11.1991 року не встановлено факт його проживання на території України. Заявник вважає, що зазначені доводи свідчать про його проживання на території України з моменту його народження по теперішній час, але у зв`язку з втратою паспорту та відмовою в отриманні паспорта громадянина України замість втраченого, змушений був звернутися до суду із становлення зазначеного факту в судовому порядку. Крім того, звертаючись до суду з вказаною заявою, посилався на те, що має намір встановити його належність до громадянства України і подальшого отримання паспорту громадянина України, у зв`язку з чим йому необхідно підтвердити в судовому порядку факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК України (після внесення змін Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 року ч.2 ст.315 ЦПК України) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень вказаної статті та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України від 18 січня 2001 р. «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п. 1,2 ч. 1ст. 3 цього Закону. При цьому питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України», також Указом Президента України від 27 березня 2001р. № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень». Відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» та Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001р. № 215/2001 в редакції від 27 червня 2006р. № 588/2006, передбачає, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до п.1ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає до відповідного органу заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням, зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України ( 24.08.1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Згідно з п.8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», особа, яка за станом на 24.08.1991 року постійно проживала та території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24.08.1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року. Згідно п.44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Наведений у ст.315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Наведені вище положення законодавства свідчать про те, що за відсутності у заявника передбаченого законодавством документального підтвердження факту його постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» - паспорту громадянина колишнього СРСР з відмітками про постійну прописку на території України, для отримання заявником паспорта громадянина України йому попередньо необхідно встановити наявність підстав для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням шляхом встановлення вищевказаного факту у судовому порядку. Таким чином, факт проживання заявника в певний період на території України підтверджується встановленими і дослідженими у справі доказами. Суд сприймає надані заявником документи та його пояснення як носії конкретної інформації факту проживання заявника, на території України станом на 24 серпня 1991 року, які ніким та відповідними доказами не спростовані. Отже, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення учасників справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення юридичного факту постійного проживання заявника [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року, оскільки даний факт є доведеним наявними в матеріалах справи доказами, дата 24 серпня 1991 року пов`язана із датою проголошення незалежності України та надає право особам, що проживали на цей період на території України, право отримання громадянства України, тому встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року необхідно заявнику для звернення до підрозділу Державної міграційної служби України або Центру надання адміністративних послуг за місцем фактичного проживання у м.Одесі із заявою про оформлення громадянства України та подальшого отримання паспорту громадянина України. За таких обставин, вимоги заявника є обґрунтовані і суд вважає за необхідне їх задовольнити. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене та

Outcome: approved