Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, який обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду від 04.02.2014 року її позов до відповідача було задоволено, стягнуто на її користь аліменти на утримання доньки Софії, [INFO] в розмірі 500 грн. щомісяця. Однак відповідач у встановленому розмірі аліменти не сплачує, внаслідок чого станом на 01.03.2018 року за [PERSON] утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 16 000,0 грн., що підтверджується довідкою розрахунком, виданою Другим міським відділом Державної виконавчої служби. Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх зобовязань за рішенням суду просить стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2017 року по 01.03.2018 року в сумі 2 120,0 грн. Просить стягнути її у примусовому порядку з відповідача. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги в частині стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів підтримали та просили стягнути з відповідача пеню в розмірі 2 120,0 грн., в наступні судові засідання не зявились, повідомлені про час і місце розгляду справи у передбаченому законом порядку, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав та не заперечує про його задоволення. Суду пояснив, що сплатив заборгованість по аліментах в розмірі 13 000,0 грн. після звернення позивача до суду в квітні місяці 2018 року. Представник Другого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницький в судове засідання не зявився, повідомлений про час і місце розгляду справи у визначеному законом порядку. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Відповідач [PERSON] заявив клопотання про надання йому правової допомоги, в судовому засіданні подав заяву про розгляд справи за відсутності адвоката. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, заслухавши доводи позивача, її представника та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду 04 лютого 2014 року позов [PERSON] задоволено, стягнуто на її користь аліменти на утримання доньки Софії, [INFO], починаючи з 01 листопада 2013 року в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. з відповідача щомісяця до повноліття дитини. На виконання означеного рішення суду був виданий виконавчий лист та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, котрий знаходиться на примусовому виконанні у Другому відділі ДВС м. Хмельницький, проте виплати від боржника на користь стягувача надходили не регулярно, що підтверджується довідкою-розрахунком № 19296/14.20.32 від 26 квітня 2018 року. Станом на 01.03.2018 року розмір заборгованості по аліментах складав 16 000 грн. 3. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до вимог частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно з пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Верховним Судом України у справі за № 6-94цс15 від 01.07.2015 року висловлена правова позиція, відповідно до якої зазначено, що згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Тому, виходячи з наведеного підставними є вимоги позивача стосовно нарахування та виплати пені на заборговану суму за період починаючи з січня 2017 року по березень 2018 року. Розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів за вказаний період становить 2 120,0 грн. та розрахований вірно. У виникненні заборгованості зі сплати аліментів (спору щодо її розміру немає), наявна вина відповідача, і незалежних від нього причин щодо несплати аліментів відповідач не довів, а суд їх не встановив. Загальна сума заборгованості складає 2120,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 4. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав. Суд визнає порушення прав позивача, оскільки станом на 01.01.2017 року заборгованість з виплати аліментів відповідача перед позивачем складала 16 000 грн., чого не заперечує позивач. Погашення ним заборгованості у квітні місяці 2018 року в сумі 13 000 грн. не є підставою для відмови у нарахуванні пені. 5. Судові витрати. Судові витрати у справі складаються з судового збору, котрі позивачем за подання позовної заяви до суду не сплачувалися в силу вимог пункту статті 5 Закону України «Про судовий збір» згідно положень якого позивачі звільняються від сплати судового збору - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Тому з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави в сумі 704,8 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved