Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

16.12.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом і просила стягнути з відповідача суму неустойки за період несплати аліментів з листопада 2012 року по грудень 2013 року в розмірі 27090,15 грн. та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивачка повідомила, що 25 лютого 2010 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб. Від шлюбу у них народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Ладижинським міським судом Вінницької області було прийнято рішення про стягнення з відповідача аліментів на її користь для утримання дитини - [PERSON], у твердій грошовій сумі, в розмірі 500 гривень щомісячно, до повноліття дитини. На виконання рішення суду Ладижинським міським судом був виданий виконавчий лист № 211/1189/12 від 03.12.2012 року, який був переданий до ВДВС по місту Ладижину Тростянецького МРУЮ. Відповідач неналежним чином сплачував аліменти у зв'язку з чим заборгованість на день подання заяви склала 10676 грн., в тому числі 5400 грн. станом на 05.11.2012 року. Всього неустойка прострочення по сплаті аліментів складає 27090,15 грн. 11.03.2014 року позивачка подала до суду доповнену і уточнену позовну заяву про стягнення неустойки за прострочення по сплаті аліментів. В якій зазначила, що на день подання уточненої позовної заяви, з врахуванням пред'явлених квитанцій відповідачем, заборгованість склала 4260,50 грн. А всього неустойка прострочення по сплаті аліментів за період з листопада 2012 року по лютий 2014 року складає 14828,50 грн. В судовому засіданні позивачка змінила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача неустойку прострочення по сплаті аліментів, за період з листопада 2012 року по лютий 2014 року включно, в розмірі 1472,10 грн., посилаючись на те, що раніше вона робила розрахунок неустойки з усієї суми заборгованості, а необхідно було розраховувати, виходячи з щомісячної суми заборгованості. Представник відповідача позов не визнав та подав в судовому засіданні заперечення в якому пояснив, що в період з 04 травня 2011 року по 27 квітня 2012 року відповідач знаходився на обліку в Ладижинському міському центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю з якої аліменти виплачував частково. У зв'язку з тим, що відповідач не має постійного місця роботи та постійного заробітку він не міг сплачувати аліменти в повному розмірі. Що стосується розрахунку, то відповідач в своєму запереченні повідомив, що у вересні 2013 року він фактично сплатив 500 грн. аліментів, в листопаді 350 грн., в грудні 2013 року 1000 грн. та зауважив, що його вини у несплаті аліментів немає. Також зазначив про необхідність врахувати, що 26 вересня 2012 року Ладижинським міським судом було винесено ухвалу про закриття провадження у справі відповідно до якої провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] було закрито, а тому дана обставина унеможливлює задоволення позову про стягнення неустойки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази і давши їм належну правову оцінку, суд вважає, що змінений в судовому засіданні позов [PERSON] про стягнення з [PERSON] неустойки за прострочення по сплаті аліментів обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі до 25 лютого 2010 року. Від шлюбу у них народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Ладижинським міським судом Вінницької області було прийнято рішення - стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно до повноліття дитини. На виконання рішення суду Ладижинським міським судом був виданий виконавчий лист № 211/1189/12 від 03.12.2012 року, який був переданий до ВДВС по місту Ладижину Тростянецького МРУЮ. Відповідач рішення суду виконував частково, сплачуючи певні грошові суми. Всього неустойка за прострочення по сплаті аліментів, за період з листопада 2012 року по лютий 2014 року, складає 1469,60 грн. Ці факти стверджуються сукупністю доказів та вимогами законів. Так, відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторони і їх представники визнають такі обставини: 1) Факт, що позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі до 25 лютого 2010 року. 2) Факт, що від шлюбу у них народилася дитина - [PERSON], [INFO]. 3) Факт, що Ладижинським міським судом Вінницької області було прийнято рішення - стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно до повноліття дитини. 4) Факт, що на даний час борг несплати аліментів складає: за листопад 2012 р. - 500,00 грн., за грудень 2012 р. - 500,00 грн., за січень 2013 р. - 500,00 грн., за лютий 2013 р. - 500,00 грн., за березень 2013 р. - 310,00 грн., за квітень 2013 р. - 500,00 грн., за травень 2013 р. - 500,00 грн., за червень 2013 р. - 250,00 грн., за липень 2013 р. - 250,00 грн., за серпень 2013 р. -100,00 грн., за вересень 2013 р.- 0,00 грн., за жовтень 2013 р. - 300,00 грн., за листопад 2013 р. - 0,00 грн., за грудень 2013 р. - 0,00 грн., за січень 2014 р. - 500,00 грн., за лютий 2014 р. - 150,00 грн., що в сумі становить - 4 860,00 грн. Спірним та таким, що підлягає доказуванню є питання щодо стягнення неустойки за прострочення по сплаті аліментів. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. А також згідно п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. З аналізу зазначених вимог видно, що позивачка має право вимагати стягнення неустойки у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При вирішенні питання, яку суму неустойки необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки суд приймає до уваги слідуюче. З розрахунку неустойки за прострочення по сплаті аліментів видно, що за період з листопада 2012 року по лютий 2014 року, заборгованість складає (сума неустойки це -1% від суми заборгованості помножити на кількість днів у місяці, що дорівнює сумі неустойки за вказаний місяць): за 2012 рік - листопад - сума неустойки (1% від заборгованості - 500,00 грн. = 5 грн. за день * 30 днів) = 150 грн.; - грудень - сума неустойки (1% від заборгованості - 500,00 грн. = 5 грн. за день * 31 день) = 155 грн.; за 2013 рік - січень - сума неустойки (1% від заборгованості - 500,00 грн. = 5 грн. за день * 31 день) = 155 грн.; - лютий - сума неустойки (1% від заборгованості - 500,00 грн. = 5 грн. за день * 28 днів) = 140 грн.; - березень - сума неустойки (1% від заборгованості - 310,00 грн. = 3,10 грн. за день * 31 день) = 96,10 грн.; - квітень - сума неустойки (1% від заборгованості - 500,00 грн. = 5 грн. за день * 30 днів) = 150 грн.; - травень - сума неустойки (1% від заборгованості - 500,00 грн. = 5 грн. за день * 31 день) = 155 грн.; - червень - сума неустойки (1% від заборгованості - 250,00 грн. = 2,50 грн. за день * 30 днів) = 75 грн.; - липень - сума неустойки (1% від заборгованості - 250,00 грн. = 2,50 грн. за день * 31 день) = 75 грн.; - серпень - сума неустойки (1% від заборгованості - 100,00 грн. = 1 грн. за день * 31 день) = 31,00 грн.; - вересень - сума неустойки (1% від заборгованості - 0,00 грн. = 0 грн. за день * 30 днів) = 0,00 грн.; - жовтень - сума неустойки (1% від заборгованості - 300,00 грн. = 3 грн. за день * 31 день) = 93 грн.; - листопад - сума неустойки (1% від заборгованості - 0,00 грн. = 0 грн. за день * 30 днів) = 0,00 грн.; - грудень - сума неустойки (1% від заборгованості - 0,00 грн. = 0 грн. за день * 31 день) = 0,00 грн.; за 2014 рік - січень - сума неустойки (1% від заборгованості - 500,00 грн. = 5 грн. за день * 31 день) = 155 грн.; - лютий сума - сума неустойки (1% від заборгованості - 150,00 грн. = 1,50 грн. за день * 28 днів) = 42 грн.; Загальна сума пені, за період з листопада 2012 року по лютий 2014 року включно, складає 1472,10 грн. Суд не приймає до уваги заперечення подані представником відповідача, щодо того, що в період з 04 травня 2011 року по 27 квітня 2012 року відповідач знаходився на обліку в Ладижинському міському центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю з якої аліменти виплачував частково, оскільки період безробіття відповідача, з 04 травня 2011 року по 27 квітня 2012 року, не входить до періоду стягнення неустойки за прострочення по сплаті аліментів - з листопада 2012 року по лютий 2014 року. Заперечення відповідача з приводу того, що 26 вересня 2012 року Ладижинським міським судом було винесено ухвалу про закриття провадження у справі відповідно до якої провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] було закрито, а тому дана обставина унеможливлює задоволення позову про стягнення неустойки суд не бере до уваги, оскільки даною ухвалою було закрито провадження в справі про стягнення неустойки за прострочення по сплаті аліментів за період з січня 2011 року по липень 2012 року, а в даній справі позивачка просить стягнути неустойку за прострочення по сплаті аліментів за інший період, з листопада 2012 року по лютий 2014 року. Суд не бере до уваги твердження відповідача, про відсутність його вини в тому що він не має постійного місця роботи та постійного заробітку, а тому не може сплачувати аліменти в повному розмірі, оскільки він є працездатним, має можливість працювати і заробляти кошти необхідні для сплати аліментів, але він не бажав цього робити. Такі обставини не можуть визнаватися поважною причиною для звільнення від сплати аліментів, присуджених судом, і не звільняють боржника від сплати неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,

Outcome: approved