Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача майнову шкоду, завдану злочином. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вироком Токмацького районного суду Запорізької області відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. Відповідно до ст. 75 КК України [PERSON] було звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши 1 рік іспитового строку. Так, 28 листопада 2013 року, близько 11-00 годин, [PERSON] находячись на вулиці Шевченко в місті Молочанськ, Токмацького району, передав [PERSON] гроші у сумі 15000 гривень для зберігання строком на один місяць, таким чином ввіривши майно [PERSON], який повинен був повернути [PERSON] зазначену суму в обумовлений строк. В один з днів першої декади грудня 2013 року у відповідача виник злочинний умисел на розтрату чужого майна, реалізуючи який на протязі грудня 2013 року він розтратив ввірені йому [PERSON] грошові кошти у сумі 15000 гривень, шляхом придбання продуктів харчування та предметів побуту, чим спричинив [PERSON] матеріальний збиток на вищезазначену суму. В судовому засіданні [PERSON] свою вину визнав повністю, пояснивши про обставини вчиненого та пояснив, що дійсно вчинив розтрату його майна, яке [PERSON] йому довірив. Спричинена матеріальна шкода складає 15000 гривень. Цивільний позов у кримінальному провадженні [PERSON] заявлений не був. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, визнав позовні вимоги в повному обсязі. Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 28 листопада 2013 року, близько 11-00 годин, [PERSON] находячись на вулиці Шевченко в місті Молочанськ, Токмацького району, передав [PERSON] гроші у сумі 15000 гривень для зберігання строком на один місяць, таким чином ввіривши майно [PERSON], який повинен був повернути [PERSON] зазначену суму в обумовлений строк. В один з днів першої декади грудня 2013 року у відповідача виник злочинний умисел на розтрату чужого майна, реалізуючи який на протязі грудня 2013 року він розтратив ввірені йому [PERSON] грошові кошти у сумі 15000 гривень, шляхом придбання продуктів харчування та предметів побуту, чим спричинив [PERSON] матеріальний збиток на вищезазначену суму. За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами права доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв'язок між протиправною дію і негативними наслідками. Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 01 квітня 2014 року [PERSON] було визнано винним у пред'явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 191 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. Відповідно до ст. 75 КК України [PERSON] було звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши 1 рік іспитового строку. Вирок суду набрав законної чинності 06.05.2014 року. В ст. 62 Конституції України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно вироку суду [PERSON] свою вину визнав повністю, пояснив, що дійсно вчинив розтрату майна [PERSON], яке йому було ввірено. За таких обставин, суд відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України вважає доведеною обставиною винність відповідача [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, що спричинило [PERSON] майнову шкоду. Преюдиційні обставини не потребують доказування і є обов'язковими для суду, який розглядає справу. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, так способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди. В зв'язку з викладеним суд вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити повністю, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивача майнову шкоду в сумі 15000 грн. (п'ятнадцять тисяч гривень 00 коп.). Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved