Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до відповідача про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла їхня матір [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS], квартира [ADDRESS]. Посилаються на те, що їх мати, яка померла [INFO], своєчасно прийняли спадкове майно, після її смерті, своєчасно у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Однак в нотаріальній конторі отримати свідоцтво на спадщину не можуть, так як відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, а також необхідно встановити факт родинних відносин. Так, в свідоцтві про смерть прізвище їх матері вказано як «[PERSON]», а в свідоцтві про народження [PERSON] вказано як «[PERSON]», а [PERSON] в казано як «[PERSON]», а тому просили задовольнити позов. Позивачі та їх представник у судове засідання не з'явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, уточнений позов підтримали у повному обсязі, посилаючись на вимоги викладені у позовній заяві. Представник відповідача Білоцерківської міської ради у судове засідання не з'явився, однак подала заяву просила справу розглянути у її відсутність. Суд, з врахуванням заяв сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла їхня матір [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS], квартира [ADDRESS]. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку їм було відмовлено, на тій підставі, що відсутні правовстановлюючі документи про право власності на земельну ділянку та не підтверджено родинні стосунки . Окрім того, в свідоцтві про смерть прізвище їх матері вказано як «[PERSON]», а в свідоцтві про народження [PERSON] вказано як «[PERSON]», а [PERSON] в казано як «[PERSON]»,, дані розбіжності унеможливлюють оформлення спадщини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачі, надали докази того, що померла [PERSON], яка померла [INFO], була матір'ю , [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно змісту ст. 1236 ЦК України, заповідач має право визначати обсяг спадщини, що має спадкуватися за заповітом. Згідно приписів ст. 1223 ЦК України, позивачі мають право на спадкування майна визначеного у заповіті померлого -[PERSON]. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. На підставі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. п.23 - за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з роз'ясненням Міністерства юстиції України щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна № 19-32/319 від 21.02.2005р. - якщо первинна реєстрація прав власності не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності майна попередньому чи наступному власнику (спадкоємцю) у випадку відсутності таких документів, вирішується у судовому порядку. Об'єкт спадкування земельна ділянка має майновий характер, а тому, приймаючи спадщину, позивач прийняв права і обов'язки спадкодавця щодо цієї земельної ділянки. Відсутність реєстрації земельної ділянки на ім'я померлого перешкоджає йому належним чином оформити на себе право власності на неї. У зв'язку з цим, через відсутність можливості іншим шляхом захистити свої права, позивач має право на визнання у судовому порядку право власності на спадкове майно в порядку спадкування на земельну ділянку. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця. У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Інших спадкоємців та осіб немає. Таким чином, позивачі прийняли спадщину, оскільки вступили в управління та володіння спадковим майном, в межах строку визначеного ст. 1270 ЦК України, звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їм було відмовлено. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). гідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до Білоцерківської міської ради про встановлення факту родинних зв'язків та визнання права на спадкове майно є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі. На підставі ЦК України та

Outcome: approved