Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину у вигляді садового будинку, що знаходиться за адресою: будинок [ADDRESS], який в цілому складається з: садового будинку літ. «А» житловою площею 65,1 кв.м, загальною площею 89,7 кв.м., сараїв літ. «В, Д», навісу літ. «Б», господарчого блоку літ. «Г», убиральні літ. «Є», споруд № 1-4, що відкрилась після смерті його матері - [PERSON], яка померла [INFO], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за життя мати побудувала зазначений садовий будинок на належній їй земельній ділянці, але не встигла оформити право власності. Позивач, вважаючи, що спірні будівлі не порушують прав третіх осіб, в порядку ч.5 ст.376 ЦК України звернувся до суду за захистом своїх прав, оскільки нотаріус відмовився видавати свідоцтво про право власності на спадщину на садовий будинок. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 390. Факт родинних відносин підтверджується матеріалами справи, а саме свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], актовий запис № 573. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 23 липня 2012 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким позивач успадкував земельну ділянку [ADDRESS], площею 0,036 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 073705 виданого 22.09.1999 року. Тобто, у встановлений законом шестимісячний строк позивач звернувся до державного нотаріусу з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, тому факт прийняття спадщини спадкоємцем відбувся. На зазначеній вище земельній ділянці, [PERSON] збудувала садовий будинок літ. «А» житловою площею 65,1 кв.м, загальною площею 89,7 кв.м., сараї літ. «В, Д», навіс літ. «Б», господарчий блок літ. «Г», убиральню літ. «Є», споруди № 1-4. Відповідно до технічного паспорту даного садового будинку, розробленого ФОП [PERSON] 14.05.2013 року, садовий будинок з прибудовами будувався з 1980 по 1990 рік, навіс літ. «Б» був збудований в 2000 році. Через відсутність правовстановлюючих документів на садовий будинок нотаріус відмовився видавати свідоцтво про право на спадщину та рекомендував позивачу звернутися до суду для захисту своїх майнових прав. За роз'ясненням Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»(п.п.23, 24) свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруди, інше нерухоме майно вважаються самовільним будівництвом, якщо вони побудовані чи будуються на земельній ділянці, не відведеній для цієї мети, чи без належного дозволу чи належним чином затвердженого проекту, чи з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно п. «д» ч. 1 ст. 90 ЗК України, власники (користувачі) земельних ділянок мають право споруджувати на ній жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Суд звертає увагу на те, що відповідно до законодавства колишнього Союзу РСР реєстрації підлягали лише індивідуальні будинки та домоволодіння у містах і селищах міського типу Української РСР (Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31.01.1966 року, втратила чинність 13.12.1995 року). Таким чином, [PERSON] понад 30 років володіла та користувалася садовим будинком без оформлення правовстановлюючих документах, наявність яких не була необхідною під час будівництва. Відповідно до абзацу третього пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" ,справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Як зазначалося вище, позивач, після смерті матері, успадкував земельну ділянку [ADDRESS] Одеської області, площею 0,036 га, що надана для ведення садівництва, на якій розташоване зазначене нерухоме майно, а ч. 3 ст. 79 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Відповідно до п.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню, оскільки нотаріальним шляхом позивач позбавлений можливості отримати право власності на зазначене майно, через відсутність документів, а не визнання за ним права власності на садовий будинок, що знаходиться за адресою: будинок [ADDRESS], порушує його права як спадкоємця та власника земельної ділянки.

Outcome: approved