Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

19.07.2019 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з ТОВ «Фред Капітал» на користь позивачазаборговану заробітну плату в сумі 24 718,98 грн. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що 22.08.2017 позивач був прийнятий на роботу в ТОВ «Фред Капітал» м. Шпола, Черкаської області, оператором лінії протравлювання насіння з 22.08.2017 з оплатою згідно штатного розпису за наказом за № 24-193 від 21.08.2017. На вказаній посаді працював до 01.01.2019 та був переведений на посаду машиніста калібрувальних машин у відповідності до наказу № 05-193 від 01.01.2019 та звільнений з посади за згодою сторін згідно ст.36 п.1 КЗпП України відповідно до наказу № 21-193 від 22.04.2019. В день звільнення відповідач не виплатив заробітну плату в сумі 24 718,98 грн., посилаючись на відсутність коштів. Ухвалою судді Шполянського районного суду від 23.07.2019 було залишено позовну заяву без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків. Ухвалою судді Шполянського районного суду від 08.08.2019 було відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Відповідач був належно повідомлений про розгляд справи, що підтверджується повідомленням по справі, однак, відзив до суду на позов, не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне. Судом встановлено, що згідно запису №31 від 22.08.2017 в трудовій книжці серії [NUMBER] , дата заповнення 24.07.1989, [PERSON] було прийнято на роботу оператором лінії протравлювання насіння до ТОВ «Фред Капітал». Запис зроблено на підставі наказу №24 - 193 від 21.08.2017. Відповідно до запису №32 від 01.01.2019 в даній трудовій книжці, позивача було переведено на посаду машиніст калібрувальних машин, згідно наказу №05-193 від 01.01.2019. Відповідно до запису №33 від 22.04.2019 позивач був звільнений з роботи за згодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України, згідно наказу №21 - 193 від 22.04.19. (а.с.7). Згідно з договором споживчого кредиту № 432 від 27.05.2019 укладеного між кредитною спілкою «Добробут» - кредитодавець та [PERSON] - позичальник, кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти у кредит позичальникові у сумі 3000,00 грн., на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 52 відсотки річних. Договір укладено на 12 місяців, що діє з 27.05.2019 до 27.05.2020. (а.с.8-9). Відповідно до листа, вихідний номер №88 від 08.07.19, наданого ТОВ «Фред Капітал», [PERSON] працював в ТОВ «Фред Капітал» з 22.08.2017 по 22.04.2019. Під час звільнення працівнику 22.04.2019 було видано під підпис трудову книжку, копію наказу на звільнення. Станом на дату надання відповіді, заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку перед [PERSON] складає 24 718,98 грн. (а.с.25). Згідно довідки від 08.07.19 вихідний №89, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Фред Капітал», дохід [PERSON] за період з 01.11.2018 по 22.04.2019 склав - 96 244,53 грн. (а.с.26) Статтею 43 Конституції України передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст.24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. За змістом ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено, що позивач був прийнятий на роботу оператором лінії протравлювання насіння в ТОВ «Фред Капітал», з 22.08.2017, що підтверджується записом №31 від 22.08.2017 в трудовій книжці [NUMBER] (а.с.7). 22.04.2019 позивач був звільнена з роботи за згодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України, записом №33 від 22.04.2019 в трудовій книжці серія [NUMBER] (а.с.7). При звільненні з позивачем не було проведено повний розрахунок всіх сум, що належать йому до виплати, зокрема заробітної плати в розмірі 24 718,98 грн., що підтверджується листом від 08.07.2019 вихідний № 88, виданою ТОВ «Фред Капітал», (а.с.25). Дохід позивача, на посаді машиніста калібрувальних машин, за період з 01.11.2018 по 22.04.2019 склав 96 244,53 грн., що підтверджується довідкою від 08.07.2019 №89 виданою ТОВ «Фред Капітал» (а.с.26). Відповідач своїм листом фактично підтвердив заборгованість перед позивачем на суму 24 718,98 грн. Відповідачем не було спростовано факту не виплати нарахованої заробітної плати. Отже суд вважає доведеним та підтвердженим належними доказами факт невиплати заробітної плати при звільненні. Відомості про розрахунок з позивачем по заборгованій заробітній платі на день прийняття рішення по справі сторонами суду не надані. Враховуючи вище викладене суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення нарахованої, але не виплаченої заборгованості в розмірі 24 718,98 грн., підлягають задоволенню. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В даному випадку позов задовольняється повністю. Згідно п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За змістом ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання заяви у справах позовного провадження сплачується судовий збір фізичними особами у розмір 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений: на 1 січня 2019 року - 1921 гривня. Таким чином мінімальний розмір судового збору за подання заяви у справах позовного провадження має становити 1921,00 х0,4 = 768, 40 гривень. Оскільки позов задовольняється повністю, суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 768,40 грн., на користь держави. Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Згідно зі ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Повноваження адвоката як представника сторони мають бути підтверджені оригіналом ордера або довіреністю (оригіналом) цієї сторони, що посвідчує такі повноваження, або її копією, засвідченою у визначеному законом порядку, зокрема, особою, яка має повноваження на засвідчення копії довіреності. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду справа №826/11852/18 від 21.08.2019. У Постанові Верховного Суду № 308/15007/15-ц від15.05.2019 року, суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Належними доказами, які підтверджують та обґрунтовують реальний розмір витрат на правничу допомогу, є докази, які доводять відображення адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи, у Книзі обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення». Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду, справа №283/2065/14-ц від 13.03.2019. Згідно до ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано копію угоди б/н від 30.05.2019, укладену між ним та адвокатом Тишкевич Т.В., згідно якої вартість послуги по складанню заяви про видачу судового наказу до ТОВ «Фред Капітал» про стягнення нарахованої заборгованої заробітної плати та заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні і моральної шкоди, становить 700 (сімсот) гривень, які заявник оплатив при підписанні даної угоди. Також надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №8 від 11.10.1993 №1. Проте, позивач не надав ордеру про надання правової допомоги та прибуткового касового чи платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документу, касових чеків про оплату [PERSON] гонорару в розмірі 700,00 грн. Враховуючи норми чинного законодавства, та враховуючи судову практику Верховного Суду, надана угода є неналежним доказом підтверджуючим факт сплати гонорару адвокату у розмірі 700,00 грн., за надання правової допомоги. Крім того надання послуг з правової допомоги саме адвокатом не підтверджено довіреністю або ордером на надання правової допомоги у відповідності до ст. 62 ЦПК України. Позивач у своєму позові зазначив, що розрахунок суми на правничу допомогу буде надано ним в підготовчому засіданні. Згідно з п. 2 ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин. Відповідно до ч.3 ст.279 ЦПК України, підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 08.08.2019, справу було віднесено до малозначних. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Враховуючи норми чинного законодавства, та враховуючи судову практику Верховного Суду, надана угода є неналежним доказом підтверджуючим факт сплати коштів у розмірі 700,00 грн., за надання правової допомоги. Тому витрати на правову допомогу у розмірі 700,00 грн., не підлягають стягненню. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову, не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, заяви про застосування строку позовної давності від відповідача до суду не надходили, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Згідно п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі вище викладено,

Outcome: approved