Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Парпуровецької сільської ради Вінницького району та області , [PERSON], [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] в с. Майдан-Чапельський Вінницького району Вінницької області померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок за [ADDRESS] та земельні ділянки площами 0.0481 га, 0.0533 га, 0.0796 га, що розташовані в с. Майдан-Чапельський Вінницького району Вінницької області по вул. Блока, за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд. При житті мати 14 травня 2001 року склала заповіт, яким на випадок своєї смерті все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона матиме право, заповідала йому - [PERSON]. Інших спадкоємців, які мають право на обов?язкову частку, не має, оскільки батько, а чоловік спадкодавці - [PERSON] помер [INFO]. Як зазначає позивач в своїй заяві, що у встановлений законом шестимісячний строк він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак отримати свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом у нотаріуса він не може, оскільки при реєстрації народження, його прізвище та прізвище матері вказано - «[PERSON]». Дане прізвище вказано і у всіх його документах та документах його близьких родичів, тоді як в свідоцтві про смерть матері її прізвище вказано «[PERSON]». Внести зміни до актового запису про реєстрацію його народження неможливо в зв?язку зі смертю матері. Тому, для оформлення спадщини, позивач вимушений звернутись до суду з заявою про встановлення в судовому порядку факту родинних відносин. Крім того, позивач [PERSON] не може оформити у нотаріуса своє право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок за [ADDRESS], так як відповідно до свідоцтва № 108 про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Парпуровецької сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області 10 квітня 1993 року на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів Вінницької області від 23 травня 1987 року за № 167 та зареєстрованого Вінницьким обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації 10 квітня 1993 року і записаного в реєстрову книгу за № 1 (К№57), жилий будинок за [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON], і нотаріус не в змозі встановити, яка частка будинку належала [PERSON]. Станом на 15 квітня 1991року двір, в якому розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS], відносився до категорії колгоспних. Відповідно до записів в погосподарських книгах членами колгоспного двору на цю дату значились його, позивача по справі батько - [PERSON], мати - [PERSON], він - [PERSON], його дружина [PERSON] та їх син [PERSON]. Як вказує позивач в своїй заяві, що він та його сім'я, хоча і значились згідно погосподарських книг членами даного господарства, однак на той час в господарстві не проживали і фактично членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року були лише його батьки: [PERSON] і [PERSON] і частка кожного з них в майні колгоспного двору складала - 1/2. Після смерті батька [PERSON] [INFO] спадщину прийняла мати [PERSON]. Таким чином після смерті матері [PERSON] [INFO] спадщина відкрилася на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] і він - [PERSON], як спадкоємець за заповітом, має право на спадщину. Оскільки, він, позивач по справі не може оформити свої спадкові права на житловий будинок у нотаріуса, тому змушений звернутись до суду з позовом про визнання за ним права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні від сторін поступили заяви , якими просять позов слухати в їх відсутність. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] позов підтримали, просили його задоволити . Відповідачі по справі , а це представник Парпуровецької сільської ради, в особі сільського голови [PERSON] проти задоволення позову не заперечував . [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позовних вимог, заявлених позивачем [PERSON] не заперечували. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] в с. Майдан Чапельський Вінницького району померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим 19 червня 2013 року виконкомом Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області ( а.с.7 ). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить : - житловий будинок за [ADDRESS]. Факт належності вказаного будинковолодіння спадкодавці підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок за № 108 від 10.04.1993 року , згідно якого будинок за [ADDRESS] відноситься до колгоспного двору , головою якого була [PERSON] (а.с. 13 ) . Відповідно до рішення № 86 Парпуровецької сільської ради Вінницького району та області від 12.12.2003 року житловому будинку [ADDRESS] , що належав на праві власності [PERSON] присвоєно новий номер « 4-А» ( а.с. 14). Також даний факт підтверджується і копією технічного паспорту на будинок ( старого зразка) від 11.08.1987 року ( а.с. 15 -17) ; копією технічного паспорту, виданого КП ВООБТІ 20.11.2013 року ( а.с. 18 -21) ; довідкою, виданою Парпуровецькою сільською радою Вінницького району та області, відповідно до якої [PERSON] по день смерті [INFO] постійно проживала та була зареєстрована в будинку за [ADDRESS] ( а.с. 12) . Земельні ділянки площами 0.0481 га, 0.0533 га, 0.0796 га, що розташовані в с. Майдан-Чапельський Вінницького району Вінницької області по вул. Блока, за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, що належали спадкодавці [PERSON] на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки , серія ЯА № 318989, виданого 24.01.2006 року ; серія ЯА № 319048 від 29.09.2005 року ; серія ЯА № 319047 від 06.07.2005 року ( а.с.22 -24 ). Відповідно до заповіту, вчиненого 14.05.2001 року спадкодавицею [PERSON], яка все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй належало на день смерті і на що вона за законом мала право заповідала своєму синові [PERSON]. Даний заповіт був посвідчений секретарем Парпуровецької сільської ради Вінницького району 14.05.2001 року і зареєстрований в реєстрі за № 54 ( а.с. 10) . Спадкоємців першої черги за законом та осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні після смерті [PERSON] відсутні, оскільки чоловік [PERSON] , помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть , серія [NUMBER] від 23.05.1992 року ( а.с. 8) . Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом - [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] прийняв, так як у встановлений законом шестимісячний строк він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 08.11.2013 року ( а.с. 30 ) , однак отримати свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом у нотаріуса він не може, оскільки при реєстрації народження, його прізвище та прізвище матері вказано - «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], де в графі «батьки», батьком записаний - [PERSON], а матір'ю « [PERSON]» , серія [NUMBER] від 2.01.1956 року ( а.с. 9 ), тоді як в свідоцтві про смерть спадкодавиці її прізвище вказано «[PERSON]». Внести зміни до актового запису про реєстрацію народження [PERSON] неможливо в зв'язку зі смертю спадкодавиці. Той факт, що [PERSON], яка померла [INFO] є рідною матір'ю [PERSON] підтверджується довідкою, виданою Парпуровецької сільської ради за № 930 від 18.11.2013 року ( а.с. 11) . Крім того, як вбачається з матеріалів справи, станом на 15 квітня 1991року двір, в якому розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS], відносився до категорії колгоспних. Відповідно до записів в погосподарських книгах членами колгоспного двору на цю дату значились : [PERSON] - голова колгоспного двору, [PERSON] - дружина голови колгоспного двору, [PERSON] - їх син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онук ( а.с. 25 - 29 ). Згідно діючого на той час Закону України „Про власність" від 15.04.1991 року, постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Позивач по справі [PERSON] та його сім'я , а саме дружина [PERSON] і син [PERSON] хоч і були зареєстровані в спадковому будинку, однак станом на 15.04.1991 року в ньому не проживали, фактично членами колгоспного двору були батьки позивача по справі : [PERSON] та його дружина - [PERSON], тому частка кожного з них в майні колгоспного двору складає - ? . Після смерті спадкодавця ( голови колгоспного двору) [PERSON], спадщину фактично прийняла його дружина - [PERSON], так як постійно проживала зі спадкодавцем та продовжувала проживати до дня смерті в спадковому будинку, тобто набула права власності на 100 % житлового будинку. Однак, право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок за [ADDRESS] та області позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, не може оформити у нотаріуса , так як відповідно до свідоцтва № 108 про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Парпуровецької сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області 10 квітня 1993 року на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів Вінницької області від 23 травня 1987 року за № 167 та зареєстрованого Вінницьким обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації 10 квітня 1993 року і записаного в реєстрову книгу за № 1 (К№57), жилий будинок за [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON], і нотаріус не в змозі встановити, яка частка будинку належала [PERSON], про що було надано лист-роз'яснення приватного нотаріуса від 23 грудня 2013 року за № 588/02-31 ( а.с. 31) . Дані правовідносини регулюються: - чинними на час їх виникнення ч.1 ст. 120 , ч.2 ст.123 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 р.), згідно з якими колгоспний двір має у власності житловий будинок, який належить його членам на праві сумісної власності, та ст. 127 цього самого кодексу, за змістом якої особиста праця є підставою законного набуття права власності, в тому числі членами колгоспного двору та двором в цілому; - п.1 ч.1 та 2 ст.256 ЦПК України, згідно з яким, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також про встановлення інших фактів , від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення ; - ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; - ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; - ч.1 с. 1223 ЦК України передбачає , що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті. Оскільки судом доведено, що спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] в с. Майдан Чапельський Вінницького району та області є рідною матір'ю позивача по справі [PERSON] ; а також і те, що після смерті голови колгоспного двору [PERSON] , спадщину прийняла його дружина - [PERSON], вступивши в оперативне управління спадковим майном , набувши при цьому права власності на цілий житловий будинок ; однак в зв'язку з тим, що не встановлена частка кожного з членів колгоспного двору в спадковому будинку, в зв'язку з чим нотаріус відмовляє позивачу [PERSON] в видачі свідоцтва про право власності на будинок, як спадкоємцю за заповітом, який спадщину в установлений законом строк прийняв, тому суд вважає, що спадкові права позивача [PERSON] підлягають судовому захисту шляхом визнання за ним права власності на все спадкове майно, що залишилось після смерті матері [PERSON]. Крім того, визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved