Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бериславського районного суду Херсонської області з вищезазначеною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 04.10.2009 року померла його рідна тітка [PERSON], яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: [INFO]. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, що складається з 2 земельних ділянок (державні акти на право приватної власності на землю II МК № 043247 та II МК№ 043248) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. На момент смерті спадкодавця заявник фактично проживав разом з нею, але зареєстрований був за іншою адресою. У видачі свідоцтва про право на спадщину заявнику було відмовлено, так як на момент смерті він не був зареєстрований з померлою на день її смерті. Тому вимушений звернутись до суду для встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем. Ухвалою суду від 21.03.2018 року провадження по даній справі було відкрито та призначено судове засідання. На підставі поданої заявником заяви, ухвалою суду від 05.04.2018 року було залучено в якості заінтересованої особи батька заявника [PERSON]. В дане судове засідання заявник та його представник не прибули, згідно поданих заяв просили розглянути справу у їх відсутність. Від заінтересованої особи Нововасилівська сільська рада Снігурівського району Миколаївської області в судове засідання надійшла заява згідно якої просить суд справу розглянути у відсутність її представника, не заперечує проти задоволення заяви. Від заінтересованої особи [PERSON] надійшла заява згідно якої він просить суд справу розглянути у його відсутність, та не заперечує проти задоволення заяви. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ст. 1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін з часу відкриття спадщини. Ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З листа Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 05.12.2017 року вбачається, що [PERSON] померла 04.10.2009 року, на момент смерті вона була зареєстрована за адресою: [INFO]. Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті рідної тітки [PERSON] видано заявнику не може бути, оскільки всупереч нормам цивільного кодексу України, він у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної кантори з заявою про прийняття спадщини та не був зареєстрований разом із померлою на день її смерті, тому йому рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання про оформлення спадщини (а.с. 7). Із копії свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] (батька заявника [PERSON]) ЯЦ № 273605 виданого Яроватським бюро ЗАГС 13.11.1958 року вбачається, що його батьком був [PERSON] (а.с. 34). Із свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що [PERSON], яка народилася 31.07.1934 року в с. Яроватка Уманського району Черкаської області 06.08.1989 року одружилась з [PERSON], після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «Сафронова».(а.с. 35). Рідний брат спадкодавця [PERSON], як спадкоємець другої черги заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав, спадщину не приймав. Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина у вигляді 2 земельних ділянок (державні акти на право приватної власності на землю: II МК № 043247 на ім'я [PERSON] та II МК№ 043248 на ім'я [PERSON]) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області.( а.с. 5, 6). За змістом п. 3.22 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із спадкодавцем. Відповідно до довідки Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області [PERSON] [INFO] фактично проживав за адресою [INFO] разом із тіткою [PERSON], [INFO] з 2008 року до дня її смерті 04.10.2009 року, а/з № 22 від 08.10.2009 року та вели спільне сумісне господарство. Місце реєстрації [PERSON], с. Кірова, вул. 1 Травня, буд. 21, Бериславського району Херсонської області (а.с. 8). Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем заявнику необхідно для оформлення прав на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON]. Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на час її смерті та відкриття спадщини за адресою: с. Галаганівка, вул.. Шевченка, буд. 5 Снігурівського району Миколаївської області знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. [PERSON], будучи спадкоємицею після смерті [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний термін не заявив про відмову від спадщини, а тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує. На підставі наведеного,

Outcome: approved