Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

18.04.2018року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Кривобалківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, третя особа: [PERSON] про визнання права власності на квартиру. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 березня 2000року реєстр. №1-309 , виданого Четвертою Миколаївською державною нотаріальною конторою [PERSON], належить на праві власності квартира [ADDRESS] Між позивачем та [PERSON] була домовленість про купівлю у останнього вищезазначеної квартири. Також позивач зазначив,що ним був переданий авансовий платіж в розмірі 2000 грн. В серпні 2003року позивач з своєю сім'єю зареєструвалися в квартирі і почали ремонт. [PERSON] обіцяв оформити документи на квартиру (техн.паспорт, получити дублікат свідоцтва про право на спадщину, так як отриманий у нотаріуса оригінал він вважав втраченим) і після цього оформити договір у нотаріуса. В травні 2012 року на прохання [PERSON] позивач передала йому останню частину грошей за квартиру ,що складає 200 дол. США, котрі були потрібні останньому для купівлі ліків і офор\- млення документів на квартиру. 19 листопада 2012 року [PERSON] помер. Тільки в квітні 2017р. знайшлися документи на квартиру, але оформити договір у нотаріуса вже було не можливо, тому позивачка вимушена звернутися до суду. Виходячи з цього позивач вважає єдиним способом захисту свого цивільного права визнання за нею права власності в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явилася, але подала суду письмову заяву про підтримання позову, в якій клопотала про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідач в судове засідання також не з'явився. При цьому подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та проти позову не заперечував. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася,однак надала суду заяву,з якої вбачається,що проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази по справі, суд дійшов наступного. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 березня 2000року реєстр. №1-309 , виданого Четвертою Миколаївською державною нотаріальною конторою [PERSON], належить на праві власності квартира [ADDRESS].(а.с.4). Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] є дружиною [PERSON](а.с.27). Відповідно до копій технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] замовником технічної інвентаризації є [PERSON] (а.с.9). 19 листопада 2012 року [PERSON] помер,що підтверджується копією свідоцтва про смерть(а.с.5) . На підтвердження укладеного між сторонами договору [PERSON] складена розписка, якою підтвердила факт отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 2000 грн. в якості розрахунку за нерухоме майно за договором, а саме квартири [ADDRESS] Вказані вище обставини свідчать про досягнення сторонами усіх істотних умов договору купівлі-продажу спірної квартири та повного виконання умов договору. Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України істотними умовами договору купівлі-продажу є найменування майна, що продається, та його ціна. Між позивачем і відповідачкою досягнуто згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу, що підтверджується письмовими доказами: розпискою про отримання коштів. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання його сторонами. Позивач виконав свої зобов'язання за договором: сплатив [PERSON] грошові кошти за квартиру. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п. 1 ч.2 ст. 16, ст. 392 ЦК України захист права власності здійснюється шляхом його визнання. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п.9 ч.1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. За нормами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт. Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст. 392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК Україниє відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. На підставі вищевикладеного вбачається, що позивач правомірно набув своє право власності на зазначене майно, проте,відсутність документів унеможливлює йому, як власнику зазначеного майна, реалізації свого права власності на майно - квартиру розташовану [ADDRESS]. Проаналізувавши встановлені у справі обставини суд дійшов висновку про можливість задоволення позову і визнання за позивачем права власності що є єдиним можливим способом захисту його прав на час розгляду справи.

Outcome: approved