Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов До Малиновського районного суду м. Одеси звернулось ТОВ «ЮВІД-2009» з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки у розмірі 3910, 60 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 27.04.2018 року між ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ СТРАХОВИЙ КАПТАЛ» (перейменовано на ПрАТ «УСК-Харків») та ПАТ «ВФ Україна» було укладено Договір комплексного добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією автотранспортних засобів № ТР18-229/0603 (надалі Договір страхування), згідно якого ПрАТ «УСК» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь яке пошкодження або знищення застрахованих транспортних засобів, зазначених в Додатку № 1 до Договору страхування, їх окремих складових чи додаткового обладнання при настанні страхового випадку. Пунктом 2.2. Договору страхування був встановлений строк його дії, а саме: з 01.05.2018 року по 30.04.2019 рік. Згідно п. 14.1. Договору страхування застраховані транспортні засоби, зазначені в додатку до Договору страхування, були застраховані в тому числі і на випадок їх пошкодження чи знищення в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. 01.06.2018 року о 12:24 в м. Одеса по вул. Магістральна, буд. 131 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак « [NUMBER] », який належить ПрАТ «ВФ Україна», під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Fiat Fiorino», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] (далі відповідач). Вказане ДТП сталося з вини відповідача, що підтверджується копією Повідомлення про дорожньо транспортну пригоду (Європротокол). Внаслідок даного ДТП застрахованому у ПрАТ «УСК» транспортному засобу марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак « [NUMBER] », були спричинені механічні пошкодження, а його власнику, ПрАТ «ВФ Україна» завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, який відповідно рахунку фактури № 2307/18 від 23.07.2018 року, виставленого СТО - ФОП [PERSON] , становить 5 285,70 грн. 04.06.2018 року Страхувальник з метою компенсації збитків завданих ДТП звернувся до ПрАТ «УСК» із заявою про настання страхового випадку по Договору страхування. Відповідно до страхового акту № TP/00/584-18 від 01.08.2018 року ПрАТ «УСК» визнало дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийнято рішення про сплату страхового відшкодування у розмірі 5 285,70 грн., яке 13.08.2018 року було сплачено на рахунок СТО - ФОП [PERSON] ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» в рахунок компенсації збитків спричинених ДТП, що сталося з вини відповідача, здійснило страхову виплату за Полісом № АМ/4016650 у розмірі 1 375,10 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та з вирахуванням 1000,00 грн. франшизи, яка передбачена полісом № АM/4016650. Отже, залишилися не відшкодованими фактичні витрати із виплати страхового відшкодування у розмірі 3910,60 грн. (5 285,70 грн. - 1 375,10 грн.), з яких 1 000,00 грн. сума франшизи та 2 910,60 грн. сума вартості фізичного зносу деталей. Пунктом 4.3.2. Договору страхування передбачено, що Страховик має право після виплати страхового відшкодування пред`явити позов до третьої особи, що несе відповідальність за збитки, заподіяні внаслідок страхового випадку. 03.01.2019 року між ПрАТ «УСК Харків» (перейменовано з ПрАТ «УСК») та ТОВ «ЮВІД-2009» (позивач) укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих Первісному кредиторові по договорах комплексного добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією автотранспортних засобів. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.11.2020 року провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.03.2021 року залучено до розгляду у справі в якості правонаступника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮВІД-2009» (ЄДРПОУ - 36374287) - Товариство з обмеженою відповідальністю «С-ФІНАНС» (ЄДРПОУ - 42485136). Сторони по справі про дату, час та місце судового засідання повідомлялись судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Представник ТОВ «С-ФІНАНС» в підготовче судове засідання не з`явився, проте подав заяву (вхід. № 7875 від 22.02.2021 року) про розгляд справи за його відсутності, в якій додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд їх задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, проте подав через канцелярію суду заяву (вхід. № 9866 від 04.03.2021 року) в якому зазначив, що позовні вимоги визнає в частині стягнення 3910, 60 грн., проте заперечує про стягнення з нього сплаченого позивачем судового збору, також просить суд розглянути справу за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання позову. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою, в якій просив про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. 27.04.2018 року між ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ СТРАХОВИЙ КАПТАЛ» (перейменовано на ПрАТ «УСК-Харків») та ПАТ «ВФ Україна» було укладено Договір комплексного добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією автотранспортних засобів № ТР18-229/0603, згідно якого ПрАТ «УСК» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь яке пошкодження або знищення застрахованих транспортних засобів, зазначених в Додатку № 1 до Договору страхування, їх окремих складових чи додаткового обладнання при настанні страхового випадку. Пунктом 2.2. Договору страхування був встановлений строк його дії, а саме: з 01.05.2018 року по 30.04.2019 рік. Згідно п. 14.1. Договору страхування застраховані транспортні засоби, зазначені в додатку до Договору страхування, були застраховані в тому числі і на випадок їх пошкодження чи знищення в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено, що 01.06.2018 року о 12 год. 24 хв., в м. Одеса по вул. Магістральна, буд. 131 відповідач, керуючи транспортним засобом «Fiat Fiorino», державний номерний знак « [NUMBER] », не витримав безпечного бокового інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак « [NUMBER] », власником якого є позивач, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим відповідач порушив п. 13.1 «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Згідно євро-протоколу (повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду) від 01.06.2018 року [PERSON] був визнаний винним у правопорушенні, передбаченому ст. 124 КУпАП. Відповідач визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] ПАТ «ВФ Україна» належить легковий автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак « [NUMBER] ». Внаслідок даного ДТП застрахованому у ПрАТ «УСК» транспортному засобу марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак « [NUMBER] », були спричинені механічні пошкодження, а його власнику, ПрАТ «ВФ Україна» завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, який відповідно рахунку фактури № 2307/18 від 23.07.2018 року, виставленого СТО - ФОП [PERSON] , становить 5 285,70 грн. 04.06.2018 року Страхувальник з метою компенсації збитків завданих ДТП звернувся до ПрАТ «УСК» із заявою про настання страхового випадку по Договору страхування. Діями відповідача позивачу було завдано майнову шкоду у розмірі 5285, 70 гривень, що підтверджується страховим актом № TP/00/584-18 від 01.08.2018 року, в якому ПрАТ «УСК» визнало дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийнято рішення про сплату страхового відшкодування у розмірі 5 285,70 грн., яке 13.08.2018 року було сплачено на рахунок СТО - ФОП [PERSON] ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» в рахунок компенсації збитків спричинених ДТП, що сталося з вини відповідача, здійснило страхову виплату за Полісом № АМ/4016650 у розмірі 1 375,10 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та з вирахуванням 1000,00 грн. франшизи, яка передбачена полісом № АM/4016650. Отже, залишилися не відшкодованими фактичні витрати із виплати страхового відшкодування у розмірі 3910,60 грн. (5 285,70 грн. - 1 375,10 грн.), з яких 1 000,00 грн. сума франшизи та 2 910,60 грн. сума вартості фізичного зносу деталей. Пунктом 4.3.2. Договору страхування передбачено, що Страховик має право після виплати страхового відшкодування пред`явити позов до третьої особи, що несе відповідальність за збитки, заподіяні внаслідок страхового випадку. 03.01.2019 року між ПрАТ «УСК Харків» (перейменовано з ПрАТ «УСК») та ТОВ «ЮВІД-2009» (позивач) укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих Первісному кредиторові по договорах комплексного добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією автотранспортних засобів. 16.11.2020 року між ТОВ «ЮВІД-2009» та ТОВ «С-ФІНАНС» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих Первісному кредиторові по договорах комплексного добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією автотранспортних засобів, у зв`язку з чим право вимоги перейшло до ТОВ «С-ФІНАНС». 3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Сума матеріального збитку, заподіяного потерпілій особі, повинна бути підтверджена таким засобом доказування, як звіт про оцінку майна (акт оцінки майна), який за змістом має відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України «Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395). Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.1ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до п.2.4 "Методики", вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п.1 ч.2ст.22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі ( передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за №6, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Суд вважає, що розмір заявленого відшкодування заподіяної майнової шкоди є обґрунтованим та доведеним в розмірі майнової шкоди згідно зазначеного акту, що разом становить 3910, 60 грн. Встановивши, що заподіяння ПАТ «ВФ Україна» шкоди є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки під керуванням [PERSON] спірні правовідносини не потребують встановлення його вини у силу вимог статті 1167 ЦК України, останній у судовому засіданні не довів, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відшкодування цієї шкоди відповідачем. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідачем в свою чергу жодних належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог не надано. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн., що підтверджується квитанцією про сплату № ПН107585 від 30.10.2020 року. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.\~1\~ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з урахуванням суми сплаченого при поданні позовної заяви судового збору в розмірі 2102,00 грн., позивачу підлягає поверненню 50% вказаної суми з державного бюджету, тобто 1 051, 00 грн., а також , суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 1 051, 00 грн..

Outcome: approved