Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

14 лютого 2019 р. [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до виконкому ОМР і Суворовської районної адміністрації ОМР про надання звільненої житлової кімнати [ADDRESS] , з укладанням договору найму житлового приміщення л.с.1-2. Згідно інформації, внесеної в систему автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказану справу вперше розподілено судді Шепітко І.Г. Згідно інформації, внесеної в систему повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2019 року, вказану справу перерозподілено судді Бабакову В.П. у зв`язку з відстроненням судді Шепітко І.Г. від здійснення правосуддя. В подальшому, згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 26.02.2021 року визначено головуючого-суддю Сувертак І. В., у зв`язку з відставкою судді [PERSON] . Справу суддею Сувертак І. В. отримано 26.02.2021 року. 01.03.2021 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси відкрито спрощене провадження у даній справі з викликом сторін та призначено справу до розгляду. Водночас, під час перебування даної справи у провадженні суддів Шепітко І.Г. та [PERSON] , учасниками справи було надано суду всі докази та пояснення, що дають суду можливість прийняти судове рішення за наявними матеріалами справи. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він зі своєю сім`єю проживає за адресою [ADDRESS] , з 1987 року. На восьмому поверсі, де проживає позивач, між кімнатами [NUMBER] та [NUMBER] , які належать його матері, розташована кімната [NUMBER] , у якій раніше проживав громадянин [PERSON] , та яка наразі, фактично експлуатується позивачем, та у якій за рахунок позивача було проведено ремонтні роботи, а також сплачуються комунальні платежі також за рахунок позивача. За час мешкання у даній кімнаті громадянина [PERSON] , позивач [PERSON] постійно проживав з ним однією сім`єю, та постійно допомагав йому матеріально, та після смерті [PERSON] , позивач займався його похованням В подальшому, після смерті [PERSON] , [PERSON] , з метою поліпшення умов проживання своєї родини, до складу якої входять малолітні діти, у 2008 році став на квартирний облік до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради. У березні 2017 року позивач звернувся до Суворовської районної адміністрації ОМР із заявою про укладання з ним договору найму звільненої кімнати, однак йому було відмовлено, що стало підставою звернення [PERSON] до суду з метою захисту його права. 11.02.2020 року Суворовським районним судом м. Одеси по справі №523/9879/19 було прийнято рішення, яким було встановлено факт проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства [PERSON] з [PERSON] , починаючи з серпня 2016 року по день смерті [PERSON] . Відповідне рішення набрало законної сили та не оскаржувалось в апеляційному порядку іншими учасниками справи. Тобто, даним судовим рішенням було встановлено факт, що позивач [PERSON] є членом сім`ї наймача кімнати [NUMBER] [PERSON] , постійно проживав з ним у зазначеній кімнаті з серпня 2016 року по день смерті наймача [PERSON] , та вів сумісний побут та господарство. З вищевикладеного виходить, що позивач [PERSON] , як член сім`ї колишнього наймача кімнати [NUMBER] [PERSON] (що встановлено судовим рішенням), має право на переукладання договору найму житлової кімнати на своє ім`я. В свою чергу, відмова уповноваженого на те органу у переукладанні договору найму житлової кімнати порушує право [PERSON] на вільний вибір місця проживання, порушує його цивільні та конституційні права. Враховуючи наведене, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити, зобов`язати виконавчий комітет Одеської міської ради надати [PERSON] у користування кімнату [ADDRESS] , та зобов`язати Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з [PERSON] договір найму на вказану кімнату. Відповідач Виконавчий комітет Одеської міської ради надав суду відзив 08.04.2019р. (л.с.37-41 т.1) на позовну заяву, з якого вбачається, що Виконавчий комітет Одеської міської ради не погоджується з вимогами позивача, та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень, представник Виконкому Одеської міської ради зазначає, що [PERSON] з 29.09.2008 року знаходиться на квартирному обліку по місцю прожив ання в Суворовській районній адміністрації Одеської міської ради. Порядковий номер черги по загальній групі - 4858. Отже, представник відповідача Виконкому Одеської міської ради зазначає, що відповідно до ЗУ «Про житловий фонд соціального призначення», Постанови КМУ №682 від 23.07.2008 року, постанови КМУ №219 від 19.03.2008 року, Житлового кодексу України, [PERSON] безпідставно звернувся до суду із даним позовом, а тому в задоволенні його позовних вимог слід відмовити, оскільки поліпшення житлових умов [PERSON] буде здійснено при настанні відповідної черги. Відповідь на відзив від позивача надійшла до суду 13.05.2019р. л.с.44-45 т.1. Відзив від відповідача Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради надійшов до суду 14 травня 2019р. л.с.46-49. Від позивача [PERSON] до суду було надано письмові пояснення л.с.88-90 т.1, та письмові пояснення від 05.07.2021р. (л.с.11-13 т.2 )відповідно до яких, на підтвердження того факту, що позивач [PERSON] слідкував та слідкує по сьогоднішній день за кімнатою [NUMBER] , уповноваженими особами ОСББ «Центролит», який займається обслуговуванням багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] , було здійснено огляд кімнати [NUMBER], яка розташована на 8 поверсі зазначеного будинку, про що складено відповідний протокол. Зі змісту даного протоколу вбачається, що позивач [PERSON] з 2016 року здійснює поточний ремонт вказаної кімнати та сплачує комунальні платежі за користування послугами у даній кімнаті. При цьому, сам [PERSON] проживає разом зі своєю сім`єю у іншій кімнаті яка йому не належить, та яка є суміжною з кімнатою [NUMBER] . Відповідним протоколом також було відібрано пояснення у осіб, які постійно проживають у сусідніх кімнатах вказаного будинку, про що й було зазначено у протоколі. В судове засідання, призначене на 05.07.2021 року учасники справи не з`явились, повідомлялись належним чином, про причини не явки суду не повідомлено. Від позивача на адресу суду надійшло клопотання від 05.07.2021р. про проведення засідання у його відсутність л.с.9-10 т.2. Суд, розглянувши матеріали справи, перевіривши докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку дійшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , зареєстрований та проживає в колишньому гуртожитку, який з 1987 року має статус житлового будинку разом із матір`ю, братом, дружиною та донькою. 18.09.2006 р. мати [PERSON] реалізувала своє право на приватизацію житла та отримала свідоцтво на право власності № [NUMBER] на 328/1000 на 2 житлових кімнати [NUMBER] 97 загальною площею 35,0 кв. м. та підсобних приміщень № [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], проте [PERSON] в приватизації участі не приймав та не використав своє право на приватизацію. Таким чином, в кімнаті [NUMBER] що складає 18,2 кв. м. мешкає мати позивача з братом позивача, а в кімнаті [NUMBER], що складає 16,8 кв. м. мешкає позивач разом із дружиною та донькою (13 років). Іншого житла, крім того, в якому зареєстрований та проживає позивач останній не має, що підтверджується відповідними довідками, що містяться в матеріалах справи. 29.09.2008 року позивача було поставлено на квартирний облік до Суворовської районної адміністрації і присвоєно номер 4858. На тому ж самому поверсі, у будинку, в якому проживає позивач, у сусідньому неприватизованому приміщенні, кімнаті № [NUMBER], площа 17,9 кв. м. був зареєстрований та проживав [PERSON] , який помер [INFO] про що складено відповідний актовий запис №880 від 19.01.2017 р., похованням [PERSON] займався позивач та його мати. 11.02.2020 року Суворовським районним судом м. Одеси по справі №523/9879/19 було прийнято рішення, яким було встановлено факт проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства [PERSON] з [PERSON] , починаючи з серпня 2016 року по день смерті [PERSON] . Відповідне рішення набрало законної сили та не оскаржувалось в апеляційному порядку іншими учасниками справи. У березні 2017 року позивач звернувся до Суворовської районної адміністрації з заявою про укладання договору найму на вільну кімнату, проте, у наданні кімнати та укладанні Договору було відмовлено. У зв`язку із звільненням кімнати № [NUMBER] та складного житлового стану, позивач зайняв звільнену кімнату та звернувся до керівництва ОСББ з проханням укласти договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач фактично проживає у вільній кімнаті, [ADDRESS] , яка раніше належала громадянину [PERSON] , який помер [INFO] . При цьому, позивач фактично проживав з колишнім наймачем вказаної кімнати [PERSON] однією сім`єю у даній кімнаті, а також здійснив поліпшення та ремонт вказаної кімнати, та на сьогоднішній день продовжує користуватись даною кімнатою, та постійно сплачує комунальні платежі. Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. За положеннями ч.ч.1,2 ст,61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно з ч.1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Крім того, відповідно до ст. 65 ЖК України, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. За змістом статті 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки зі згоди наймача, членів його сім`ї та наймодавця. Але досягнута домовленість між наймачем, членами його сім`ї та наймодавцем з приводу зміни договору найму житлового приміщення сама по собі правових наслідків не має, доки вона не знайде свого офіційного закріплення у рішенні відповідного органу, до компетенції якого належить вирішення таких питань. Та тільки після рішення відповідного органу зміни до договору найму житлового приміщення набирають юридичної сили. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. За змістом вказаної норми закону будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї (ст. 64 ЖК), члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. Тому право вимагати зміни договору в цих випадках має будь-хто з членів сім`ї наймача, які залишились проживати у приміщенні. Тобто, з вищевикладеного виходить, що [PERSON] , як член сім`ї колишнього наймача кімнати [NUMBER] [PERSON] (що встановлено судовим рішенням), має повне право на переукладання договору найму житлової кімнати на своє ім`я. В свою чергу, відмова уповноваженого на те органу у переукладанні договору найму житлової кімнати порушує право [PERSON] на вільний вибір місця проживання, порушує його цивільні та конституційні права. З урахуванням встановленого, суд вважає доведеними позовні вимоги,та задовольняє їх в повному обсязі. Що стосується неявки учасників справи у судове засідання, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 року по справі №361/8331/18 акцентував увагу на тому, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що всі учасники даної справи повідомлені належним чином про час, місце та дату розгляду даної справи, та відповідачі обізнані про її існування в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси, розгляд справи та прийняття відповідного рішення у відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів не буде порушенням прав та інтересів учасників, які не з`явились у дане судове засідання. Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідачів.

Outcome: approved