Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» (далі - ПАТ «Укргазбанк»), про визнання недійсним договору поруки, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне підприємство «ВОТРАНС» (далі - ПП «ВОТРАНС»), [PERSON], [PERSON] Позовні вимоги мотивує тим, що у серпні 2014 року йому стало відомо про існування договору поруки №1, який укладений між [PERSON], ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON], згідно якого позивач взяв на себе обов'язок солідарно в повному об'ємі відповідати по зобов'язаннях боржника - [PERSON], які виникають з умов кредитного договору №130/08-Р/02 від 21.08.2008 року. Зазначає, що не підписував зазначеного договору поруки. Просить суд, визнати недійсним договір поруки №1 від 21.08.2008 року, що укладений між ВАТ АБ «Укргазбанк», [PERSON], [PERSON] Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали з підстав, зазначених в позовній заяві. Просили суд позов задовольнити. Представник відповідача Домальчук Р.В. в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що підстав для визнання недійсними оспорюваного правочину не має, подав також заяву про застосування строків позовної давності. Просив суд відмовити в задоволенні позову. Треті особи ПП «ВОТРАНС», [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з?явилися з невідмих суд причин, хоча вчасно та належним чином повідомлялися судом про час та місце слухання справи. Суд вважає за можливим розглянути справу у відсутності учасників процесу, що не з?явилися, по наявним матеріалам справи. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно ч.1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п?ятою та шостою ст. 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Судом встановлено, що 21.08.2008 року між позивачем [PERSON], як поручителем, ВАТ АБ "Укргазбанк", як кредитором, та [PERSON], як позичальником, укладено договір поруки №1, відповідно до якого позивач виступає поручителем за виконання зобов?язань [PERSON] по кредитному договору №130/08-Р/02 від 21.08.2008 року, що укладений останньою з банком (а.с.4, 45) (далі - договір поруки №1). За змістом ч.1 ст.205 ЦК України одним із способів волевиявлення сторін є укладення правочину у письмовій формі. Згідно ч.3 ст.639 ЦК України якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 21.08.2008 року особисто не підписував договір поруки №1. Зазначена обставина підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи №972 від 25.12.2014 року, згідно якого підпис в графі «Поручитель» договору поруки №1 від 21.08.2008 року виконаний не [PERSON], а іншою особою (а.с.37-42). Отже, позивач [PERSON] належним чином не виразив свого волевиявлення на укладення договору поруки №1, оскільки, цей правочин підписаний не позивачем, а іншою особою. За таких обставин, оспорюваний позивачем договір поруки №1 слід визнати недійсним на підставі ст.ст.203, 215 ЦК України. При цьому, суд вважає, що позивачем не пропущено передбачений ст. 257 ЦК України строк звернення до суду, на що вказував представник відповідача у заяві про застосування строків позовної давності. Зокрема, із матеріалів справи оглянутої судом цивільної справи №0308/4545/12 вбачається, що позивач лише 10.01.2012 року дізнався про існування оспорюваного правочину із змісту заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 14.12.2011 року у цій справі, так як до цього часу не отримував повідомлення від банку та суду про наявність спору щодо стягнення з нього солідарно з іншими особами кредитних коштів (а.с.28, 29а, 30, 31, 39 цивільної справи №0308/4545/12). Вказана обставина не спростована представником відповідача в даному судовому засілданні, який пояснив суду, що в матеріалах кредитної справи відсутні підписи позивача на згоді на укладення договору поруки, на копії паспорта [PERSON] та його анкеті. Тому суд вважає безпідставними посилання представника банку на наявність в матеріалах кредитної справи паспорта позивача, довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, інших документів, про що зазначено в ухвалі апеляційного суду Волинської області від 17.09.2014 року (а.с.205, 206 цивільної справи №0308/4545/12) Оскільки, з даним позовом позивач звернувся до суду 09.10.2014 року (а.с.2), а дізнався про оспорюваний правочин 10.01.2012 року, то строк позовної давності в даному випадку не пропущено. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку що позов слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved