Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просять суд: 1. Визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] та позбавити права користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою; 2. Зобов'язати Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Деснянського району м. Києва зняти [PERSON] з реєстрації місця проживання за адресою кв. [ADDRESS], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач, зареєстрована у квартирі позивачки [PERSON], не проживає в даному приміщенні з 2014 року, але добровільно з реєстраційного обліку не знялась. Позивачі у судове засідання не з'явились, звернувшись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач, який належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, не з'явився, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. За зверненням до органу реєстрації місця перебування ті місця проживання особи судом отримана інформація про місце проживання (перебування) відповідача (а.с. 20). За змістом ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Третя особа: Деснянський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України у м. Києві звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутністю представника. Суд відповідно до змісту ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачів, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи з письмовими доказами, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований, позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією Договору купівлі-продажу квартири (а.с. 11). За зверненням до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи судом отримана інформація про місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] за даною адресою станом на 16.04.2015р. (а.с. 20). [PERSON] понад один рік не проживає в квартирі [ADDRESS], цей факт підтверджується відповідним Актом комісії про обстеження квартири від 18.05.2015р. ( а.с. 15). Відповідно до ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. У випадку порушення права власності згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 5 ст. 9 ЖК УРСР житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Виходячи з аналізу змісту Закону № 2482-XІІ у поєднанні з нормами ст.ст. 1, 6, 9, 61 ЖК УРСР, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності Відповідно ч. 2 ст. 405 Цивільного Кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у відсутності без поважних причин понад один рік. Поважними причинами відсутності члена сім'ї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання, лікування, тривалі відрядження тощо. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Відповідно до ст. 6 Закону громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оцінюючі встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги про зняття з реєстрації також підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач понад року відсутній за місцем проживання, витрати по житлово-комунальним послугам не несе, отже відповідач є особою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням та підлягає зняттю з реєстрації місця проживання. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем доведено у порядку та у спосіб встановленому законом, що відповідач втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], оскільки не користується житлом більше року без поважних на те причин, а тому може бути визнаний втратившим право користування житловим приміщенням. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів та поважних причин відсутності відповідача понад установлені законом строки і в ході судових засідань. Відповідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved