Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

27.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача в порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 32543,89 грн. та судовий збір в розмірі 325,44 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 27.09.2012 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] було укладеного поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/9755519, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу «Ауді», д.н. [NUMBER]. Також зазначає, що 05.03.2013 року в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Опель», д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], транспортного засобу «Субару», д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Ауді», д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 30.05.2013 року, винним у скоєнні ДТП, що сталася 05.03.2013 року за ст. 124 КУпАП, було визнано [PERSON]. Зазначає, що на підставі заяви потерпілих про виплату страхового відшкодування, Звіту №0804 від 03.04.2013 року, Висновку №0508 від 05.08.2013 року та страхових актів, ПАТ «СК «Українська страхова група» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі: 19 734,80 грн., за пошкоджений автомобіль «Субару», д.н. [NUMBER] та 12 808,86 грн., за пошкоджений автомобіль «Опель», д.н. [NUMBER]. Посилається, що відповідач не повідомив страховика про настання страхової події протягом трьох робочих днів, що визначено Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та після виплати страхового відшкодування на користь потерпілих осіб, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про страхування» страхування транспортного засобу належить до майнового страхування. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно положень ст.ст. 1187 ЦК України, шкода спричинена джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Судом встановлено, що 27.09.2012 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] було укладеного поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/9755519, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу «Ауді», д.н. [NUMBER], в період з 28.09.2012 року по 27.09.2013 року (а.с.4). 05.03.2013 року о 19 год. 45 хв. на перехресті вул. Саксаганського та пр-та Перемоги в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Опель», д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], транспортного засобу «Субару», д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Ауді», д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с.5-9). Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.05.2013 року, винним у скоєнні ДТП, що сталася 05.03.2013 року за ст. 124 КУпАП, було визнано [PERSON], а провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строків, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП (а.с.8-9). Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.05.2013 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм - [PERSON] п.п. 8.7.3 (е), 8.10 Правил дорожнього руху України. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що вина відповідача в тому, що він спричинив ДТП, що сталася 05.03.2013 року, доведена та доказуванню не підлягає. Вбачається, що потерпілі [PERSON] та [PERSON] звернулися до ПАТ «СК «Українська страхова група» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.12,41). Згідно заяви на виплату страхового відшкодування, на підставі Звіту № 0804 від 03.04.2013 року, страхового акту № ДКЦВ-6225 від 02.09.2013 року та розрахунку суми страхового відшкодування від 02.09.2013 року, ПАТ «СК «Українська страхова група» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі: 19 734, 80 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 15697 від 03.09.2013 року, за пошкоджений автомобіль «Субару», д.н. [NUMBER] (а.с.15-40). Також, згідно заяви на виплату страхового відшкодування, Висновку експертного дослідження № 0508 від 05.08.2013 року, страхового акту № ДКЦВ-6821 від 02.09.2013 року та розрахунку суми страхового відшкодування від 02.09.2013 року, ПАТ «СК «Українська страхова група» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі: 12 808,86 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 15698 від 03.09.2013 року, за пошкоджений автомобіль «Опель», д.н. [NUMBER] (а.с.45-68). Згідно з п.38.1.1 ст.38 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп.33.1.2 п.33.1 ст.33 цього Закону. При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду України , викладеної у справі № 6-1цс14 від 12.02.2014 року зазначено, що неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Підпунктом 33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено обов'язок водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. В судовому засіданні відповідач визнав, що письмової заяви до страховика з повідомлення про ДТП, що мала місце 05.03.2013 року, що регламентовано п.п. 33.1.4 п.33.1 ст.33 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не подав, посилаючись на свою необізнаність. Суд вважає, що доводи відповідача в обґрунтування своїх заперечень проти позову, в розумінні вимог чинного законодавства, не є підставою для звільнення відповідача від цивільно-правової відповідальності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 32543,66 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 325,44 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved