Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

26 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] року померла її тітка [PERSON]. За життя остання склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] - позивачці по справі. Після смерті тітки [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі і на земельну ділянку, площею 2,80 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлій на підставі Державного акту серії [NUMBER]. Своєчасно спадщину після смерті тітки [PERSON] позивачка не прийняла у зв'язку з тривалою хворобою, а також не мала достатньо коштів для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Коли вона звернулась до нотаріуса із заявою щодо переоформлення спадщини після смерті померлої на себе, то їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що вона не може реалізувати своє право на спадщину, позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після тітки [PERSON], яка померла [INFO] року. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надавши суду письмову заяву про підтримання позовної заяви та розгляд справи у її відсутність (а. с. 21 ). Представник відповідача - Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова письмовою заявою повідомив, що проти позову не заперечує, просить розглянути справу без участі представника сільської ради (а. с. 20). Представник третьої особи - Білопільської державної нотаріальної контори у судове засідання також не з'явився. Нотаріус надіслала заяву про розгляд справи без її участі, при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а. с. 17 ). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Зі змісту ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, якщо він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За приписами ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] року в с. Річки Білопільського району Сумської області, що підтверджується паспортом серії [NUMBER] виданого Білопільським РВ УМВС України в Сумській області 12 липня 2001 року (а. с. 3). У відповідності до наявної в матеріалах справи копії заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області 28 грудня 2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № 832, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати за законом на день смерті, в тому числі земельну ділянку (пай), що належить їй згідно Державного акту на право приватної власності серії [NUMBER], заповіла [PERSON] - позивачці по справі (а. с. 9). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON], тобто тітка позивачки, померла [INFO] року (а. с. 7). Згідно наявної в матеріалах справи копії Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Річківською сільською радою 31 травня 1999 року на підставі рішення VІІІ сесії 23 скликання Річківської сільської ради від 30 квітня 1999 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 1740, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області, площею 2,80 гектарів в межах згідно з планом, з яких: 2,68 га ріллі та 0,12 кормових угідь (а. с. 11). З довідки, виданої виконавчим комітетом Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 20 березня 2015 року № 1143 вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO] року, на підставі рішення Річківської сільської ради від 30 квітня 1999 року передано у приватну власність земельну ділянку, розміром 2,80 га, з них: 2,68 га - ріллі та 0,12 га - кормових угідь, що посвідчено Державним актом серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 1740. Земельна ділянка знаходиться в оренді ТОВ «Урожайна Країна» (а. с. 10). Зі змісту довідки, виданої виконавчим комітетом Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 20 березня 2015 року № 1145 вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO] року, була зареєстрована та проживала в [ADDRESS]. Заповіти від імені померлої [PERSON] виконкомом Річківської сільської ради посвідчено 28 грудня 2000 року за № 832 (реєстраційний номер 44314429), 28 грудня 2000 року за № 831 (реєстраційний номер 44314492), 18 липня 2002 року за № 448 (реєстраційний номер 44258056), які не змінювались і не відмінялись (а. с. 8). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 20 березня 2015 року № 1146, [PERSON] здійснювала поховання [PERSON], яка померла [INFO] року (а. с. 9). Згідно письмового роз'яснення з питання оформлення спадщини, виданого приватним нотаріусом Білопільського районного округу Шамуковою Н. В. 26 березня 2015 року позивачці роз'яснено, що спадкоємцю, якому за рішенням суду буде встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен в межах установленого судом строку, прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви (а. с. 11). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області спадкова справа після [PERSON], яка померла [INFO] року, не заводилась (а. с. 18 ). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] має право на спадщину після смерті тітки, однак вона не може реалізувати його у зв'язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. З огляду на положення абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зі змісту інформаційного листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Як вбачається з позовної заяви, позивачка [PERSON] пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини у зв'язку з тим, що після смерті тітки вона тривалий час знаходилась на лікуванні, а також перебувала у скрутному фінансовому становищі, не мала достатньо коштів для оформлення спадкової справи. Суд вважає причини пропуску позивачкою, встановленого законом строку для прийняття спадщини, поважними і приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та визначає їй додатковий строк для прийняття спадщини після тітки [PERSON], яка померла [INFO] року, тривалістю два місяці з дня набрання чинності рішенням суду. На підставі викладеного

Outcome: approved