Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

26 грудня 2018 року позивач звернувся до суду з цим позовом, та просить: визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що він у 1992 році отримав від батьків у користування житловий будинок з господарськими надвірними спорудами за адресою [ADDRESS]. Саме з того часу він постійно користується вищевказаним майном. Отримати правовстановлюючі документи на зазначене майно він не зміг, оскільки батьки за життя не оформили право власності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами відповідно до законодавства. На сьогоднішній день він продовжує добросовісно та безперервно користуватись, відкрито володіти вказаним житловим будинком з надвірними спорудами, та доглядає за будинком, утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт. З метою здійснення комунальних платежів між ним та ПАТ «Чернігівобленерго» було укладено договір про користування електричною енергією. Згідно довідки виконавчого комітету Корюківської міської ради від 07.12.2018 року № 612 він постійно проживає за адресою [ADDRESS] з 06.05.1992 року. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, крім нього немає. Оскільки дане питання не можливо вирішити поза судовим шляхом, він вимушений звернутись до суду. У судове засідання позивач не прибув, в позові вказав про можливість розгляду справи без його участі. У судове засідання представник відповідача не з'явився, надав заяву про слухання справи без їх участі, оскільки підстав для заперечення проти позову немає, тому покладаються на думку суду при вирішенні даного питання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як встановлено судом, позивач у 1992 році отримав від батьків у користування житловий будинок з господарськими надвірними спорудами за адресою [ADDRESS]. Саме з того часу він постійно користується вищевказаним майном. Отримати правовстановлюючі документи на зазначене майно він не зміг, оскільки батьки за життя не оформили право власності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами відповідно до законодавства. На сьогоднішній день він продовжує добросовісно та безперервно користуватись, відкрито володіти вказаним житловим будинком з надвірними спорудами, та доглядає за будинком, утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт. З метою здійснення комунальних платежів між ним та ПАТ «Чернігівобленерго» було укладено договір про користування електричною енергією. Згідно довідки виконавчого комітету Корюківської міської ради від 07.12.2018 року № 612 він постійно проживає за адресою [ADDRESS] з 06.05.1992 року. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, крім нього немає. Згідно положень ст. 344 ЦК України, умовою набуття права власності на житло за набувальною давністю є добросовісне заволодіння майном на законних підставах. Суд вважає, що позивач добросовісно заволодів майном, оскільки він відкрито, безперервно володіє спірним житловим будинком протягом 27 років. Відповідно до ст. 325 ЦК України, фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Згідно положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Частиною 1 статті 344 ЦК України встановлено, що: "Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим, майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом". Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до довідки № 393/11-18 від 26 листопада 2018 року виданої Корюківським районним комунальним підприємством «Рампа» інвентаризаційна вартість будинку по [ADDRESS] становить 127478,00 грн., загальна площа будинку становить 99,2 м.кв., житлова площа становить 37,2 м.кв., відсоток готовності 100%, відсоток зносу 40%. З надвірних будівель сарай Б-1 дерев'яний, погреб В-1 цегляний, літня кухня Г-1 дерев'яна. По даним Корюківського РБТІ станом на 31.12.2012 року власність не зареєстрована. Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, що становить - 637,39 грн.

Outcome: approved