Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів в розмірі 1/4 частини доходів відповідача на утримання доньки [PERSON], [INFO], яка народилася під час укладеного сторонами 23.07.2005 року шлюбу, що був розірваний згідно рішення Чуднівського райсуду від 24.12.2014 року, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивачка підтримала позов та уточнила викладені у позовній заяві обставини справи, вказавши, що відповідач на утримання доньки надавав матеріальну допомогу, але в даний час він має намір змінити місце служби та проживання, а тому сам запропонував їй звернутися в суд з вказаним позовом для відрахування аліментів з його доходів в установленому порядку. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, вказавши, що надавав матеріальну допомогу на утримання доньки і не заперечує проти винесення судового рішення з цього приводу, що упорядкує взаємовідносини сторін з вказаного приводу. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України обоє батьків зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За положеннями статей 18, 181 СК України, роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Відповідач являється батьком малолітньої дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження доньки [PERSON] і не оспорював своє батьківство в установленому порядку. Дитина проживає разом з матір"ю, перебуваючи на її утриманні, про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка Чуднівської міської ради від 19.01.2015 року № 119, а батько не заперечує проти винесення судового рішення про стягнення з нього аліментів. Ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачає, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а згідно ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом і вказаний позивачкою розмір стягнення (1/4 частина всіх доходів батька) є прийнятною, зважаючи на працездатність останнього. З огляду на задоволення позову, з відповідача у дохід держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved