Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

29.01.2021 року представник позивачів [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачі є співвласниками вказаного будинку, в якому зареєстрована відповідач, яка не є членом родини позивачів, ніколи не проживала та не проживає у вказаному будинку, не сплачує комунальні платежі, участі в утриманні житла не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі ним не цікавиться. Повідомила, що позивач звернулася до позивачів з проханням зареєструвати її місце проживання в їхньому будинку з метою оформлення належних їй документів, з приводу чого між ними була чітка домовленість, що протягом місяця, тобто до 14.06.2020 року [PERSON] зніметься з реєстрації, однак, з невідомих позивачам причин, остання цього не зробила. Зауважила, що реєстрація відповідача в будинку створює перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном для позивачів, які позбавлені права на оформлення пільг та субсидій, не можуть здійснити продаж чи дарування належного їм будинку, в зв`язку з чим змушені звернутися до суду з даним позовом, оскільки відповідач не бажає знятися з реєстрації в добровільному порядку. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 09.02.2021 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. Копію позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням, але відправлення повернуто до суду, оскільки адресат відсутній за відомою суду адресою. Крім того, у відповідності до ч.10 ст.187 ЦПК України виклик [PERSON] , як відповідача у справі, здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленою про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подала, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст.279,280 ЦПК України. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування частини житлового будинку серії АЕА №602096 від 03.08.2001 року позивачу [PERSON] належить Ѕ частка житлового будинку [ADDRESS] Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 14.12.2011 року, позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить Ѕ частка житлового будинку [ADDRESS] . Зі змісту довідок Минківської сільської ради Валківського району Харківської області №02-23/131,130 від 01.10.2020 року, виданої [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] вбачається, що за вказаною адресою також зареєстровані: [PERSON] - син; [PERSON] - дочка; [PERSON] - внучка; [PERSON] - внук; [PERSON] - внучка. Відповідач [PERSON] також зареєстрована за вказаною адресою з 14.05.2020 року, однак в житловому будинку не проживає. За інформацією Валківського ВП ГУ НП в Харківській області від 15.10.2020 року, [PERSON] не зверталася до відділу щодо вчинення перешкод в користуванні житловим приміщенням, в якому значиться зареєстрованим її місце проживання. Розпорядженням Минківської сільської ради Валківського району Харківської області №32 від 08.12.2015 року «Про перейменування об`єктів топоніміки Минківської сільської ради», вул. 50 років Жовтня перейменовано у вул. Фермерську. Ст.41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, придбаною в установленому законом порядку. Право приватної власності непорушне. За змістом ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Ч.1 ст.319 ЦК України, ст.150 ЖК України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України). Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім`ї зобов`язані приймати участь у витратах по утриманню і проведенню ремонту. До членів сім`ї власника відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України належать дружина, їх діти і батьки, або інші особи, які постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Ст.162 ЖК України встановлено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно п.33 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" застосовуючи положення ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень ст.ст.391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Ст.15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наведені докази свідчать, що позивачі мають право власності на житловий будинок, а отже мають всі передбачені законом права власника житлового приміщення. Доказів, які б свідчили про незаконність набуття позивачами права власності на житловий будинок, суду не надано. Аналізуючи статті 322 ЦК України та 156 ЖК України, суд вбачає, що відповідач не проживає в будинку за місцем реєстрації тривалий час, не приймає участі у витратах на його утримання, не надав доказів щодо домовленості з власником про порядок користування даним приміщенням. Суд вважає слушними посилання представника позивачів, що реєстрація місця проживання відповідача в будинку суттєво впливає на розмір комунальних витрат та можливість оформити субсидію. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідач втратив право користування будинком [ADDRESS] . Позивачі, як власники будинку, мають право вимагати усунути перешкоду у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, тому позов підлягає задоволенню. Понесені позивачами судові витрати у справі відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, як документально підтверджені, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів.

Outcome: approved