Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

29.11.2017 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій [PERSON] просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Центральна № 9, в с. Нечаеве, ІІІполянського району, Черкаської області, який належав на підставі особового рахунку № 156, погосподарської книги № 1 Нечаєвської сільської ради Шполянського району Черкаської області [PERSON], що помер 04.04.2013 в с. Нечаеве Шполянського району Черкаської області, актовий запис про смерть № 3. Свій позов позивач мотивує тим, що він починаючи із грудня 2006 року постійно проживає в [INFO] (колишня - Леніна) в с. Нечаєве Шполянського району Черкаської області. Власником житлового будинку згідно запису особового рахунка № 156 в погосподарськой книзі № 1 Нечаєвської сільської ради Шполянського району Черкаської області є [PERSON] У вересні 2005 року [PERSON] оголосив про продаж житлового будинку, розмістивши на стенді Нечаєвської сільської ради Шполянського району Черкаської області відповідне оголошення. Узгодивши із власником житлового будинку ціну, за якою останній мав намір відчужити це нерухоме майно, позивач погодився придбати об'єкт продажу і 29.09.2005 передав [PERSON] кошти за житловий будинок, в розмірі 2000,00 грн, а він в свою чергу передав позивачу в користування та володіння зазначене нерухоме майно. Після чого у жовтні 2005 року позивач з [PERSON] звернулися до нотаріуса Шполянської державної нотаріальної контори із заявою на укладення та посвідчення між ними договору купівлі-продажу житлового будинку. Втім нотаріус, перевіривши подані документи, відмовив у вчиненні такої нотаріальної дії, вказавши на відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок, та порадив попередньо звернутися до Нечаєвської сільської ради із заявою про визнання права власності з подальшим отриманням свідоцтва про право власності на житловий будинок, наявність якого надасть право власнику укласти бажаний договір купівлі-продажу житлового будинку. [PERSON] пообіцяв позивачу, що найближчим часом він виконає рекомендації нотаріуса щодо отримання свідоцтва про право власності на житловий будинок, однак не поспішав виконувати взятих на себе зобов'язань. Тим часом позивач, завершивши косметичний ремонт в житловому будинку, у грудні 2006 року переїхав до нього разом із своєю сім'єю на постійне місце проживання. Одночасно [PERSON] лише 21.02.2013 надав позивачу згоду на реєстрацію місця його проживання у житловому будинку, та незабаром, так і не виконавши взяті на себе зобов'язання щодо оформлення житлового будинку, помер 04.04.2013. Спадщина, що залишилася після смерті [PERSON] була прийнята його дружиною - [PERSON] та донькою - [PERSON], які є відповідачами по справі. Відповідачі у 2013 році оформили частину спадщини померлого [PERSON], а саме земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, однак щодо оформлення прав на житловий будинок спадкодавця відповідачі утрималися. Протягом чотирьох років позивач неодноразово звертався до відповідачів з приводу переоформлення на нього права власності на будинок, але відповідачі постійно посилаються на ті чи інші причини. На сьогоднішній день позивач разом із своєю сім'єю проживає у вказаному житловому будинку з надвірними будівлями і спорудами понад 10 років. Добросовісно і безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, веде господарство, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний і капітальний ремонт, сплачує комунальні послуги. Отже, оскільки позивач є добросовісним набувачем нерухомого майна, що розташоване по вул. Центральній, № 9, в с. Нечаеве Шполянського району Черкаської, яким позивач володіє тривалий час та безперервно проживає в ньому разом із своєю сім'ю, але в зв'язку з тим, що позивач позбавлений можливості оформити свої права на будинок в нотаріальному порядку, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду заяви, в якій просив розглядати справи здійснювати за його відсутності, вказав, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, надали до суду заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності, позов визнали повністю. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 02.01.2018 було відкрито провадження по справі. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 04.04.2018 було витребувано від Шполянської державної нотаріальної контори довідку про те, чи відкривалася спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 04.04.2013 в с. Нечаєве, Шполянського району, Черкаської області, актовий запис про смерть № 19, та хто із спадкоємців звертався із заявами на прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В суд встановлено, що 29.09.2005 [PERSON] отримав від [PERSON] грошову суму в розмірі 2000,00 грн. та в рахунок отриманих коштів зобовязався передати у власність [PERSON] за договором купівлі-продажу належний йому житловий будинок з надвірними будівлям та спорудами, розташований по вул. Леніна, 9, в с. Нечаєве Шполянського району Черкаської області, що підтверджується розпискою від 29.09.2005 (а.с.9). [PERSON] помер 04.04.2013, актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР №201729 від 05.04.2013, виданим виконавчим комітетом Нечаївської сільської ради Шполянського району Черкаської області, актовий запис №3 (а.с.10). Згідно з довідкою №255 від 13.11.2017, виданою виконавчим комітетом Нечаївської сільської ради Шполянського району Черкаської області, [PERSON], [INFO], який помер 04.04.201, до дня смерті був зареєстрований, в с. Нечаєве, Шполянського району, Черкаської області по вул. Центральній, 9, у власному домогосподарстві, але не проживав з жовтня 2005 року. На час відкриття спадщини (тобто на час смерті [PERSON]) разом із спадкодавцем були зареєстровані, але не проживали з жовтня 2005 року його дружина [PERSON], яка зареєстрована, але не проживає по даний час, та дочка [PERSON], яка знята з реєстрації 16.10.2015 року. Інших малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб дієздатність яких обмежена у спадкодавця немає (а.с.11). Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №9 по вул. Центральна в с. Нечаєве, Шполянського району, Черкаської області, від 28.09.2017 житловий будинок під літ. А-1 побудований до 1950 року, веранда під літ а, прибудова під літ а1, погріб під літ. Б, колодязь №1 побудовані до 1984 року, огорожа №2 побудована в 1990 році, сарай під літ. В та сарай під літ. Г побудовані в 1991 році (а.с.12-16). Згідно з повідомленням інженера з інвентаризації нерухомого майна ФОП [PERSON] від 28.11.2018 вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами розташованого по вул. Центральна, 9, в с. Нечаєве, Шполянського району, Черкаської області, становить 61407,00 грн. (а.с.17). Відповідно до довідки №123 від 18.09.2017, виданої виконавчим комітетом Нечєївської сільської ради Шполянського району Черкаської області, [PERSON] починаючи з грудня 2006 року постійно та безперервно без реєстрації проживає в [INFO], який належить згідно даних по господарської книги № 1, особовий рахунок №156 померлому [PERSON]. Починаючи із 21.02.2013 [PERSON] зареєстрований у вищевказаному будинку разом із своєю родиною та проживає відкрито і безперервно в будинку по даний час (а.с.7). Згідно з довідкою №122 від 18.09.2017, виданою виконавчим комітетом Нечєївської сільської ради Шполянського району Черкаської області, згідно даних по господарської книги № 1 Нечаєвської сільської ради, особовий рахунок № 156, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами знаходиться за адресою : вул. Центральна, 9, с. Нечаеве, Шполянського району, Черкаської області та належить покійному [PERSON] (а.с.8). Відповідно до повідомлення завідувача Шполянською державною нотаріальною конторою [PERSON] №416/02-14 від 14.04.2017 спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] та [PERSON]. Заяв про відмову від прийняття спадщини не поступало. (а.с.41). Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №51580839 від 14.04.2018, наданою Шполянською державною нотаріальною конторою, за фактом смерті [PERSON], померлого 04.04.2013, в Шполянській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 190/2013. Видані свідоцтва на спадщину від 07.07.2014, номера в Реєстрі №574 та №576 (а.с.42). Відповідно до правових позицій, викладених в Постанові Верховного суду № 6-137цс13 від 18.12.2013 право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Судом встановлено, що спірний житловий будинок був збудований у 1949 році. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (втратила чинність 13.12.1995). Згідно з пунктом 6 цієї Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Згідно з п.п. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. За таких обставин померлий 04.04.2013 [PERSON] за свого життя мав право власності на спірне майно. Як вказано в ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~ Відповідно до ч. 1, 4\~ ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.\~\~ Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.\~\~ Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як вказано в п. 8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. \~ Згідно з п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. \~ При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Як зазначається в листі Верховного суду України від 01.07.2013 «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство). Відповідно до п. 11 Постанови враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Згідно з п. 13 Постанови можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Відповідно до п. 14 Постанови виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Таким чином, судом встановлено, шо позивач користувався спірним майном з 2006 року. Таким чином на момент звернення до суду позивач користувався спірним житловим будинком близько 12 років. Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном, продовжує відкрито, безперервно володіти вказаним майном, яке належало [PERSON], померлому 04.04.2013, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю Заходи забезпечення позову не застосовувались. Оскільки позов задовольняється суд стягує з відповідачів на корись позивача судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved