Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

21 вересня 2018 року прокурор звернувся до суду з відповідним позовом, у якому зазначив, що за наслідками вивчення стану відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок вчинення адміністративних правопорушень, були встановлені підстави для представництва інтересів держави в особі Державної екологічної інспекції у Миколаївській області. Так 09 серпня 2017 року відповідачі здійснили незаконну вирубку 12 дерев породи «Акація» поблизу с.Червонопілля Березнегуватського району Миколаївської області. За даним фактом Березнегуватським відділенням Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.246 КК України за № 12016150160000146, яке в подальшому було закрито за відсутністю в діях відповідачів складу інкримінованого кримінального правопорушення, а виділені матеріали направлено до Державної екологічної інспекції в Миколаївській області. 11 вересня 2017 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища відносно [PERSON] та [PERSON] було складено протоколи про вчинення ними адміністративного правопорушення, передбаченого ст.65-1 КУпАП, а постановами від 12 вересня 2017 року їх було визнано винними у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 85 грн., який сплачено ними добровільно. Відповідачів [PERSON] та [PERSON] не було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.65-1 КУпАП через неявку на виклик інспектора Державної екологічної інспекції. Посилаючись на те, що незаконною порубкою дерев «Акації» відповідачі спільно спричинили шкоду навколишньому природному середовищу на суму 63725 грн. 89 коп., яка ними не відшкодована, прокурор просив суд стягнути з них вказану шкоду в солідарному порядку до місцевого бюджету Березнегуватської селищної ради та судовий збір на користь прокуратури Миколаївської області. Прокурор, головний спеціаліст відділу державного екологічного нагляду (контролю) земельних ресурсів, надр, поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами [PERSON], (за довіреністю від 04.01.2019 р. №10/10-28/04 ) та третя особа у справі на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з'явились, до суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися, доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання та відзиву на позов суду не надали. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Відповідно до ч.4\~ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни України, а також іноземні юридичні та фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати шкоду, завдану внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. За \~статтею 69 згаданого вище Закону - шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів. Згідно зі ст.40 Закону України «Про рослинний світ», порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ, зокрема, несуть особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні об'єктів рослинного світу. З матеріалів справи слідує, що 12 травня 2017 року відповідачі в лісонасадженні лінійного типу на відстані 3,0 км від с.Червонопілля Березнегуватського району Миколаївської області здійснили незаконне спилювання до ступеня припинення росту 10 зеленоростучих дерев породи «Акація» та 2 зеленоростучих дерева до ступеня неприпинення росту, у звязку з чим Березнегуватським відділенням поліції Снігурівського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області у Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстроване кримінальне провадження № 12017150160000146 за ознаками злочину передбаченого ст.246 КК України (а.с.6,7-13). Постановою старшого слідчого СВ Березнегуватського відділення поліції Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області від 05 вересня 2017 року вказане кримінальне провадження було закрито за відсутністю складу злочину, а копії документів з матеріалів направлено до Державної екологічної інспекції у Миколаївській області для вирішення питання про наявність підстав для складання відносно відповідачів протоколів про адміністративне правопорушення щодо вчинення ними правопорушення передбаченого ст.65-1 КУпАП (а.с.18). 08 серпня 2017 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Миколаївської області [PERSON] було складено акт обстеження лісонасадження лінійного типу на відстані 3,0 км від с.Червонопілля в межах адміністративної території Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області в межах якої відповідачами було здійснено незаконне вирубування дерев породи «Акація», яким встановлено факт наявності незаконного (без лісорубного квитку) спилювання до ступеня припинення росту 10 зеленоростучих дерев породи «Акація» з середнім арифметичним значенням між найбільшими та найменшими замірами діаметра дерев у корі біля кореня: від 10,1 до 14,0 см 1 дерево; від18,1 до 22,0 2 дерева; від 22,1 до 26,0 2 дерева; від 42,1 до 46,0 2 дерева; 52,0см 2 дерева; 59,0 - 1 дерево та 2 зеленоростучих дерева породи «акація», незаконно спиляних до ступеня неприпинення росту з середнім арифметичним значенням між найбільшими та найменшими замірами діаметра дерев у корі біля кореня шийки від 46,1 до 50,0 см 1 дерево; 51,0 см 1 дерево (а.с.29). Після чого 11 вересня 2017 року вищевказаним державним інспектором відносно відповідачів [PERSON] та [PERSON] було складено протоколи про адміністративне правопорушення № 001474 та № 001475, а 12 вересня 2017 року винесено постанови № 123 та 124, за якими зазначених відповідачів було визнано винуватими у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.65-1 КупАП, та накладеного адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 85 грн. (а.с.20,22,24,26). Як вбачається з матеріалів справи відповідачі [PERSON] та [PERSON] не оскаржували вказані постанови про накладення адміністративного стягнення та оплатили штраф, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями № 58 та № 59 від 12 вересня 2017 року (а.с.23). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] для складання щодо них протоколу про адміністративне правопорушення не з'явились. За розрахунком державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища від 09 серпня 2017 року проведеним згідно польової перелікової відомості зрубаних дерев та відповідно до такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року №665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту" та індексації, затверджених цією постановою такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами (п.2 Постанови), розмір шкоди заподіяної спільними діями відповідачів внаслідок спилювання 10 зеленоростучих дерев породи «Акація» до ступеня припинення росту та 2 зеленоростучих дерева до ступеня неприпинення росту на ділянці лісового насадження в межах земель Березнегуватської селищної ради, склав 63725 грн. 89 коп. (а.с.31-33). Відповідно до ч.1 ст.9 ЛК України ліси в межах населених пунктів, крім лісів, які перебувають у державній або приватній власності, відносяться до комунальної власності. Статтею 67 ЛК України передбачено, що у порядку спеціального використання можуть здійснюватися такі види використання лісових ресурсів як заготівля деревини. У ст.69 ЛК України вказано, що спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом, яким є лісорубний квиток або лісовий квиток. Згідно з ч.1 статті 105 Лісового кодексу України особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, несуть встановлену законом відповідальність. Відповідно до статті 107 цього Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Врегульовані вищевказаними нормами наслідки порушення вимог природоохоронного (в тому числі лісового) законодавства у вигляді обов'язку винної особи відшкодувати заподіяні збитки відповідають загальним положенням Цивільного кодексу України, які визначають поняття та порядок відшкодування збитків. Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом абзацу 1 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно з частиною 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Матеріалами справи підтверджуються факт заподіяння шкоди спільними діями відповідачів. За вимогами ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. З огляду на викладене вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено утворення місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності. Відповідно до п.7 ч.3 ст.29, п.4 ч.1 ст.69-1 БК України 30% грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, зараховуються до спеціального фонду державного бюджету України, а 70% - до спеціального фонду місцевих бюджетів, в тому числі до сільських, селищних, міських бюджетів 50%, обласних бюджетів 20%. З огляду на викладене, суд доходить висновку що шкоду заподіяну спільними діями відповідачів слід стягнути до місцевого бюджету Березнегуватської селищної ради. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь прокуратури Миколаївської області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762 грн. в рівних частинах з кожного.

Outcome: approved