Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

21.12.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. №383/02-14 від 07.12.2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, тому свої права він може захистити тільки в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що відповідно до договору забудови від 12.04.1972 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Уманець Н.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2 1775, [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно адресного реєстру м. Ізмаїл, зазначений будинок має самостійний юридичний адресний номер [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS] , колишня адреса: [ADDRESS] ). Згідно довідки наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 02.12.2020 року за № 1425, станом на останню технічну інвентаризації від 16.11.2020 року об`єкти збудовані без довільних документі відсутні. Також, згідно вищезазначений довідки КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» спадковий житловий будинок з надвірними спорудами побудований у 1976 році є завершений будівництвом та згідно листа № 12/5 126 від 23.03.1999 року, державного комітету будівництва та житлової політики України об`єкти, які були закінченні будівництвом до 05 серпня 1992 року прийняттю в експлуатацію не підлягають. Відповідно до листа Державної архітектурно будівельної інспекції України від 01.09.2011 року № 40-12-2409 «щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року» житлові будинки збудовані до 05.08.1992 року не підлягають до здачі в експлуатацію. Враховуючи викладене, об`єкт нерухомості, розташований за адресою: [ADDRESS] є житловим будинком з надвірними спорудами завершеного будівництвом та не підлягає до здачі в експлуатацію. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.05.2019 року, повторно виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За життя спадкодавець заповіту не залишив, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 62770765 від 07.12.2020 року, згідно якої інформація про заповіт складений (посвідчений) від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 27.11.1971 року, виданого Бросківьким сільским бюро РАЦСу Ізмаїльського району Одеської області; - син [PERSON] ; - син [PERSON] . Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що на час відкриття спадщини позивач та [PERSON] проживали разом із спадкодавцем [PERSON] що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Частиною 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь кого із спадкоємцем за законом незалежно від черги. Встановлено, що [PERSON] , будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.05.2019 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина до якої входить 1/2 частина житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яку вона фактично прийняла після смерті чоловіка [PERSON] , але юридично не встигла оформити своїх спадкових прав. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 62397258 від 10.11.2020 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - син [PERSON] , що підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00028478717 від 10.11.2020 року; - син [PERSON] , що підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00028527221 від 13.11.2020 року. Встановлено, що на час відкриття спадщини [PERSON] проживав разом із спадкодавцем [PERSON] , тому вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Крім того, встановлено, що відповідач [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері [PERSON] . Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. №383/02-14 від 07.12.2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved