Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

22.06.2018 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона, [PERSON], перебувала в шлюбі з [PERSON], який зареєстровано з 01 вересня 1995 року, у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Синельниківської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області, актовий запис № 187. Від шлюбу мають повнолітню доньку, [PERSON] 06.11.1995 р. н., яка проживає разом з позивачем у будинку № 36 по вулиці Калініна у м. Синельникове. 05 травня 2017 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 05.05.2017 року, актовий запис № 21. Домовленості щодо спільного проживання у будинку з відповідачем мирним шляхом найти не можуть. Відповідач зловживає спиртними напоями і намагався кілька раз вигнати позивача з донькою з дому, заявляючи що це будинок його особиста власність. На сьогоднішній час в будинку проживають і зареєстровані: позивач з донькою і колишній чоловік, що підтверджується також довідкою квартального № 27 від 12 червня 2018 року. Іншого житла позивач не має. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного домашнього господарства у червні 2005 року за спільні кошти позивача та відповідача [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03 червня 2005 року набуто спірне майно - житловий будинок з господарськими спорудами № 36 по вул. Калініна, у м. Синельникове, вартість якого відповідно до довідки КП «Синельниківське МБТІ» від 20.06.2018р. № 667 становить 179 835 грн., відповідно вартість 1/2 частини вказаного домоволодіння складає 89 091 грн. Житловий будинок № 36 по вул. Калініна, являється об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто її, [PERSON] Едуардіни, власністю та власністю її колишнього чоловіка - [PERSON], а тому виник спір, щодо його поділу. Враховуючи вищевикладене, просить суд здійснити поділ спільного майна подружжя, виділивши у власність, [PERSON] 1/2 частину будинку № 36 у м. Синельникове, Дніпропетровської області по вул. Калініна вартість якої становить 89 091 гривень та виділити у власність [PERSON] 1/2 частину будинку № 36 у м. Синельникове, Дніпропетровської області по вул. Калініна вартість якої становить 89 091 гривень. Представник позивача [PERSON] до початку проведення підготовчого судового засідання надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх присутності. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного. В підтвердження заявлених позовних вимог, [PERSON] долучено до матеріалів справи: копію свідоцтва про укладення шлюбу від 01.09.1995року; копію свідоцтва про розірвання шлюбу від 05.05.2017року; копію свідоцтва про народження дитини від 06.11.1995; копію договору купівлі-продажу будинку від 03.06.2005 року, реєстровий № 1299; копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.02.2007року; копію технічного паспорта на будинок № 36 по вул. Лісова (Калініна) у м. Синельникове; копію довідки квартального комітету від 12 червня 2018 року № 27; копію довідки КП «Синельниківське МЕТІ» від 20.06.2018р. № 667. Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 1995 року до 05 травня 2017 року, що вбачається із копії Свідоцтва про укладення шлюбу, серії 1-КИ № 323122, виданого 01.09.2095 року відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Синельниківської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області та копії Свідоцтва про розірвання шлюбу, серії 1-КИ № 234299, виданого 05.05.2017 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного станом Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Відповідно до договору купівлі-продажу від 03 червня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1299, [PERSON] придбав жилий будинок № 36 по вулиці Калініна, в м. Синельниковому Дніпропетровської області. Відповідно до вимог ч.3 ст.368\~ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.372\~ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61\~СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163\~СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1ст.\~69\~СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71\~СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обовязків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола обєктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п. п.23, 24постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21.12.2007\~№11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї. Таким чином, враховуючи, що спірний будинок набутий сторонами за час шлюбу, то такий є обєктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у звязку з чим суд приходить до висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, виділивши в власність за позивачем та відповідачем по 1/2 частини житлового будинку.

Outcome: approved