Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

24.10.2018 року представник позивача звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за позивачем право на земельну частку (пай) із земель колективної власності агрофірми «Сніжків», розміром 3,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], що зареєстрований за [NUMBER] та виданий Валківською районною державною адміністрацією Харківської області 25.04.1996 року, в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] року померла бабуся позивача [PERSON], якій на підставі Сертифікату серії [NUMBER] належало право на земельну частку (пай), що перебувала у колективній власності агрофірми «Сніжків», розміром 3,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). 11.06.1996 року [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно [PERSON] (батьку позивача), що мешкає в с. Федорівка Нововодолазького району Харківської області. Заповіт на день смерті заповідача [INFO] р. не змінений та не скасований. За життя батько позивача не встиг виготовити Державний акт на земельну ділянку на своє ім'я через тривалу процедуру виготовлення технічної землевпорядної документації, брак коштів, так як батько поховав свою дружину за рік до своєї смерті, останні три роки хворів, передчасно помер у віці 55 років. Таким чином, через відсутність правовстановлюючого документу на ім'я батька, позивач не має можливості оформити в нотаріальній конторі право власності на земельну частку (пай) на своє ім'я. Заповіту, на випадок своєї смерті, [PERSON] не складав. Вважає, що право власності на зазначену земельну частку (пай) має бути визнано за позивачем, так як за домовленістю між сторонами вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, яка фактично прийняла спадщину. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 12.11.2018 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз'яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Позивач просила проводити розгляд справи за її відсутності, підтримавши позовні вимоги в повному обсязі. При цьому вказала, що після смерті бабусі [PERSON] спадкова справа не відкривалась, про що свідчить витяг зі Спадкового реєстру № 53262235 від 12.09.2018 року. Підтвердила, що бабуся заповіла все своє майно своєму сину - батькові позивача, який за життя не встиг оформити на своє ім'я право на земельну частку (пай) через відсутність оригіналу Сертифікату, тому вирішити питання в нотаріальній конторі неможливо. Відповідачі просили проводити розгляд справи за їх відсутності. Вказали, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, просять задовольнити. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками позивача значаться [PERSON] та [PERSON], що підтверджується даними Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 04.06.1982 року Знаменською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 06. Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище [PERSON], актовий запис № 02). Мати позивача [PERSON] померла [INFO], що підтверджується даними Свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 13.01.2006 року Сніжківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 05. Батько позивача [PERSON] був рідним сином [PERSON], що підтверджується даними Свідоцтва про народження [NUMBER], виданого повторно 20.02.1996 року Сніжківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 16. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON], актовий запис № 24) [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується даними Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 23.02.2007 року Сніжківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 06. Згідно довідки виконавчого комітету Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області № 02-26/824 від 29.11.2017 року [PERSON] до дня смерті [INFO] року постійно проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] За цією ж адресою на день його смерті були зареєстровані: син [PERSON] - [INFO], донька [PERSON] - [INFO], донька [PERSON] - [INFO], донька [PERSON] - [INFO], онука [PERSON] - [INFO], онук [PERSON] - [INFO], онук [PERSON] - [INFO].н. [PERSON] (відповідач у справі) є рідною сестрою позивача, що підтверджується даними Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 13.11.1985 року Знаменською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 12, в якому батьками значаться [PERSON] та [PERSON] - батьки позивача. Відповідач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] сестрою позивача, що підтверджується даними Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 17.11.1984 року Знаменською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 18, в якому батьками значаться [PERSON] та [PERSON] - батьки позивача. [PERSON] (відповідач у справі) є рідним братом позивача, що підтверджується даними Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 27.12.1977 року Шляхівською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 16, в якому батьками значаться [PERSON] та [PERSON] - батьки позивача. [PERSON] (відповідач у справі) є рідним братом позивача, що підтверджується даними Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 05.12.2017 року Сніжківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 14, в якому батьками значаться [PERSON] та [PERSON] - батьки позивача. Бабуся позивача [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується даними Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 29.03.1999 року Сніжківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 10. Згідно довідки виконавчого комітету Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області № 02-17/779 від 05.10.2007 року [PERSON] до дня смерті [INFO] року постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] За цією ж адресою зареєстрована і проживає позивач. Відповідно до заповіту, посвідченого 11.06.1996 року секретарем виконавчого комітету Сніжківської сільської ради народних депутатів Валківського району Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за №96, [PERSON] на випадок своєї смерті все моє майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, а також все те, на що на день смерті буде мати по закону чи по заповіту заповіла [PERSON], що мешкає в селі Федорівка Нововодолазького району Харківської області. Заповіт на день смерті заповідача [INFO] р. не змінений та не скасований, про що міститься відмітка секретаря виконкому Сніжківської сільської ради від 11.04.2001 р. Із довідки голови комісії з персоніфікації земельних ділянок слідує, що згідно протоколу комісії [PERSON], спадкоємцем якої є позивач, присвоєний номер земельної частки (паю) - 764, 764-1. З витягу зі Спадкового реєстру № 53262235 від 12.09.2018 року слідує, що після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалась. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об'єктом відносин спадкування виступають права та обов'язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст.1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). Ч.1 ст.1276 ЦК України встановлює, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, при цьому нотаріус обов'язково перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи які підтверджують вказані факти (п.п.4.12 і п.п.4.14 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в МЮ України 22.02.2012 року за № 282/20595). Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п.11 Постанови від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Згідно роз'яснень Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлими права на спадкове майно судом не встановлено, позивач у справі є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання права на земельну частку (пай), що входить до спадщини, яка залишилася після смерті баби та батька, так як досліджені докази свідчать про неможливість оформити спадщину в нотаріальному порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved