Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договорів оренди земельних ділянок посилаючись на те, що [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 2,63 га, яка розташована на території Великобийганської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] (далі за текстом - Земельна ділянка). Даний факт підтверджується державним актом на право приватної власності на землю Серія [NUMBER] від 14.03.2001 року. 20грудня 2010 року між позивачем та та відповідачем укладено договір оренди землі б/н, об`єктом якого є належна позивачу Земельна ділянка. Даний Договір зареєстрований у Берегівському районному відділі Закарпатської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.08.2012 року за № 212040004000346. Даний факт підтверджується відповідним договором оренди землі б/н від 20.12.2010 року, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкт нерухомого майна № 87803310 від 23.05.2017 року. Відповідно до п.1 Договору, предметом Договору є надання відповідачу в строкове платне користування земельної ділянки для сільськогосподарського використання. Відповідачем свої зобов`язання за Договором не виконуються, що призводить до систематичного порушення ним взятих на себе зобов`язань. Так, відповідачем як орендарем Земельної ділянки порушено зобов`язання щодо розрахунку зімною за користування земельною ділянкою: за період 2013-2019 роківним взагалі не проведено відповідного розрахунку та не сплачено мені орендну плату. В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, однак подав до суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідачів в судове засідання. Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачі посилалися, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Стаття 1 Закону України Про оренду землі містить визначення поняття терміну оренда землі, під яким слід розуміти засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Крім того, ст.13 Закону України Про оренду землі встановлює дефініцію терміну договір оренда землі як договору, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1. ст. 2 Закону України «Про оренду землі» до інших законодавчих актів, що регулюють відносини щодо оренди земельної ділянки відносяться положення Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушення зобовязань, а саме його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є підставою для розірвання договору. Земельним Кодексом України (далі ЗКУ), а саме статтею 96, встановлений обовязок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма ЗКУ кореспондується відповідно зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі» (далі ЗУ «Про оренду землі»), яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) Стаття 610 ЦК Українимістить дефініцію про те, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Пунктом 4 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частина перша статті 32 Закону України Про оренду землі встановлює, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до ст. 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобовязані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням, а також підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі. Крім цього, відповідно до абз.3 ч.1 ст.24 Закону України Про оренду землі, орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил. Частиною другою статті 651 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно із положеннями п.п. д, г ч.1 ст.141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати. Частина друга статті 158 Земельного кодексу України встановлює, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Судом встановлено, що [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 2,63 га, яка розташована на території Великобийганської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] (далі за текстом - Земельна ділянка). Даний факт підтверджується державним актом на право приватної власності на землю Серія [NUMBER] від 14.03.2001 року. 20грудня 2010 року між позивачем та та відповідачем укладено договір оренди землі б/н, об`єктом якого є належна позивачу Земельна ділянка. Даний Договір зареєстрований у Берегівському районному відділі Закарпатської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.08.2012 року за № 212040004000346. Даний факт підтверджується відповідним договором оренди землі б/н від 20.12.2010 року, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкт нерухомого майна № 87803310 від 23.05.2017 року. Відповідно до п.1 Договору, предметом Договору є надання відповідачу в строкове платне користування земельної ділянки для сільськогосподарського використання. Відповідачем свої зобов`язання за Договором не виконуються, що призводить до систематичного порушення ним взятих на себе зобов`язань. Так, відповідачем як орендарем Земельної ділянки порушено зобов`язання щодо розрахунку зімною за користування земельною ділянкою: за період 2013-2019 роківним взагалі не проведено відповідного розрахунку та не сплачено мені орендну плату. Крім того, земельні ділянки, які є обєктами оренди, відноситься до земель сільськогосподарського призначення, потребують постійного догляду, в тому числі постійного підтримання її родючого стану шляхом оброблення та внесення відповідних добрив. Однак, відповідачем в період 2013-2019 років не проводилась обробка орендованих земельних ділянок, а тому такі його дії (бездіяльність) можуть спричинити значне зниження рівня родючості з подальшою деградацією ґрунту, та визнання вказаних земельних ділянок малопродуктивними. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Берегово Агро Трейд" про розірвання договору оренди землі, підлягає задоволенню, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобовязання передбачені договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved