Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

[PERSON] 10.06.2014 року звернулася з позовом в суд до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 15.08.2006 року. В даному шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO], батьками якого в свідоцтві про народження записані вона з відповідачем. Рішенням Надвірнянського районного суду від 01.09.2006 року з відповідача в її користь присуджено аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], в твердій грошовій сумі по 200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В зв'язку з тим, що батько дитини не брав участі у виховання та утриманні дитини, рішенням суду від 13.09.2007 року його було позбавлено батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON]. Відповідно до висновку служби у справах дітей Надвірнянської РДА від 16.10.2007 року їй було дозволено змінити прізвище малолітнього сина із «[PERSON]» на «[PERSON]», про що внесено відповідні зміни в актовий запис про народження дитини і видано повторне свідоцтво про народження. На час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів відповідач офіційно не працював і суд, призначаючи зазначений розмір стягнень (аліментів) в розмірі по 200 грн. щомісячно виходив із розміру мінімального розміру аліментів. Спільна дитина проживає разом з нею і потребує коштів на його утримання, яких вона сама в достатньому розмірі не взмозі надавати. Відповідач іншим чином по утриманню дитини не допомагає, навіть присуджені аліменти по 200 грн. сплачує нерегулярно і в заниженому розмірі. Тому вважає, що згідно вимог діючого законодавства має право на отримання від відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в значно більшому розмірі, оскільки з моменту ухвалення попереднього рішення суду суттєво змінився розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 18-ти років, на законодавчому рівні закріплено цей мінімальний розмір грошового забезпечення дитини, який повинен забезпечити дитині достойний розвиток в фізичному та моральному плані, а дитина виросла та потребує набагато більших фінансових витрат. Відповідач є фізично здоровою і працездатною людиною, взмозі працювати і заробляти кошти, в зв'язку з цим має можливість сплачувати на утримання їх сина аліменти по 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Просить суд постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] і її користь згідно рішення суду від 01.09.2006 року на утримання сина [PERSON] з 200 грн. на 1000 грн. щомісячно, а також стягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві, суду пояснила що її дочка сама не має можливості утримувати неповнолітнього сина, вимушена їздити по заробітках, в тому числі і за межі держави, оскільки відповідач останні роки взагалі не сплачує аліменти на сина навіть в тому мінімальному розмірі, який визначений рішенням суду, в зв'язку з чим просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений до нього позов не визнав, суду пояснив, що не має реальної можливості сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], який проживає зі своєю матір'ю, так як в нього на даний час є інша сім'я, він не працює, здійснює догляд за іншими двома малолітніми дітьми. Розмір аліментів, який зараз просить стягувати з нього позивач, є надто завищеним і поставить його у скрутне матеріальне становище. Просить в позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 15.08.2006 року, актовий запис № 583 (а.с.5). За час перебування в шлюбі в сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем по справі та знаходиться на її утриманні, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного Надвірнянською міською радою 05.06.2014 року та довідною КП «Надвірнянський житловик» № 1788 від 05.06.2014 року (а.с.10-11). Рішенням Надвірнянського районного суду від 13.09.2007 року відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Рішення суду є чинним. Відповідно до вимог ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до висновку служби у справах дітей Надвірнянської РДА від 16.10.2007 року позивачу було дозволено змінити прізвище малолітнього сина із «[PERSON]» на «[PERSON]», про що внесено відповідні зміни в актовий запис про народження дитини і видано повторне свідоцтво про народження (а.с.4,8). З матеріалів справи також вбачається, що за рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 вересня 2006 року відповідач [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 200 грн. щомісячно до його повноліття. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Також відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 1286 грн. Зазначений розмір аліментів є недостатнім для задоволення потреб неповнолітньої дитини, оскільки з 2006 року значно зросли споживчі ціни на продовольчі товари, одяг та комунальні послуги. Таким чином, з об'єктивних причин у позивачки погіршився матеріальний стан, а тому сума аліментів, стягнутих попереднім рішенням суду, є недостатньою для утримання дитини. Доводи відповідача про те, що він не має змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі не підтверджені належними доказами. Відсутність у відповідача постійного місця роботи та стабільного заробітку не може вважатися обставиною, яка б слугувала підставою для відмови в задоволенні вимог позивача про збільшення розміру аліментів. Суд також враховує той факт, що платник аліментів є фізично здоровою особою працездатного віку та не позбавлений можливості працевлаштуватися, а відтак його безробітність носить тимчасовий характер і не може бути підставою для звільнення в сплати аліментів на першу дитину. При визначенні розміру аліментів суд також врахував і те, що відповідач будь-яких доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоров'я, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, суду не надав, а також враховано, що у відповідача на утриманні є двоє неповнолітніх дітей від другого шлюбу. Тому з огляду на наведене, виходячи з прожиткового мінімуму на одну дитину та вищезазначених норм сімейного законодавства, суд прийшов до висновку збільшити розмір аліментів до 500 грн., що узгоджується з нормами чинного цивільного законодавства та відповідає принципам розумності та справедливості. Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача в її користь витрат на правову допомогу, то суд прийшов до висновку, що дана вимога до задоволення не підлягає, оскільки позивачем не надано суду з цього приводу будь-яких підтверджуючих документів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати в дохід держави. На підставі наведеного, ст. 180, 184, 192, 195 СК України,

Outcome: approved