Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому на підставі договору дарування від 01.04.2011 року на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім позивача в квартирі ще зареєстрована дружина діда позивача [PERSON], який помер [INFO] року - [PERSON] - відповідачка по справі, яка фактично з листопада 2012 року у вказаній квартирі не проживає: вивезла свої речі, повернула ключі від квартири. Самостійно в добровільному порядку з реєстрації відповідачка не знялася, в зв'язку з чим позивач змушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, а також він не може розпоряджатися належним йому майном у повному обсязі, у зв'язку з чим змушений був звернутися до суду. Позивач [PERSON], який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилась, відповідно до наданої суду заяви просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку, розгляд справи провести за її відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України; заперечень проти позову не надала, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 169 ЦПК України суд не вбачає. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статті 41, 47 Конституції України гарантують особам право володіння, користування і розпорядження своєю власністю, а також захист від примусового позбавлення житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Позивачу [PERSON] належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 01 квітня 2011 року, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 25.04.2012 року, Витягом з Державного реєстру правочинів від 01.04.2011 року та Витягом КП «Абрис» Токмацької міської ради про державну реєстрацію прав від 25.04.2012 року. Крім позивача у квартирі за адресою: [ADDRESS] також зареєстрована відповідачка по справі - [PERSON], що підтверджується довідкою ПП «Токмак Центр» від 21.01.2014 року з 11 жовтня 2005 року. Виходячи з положення ст. 71 ЖК України та роз'яснень наданих у п. 10 ППВС від 12.04.1985 р. № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу", право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї зберігається протягом шести місяців або інших строків передбачених законом. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів (ст. 3 ЦПК). Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачка не проживає в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] більше одного року, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved