Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

[PERSON] 19 05 2015 року звернулася до суду з позовною заявою, вказав, що вона з 26 листопада 2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO] в них народилася донька [PERSON]. 23 липня 2008 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. З цього часу батько вихованням та життям доньки не цікавиться, позивач самостійно займається вихованням доньки, піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. З листопада 2007 року відповідач не надає матеріальної допомоги на її виховання. Відповідач жодного разу не відвідував а ні дитячий садок, до якого ходила [PERSON], а ні школу, а ні лікарню. [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року провадження по даній цивільній справі було зупинено до моменту надходження до суду офіційної інформації про подальший перебіг військової служби відповідача [PERSON] або до моменту його демобілізації. Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2017 року провадження по справі було поновлено. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] до суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує, оскільки дитину не бачив і зовсім з нею не спілкується. Представник служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради у судове засідання не з'явився двічі 07.08.2017 р. та 14.08.2017 р., про час та місце слухання справи повідомлені. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON], батьком - [PERSON] (а.с. 4 - копія свідоцтва про народження). [PERSON]. та [PERSON] з 26 листопада 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбу, актовий запис № 739, 23 липня 2008 року шлюб між ними був розірваний, актовий запис № 330 (а.с. 3, 5 - копії свідоцтв про шлюб, про розірвання шлюбу). Малолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю та бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS], перебуває на повному забезпеченні матері (а.с. 7, 9 - характеристика, довідка). Відповідач [PERSON] не цікавиться життям, успіхами та здоров'ям доньки, не приймає участь у її фізичному та духовному розвитку (а.с. 6, 7 - довідка, характеристика), даний факт ним підтверджений і у заяві про розгляд справи у його відсутність . Все це свідчить про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки. Вирішуючи спір, суд має першочергово виходити саме з прав та інтересів дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (N2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» мають в Україні значення джерела права. За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Суд вважає встановленим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки, так як не піклується про неї, не займається її вихованням та духовним розвитком, не цікавиться життям та здоров'ям доньки. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Але враховуючи той факт, що орган опіки та піклування, в особі якої виступає служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, двічі не з'явилась у судове засідання, проігнорувавши виклик до суду, та те, що провадження по справі було відкрито ще 22 червня 2015 року, суд, виходячи з забезпечення інтересів малолітньої [PERSON], вважає за можливе закінчити розгляд справи без присутності служби у справи дітей. За змістом п. 74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини виконавчий орган міської, районної у місті ради подає до суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесід з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, що стосуються зазначеної справи. Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної у місті ради від 30.09.2015 року виконком вважає не доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої [PERSON], [INFO], у зв'язку з відсутністю на теперішній час достатніх підстав для позбавлення його батьківських прав (а.с. - висновок). До такого висновку виконкому Довгинцівської районної у місті ради від 30.09.2015 року суд відноситься критично та не приймає його до уваги при винесенні рішення, оскільки він не обґрунтований та безпідставний. Всі матеріали справи підтверджують той факт, що виховує доньку лише позивач [PERSON], вона відвідує школу, цікавиться життям та навчанням доньки, батька [PERSON] жодного разу ніхто не бачив. Також суд вважає, що за два роки з часу подання позивача позову до суду, у відповідача було достатньо часу для визначення своєї позиції по справі, тому суд вважає його заяву, згідно якої він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки, оскільки дитину не бачив і зовсім з нею не спілкується, обдуманою та зрілою. У суду немає жодних підстав для відмови у задоволенні позову. Враховуючи письмові докази по справі, суд вважає, що є підстави для позбавлення відповідача [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн., сплачений позивачем при поданні позову до суду.

Outcome: approved