Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], звернулася в суд з позовом до Вікнянської сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивувала тим, що даний житловий будинок належав її бабусі [PERSON]. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га. З довідки-технічної характеристики об'єкта вбачається, що [PERSON] була головою колгоспного двору та власницею старого житлового будинку по [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради № 241 від 14.12.1988 року, який був знесений, а на його місці побудований новий, на який право власності не зареєстровано; будівництво було проведено протягом 1989-1991 років. Відповідно до технічної документації житлове господарство по [ADDRESS] складається з житлового будинку, літньої кухні, сараю, стодоли, гаража, навісу, вбиральні, колодязя, воріт та огорожі. Згідно звіту про оцінку майна ТзОВ «Українське бюро приватизації та оцінки майна» згаданий житловий будинок перебуває в задовільному стані, його ринкова радість становить 116 293 грн. За результатами проведення технічного обстеження встановлено, що житловий будинок відповідає вимогам надійності та можливості безпечної експлуатації. [PERSON] померла [INFO]. Заповітного розпорядження вона не залишала. На час смерті разом з нею проживала її дочка, мати позивачки [PERSON]. У відповідності до ст. 549 ЦК України в ред. 1963 р. (який діяв на час смерті спадкодавця), [PERSON] прийняла спадщину, продовжувала користуватися спадковим майном. Проте, свідоцтва про право на спадщину не оформила. [INFO] [PERSON] померла. На час її смерті був чинним ЦК України в ред. 1963 р. Статтями 524,534 згаданого кодексу встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Брат позивачки [PERSON] помер [INFO], а тому позивачка являється єдиною спадкоємницею І черги за законом після смерті матері. На час смерті матері позивачка проживала з нею однією сім'єю, вели спільне господарство. Після її смерті позивачка продовжує проживати у житловому будинку, утримує його в належному стані, здійснила капітальний ремонт, користується предметами домашнього вжитку, обробляє землю, тобто вступила в управління та володіння майном і є такою, що прийняла спадщину. Свідоцтво про право на спадщину позивачка не оформляла, так як була впевнена, що будинок належить її матері. В даний час для реалізації свого права на розпорядження майном їй необхідний правовстановлюючий документ на будинок. У жовтні 2016 р. позивачка звернулася в Городенківську державну нотаріальну контору з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину на будинок, однак нотаріус відмовив у вчиненні даної нотаріальної дії через відсутність у позивачки правовстановлюючих документів. З довідки Вікнянської сільської ради № 762 від 03.11.2016 р. вбачається, що в спадковому житловому будинку проживали бабка позивачки [PERSON], мати - [PERSON] та позивачка, яка проживає там і в даний час з чоловіком та донькою. Інші спадкоємці за законом відсутні. Сторони та їх представники в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Представник позивача [PERSON] зазначила, що позов підтримує, Вікнянська сільська рада позов визнає. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Позивачка [PERSON], яка народилася [INFO], актовий запис № 17 від 13 травня 1972 р., є дочкою [PERSON] та [PERSON], що стверджено копією її Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 13 травня 1972 р. С/ЗАГС Вікно. Копія Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 03 травня 1992 р. Вікнянською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області свідчить про те, що 03.05.1992 р. був укладений шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище «[PERSON]». Мати позивачки [PERSON] померла [INFO] в с. Вікно Городенківського району Івано-Франківської області у віці 56 років, актовий запис № 5 від [INFO], що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] Вікнянською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень цього кодексу - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. За ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно з ст. 529 згаданого кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її дочка - позивачка [PERSON] Син спадкодавця [PERSON] помер [INFO] в с. Вікно у віці 66 років, актовий запис № 23 від [INFO], що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 06 грудня 2013 р. виконкомом Вікнянської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Згідно виписки з погосподарської книги № 11, особовий рахунок [NUMBER] за 1991-1995 роки, виданої Вікнянською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області 03.11.2016 р. № 762, в господарстві станом на 15.04.1991 р. були зареєстровані: [PERSON], [INFO] - голова домогосподарства, [PERSON], [INFO] - дочка, [PERSON], [INFO] - внука. Станом на 03.11.2016 р. в господарстві зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Те, що [PERSON] проживала в [ADDRESS] та вела спільне господарство разом із своєю бабусею [PERSON], яка померла [INFO]., та своєю матір'ю [PERSON], яка померла [INFO], доводиться довідками № 760 та № 761 від 03.11.2016 р., виданими виконавчим комітетом Вікнянської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 26 грудня 1996 р. Вікнянською сільською Радою народних депутатів стверджується, що [PERSON] померла [INFO] в с. Вікно Городенківського району Івано-Франківської області у віці 83 років, актовий запис № 21 від 25 грудня 1996 р. Оскільки на час смерті матері позивачка проживала разом з нею, вона як спадкоємець першої черги за законом вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері. До складу спадщини входить житловий будинок [ADDRESS]. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1991 р., інші господарські будівлі збудовані в 1953, 1960, 1991 роках. Довідкою про об'єкт нерухомого майна № 114 від 21.10.2016 р., виданою техніком з інвентаризації нерухомого майна, стверджується, що самочинних будівель немає; при поточній інвентаризації виявлено, що старий житловий будинок знесений, побудований новий житловий будинок до 1992 р. Даний вид робіт не потребує дозвільної документації; право власності на старий житловий будинок в [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради № 241 від 14.12.1988 р., виданого 12.01.1989 р. Городенківською районною радою. Як вбачається із звіту про оцінку майна № SY161027-005 від 27.10.2016 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] на 27.10.2016 р., - становить 116292,65 грн.; в цілому технічний стан житлового будинку на дату оцінки визначений як добрий. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Із довідки № 758, виданої виконавчим комітетом Вікнянської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 03.11.2016 р., встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці площею 0,25 га. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері позивачка звернулася до нотаріуса. У зв'язку з тим, що позивачка не надала документ, який посвідчував би право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS], постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], на житловий будинок. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом першої черги спадкодавця [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] судом не встановлено, представник відповідача не заперечує відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 86, 120, 123, 524, 525, 527, 529, 548, 549, 551, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 392, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved