Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

[PERSON], від імені якого виступає [PERSON], звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] згідно актового запису № 22 та свідоцтва про смерть серія [NUMBER] Після його смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Даний житловий будинок [PERSON] прийняв у спадщину за заповітом після смерті [INFO] своєї матері, [PERSON], але не оформив своїх спадкових прав. Згідно довідки виконкому Стрілецько-Кутської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області № 114 від 14.02.2017р. [PERSON] постійно проживала і перебувала на реєстраційному обліку за місцем постійного проживання у вказаному будинку. На день смерті [PERSON] разом з нею в одному будинку проживав син - [PERSON]. 27.04.1998 року [PERSON] вчинила заповіт на користь сина [PERSON]. Під час свого життя [PERSON] заповіту не складав, підтвердженням цього є відсутність даного документа в матеріалах спадкової справи № 192/2017, що знаходиться у провадженні державного нотаріуса Кіцманської державної нотаріальної контори, тому спадкування після його смерті здійснюється згідно закону в порядку черговості. [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [INFO] свого сина [PERSON]. У відповідності до вимог ст. 1297 ЦК України позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою від 20.06.2017 року нотаріусом відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з тих підстав, що не надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на майно. Факт належності [PERSON] житлового будинку підтверджується: змістом довідки виконкому Стрілецько-Кутської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області за № 144 від 14.02.2017р. та копією погосподарської книги, тому просив позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги з наведених підстав. Представник відповідача подав письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника. Встановлено, що що [INFO] помер [PERSON] згідно актового запису № 22 та свідоцтва про смерть серія [NUMBER] Після його смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS], який він прийняв у спадщину за заповітом після смерті [INFO] своєї матері, [PERSON], яка, в свою чергу, постійно проживала і перебувала на реєстраційному обліку за місцем постійного проживання у вказаному будинку. Як роз'яснив Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. За правилами ст.524, 525, 526, 527 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Факт вступу в управління та володіння спадковим майном (згідно діючого на момент відкриття спадщини ЦК УРСР) після смерті матері, [PERSON], [PERSON] підтверджується довідкою виконавчого комітету Стрілецько-Кутської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області № 2025 від 17.11.2016р., згідно якої [PERSON] на момент смерті матері, постійно проживав з нею та вступив в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців окрім [PERSON], які прийняли спадщину немає, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Стрілецько-Кутської сільської ради № 114 від 14.02.2017р. Оскільки спадщина належить спадкоємцю з моменту прийняття, то [PERSON] належало вищевказане спадкове майно, яке він прийняв, але не оформив відповідних документів після смерті матері. Відповідно до cm.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ст.1216, 1217, 1218,1267,1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов 'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Під час свого життя [PERSON] заповіту не складав, підтвердженням цього є відсутність даного документа в матеріалах спадкової справи № 192/2017, що знаходиться у провадженні державного нотаріуса Кіцманської державної нотаріальної контори, тому спадкування після його смерті здійснюється згідно закону в порядку черговості передбаченому ст. 1261 ЦК України . Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається із змісту довідки виконавчого комітету Стрілецько-Кутської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області № 114 від 14.02.2017 року, спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є :батько - [PERSON]. Факт родинних відносин, як батька та сина між [PERSON], [INFO], та [PERSON], померлим [INFO], підтверджується витягом з змістом Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 СК України № 00017260056 від 27.10.2016р. Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [INFO] свого сина [PERSON]. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину; але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивач, як спадкоємець за законом, спадщину після смерті сина прийняв вчасно, звернувшись із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк передбачений ст.1270 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач звернувся до державного нотаріуса Кіцманської державної нотаріальної контори Беженар А.М. із заявою про видачу на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті сина [PERSON], померлого [INFO], за якою було заведено спадкову справу № 192/2017, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47550961. Постановою від 20.06.2017 року нотаріусом відмолено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у зв'язку з тим що ним не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на дане майно за [PERSON], необхідні для вчинення нотаріальних дій, що суперечить п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 з наступними змінами і доповненнями, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та п. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України «якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації. Факт належності [PERSON] житлового будинку що знаходиться за адресою [ADDRESS], підтверджується: змістом довідки виконкому Стрілецько-Кутської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області за № 144 від 14.02.2017р., в якій зазначається, що житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належав померлій [PERSON], але правовстановлюючих документів на даний житловий будинок не було виготовлено; копією погосподарської книги, згідно якої померла [PERSON] зазначена як голова господарства. Згідно інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена 31.01.1966р., яка втратила чинність 13.12.1995р., обов'язковій реєстрації (інвентаризації) підлягали будинки і домоволодіння у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Як роз'яснив Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.3.3. інформаційного листа від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української PCP від 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель", і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних). Записи у погосподарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки і споруди у порядку спадкування, оцінюються у сукупності з іншими доказами, таким як: рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Факт належності житлового будинку [PERSON], а після її смерті - [PERSON], підтверджується записом в погосподарській книзі, Відповідно cm. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Статтею 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів судом, одним з яких є визнання права. Як роз'яснив ВССУ у п.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4/-13 від 16.05.2013 року, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Обставини, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.179 ЦПК України) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Позивач фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, але оскільки у позивача відсутній інший спосіб щодо визнання права, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved