Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначив, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку, крім нього, фактично проживають: [PERSON] , [INFO] , його теща; [PERSON] , [INFO] , його дружина; [PERSON] , [INFO] , його дочка. Проте, як вбачається з Витягу № 185 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданого Відділом реєстраційних послуг Зміївської міської ради 06.08.2021, за вказаною вище адресою, крім зазначених вище осіб, зареєстроване місце проживання ще й його прийомного сина [PERSON] , [INFO] , та прийомної дочки [PERSON] , [INFO] . Але [PERSON] за даною адресою фактично не проживає з травня 2020 року, оскільки виїхала до іншої держави, будь-яких особистих речей [PERSON] у його зазначеному будинку не зберігається, будь-яких перешкод для проживання вказаній особі у цьому будинку він не чинив. Факт того, що у житловому будинку [ADDRESS] [PERSON] не проживає з травня 2020 року, будь-які її речі в ньому не зберігаються, підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеним депутатом Зміївської міської ради Стельник І. Г. 06.08.2021. Факт реєстрації місця проживання [PERSON] у його житловому будинку спричиняє йому значні незручності та порушення його прав. Так, через таку реєстрацію місця проживання [PERSON] він не має можливості звернутися до органів соціального захисту населення щодо призначення йому житлової субсидії, нарахування деяких видів комунальних послуг здійснюється з огляду на кількість осіб, місце проживання яких зареєстроване у вказаному будинку та інше. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом (а. с. 1). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13.08.2021 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 09.09.2021. 08.09.2021 позивач [PERSON] подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. 09.09.2021 судовий розгляд відкладено з причин нез`явлення відповідача та призначено нове судове засідання. Представник третьої особи про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. 20.10.2021 належним чином повідомлені учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися. Відповідач [PERSON] не повідомила про причини повторного нез`явлення в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала. Суд не має відомостей про причину повторного нез`явлення відповідача, яка повідомлялася про дату, час і місце судового засідання у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, не надала будь-яких заяв, у тому числі відзиву, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) відповідно до частини 4 статті 223, частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечував позивач. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірним є право відповідача [PERSON] на користування житловим приміщенням у вигляді будинку [ADDRESS] . Згідно копії Договору дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області 27.01.2004, зареєстровано в реєстрі за № 105, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації" № 2670320 від 27.01.2004 [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а. с. 7-8, 9). З Витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 185 від 06.08.2021, вбачається, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] , а також : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а. с. 10). З акта обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного 06.08.2021 депутатом Зміївської міської ради Стельник І. Г., в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] ,вбачається, що власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] . За вказаною адресою згідно із Витягом № 185 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданим Відділом реєстраційних послуг Зміївської міської ради 06.08.2021, зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Фактично за даною адресою, за показаннями свідків та власника будинку, проживають наступні особи: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Як свідчить власник даного будинку [PERSON] , що підтверджують свідки, які нижче підписалися, [PERSON] , [INFO] , фактично за даною адресою не проживає з травня 2020 року, оскільки виїхала на постійне місце проживання до іншої держави. В ході обстеження будинковолодіння особистих речей [PERSON] , [INFO] , виявлено не було (а. с. 11). Частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 405 Цивільного кодексу України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом вказаних норм, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Позивачем надані докази того, що відповідач [PERSON] зареєстрована в належному йому житловому приміщенні, понад рік у спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин, відсутні будь-які відомості щодо існування домовленості між власником житла та відповідачем щодо збереження за ним права користування цим житловим приміщенням. Відповідачем не надано доказів на спростування доводів позовної заяви. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Оскільки позивач у позовній заяві не вимагав відшкодування за рахунок відповідача судових витрат по сплаті судового збору, питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України не вирішувалося.

Outcome: approved