Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

24.06.2014 року Прилуцький міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі - КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня» звернувся до Прилуцького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 06.06.2014 року кримінальне провадження за підозрою [PERSON] було закрито в зв'язку з його примиренням з потерпілою [PERSON] При розгляді даного кримінального провадження цивільного позову про стягнення витрат, понесених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину, пред'явлено не було. Згідно довідки КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня» потерпіла від злочину [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні вище вказаного лікувального закладу в період з 16.04.2014 року по 29.04.2014 року. Фактичні витрати лікарні, виходячи з вартості ліжко-днів та лабораторних досліджень, становлять 2049 грн 93 к. В зв'язку з тим, що відповідачем в добровільному порядку зазначені витрати закладу охорони здоров'я не відшкодовані, прокурор звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача витрати, понесені на лікування потерпілої, а також судовий збір. В судовому засіданні прокурор Лисенко С.О. заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у цивільному позові /а.с.1-3/. В судове засідання позивач - представник КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня» не з'явився, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи /а.с.11/, завчасно подав до канцелярії суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, що узгоджується з положеннями ч.2 ст.158 ЦПК України /а.с.12/. Під час розгляду справи відповідач - [PERSON] заявлений цивільний позов визнав у повному обсязі, не заперечував щодо відшкодування закладу охорони здоров'я витрат понесених на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, враховуючи факт визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та сторонами не оспорюється, що 16.04.2014 року близько 17 год. 20 хв. відповідач по справі [PERSON], керуючи автомобілем марки ВАЗ 2101 /д.н.з. [NUMBER]/ та рухаючись по вул. Шмідта в м. Прилуки в напрямку вул. Боброва, з порушеннями вимог п.п.11.3, 12.1 ПДР України не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу, де здійснив зіткнення з автобусом марки ПАЗ 32054 /д.н.з. [NUMBER]/, під керуванням громадянина [PERSON], який рухався по своїй смузі руху в зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля ВАЗ 2101 громадянка [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 213 від 20.05.2014 року відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров'я терміном понад 21 день. В зв'язку із отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] в період 16.04.2014 року по 29.04.2014 року перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня» і на її лікування державою було затрачено кошти в сумі 1876 грн 03 к., в тому числі 173 грн 90 к. - вартість проведених лабораторних досліджень, що підтверджується довідкою-розрахунком медичного закладу /а.с.6/. Відповідно до ч.2 ст.1191 ЦК України та ч.ч.1,3 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищені меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчинені злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Положеннями ч.3 ст.10, ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що доказуванню не підлягають обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 24.06.2014 року, відповідачу по справі, було запропоновано, в разі невизнання позовних вимог, надати письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються /а.с.8/. Під час судового засідання, відповідачем [PERSON] було висловлено свою позицію, згідно якої заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував щодо відшкодування КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня» витрат понесених нею на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення [PERSON], що узгоджується з положеннями ч.1 ст.174 ЦПК України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року № 545 «Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» та постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Враховуючи надані в розпорядження суду письмові докази, суд приходить до переконання, що потерпіла [PERSON] перебувала на лікуванні саме з приводу отримання нею тілесних ушкоджень в результаті ДТП, при цьому перебування потерпілої на лікуванні в даному випадку є наслідком злочинних дій відповідача, а наявний розрахунок витрат на лікування ґрунтується на нормах закону. Таким чином, в судовому засіданні належними та допустимими доказами підтверджено необхідність відшкодування відповідачем [PERSON] коштів у розмірі 2049 грн 93 к., витрачених на лікування потерпілої [PERSON], а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Разом з тим, слід зазначити, що Прилуцька центральна міська лікарня - є державним закладом охорони здоров'я, а тому в силу ч.3 ст.1206 ЦК України кошти за лікування потерпілої [PERSON], повинні стягуватися в місцевий бюджет, а не на користь лікувального закладу, як про це йдеться у позовній заяві прокурора. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави і судовий збір по справі в розмірі 243 грн 60 к., оскільки прокурор при подачі позову до суду був звільнений від сплати такого. На підставі викладеного,

Outcome: approved