Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

27.09.2018 року [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом про визнання [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він власником будинку № 10 по провулку Промисловому в місті Черкаси. В даному помешканні зареєстровані він, його дружина, донька, онук та відповідач по справі. Однак з дня реєстрації за вказаної адресою і по теперішній час [PERSON] в належному позивачу будинку не проживав. Реєстрація відповідача в належному йому будинку обмежує його права як власника та впливає на розмір витрат на оплату житлово-комунальних послуг. А тому просив суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком №10 по провулку Промисловий в місті Черкаси. Ухвалою суду від 05.11.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Позивач [PERSON] в судове засідання надав заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задоволити, підтвердив обставини викладені в позові. При цьому проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання. Причини неявки суду невідомі. Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача [PERSON] повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не зявився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив проти позову, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. \~ \~ \~ \~ Суд оголосивши заяву позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 10.04.1991 року державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори (а.с. 14), - [PERSON] є власником житлового будинку № 10 по провулку Промисловому в місті Черкаси. Відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо укладення будь-яких правочинів щодо вказаного житлового будинку відсутні (а.с. 17). Відповідач [PERSON], [INFO] з 27.01.1998року і по теперішній час зареєстрований за адресою м. Черкаси, провулок Промисловий, 10, що підтверджується Будинковою книгою для прописки громадян, що проживають в [INFO] (а.с. 54-56). У вказаному будинку також зареєстровані позивач [PERSON], його дружина [PERSON], дочка [PERSON] та онук [PERSON] [PERSON] опитування сусідів № 911 від 13.12.2018 року складеного [PERSON] (прож. м. Черкаси, пров. Промисловий, 14), [PERSON] (прож. м. Черкаси, пров. Промисловий, 12), [PERSON] (прож. м. Черкаси, пров. Промисловий, 16) та посвідченого головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Яблуневий» [PERSON] - [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO], але не проживає та ніколи не проживав (а.с. 57). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. [PERSON] із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члені сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин суд, оцінивши надані докази приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації за адресою м. Черкаси, пров. Промисловий, 10, вже понад рік не користується цим житлом та не сплачує за житлово-комунальні послуги, що у свою чергу порушує право позивача на реалізацію ним пільг по сплаті витрат, повязаних з утриманням житла. Договір найму житла між власником домоволодіння та відповідачем [PERSON] відсутній. За таких обставин суд, оцінивши докази надані позивачем, приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст. 317, 319, 321, 379, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 263-266, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved