Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивує тим, що [INFO] в м. Гомель республіки Білорусь померла його бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно-земельну ділянку, розміром 1,86 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області. Він являється спадкоємцем за заповітом на майно померлої бабусі, спадщину прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позбавлений можливості , оскільки втрачено правовстановлюючий документ на земельну ділянку (державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER]). Оскільки вирішити дане питання можливо тільки в судовому порядку, він звернувся до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, надав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав, просить слухати справу у його відсутність. Представник відповідача, сільський голова Швець П.В., в судове засідання не з"явився , надав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просить слухати справу у відсутність представника Джулинської сільської ради Бершадського району. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008р., у разі відкриття спадщини до 01.01.2004р. до відносин спадкування застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР (ЦК УРСР) 18.07.1963р. Судом встановлено, що [INFO] в м. Гомель республіки Білорусь померла [PERSON], що підтверджується нотаріально завіреною копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 20.03.2001 року відділом РАЦС м. Гольмель та письмовим перекладом тексту свідоцтва про смерть, після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно-земельну ділянку, розміром 1,86 га, що розташована на території Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області, що підтверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. За життя [PERSON]. зробив особисте розпорядження на випадок своєї смерті, яким все своє майно заповіла позивачеві [PERSON], що підтверджується копією заповіту вчиненого [PERSON] 30.05.1986 року, посвідченого у виконкомі Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області, зареєстрованого в книзі нотаріальних дій за № 37. Відповідно до положень ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] спадщину прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном , однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позбавлений можливості , оскільки втрачено правовстановлюючий документ на земельну ділянку - державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER]. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладене та у контексті наведених вище правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов виваженого висновку про те, що позивач як спадкоємець за заповітом має право на спадкування на належне спадкодавцеві майно, що входило до складу спадщини, що доведено належними та допустимими доказами, а тому позов підлягає до задоволення, оскільки ґрунтуються на вимогах чинного законодавства на час відкриття спадщини. Крім того, відповідач позов визнав. На підставі ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та виносить рішення про його задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved