Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

19.04.2017 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю зі своєю тіткою (жінкою батькового рідного брата) [PERSON], посилаючись на те, що [INFO] року вона померла та після її смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Після смерті тітки заявник прийняв спадщину в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України, звернувся до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини. При зверненні в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину заявнику було відмовлено, оскільки він не являється спадкоємцем за законом, що не відповідає дійсності, оскільки він входить в четверту чергу спадкування відповідно до ст. 1264 ЦК України. Однак єдина можливість встановити факт спільного проживання є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження. Заявник посилається на те, що його тітка та дядько не мали власних дітей, він з дитинства часто бував у них, вони ставилися до нього як до сина, тітка неодноразово заявляла про те, що має намір скласти заповіт на нього, що їм більше нікому залишити своє майно після смерті, однак в силу сімейних обставин та раптової смерті так і не встигла цього зробити. В 2006 році дядькові заявника ампутували ногу, спочатку йому та тітці допомагала мати заявника, а починаючи з 2008 року заявник почав проживати разом з тіткою та дядьком, оскільки вони потребували постійної допомоги по господарству. Заявник стверджує, що вони проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, він був частиною їх сім'ї, фактично проживав з ними як син, про що вони самі говорили. Даний факт підтверджується заявою заявника від 23.03.2017 року, яка підписана трьома сусідами. Після смерті дядька [INFO] року, заявник та його мати допомагали тітці організувати похорони. Після смерті чоловіка спадкодавця, дядька, тітка до самої смерті перебувала в дуже важкому психологічному стані. До моменту її смерті заявник проживав разом з нею, допомагав їй, що підтверджується актом про спільне проживання та довідкою виданою сільською радою. В даному випадку у заявника немає іншої можливості встановити факт проживання однією сім'єю, оскільки законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В зв'язку з вищевикладеним заявник просить встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON], [INFO], та [PERSON], померлої [INFO] року, з 15.07.2008 року до дня смерті. 12.05.2017 року в судовому засіданні заявник надав суду заяву зі зміненими вимогами та просив встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], з [PERSON], яка померла [INFO] року, свідоцтво про смерть серії [NUMBER], строком не менше 5 років до дня смерті. В судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Заінтересована особа приватний нотаріус Виноградівського нотаріального округу Пилип М.А. в судове засідання не з'явилася за невідомими суду обставинами, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином своєчасно в установленому законом порядку, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, яка мається в матеріалах справи. Заслухавши пояснення заявника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до Глави 6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів що мають юридичне значення. Під час судового слідства встановлено, що дійсно відповідно до акту про проживання особи №02-08/297 від 31.03.2017 року складеним депутатом Королівської селищної ради [PERSON] встановлено, що з 15.07.2008 року по 25.04.2015 року [PERSON], [INFO] фактично проживав [ADDRESS], що додатково засвідчили сусіди [PERSON], [PERSON] (а.с.14). Відповідно до акту про проживання особи №02-08/371 від 07.04.2017 року складеним депутатом Королівської селищної ради [PERSON] встановлено, що з 25.04.2015 року по 25.11.2015 року [PERSON], [INFO] фактично проживав [ADDRESS], що додатково засвідчили сусіди [PERSON], [PERSON] (а.с.15). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області №916 від 07.04.2017 року, на день смерті [PERSON], яка померла [INFO] року по [ADDRESS] з нею проживав [PERSON], [INFO], який зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.16). Відповідно до заяви [PERSON] від 23.03.2017 року, яку засвідчили підписами троє сусідів [PERSON], [INFO], мешканець [ADDRESS] [PERSON], [INFO], мешканка [ADDRESS], [PERSON], [INFO], мешканка вул. Островського, 11 в смт. Королево, Виноградівського району, він дійсно проживав зі своєю тіткою [PERSON] та дядьком [PERSON] однією сім'єю (а.с.13). Свідок [PERSON] надала суду пояснення, що вона сусідка померлої тітки заявника. З 2008-2009 років заявник перейшов жити до дядька з тіткою, дітей у померлих не було і їм треба було допомагати. Раніше кожен тиждень вона до них заходила у гості, а потім у зв'язку з тим, що тітка заявника почала зловживати алкогольними напоями заходила все рідше. Заявник допомагав копати, полоти, доглядав за дядьком. Кошти витрачали спільно на загальні потреби. На даний час заявник в будинку дядька та тітки не проживає, переїхав звідти десь півтора-два роки тому. Чи проживав на день смерті тітки заявник разом з нею, свідок точно не пам'ятає. Додатково зазначила, що померла навіть хотіла усиновити заявника, про що говорила його матері в присутності свідка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є колишнім сусідом заявника. Дядько і тітка заявника дуже давно хотіли, щоб заявник до них переїхав, проте він перейшов до них жити по закінченню школи десь в 2009 році. Вони раніше дуже часто спілкувалися, як із сім'єю заявника, так із сім'єю його тітки та дядька, оскільки були сусідами. Після повені в 2001 році останні переїхали жити на іншу вулицю і спілкувалися вже дуже рідко, десь три рази на рік. Свідок до них ніколи не заходив, а бачив, як заявник возив дядька на річку Тиса в колясці і під час таких поїздок вони заходили до нього в гості. Під час спілкування дядько заявника неодноразово заявляв свідку, що дуже любить заявника, оскільки той постійно допомагає йому у побуті, адже його дружина цього не робила. Відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України суд розглядає заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім'єю. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім'єю, передусім складає сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім'ї: спільне проживання, пов'язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов'язків. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22 грудня 2015 року [PERSON] померла [INFO] року, про що виконавчим комітетом Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області складено відповідний актовий запис про смерть №107 від 22.12.2015 року (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.11.2001 року виданого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. померлій [PERSON] належить на праві власності жилий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до постанови виданої приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Пилип М.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.04.2017 року, заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, тобто у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки він не відноситься до жодної з черг спадкування за законом (а.с.12). Інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом до майна померлої до нотаріуса за прийняттям спадщини не зверталися. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та померла [PERSON] проживали разом як сім'я. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов'язані спільним побутом, між ними були доброзичливі стосунки, проживали разом. Крім пояснень самого заявника, дані факти в судовому засіданні підтвердили свідки. На підставі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Враховуючи наведене, вимога про встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], з [PERSON], яка померла [INFO] року, свідоцтво про смерть серії [NUMBER], строком не менше 5 років до дня смерті підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved