Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті його батька на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] у м. Донецьк Донецької області. Він 10 березня 2021 звернувся до Новокодацького районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з приводу проведення державної реєстрації смерті батька, однак йому було відмовлено, оскільки документ, на підставі якого встановлюється факт смерті, виданий на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті [PERSON] йому необхідно для подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть, тобто встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки для заявника. У зв`язку з чим, просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , місце народження - м. Донецьк, Донецької області, який помер [INFO] у м. Донецьк Донецької області, Україна. Заявник та представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розгляд вказаної справи проводиться з дотриманням ст. 317 ЦПК України. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Статтею18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Виходячи з практики ЄСПЛ, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою). Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Судом встановлено, [PERSON] , [INFO] (а. с. 9) був сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 13 вересня 1973 року, актовий запис № 1207 (а. с. 6). На підтвердження факту смерті [PERSON] , до суду надане свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , відповідний актовий запис № 1133, видане Куйбишевським відділом ЗАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, серії [NUMBER] (а. с. 5). Також надано й інший документ виданий органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території України зокрема довідка про причину смерті № 866 від 03 листопада 2020 року (а. с. 7). Також судом встановлено, що [PERSON] помер у м. Донецьк Донецької області, а саме на тимчасово окупованій території України, причина смерті [PERSON] - дихальна недостатність, двостороння вірусна пневмонія, що підтверджується довідкою про причину смерті № 866 від 03 листопада 2020 року (а. с. 7). На цей час заявник не має можливості отримати свідоцтво про смерть його батька встановленого зразка, оскільки надані ним документи, що підтверджують смерть [PERSON] , на території України не визнаються та не приймаються державними органами. Відповідно до вимог Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або посадові особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Зважаючи на вимоги вказаного Закону, видані заявникудовідка про причину смерті та свідоцтво про смерть не вважаються документами, що мають юридичну силу на території України і не можуть створювати правових наслідків. Для отримання передбаченого діючим законодавством України свідоцтва про смерть [PERSON] заявник звернувся до Новокодацького районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для проведення державної реєстрації смерті [PERSON] , але листом йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті (а. с. 4). Крім того судом встановлено, та обставина, що [PERSON] помер [INFO] , знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і була доведена зібраними та дослідженими судом належними письмовими доказами, а саме: довідкою про причину смерті № 866 від 03 листопада 2020 року; свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , виданим Куйбишевським відділом ЗАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, актовий запис № 1133; листом Новокодацького районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 10 березня 2021 року. Враховуючи вищезазначене, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] помер [INFO] , а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню, як обґрунтована. Відповідно до ч. 5 ст. 317 ЦПК України копія судового рішення видається учасникам справи негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. З урахуванням вимог вищевказаної статті судом копію цього рішення на виконання буде надіслано до Новокодацького районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Пунктом 8 частини 1 статті 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. З урахуванням вказаних вимог діючого законодавства суд допускає негайне виконання цього судового рішення. Відповідно до п. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved