Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

29 січня 2021 року, позивач - Акціонерне товариство «МОТОР-БАНК» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором № ЛК-18176 про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком від 16.01.2018 року в розмірі 1 646 гривень 70 копійок та, крім того, судового збору в розмірі 2 270,00 грн.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 січня 2018 року між ПАТ „МОТОР-БАНК" та відповідачем [PERSON] було укладено договір № ЛК-18176 про встановлення ліміту кредитування на платіжну картку шляхом безготівкового зарахування кредитних коштів з рахунку № [NUMBER] на картковий рахунок № [NUMBER] при здійсненні операцій з використанням платіжної картки понад залишок власних коштів на картковому рахунку у рамках договору про відкриття та обслуговування картрахунку № [NUMBER] від 13 червня 2017 року у сумі 5 000 гривень 00 копійок, терміном до 15 січня 2021 року зі сплатою 36 % річних. Однак, відповідач порушує вимоги кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобов`язання щодо сплати кредиту та відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 01 лютого 2021 року прийнято в провадженні судді Стоматова Е.Г. та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, але в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності; позовні вимоги підтримує в повному обсязі; у разі повторної неявки відповідача у судове засідання просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Також, відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади. Заяв з проханням розглядати справи без його участі або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило. Заперечень стосовно позовних вимог позивача суду не надав. Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст. ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Прийнявши до уваги заяву представника позивача, суд ухвалою від 13 квітня 2021 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 16 січня 2018 року між ПАТ „МОТОР-БАНК", правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] було укладено договір № ЛК-18176 про встановлення ліміту кредитування на платіжну картку шляхом безготівкового зарахування кредитних коштів з рахунку № [NUMBER] на картковий рахунок № [NUMBER] при здійсненні операцій з використанням платіжної картки понад залишок власних коштів на картковому рахунку у рамках договору про відкриття та обслуговування картрахунку № [NUMBER] від 13 червня 2017 року у сумі 5 000 гривень 00 копійок, терміном до 15 січня 2021 року зі сплатою 36 % річних./ а.с. 73-77/ За умовами договору, а саме п.п. 3.3, 3 4. клієнт щомісяця сплачує Банку проценти за користування Кредитом у розмірі, зазначеному в п. 1.1.Договору, у валюті Кредиту. Такі проценти нараховуються щомісяця на суму фактичної заборгованості за Кредитом за методом «факт/факт» (з розрахунку фактичної кількості днів в поточному місяці та фактичної кількості днів у році) і підлягають сплаті з 1 по 25 число включно кожного місяця, наступного за місяцем нарахування процентів. Протягом цього періоду сплачуються проценти, нараховані за попередній місяць користування Кредитом. Проценти за останній місяць користування Кредитом підлягають сплаті в строк зазначений у п. 1.1. Договору. Нарахування процентів здійснюється Банком в останній робочий день місяця. У першому періоді нарахування процентів до розрахунку включається період, що розпочинається з дати використання ЛК і закінчується попереднім днем перед останнім робочим днем місяця, за який нараховуються проценти. У подальшому до розрахунку включається період, що розпочинається з дня нарахування процентів у попередньому місяці і закінчується попереднім днем перед останнім робочим днем місяця, за який нараховуються проценти (в останній період користування Кредитом - днем повного погашення заборгованості за Кредитом). Погашення процентів за користування Кредитом та неустойки здійснюється у тому числі за рахунок коштів ліміту Кредиту. Згідно п. 4 2 Договору, у разі порушення строків погашення Кредиту, вказаних у Договорі, процентів та платежів за Договором, Клієнт сплачує Банку за кожний день прострочення, включаючи день платежу, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати повного погашення простроченої заборгованості за Кредитом включно, процентами та платежами за Договором у повному обсязі. Банк виконав взяті на себе зобов`язання за договором, виконував обслуговування клієнта та надав йому кредитні кошти у встановленому договором ліміті. Відповідач в свою чергу зобов`язання за договором належним чином не виконує та систематично порушує умови договору. Так, згідно розрахунку заборгованості станом 25 січня 2021 року [PERSON] мав прострочену заборгованість перед Банком за Договором № ЛК-18176 від 16 січня 2018 року про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком у розмірі 1 646 гривень 70 копійок, а саме: 1 271 гривня 46 копійок - заборгованість за простроченим кредитом; 363 гривні 95 копійок - заборгованість за простроченими процентами; 11 гривень 29 копійок - поточні проценти. Відповідно до п. 1.3 статуту акціонерного товариства «Мотор- Банк» , рішенням єдиного акціонера від 16.04.2018 року № 1/18 тип банку з публічного акціонерного товариства « Мотор-Банк» змінено на приватне акціонерне товариство, а також змінено найменування Банку з публічного акціонерного товариства « Мотор-Банк» неа приватне акціонерне товариство «Мотор-Банк», яке є правонаступником прав та обов`язків публічного акціонерного товариства « Мотор-Банк» ( а.с. 35-37). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, у разі задоволення позову. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі Акціонерне товариство «МОТОР-БАНК» сплатив судові витрати при розгляді справи: а саме: судовий збір у сумі 2 270 гривень 00 копійок, а тому зазначені витрати згідно вимог ст.. 142 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача по справі. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви Акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved