Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

22.12.2018 року позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав (а.с.2-3). Ухвалою судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04.02.2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав передано на розгляд за підсудністю до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області. 07.03.2019 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшли матеріали за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав, з зазначенням про те, що ухвала набрала законної сили 04.02.2019 року. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2019 року справу передано в провадження судді Рибакової В.В. 28.03.2019 року до суду була подана уточнена позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Нікопольської районної ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав (а.с.27-28). В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. Вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з липня 2015 року по травень 2016 року. [INFO] у них народився син [PERSON] . Відповідач був записаний батьком дитини, запевняв її, що буде піклуватися про сина. В травні 2016 року спільне життя між ними було припинено. Після припинення спільного проживання відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. У 2016 року вона звернулася до суду з заявою про стягнення з відповідача аліментів, на підставі рішення суду відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання їхнього сина. Відповідач ухиляється від виконання рішення суду. Протягом 2016 року відповідач відвідував дитину тільки три рази і знаходився з дитиною не більше однієї години. Після цього сина не відвідує. Відповідач ухиляється від батьківського обов`язку щодо належного утримання та забезпечення дитини, не бере участі у вихованні сина, життям, розвитком дитини не цікавиться. Вона придбала квартиру та для реєстрації дитини з нею за новим офіційним місцем проживання, вона звернулася до відповідача для отримання письмової згоди на зміну місця реєстрації постійного місця проживання дитини, але він відмовив надати таку згоду. У зв`язку з тим, що відповідач самоусунувся від виховання та утримання сина, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 23.04.2019 року (а.с.36-38), позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження; відкрито провадження по справі; почато підготовче провадження; призначено проведення підготовчого засідання; виключено з кола третіх осіб Орган опіки та піклування Нікопольської районної ради Дніпропетровської області; залучено по справі в якості третіх осіб - виконавчий комітет Новософіївської сільської ради, Нікопольську районну державну адміністрацію. Ухвалою суду від 23.04.2019 року задоволено клопотання [PERSON] про виклик свідків ( а.с.39,40). Ухвалою суду від 03.07.2019 року (а.с.52,53) підготовче провадження по справі закрито; призначено справу до судового розгляду по суті; зобов`язано виконавчий комітет Новософіївської сільської ради надати висновок щодо доцільності (або недоцільності) позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач надала до суду заяву (а.с.93) про розгляд справи її відсутності, на позовних вимогах наполягає. У заяві вказала, що відповідач долею дитини не цікавиться, не відвідує, аліменти на утримання дитини не сплачує. Місцезнаходження відповідача їй невідомо. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем реєстрації (а.с.10,35) та вказаним у позові місцем проживання. До суду повернулися конверти з судовими повістками з викликом на 17.06.2020 року об 11.00 год., як не вручені (а.с.87,88). Судова повістка у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається врученою. Представник третьої особи - Виконкому Новософіївської сільської ради надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за його відсутності. Проти позову не заперечує (а.с.84). Представник третьої особи - Нікопольської районної державної адміністрації надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечує, вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його дитини [PERSON] (а.с.90-92). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд на підставі ст.280 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 150,157,164-166 СК України, Конвенції про права дитини (20.11.1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, Закону України «Про охорону дитинства», підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. [INFO] народився [PERSON] , у свідоцтві про народження якого батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.32 - копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). Як вбачається з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області станом на 02.01.2018 рік заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] по виконавчому листу 184/1830/16-ц від 31.10.2016 року (провадження АСВП № 52923717) складає 42472,88 грн. (а.с.30). Згідно довідки про неотримання аліментів № 1313 від 17.10.2019 року виданої Нікопольським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.76), [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 01.10.2016 року по 30.09.2019 року згідно з виконавчим листом №2/184/1830/16-ц від 31.10.2016 року. Згідно довідки про неотримання аліментів № 43 від 13.01.2020 року виданої Нікопольським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 01.07.2019 року по 31.12.2019 року згідно з виконавчим листом №2/184/1830/16-ц від 31.10.2016 року (а.с.77). Відповідно довідок Комунального дошкільного навчального закладу №11 «Сонечко» (ясла-садок) (а.с.31,72), [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідує дошкільний заклад систематично. Мати дитини [PERSON] приділяє увагу вихованню та навчанню дитини. Батько, [PERSON] , у дошкільному закладі не з`являвся, участі у вихованні дитини не приймав. Згідно Акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.75) встановлено, що за вказаною адресою проживають [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Для дітей створено відповідні умови для проживання та розвитку. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини (20.11.1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як вбачається з характеристики на [PERSON] , складену директором Комунального закладу дошкільної освіти № 11 «Сонечко» (ясла-садок) Покровської міської ради Дніпропетровської області (а.с.73), [PERSON] за місцем роботи характеризується позитивно. Листом №111 від 14.04.2020 року (а.с.89) Виконком Новософіївської сільської ради повідомив, що висновок щодо доцільності (або недоцільності) позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , надати не можуть у зв`язку з тим, що [PERSON] на території сільської ради не проживає і [PERSON] на території сільської ради не проживає з листопада 2016 року. Згідно Висновку № 685 від 04.11.2019 року служби у справах дітей Нікопольської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.66), батько не цікавиться життям свого сина, не надає коштів на його утримання, не спілкується з ним, не турбується про його фізичний і духовний розвиток, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не надає жодної матеріальної допомоги. Виходячи з наведеного, вважають, що доцільно позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо його дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 23.04.2019 року клопотання [PERSON] про виклик свідків задоволено. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, явку свідків не забезпечила. Відповідно до ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом було встановлено, що [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання батьківського обов`язку щодо належного утримання та забезпечення дитини, не бере участі у вихованні сина, життям та здоров`ям сина не цікавиться, не відвідує його. Відповідач має заборгованість по аліментам. Інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Суд вважає, що [PERSON] свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Поважних причин щодо неможливості [PERSON] виконувати свої обов`язків по вихованню дитини судом не встановлено. Враховуючи викладене, те, що відповідач самоусунувся від виховання сина [PERSON] , а його відношення до своїх батьківських обов`язків виключає участь у житті малолітньої дитини, те, що він свідомо та добровільно відмовився від виконання покладених на нього обов`язків по вихованню дитини, суд вважає за можливе позов задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved