Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

[INFO] позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі (за уточненою позовною заявою) 1/4 частини всіх видів заробітку, (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позивача мотивовано тим, що відповідач участі в утриманні дитини не приймає, матеріальної чи будь-якої іншої допомоги не надає. 29.05.2018 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому відповідач пояснив, що позовні вимоги він визнає, але сплата аліментів у розмірі 1/3 частини від його доходу є для нього непосильною. При вирішенні даного спору відповідач просив взяти до уваги його думку при прийнятті рішення, оскільки він вважає, що на сьогоднішній день він знаходиться також в дуже важкому моральному та матеріальному становищі і доцільним буде стягнути з нього на користь позивачки на утримання спільної доньки аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. 11 січня 2019 року до суду надійшла заява від [PERSON] про уточнення позовних вимог, згідно якої вона просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку,починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В письмовій заяві від 11.01.2019 р., надісланій [PERSON] до суду, відповідач проти уточнення позовних вимог не заперечив та просив проводити розгляд справи у його відсутність. Позивач також в судове засідання не з'явилася, згідно письмової заяви про уточнення позовних вимог викладеної на окремому аркуші на своїх заявлених вимогах наполягала, просила про розгляд справи у її відсутність. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін судом встановлено: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.10.2006 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського районного управління юстиції Донецької області, батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про одруження сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, але відповідно до позовної заяви відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, а відповідач в свою чергу, в зв'язку з тим, що у добровільному порядку фінансової допомоги на утримання дитини, яка проживає з позивачем, відповідач не надає, звернулася до суду з даним позовом. Згідно довідки виконкому Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області [PERSON], [INFO], проживає разом з донькою [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Дані факти відповідачем не заперечені. Ухилення батька від виконання своїх обов'язків щодо утримання доньки стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про захист прав дитини. Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Установленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст. 5 Протоколу № 7, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 180-184, 191 СК України. Так, статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батьків та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР України № 789 Х11 від 27.02.1991 року, батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, духовного і соціального розвитку. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Згідно із ст.ст. 180-184, 191 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У разі ухилення батьків від виконання цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з матері, батька дитини в частці від їх доходу і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, враховуючи не заперечені відповідачем дані, що він є фізично здоровим, працездатним, має можливість надавати допомогу дитині, суд вважає доводи позивача такими, що знайшли своє повне підтвердження, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, тобто з [INFO]. З огляду на те, що за подання даної позовної заяви позивачем не було сплачено судовий збір, а за її письмового клопотання вона просила сплату судового збору покласти на неї, суд вважає за можливе стягнути суму судового збору саме з позивача. З урахуванням ст.ст. 180-184, 191 СК України,

Outcome: approved