Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

18.02.2019 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Публічного Акціонерного Товариства "Запоріжжяобленерго" про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати. В позові позивач посилався на те, що наказом від 29.03.2018 року він був звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю, умов колективного та трудового договору, рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 03.10.2018 року його позов до відповідача було задоволено та стягнуто на його користь з нарахованої та несплаченої заробітної плати в сумі 47967,04 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 24933,98 грн. за період з 29.03.2018 року по 06.08.2018 року, 18.10.2018 року відповідачем йому було перераховано заборгованість по заробітній платі, посилаючись на правову позицію Верховного суду України від 29.01.2014 року та ст.ст. 116, 117 КЗпП України та те, що затримка виплати склала 51 робочих днів з 06.08.2018 року по 18.10.2018 року при середньоденній заробітній платі 289,93 грн., прохав стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 14786,43 грн. з відрахуванням податків та інших обов'язкових платежів. 19.03.2019 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. позовна заява прийнята до провадження, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження і справу призначено до розгляду у відкрите судове засідання на 22.04.2019 року. 18.04.2019 року до суду звернувся представник відповідача Морозов В.С. з відзивом на позов, в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність вини підприємства в затримці виплати сум розрахунку при звільненні, так як на підприємстві існує складна економічна ситуація протягом 2015-2018 років, що пов`язано з тим, що споживачі електричної енергії вносять плату на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання, тоді як на поточному рахунку підприємства недостатній розмір коштів, прохав вказувати в рішенні суду щодо врахування утримання обов`язкових платежів та зборів, прохав в задоволенні позову відмовити. Позивач відповіді на відзив на позов суду не надав. 19.04.2019 року до суду звернувся позивач з заявою про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. 22.04.2019 року належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом позивач не з`явився, надав суду розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позов. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановив наступні обставини: 11.04.2017 року позивач був прийнятий на роботу наказом № 943-к від 10.04.2017 року сторожем до дільниці сторожової охорони Мелітопольських високовольтних електричних мереж, що підтверджується записом №7 в відомостях про роботу в трудовій книжці. 29.03.2018 року позивач наказом №1226-к був звільнений за власним бажанням в зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору за п.3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується записом №8 в відомостях про роботу в трудовій книжці. 29.03.2018 року позивачу було нараховано суму, належну працівникові при звільненні в розмірі 47982,29 грн., що підтверджується копією повідомлення. 29.03.2018 року позивачу не була виплачена нарахована сума, належна працівникові при звільненні в розмірі 47982,29 грн., що підтверджується сторонами та копією рішення суду. 03.10.2018 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області з відповідача на користь позивача було стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 47967,04 грн, середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні, без врахування сум відрахувань, податків і зборів платежів, в розмірі 24933,98 грн. за період з 29.03.2018 року по 06.08.2018 року, що підтверджується копією рішення суду. 18.10.2018 року позивачу на підставі рішення суду було виплачено нараховану суму, належну йому при звільнені, а також середній заробіток за час затримки розрахунку, що визнається сторонами. Суд, задовольняючи позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових сум в період з 06.08.2018 року по 18.10.2018 року в розмірі 14786,43 грн., виходить з наступного: Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Кодексом Законів про працю України, Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Судом встановлено, що до суду звернувся звільнений підприємством позивач, на користь якого рішенням суду стягнуто нараховану та невиплачену заробітну плату та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, якому відповідачем виплачена сума за рішенням суду лише 18.10.2018 року з позовом про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку з 06.08.2018 року по 18.10.2018 року на підставі рішення суду, право на яку передбачене ч.1 ст.117 КЗпП України, в зв`язку з порушенням його права на отримання сум, належних працівникові при звільненні, передбаченого ч.1 ст.116 КЗпП України, в день його звільнення 29.03.2018 року при відсутності спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, з вини відповідача. Суд, вирішуючи вимогу про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року. Так, відповідно до ст.1 п.л) Порядку обчислення середньої заробітної плати цей порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Відповідно до ст.2 абзац 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до ст.5 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Суд бере до уваги середньомісячний заробіток позивача в розмірі 289,93 грн., який визначений рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 03.10.2018 року. Тоді розмір середньої заробітної плати позивача за період затримки розрахунку з 06.08.2018 року по 18.10.2018 року становить: 289,93 грн. х 51 робочий день = 14786,43 грн. А тому позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на підставах, передбачених законом та обставинах, встановлених судом під час їх перевірки наданими суду доказами, які суд вважає достовірними, належними та допустимими. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволено в повному обсязі, а позивач сплатив судовий збір у сумі 768,40 грн. за подання позову, що підтверджено квитанцією, то суд відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України покладає на відповідача сплату судового збору в сумі 768,40 грн. та стягує його з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved