Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

19 листопада 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], відповідно до предмету позову просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], щомісяця, з дня пред'явлення позову, у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, пояснила, що з 25 вересня 2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу народилась дитина - [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Дніпровського районного суду мста Києва від 29 липня 2013 року шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу, за домовленістю між подружжям, дитина залишились проживати разом з позивачем, перебуває на її утриманні, відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відмовляється, на неодноразові прохання позивача врегулювати питання щодо розміру допомоги, яка буде надаватись відповідачем на утримання дитини, залишились без належного реагування з боку відповідача. Позивач зазначила, що має постійне місце роботи, отримує фіксовану заробітну плату, однак її доходів не вистачає для належного утримання дитини, враховуючи її вік та потреби, в той же час відповідач є особою працездатного віку, спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що на даний час шлюб з позивачем розірвано, після розірвання шлюбу малолітній син - [PERSON], [INFO], залишився проживати разом з матір'ю. Відповідач не заперечує той факт, що має виконувати свій батьківський обов'язок та надавати кошти на утримання дитини, погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 700,00 грн. щомісячно, однак при визначенні судом розміру аліментів просив врахувати, що є інвалідом третьої групи, офіційно працює та має фіксовану заробітну плату, інших джерел доходів не має, тому не спроможний виплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За умов ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як з'ясовано судом, підтверджується поясненнями позивача та відповідача, з 25 вересня 2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу народилась дитина - син [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 липня 2013 року шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу, за домовленістю між подружжям, дитина залишилась проживати разом з матір'ю, ці обставини визнанні сторонами у судовому засіданні, в той же час обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, як це передбачено ч.1 ст.61 Цивільного процесуального кодекс України. За правилами ст.182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітні діти проживають разом з матір'ю, перебувають на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Як убачається з матеріалів справи, позивач [PERSON], мати дитини, є особою працездатного віку, офіційно працює на посаді менеджера Товариства з обмеженою відповідальністю «Медіатек-Рент», середньомісячна заробітна плата позивача складає 755,87 грн., про наявність інших доходів позивач суд не повідомила. В тому же час, відповідач [PERSON], батько дитини, є особою працездатного віку, має постійне місце роботи - працює на посаді директора Центру обліку бездомних громадян Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), середньомісячна заробітна плата відповідача складає 4362,54 грн., доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України та роз'яснень, викладених у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як зазначено у п.п. 16 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності. З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи положення ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2013 рік" де встановлено з 1 січня 2013 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 972,00 грн., а дітей віком від 6 до 18 років - 1210,00 грн., на одну особу в розрахунку на місяць, та вимог ст. 181 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19 листопада 2013 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п.8 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». В порядку п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене та

Outcome: approved