Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

24 лютого 2015 року ТзОВ «Орлан-Транс-Груп» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про про стягнення збитків, мотивуючи тим, що 26 листопада 2013 року відповідача було прийнято на роботу до Львівської філії ТОВ Орлан-Транс-Груп» на посаду водія. Відповідач, перебуваючи в трудових відносинах з підприємством, отримав пластикові картки ТзОВ «Вог-Ріелтер» та ТзОВ «Е100 УА» для заправки ввіреного йому транспортного засобу дизельним паливом. Під час виконання трудових обов'язків, а саме при виконанні перевезення на автопоїзді за маршрутом Україна-Німеччина-Україна, при виїзді в рейс, у баках автомобіля знаходилось 640 літрів палива, відповідачем ще було придбано 1570 літрів палива. При поверненні автомобіля, у баках залишилось 117 літрів палива. Згідно норм витрат палива, під час перевезення, відповідачем повинно було бути використано 1903 літри палива, а фактично було використано 2094 літри. Перевитрата становить 191 літр на загальну суму 1904,49 грн. Крім того, відповідачем при виконанні даного перевезення було порушено вимоги наказу № 19 від 14 лютого 2011 року «Про дотримання правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання», де вказано, що при вході в Україну з території Польщі, кількість палива в паливних баках автомобіля не повинна перевищувати 50 літрів. При заїзді автомобіля на територію України, 20 січня 2014 року в паливних баках, згідно подорожнього листа, знаходилося 126 літрів палива, чим відповідачем було завдано підприємству збитків на загальну суму 2250,90 грн. Крім того, під час виконання перевезення за маршрутом Україна-Італія-Україна, згідно подорожнього листа від 16 лютого 2014 року, при виїзді автомобіля в рейс в баках залишок палива становив 280 літрів. Відповідачем було придбано 2338 літрів дизельного палива. При поверненні, залишок палива становив 86 літрів. Згідно норм витрат палива даного автомобіля, при виконанні даного перевезення витрати палива повинні були становити 2267 літрів. Згідно даних подорожнього листа та розшифровки до нього, наданих відповідачем, витрата палива скала 2332 літра. Перевитрата становить 64 літри на загальну суму 289,29 грн. Крім того, відповідачем при виконанні даного перевезення було порушено вимоги наказу № 19 від 14 лютого 2011 року «Про дотримання правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання», де вказано, що при вході в Україну з території Угорщини, кількість палива в паливних баках автомобіля не повинна перевищувати 50 літрів. При заїзді автомобіля на територію України, 26 лютого 2014 року в паливних баках згідно подорожнього листа знаходилося 97 літрів палива, чим відповідачем було завдано підприємству збитків на загальну суму 1042,48 грн. Під - час виконання перевезення за маршрутом Україна-Франція- Україна,, згідно подорожнього листа від 10 березня 2014 року, при виїзді автомобіля в рейс в баках залишок палива становив 281 літр. Відповідачем було придбано 2788 літрів дизельного палива. При поверненні, залишок палива становив 203літрів. Згідно норм витрат палива даного автомобіля, при виконанні даного перевезення витрати палива повинні були становити 2501 літрів. Згідно даних подорожнього листа та розшифровки до нього, наданих відповідачем, витрата палива скала 2671 літр. Перевитрата становить 170 літрів на загальну суму 2203,23 грн. Крім того, відповідачем при виконанні даного перевезення було порушено вимоги наказу № 19 від 14 лютого 2011 року «Про дотримання правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання», де вказано, що при вході в Україну з території Польщі, кількість палива в паливних баках автомобіля не повинна перевищувати 50 літрів. При заїзді автомобіля на територію України, 29 березня 2014 року в паливних баках згідно подорожнього листа знаходилося 113 літрів палива, чим відповідачем було завдано підприємству збитків на загальну суму 2637,19 грн. Крім того, під час виконання перевезення за маршрутом Україна-Молдова-Україна, згідно подорожнього листа від 12 квітня 2014 року, при виїзді автомобіля в рейс в баках залишок палива становив 359 літрів. Відповідачем було придбано 970 літрів дизельного палива. При поверненні, залишок палива становив 239літрів. Згідно норм витрат палива даного автомобіля, при виконанні даного перевезення витрати палива повинні були становити 1063 літрів. Згідно даних подорожнього листа та розшифровки до нього, наданих відповідачем, витрата палива скала 1090 літрів. Перевитрата становить 27 літрів на загальну суму 400,08 грн. З заробітної плати відповідача було утримано 190,34 грн. Таким чином, підприємству було завдано збитків на загальну суму 209,74 грн. Крім того, під час виконання перевезення за маршрутом Україна-Італія-Україна, згідно подорожнього листа від 09 травня 2014 року, при виїзді автомобіля в рейс в баках залишок палива становив 219 літрів. Відповідачем було придбано 2052 літра дизельного палива. При поверненні, залишок палива становив 200 літрів. Згідно норм витрат палива даного автомобіля, при виконанні даного перевезення витрати палива повинні були становити 2033 літрів. Згідно даних подорожнього листа та розшифровки до нього, наданих відповідачем, витрата палива скала 2072 літра. Перевитрата становить 38 літрів на загальну суму 573,82 грн. Загальна сума майнової шкоди, завданої відповідачем підприємству-позивачу становить 6714,13 грн. Представник позивача зазначає, що заправка неодноразово перевищувала вміст паливних баків автомобілів, на яких відповідач виконував перевезення. На даний час, відповідача звільнено з підприємства за власним бажанням, проте, на час подання до суду позовної заяви, відповідачем добровільно заподіяних збитків підприємству відшкодовано не було. Просить суд стягнути з відповідача на користь підприємства-позивача 6714,13 грн. заподіяної внаслідок перевитрати палива шкоди та судові витрати у справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позові. Наголосила, що на відповідача, як на водія транспортного засобу, покладена повна матеріальна відповідальність, про що вказано у наказі про прийняття його на роботу. Тому відповідач, як особа, що винна у заподіянні позивачу при виконанні трудових обов'язків матеріальної шкоди, зобов'язана її відшкодувати в повному обсязі. З огляду на вказані обставини, підтверджені належними доказами, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за місцем постійної реєстрації. Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в зв'язку з наступним. Судом встановлено, що згідно наказу № 145-кф від 26 листопада 2013 року відповідач [PERSON] тимчасово прийнятий на роботу з 26 листопада 2013 року по 25 грудня 2013 року на Львівську філію ТзОВ «Орлан-Транс-Груп» в автомобільну колону № 1 водієм автотранспортних засобів для перевезення вантажів у міжміському, міжобласному та міжнародному сполученні на вантажні автомобілі всіх марок, з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю, з оплатою праці згідно відпрацьованого часу (а.с.7). Наказом № 163-кф від 26 грудня 2013 року позивачем продовжено трудовий договір з відповідачем на невизначений термін. (а.с.92). Згідно наказу № 64-кф від 29 травня 2014 року [PERSON] звільнено з автомобільної колони № 1 Львівської філії ТзОВ «Орлан-Транс-Груп» з 29 травня 2014 року за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України (а.с.8). Наказом № 45 від 11 серпня 2010 року Львівською філією ТзОВ «Орлан-Транс-Груп» затверджено базову лінійну норму витрат палива. (а.с.22). Наказом № 19 від 14 лютого 2011 року ТзОВ «Орлан-Транс-Груп» встановлено правила заправки дизельним пальним при виконанні транспортних завдань (а.с.27-29). Згідно подорожнього листа № 348704 від 10 січня 2014 року відповідач, перебуваючи у службовому відрядженні по маршруту Україна-Німеччина-Україна, здійснив перевитрату палива об'ємом 191 літра (а.с.9). Згідно подорожнього листа № 348775 від 16 лютого 2014 року відповідач, перебуваючи у службовому відрядженні по маршруту Україна-Італія-Україна, здійснив перевитрату палива об'ємом 64 літра (а.с.12). Згідно подорожнього листа № 348941 від 10 березня 2014 року відповідач, перебуваючи у службовому відрядженні по маршруту Україна-Франція-Україна, здійснив перевитрату палива об'ємом 170 літрів (а.с.15). Згідно подорожнього листа № 374575 від 12 квітня 2014 року відповідач, перебуваючи у службовому відрядженні по маршруту Україна-Молдова-Україна, здійснив перевитрату палива об'ємом 27 літрів (а.с.18). Згідно подорожнього листа № 420555 від 9 травня 2014 року відповідач, перебуваючи у службовому відрядженні по маршруту Україна-Італія-Україна, здійснив перевитрату палива об'ємом 38 літрів (а.с.20). Як вбачається з роздруківок витрат пального (а.с.10,13,16,19) при розрахунку витрат пального, враховувались витрати на пробіг транспортного засобу, ТКМ та обігрів (піч). Відповідно до пункту 6 статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадках, коли відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків. У відповідності до роз'яснень, викладених у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», матеріальна відповідальність в повному розмірі на підставі пункту 6 статті 134 КЗпП України покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами. За чинним законодавством така відповідальність може бути покладена, зокрема, за шкоду, заподіяну перевитратою пального на автомобільному транспорті. Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР від 12 вересня 1991 № 1545-XII, у зв'язку з Постановою Верховної Ради України від 24 серпня 1991 року "Про проголошення незалежності України" (1427-12) та прийняттям Акта проголошення незалежності України встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України. Так, відповідно до підпункту «в» пункту 14 Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР «Про підвищення ефективності використання автотранспортних засобів у народному господарстві, посилення боротьби з приписками при перевезенні вантажів автомобільним транспортом та забезпечення цілості паливно-мастильних матеріалів» від 5 серпня 1983 року № 759, яка є чинною, за перевитрату палива понад затверджених норм з вини працівників автомобільного транспорту з них утримується 100 відсотків вартості перевитраченого автомобільного палива. Згідно з пунктом 6.7 Інструкції з обліку надходження і витрачання паливно-мастильних матеріалів і єдиних талонів на відпуск нафтопродуктів на підприємствах, в організаціях, колгоспах і радгоспах, затвердженої Державним комітетом СРСР по забезпеченню нафтопродуктами 3 лютого 1984 року № 01/21-8-72, яка є чинною, на підставі прийнятого керівником підприємства рішення вартість перевитраченого палива понад затверджені норми підлягає стягненню з водіїв транспортних засобів. Правова позиція Верховного Суду України у справі за №6-1267 цс 16 свідчить, що суди при вирішенні подібних справ повинні встановити наявність чи відсутність вини та умисного заподіяння працівником майнової шкоди підприємству, що є обов'язковою складовою відповідальності працівників автомобільного транспорту за перевитрату палива. Відповідно до ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Як зазначено у ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] при виконанні перевезень, неодноразово допускав перевитрату палива по здійснених маршрутах, чим завдав позивачу матеріальної шкоди. Жодних пояснень з приводу перевитрат дизпалива під час здійснення перевезень, водій [PERSON] по поверненню з рейсу, керівництву філії ТзОВ «Орлан Транс Груп» не надав, не доповідав, що має місце перевитрата палива з причин, що не залежали від нього, тому суд приходить до висновку, що саме з вини відповідача підприємству - позивачу заподіяно майнову шкоду, що становить 6714,13 грн., яка завдана перевитратою палива, що допустив відповідач. Враховуючи вищенаведені норми законодавства, докази надані стороною позивача, суд стягує вказану суму з відповідача в користь ТзОВ «Орлан-Транс-Груп». Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд. Стягує з відповідача на користь позивача 243, 60 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved