Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

18.08.2021 позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що народилася [INFO] , її батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Факт її народження підтверджується свідоцтвом про народження (виданим повторно) серії [NUMBER] від 18.06.1963. [INFO] її батько [PERSON] помер. Її мати померла ще у 2006 році, а інших дітей, окрім неї, у її батьків не було, вона є єдиною спадкоємицею батька. В останні роки життя батько потребував догляду та опіки, а тому вона переселилась до нього. Вони спільно проживали в житловому будинку [ADDRESS] . Таким чином, на час смерті батька вона фактично проживала разом із ним, проте без відповідної реєстрації місця проживання. У перші місяці після смерті батька, вона перебувала в жалобі та депресивному стані, оскільки залишилась сама (власної сім`ї не має), а тому не була спроможна займатися оформленням спадщини. Згодом в Україні, як і у всьому світі, розгорілася епідемія коронавірусу, було введено жорсткі карантинні обмеження по всій території держави, обмежено, а місцями й зовсім зупинено роботу громадського транспорту, обмежено пересування громадян пенсійного віку, а також роботу більшості установ. Зважаючи на такі обставини та рекомендації ЗМІ, вона намагалась без нагальної потреби не покидати та не контактувати з іншими людьми. Крім того, оскільки на час смерті батька проживала разом із ним та фактично вступила в управління його майном як єдина спадкоємиця, то було переконана, що прийняла спадщину без додаткових дій, а оформити зможе згодом коли появиться сприятлива епідеміологічна ситуація в країні. З послабленням карантинних умов звернулась до нотаріуса з метою оформити спадщину, на що отримала відмову у зв`язку із пропуском нею шестимісячного строку, а тому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Крім того, при підготовці документів нею виявлено розбіжності у відомостях про прізвище, ім`я, по батькові батька у різних документах. До прикладу, у свідоцтві про смерть батька, що було видане на підставі його паспорта громадянина України, вказано « [PERSON] ». У той же час, у її свідоцтві про народження батька записано (російською) « [PERSON] ». Подібні розбіжності містяться і в інших належних батькові документах: у свідоцтві про народження батька записано (російською) ПІБ « [PERSON] », у свідоцтві про укладення батьками шлюбу записано « [PERSON] »; у свідоцтві про звільнення батька від військового обов`язку записано « [PERSON] »; у довідці управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької РДА про підтвердження статусу учасника війни записано « [PERSON] ». Таким чином, у її батька наявні розбіжності у документах у написанні імені. Такі розбіжності, очевидно, виникли з формальних підстав як наслідок застосування різних варіацій написання імені у радянські часи. У зв`язку з чим змушена звернутись до суду щодо встановлення факту, що [PERSON] був її рідним батьком. Встановлення такого факту їй необхідно для оформлення права власності на спадкове майно, що належало батькові. Звертає увагу суду на те, що факт того, що [PERSON] , який помер [INFO] , є її батьком підтверджується також актом про встановлення факту проживання осіб від 09.06.2021 №9 та довідкою Меденицької селищної ради від 09.06.2021 №148. 19.08.2021 відкрито провадження в зазначеній справі та призначено до підготовчого судового засідання на 09.09.2021. Представник позивача - адвокат Вернієвська О.Б. позовні вимоги підтримала, про що зазначила у відповідній заяві. Відповідач селищний голова М. Живчин в підготовче судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить суд розгляд даної справи проводити у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України За результатами підготовчого провадження, у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення, оскільки відсутні підстави для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вимогами статей 1218, 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом її відкриття є день її смерті. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок смерті. У відповідності до приписів статей 1222, 1261 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а в разі його відсутності, право на спадкування за законом одержують в рівних частках діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Передбачене коло спадкоємців першої черги за законом є вичерпним. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO] . Її батьками у свідоцтві про народження (виданого повторно) серії [NUMBER] від 18.06.1963 зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 01.02.2020. Мати позивачки - [PERSON] померла [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.01.2006. Відповідно до акту про встановлення факту проживання осіб від 09.06,2021 №9 та довідки Меденицької селищної ради від 09.06.2021 №148, вбачається, що позивач на час смерті її батька [PERSON] проживала разом з ним без реєстрації. Згідно частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 своєї Постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Натомість, із листа про наявність підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії від 04.06.2021 вбачається, що державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної кантори Кушнір О. повідомлено позивача про пропущення нею строку для подання заяви про прийняття спадщини у відповідності до вимог ст. 1270 ЦК України та рекомендовано з вирішенням даного питання звернутись до суду. Судовий порядок продовження строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України застосовується у випадках, коли інші спадкоємці, які прийняли спадщину, або хоча б один із них заперечують проти вступу у спадщину особи, що пропустила цей строк. Як встановлено матеріалами справи, позивач спадщини не прийняла, оскільки пропустила встановлений законом шестимісячний строк для звернення до державної нотаріальної контори з відповідною заявою. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропущення строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При таких обставинах суд вважає, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини та враховуючи відсутність підстав для неприйняття визнання позову відповідачем, а тому останній необхідно визначити додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим суд знаходить підстави для задоволення позову в цій частині. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті . В той же час, частиною 2 даної статті регламентовано, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Матеріалами справи встановлено, що у свідоцтві про народження позивачки прізвище ім`я та пор батькові її батька записано (російською) « [PERSON] », в той же час у свідоцтві про смерть батька, він вказаний як « [PERSON] ». Ряд схожих розбіжностей містяться і в інших документах батька позивачки, так зокрема у свідоцтві про народження батька записано (російською) ПІБ « [PERSON] », у свідоцтві про укладення батьками шлюбу записано « [PERSON] »; у свідоцтві про звільнення батька від військового обов`язку записано « [PERSON] »; у довідці управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької РДА про підтвердження статусу учасника війни записано « [PERSON] ». Згідно положень п. 1 ППВС України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] . Однак внаслідок розбіжностей щодо імені та по батькові батька позивачки, остання не може оформити своїх спадкових прав та довести їхні родинні відносини. Враховуючи наведене, ту обставину, що встановлення факту родинних відносин для позивачки дасть право на оформлення спадкових прав, відсутність заперечень зі сторони відповідача, а також те, що позивачка є єдиною спадкоємицею за законом після смерті свого батька, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення. Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved