Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

21.12.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначає, що з 31.07.1999 року до 16.08.2010 року перебували з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . За рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05.05.2010 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , у твердій грошовій сумі у розмірі 767 грн. на місяць. На сьогоднішній день розмір стягнутих аліментів становить менше законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів, а тому вважає його недостатнім для утримання дитини, і просить суд змінити спосіб стягнення аліментів зі стягнення в твердій грошовій сумі на 1/4 частину з усіх видів заробітку відповідача, до повноліття дитини. В судове засідання сторони не з`явилися, направили суду письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Представник позивача вказав, що підтримує позовні вимоги, відповідач зазначив, що визнає позов у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 21.04.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області вбачається, що батьками народженої [INFO] [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05.05.2010 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 767 грн. до досягнення нею повноліття (а.с. 5). На підставі зазначеного рішення суду 03.06.2010 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області, видано виконавчий лист № 2-461/2010 (а.с. 6). Позивач посилається на те, що розмір стягнутих аліментів є недостатнім для утримання дитини, а тому просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, і до повноліття дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. Згідно ч.7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Частинами другою та третьою статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням, як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183,184 СК України. Відповідно до правової позиції Верховного суду України викладеної у постанові від 05.02.2014 року по справі №6-143цс13 зазначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набув чинності 08.06.2017 року, частина 3 ст. 181 СК України «Способи виконання батьками обов`язку утримання дитини» була викладена в іншій редакції. Зокрема положення цієї частини приписують, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, суд дійшов висновку, що через неможливість позивача звернутись із вимогою про зміну способу стягнення аліментів, належним способом захисту її прав є зміна розміру аліментів, відповідно до ст. 192 СК України, що не може вважатись виходом за межі заявлених вимог. За такого, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню шляхом зміни розміру аліментів, що присуджені до стягнення з відповідача [PERSON] на її користь, в межах заявлених позивачем позовних вимог, тобто в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.23) Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на те, що позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору па підставі п.3) ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved