Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

25.02.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ДП «Шахта ім. Ю.О. Гагаріна» на свою користь у рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я, 12000 грн., посилаючись на наступне: З 30.04.1978 р. до 08.05.1978 р., з 12.02.1981 р. до 13.07.1981 р. та з 11.04.2005 р. до 07.05.2012 р. він працював на ДП «Шахта ім. Ю.О. Гагаріна» на різних посадах з повним робочим днем під землею. Внаслідок небезпечних умов праці він отримав трудове каліцтво, тяжке професійне захворювання (хронічну туговухість), що привело до стійкої втрати ним професійної працездатності. З 27.09.2007 р. медико-соціальною експертною комісією йому було встановлено 15% втрати професійної працездатності за наслідками трудового каліцтва (травмування пальців правої кисті), отриманого на шахті 14.05.2007 р. Горлівською міською санітарно-епідеміологічною службою та адміністрацією відповідача 12.04.2012 р. складений акт форми П-4, у якому визнано провину відповідача у відсутності безпечних умов праці, що потягло за собою його професійне захворювання та стійку втрату працездатності. Після проходження ним тривалого лікування і обстеження в умовах медичного стаціонару з 25.04.2012 р. медико-соціальна експертна комісія вперше встановила йому стійку втрату професійної працездатності по сукупності захворювань у 20% (у сукупності 35%). Цей відсоток втрати професійної працездатності зберігається дотепер. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відповідач зобов'язаний відшкодувати йому моральний збиток, тому що внаслідок отримання інвалідності, настання у нього стійкої втрати працездатності він переніс і продовжує переносити особливі моральні страждання, оскільки загублено важливу частину нормальних життєвих функцій його організму, по цей час він змушений постійно проходити лікування від наслідків каліцтва і захворювання в умовах медичного стаціонару, витримуючи при цьому страждання, переживання, пов'язані з необоротною втратою здоров'я. МСЕК йому встановлені значні обмеження до фізичної праці, він дійсно не може продовжувати працю, пов'язану зі значними навантаженнями, взагалі виконувати якусь постійну роботу. У нього хронічні болі у вухах, обмежена рухливість руки, він відчуває постійну слабкість, безсоння, страх за своє життя. Усім цим були порушені його плани на подальше існування. Заподіяну йому моральну втрату він оцінює в 12000 грн. Представник відповідача - ДП «Шахта ім. Ю.О.Гагаріна» у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та з посиланням на невизнання позову. Дослідивши надані сторонами докази у справі, суд дістає наступних висновків: Судом встановлено, що при виконанні трудового обов'язку на ДП «Шахта ім. Ю.О.Гагаріна» позивач зазнав ушкодження здоров'я: Згідно довідки МСЕК від 10.10.2007 р. позивачу вперше з 27.09.2007 р. було встановлено 15% втрати професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом 14.05.2007 р. (Акт № 4/10 форми Н-1 - в матеріалах справи) на безстроковий термін. Згідно довідки МСЕК від 13.06.2012 р. позивачу з 25.04.2012 р. було встановлено 35% втрати професійної працездатності, з яких 15% - у зв'язку з трудовим каліцтвом повторно, 20% - у зв'язку з професійним захворюванням туговухістю вперше на безстроковий термін. З пояснень позивача, наданих ним копій медичних документів вбачається, що внаслідок ушкодження ним здоров'я у зв'язку з виконанням трудового обов'язку він змушений проходити постійне підтримуюче (амбулаторне і стаціонарне) лікування, приймати медичні препарати, а також, що змінився образ його життя, що потребує від нього додаткових зусиль для його організації. Наведені докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням позивачем трудових обов'язків, заподіює йому фізичні і моральні страждання, обмежує його можливість вести звичний йому спосіб життя, що, зокрема, встановлено висновком МСЕК про встановлення позивачу стійкої втрати професійної працездатності, про заборону праці в умовах дії шуму, пилу, несприятливого мікроклімату, дії токсичних та подразнюючих газів, про необхідність постійного лікування, зокрема, медикаментозного, санаторно-курортного, протезування слуховим апаратом, динамічного спостереження профпатолога, невролога, кардіолога, ЛОР. У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, що він зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я. У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з порушенням нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням позивачем трудових обов'язків, заподіює йому моральні і фізичні страждання. За вимогами ст.237-1 КЗпП України у випадку, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втраті нормальних життєвих зв'язків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя, відшкодування морального збитку здійснюється власником підприємства. За таких обставин суд вважає позов обґрунтованим. При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує наявність для позивача вимушених змін у його можливій подальшій професійній діяльності, пов'язаних із забороною праці в певних умовах, з необхідністю постійного лікування, а також ту обставину, що за віком позивач є ще працездатним, інвалідність внаслідок ушкодження здоров'я при виконанні трудового обов'язку на підприємстві відповідача йому не встановлена, і дістає висновку про часткове задоволення позову у розмірі 7000 грн. На підставі ст.237-1 КЗпП України,

Outcome: approved