Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS], оскільки на день смерті його батька відкрилася спадщина, до складу якої ввійшов житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, але умови для оформлення спадщини у нотаріальному порядку відсутні через відсутність правовстановлюючих документів на будинок, передбачених Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій. В судове засідання на судовий розгляд справи сторони не з'явилися, будучи належним чином своєчасно повідомленими про дату, час та місце його проведення. Позивач подав до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу без його участі. Відповідач причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду від нього не надходило. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст. 169, 224, 225 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши подані у справі докази, всебічно та повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, що мають значення та є необхідними для вирішення спору, суд встановив наступне. Встановлено, що [INFO] у с.Тросник Виноградівського району, помер [PERSON], батько позивача. Останнім місцем його проживання було [ADDRESS]. Заповіту за життя не залишив. За життя [PERSON] на підставі будівельного паспорта земельної ділянки в с.Тросник, складеного у 1971 році, на підставі дозволу, наданого рішенням виконкому Виноградівської районної ради депутатів від 27.04.1971 року №169, звів на відведеній йому для цієї мети земельній ділянці площею 0,07 га житловий будинок з надвірними будівлями. Завершений будівництвом житловий будинок було зареєстровано за [PERSON] у Погосподарській книзі села Тросник відповідно до довідки, виданої Фанчиківською сільською радою №632 від 10.12.2013 року, (дворогосподарство по [ADDRESS], особовий рахунок господарства [NUMBER], рахується за [PERSON]). На даний час на вказаній земельній ділянці розташовано житловий будинок із загальною корисною площею 76,7 кв.м., в тому числі житловою 59,4 кв.м., 1971 року побудови, надвірні споруди та будівлі. Як станом на дату смерті [PERSON], так і поданий час, житловий будинок не було зареєстровано у підприємстві технічної інвентаризації районного значення та правовстановлюючого документу на будинок виготовлено не було. Вказані вище обставини підтверджуються Довідкою КП Виноградівське РБТІ від 20.12.2013 року №781, та Технічним паспортом на садибний житловий будинок, будівельним паспортом. Позивач та його мати - відповідач [PERSON], - єдині спадкоємці першої черги за законом до спадщини, що відкрилася на день смерті [PERSON] Позивач у шестимісячний строк подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Відповідачка, дружина спадкодавця, у шестимісячний строк подала до нотконтори заяву про відмову від прийняття спадщини. Дані обставини підтверджено Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, копіями заяв спадкоємців. Отримавши право на спадкування, прийнявши спадщину, до складу якої ввійшов завершений будівництвом житловий будинок, позивач з'ясував, що оформити спадщину у нотаріальному порядку на житловий будинок не можна, оскільки для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно подати правовстановлюючий документ на будинок та Витяг із реєстру речових прав на майно. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають фактичні обставини справи, врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Як було зазначено вище, правовстановлюючих документів на будинок [PERSON] не оформив, тому держава офіційно не визнає ні право власності спадкодавця на нерухоме майно, ні право власності спадкоємця, набуте в порядку спадкування. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до роз'яснень Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування Вищий спеціалізований суд; Лист від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13- по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Враховуючи наведене вище, на підставі поданих доказів суд встановив, що до складу спадщини, що відкрилася на день смерті [PERSON], ввійшов житловий будинок із загальною корисною площею 76,7 кв.м., в тому числі житловою 59,4 кв.м., а також надвірні будівлі та споруди - літня кухня літ.Б, сарай літ.В, свинарник літ.Г., корівник літ.Д., убиральня літ.Е, сарай літ.Ж, гараж літ.З, Ворота №1, огорожа №2, тротуар. В свою чергу, відповідно до ст.1216 ЦК України від 2003 року, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що позивач прийняв спадщину, подавши у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини нотаріусу. Однак, згідно із правилами, встановленими п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими Наказом Мін'юсту від 22.02.2012 року N 296/5, для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту обраним ним способом, передбаченим законом. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved