Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до Сучевенської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] в с. Просіка Глибоцького району Чернівецької області помер її батько - [PERSON], який заповів їй все належне йому майно. До складу спадщини входить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, який розташований в [ADDRESS]. Крім неї спадкоємцями першої черги являється її брат - [PERSON] та сестра - [PERSON]. Вона своєчасно прийняла спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на нерухоме майно було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. На підставі вищенаведеного позивач звернулась до Глибоцького районного суду Чернівецької області для визнання права власності. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, а справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача Сучевенської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, проте сільська рада направила до суду заяву, якою позовні вимоги визнає та просить суд розглянути справу у відсутності їх представника. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], а її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, [NUMBER]. [INFO].в с. Просіка Глибоцького району Чернівецької області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Згідно заповіту №28 від 02 грудня 2013 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Сучевенської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, [PERSON] все своє майно, що належало йому на день смерті заповів [PERSON]. Як вбачається з свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON], помер [INFO] в с. Просіка Глибоцького району Чернівецької області. З довідки № 1917 від 21 жовтня 2016 року, виданої Сучевенською сільською радою вбачається , що [PERSON] був постійно зареєстрований та проживав в [ADDRESS] з 1 січня 1950 року по [INFO], тобто по день його смерті. На день його смерті разом з ним в одному будинку були зареєстровані та проживали: донька [PERSON], [INFO]. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить, нерухоме майно, що розташоване за адресою по [ADDRESS] до складу якого входить:житловий будинок літ. «А», загальною площею 67,5 кв.м. в тому числі житлової площі 35,8 кв.м., підвал літ. «Апд», ґанок літ. «а», літня кухня літ. «Б», ґанок літ «б», навіс літ. «В»,убиральня літ. «Г»,літня кухня літ. «Д»,тамбур «Д1», підвал літ. «ДПд», сарай літ. «Е», навіс літ.»Є», гараж літ. «Ж»,сарай літ. «З», сарай літ. «И», сарай літ. «І»,колодязь № 1, ворота № 2, огорожа № 3, ворота № 4,хвіртка № 5,огорожа № 6, хвіртка № 7, хвіртка № 8, хвіртка № 9, хвіртка № 10, вимощення № І, загальною вартістю 62 741(шістдесят дві тисячі сімсот сорок одна) гривня. Висновком експертного будівельно-технічного дослідження № 361 від 18 травня 2016 року встановлено, що житловий будинок літ. «А» з господарськими спорудами та будівлями, які розташовані в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] побудований з дотриманням державних будівельних, протипожежних та санітарних норм і подальша його експлуатація за призначенням можлива. Згідно архівної довідки № 1/196 від 13.06.2016 року, виданої архівним відділом Глибоцької районної адміністрації, в документах архівного фонду виконавчого комітету Сучевенської сільської ради за 1991-1995 р.р. існують відомості про те, що в господарстві по [ADDRESS] головою є [PERSON],[INFO], членами даного господарства є його дружина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Суспільна група даного господарства визначена, як колгоспна. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз'яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності ", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69). Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Отже, застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР без належного з'ясування питання про правильність віднесення будинку до суспільної групи господарств - колгоспний двір є помилковим. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові № № 6-145цс13 від 15 січня 2014 року, що відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Разом з тим, судом встановлено, що голова господарства [PERSON] не працював у колгоспі та відповідно не міг бути членом колгоспу, що підтверджується копією його трудової книжки. [PERSON] станом на 1991 рік не працювала в колгоспі, що підтверджується копією її трудової книжки. [PERSON] працювала в колгоспі ім. О. Кобилянської з 1951 року по 1980 рік. Проте станом на 1991 рік в колгоспі не працювала, що підтверджується архівною довідкою № 71 від 28.07.2016 року. А тому, суд приходить до висновку, що станом на 1991 року господарство помилкового було віднесено до статусу колгоспного двору. Слід також значити, що [PERSON], померла [INFO] в с. Просіка Глибоцького району Чернівецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-МИ № 272574. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Вказані вимоги закону [PERSON], виконала так, як у передбачений законом строк подала заяву до приватного нотаріуса Глибоцького нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] в зв'язку із чим приватним нотаріусом було зареєстровано спадкову справу №19/2016 щодо майна померлого [PERSON], однак постановою приватного нотаріуса №294/02-31 від 16.05.2016 року, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зокрема видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане нерухоме майно так, як ним не були надані правовстановлюючі документи, що посвідчує право власності померлого на вищевказане спадкове нерухоме майно. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] має законні права на спадкове майно після смерті [PERSON], однак у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів позивач не має можливості оформити право власності. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст. 319, 328, 392, 1216-1223, 1233-1235, 1268 ЦК України,

Outcome: approved