Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

31 травня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», третя особа на стороні відповідача [PERSON] про стягнення заробітної плати. Стислий виклад позицій сторін. Обґрунтування позивача. 15 жовтня 1977 року позивач [PERSON] уклала трудовий договір з юридичною особою - за законами України: Львівською міською лікарнею швидкої медичної допомоги, і відповідно, була прийнята на посаду лікаря Станції швидкої медичної допомоги згідно наказу головного лікаря від 14 жовтня 1977 року № 196, про що внесено запис до трудової книжки за № 7 від 15.10.1977 року. 01 березня 1988 року позивач була переведена лікарем швидкої і невідкладної медичної допомоги підстанції № 2 Львівської міської лікарні швидкої медичної допомоги Станції швидкої медичної допомоги, про що внесено запис до трудової книжки за № 8 від 01 березня 1988 року на підставі наказу № 28-ог від 22 лютого 1988 року. 01 липня 1991 року [PERSON] було звільнено у зв`язку з реорганізацією Львівської міської лікарні швидкої медичної допомоги за пунктом 5 ст. 36 КЗпП УРСР по переводу на Станцію швидкої медичної допомоги м. Львова на підставі наказу головного лікаря від 25 червня 1991 року за № 105, про що внесено запис до трудової книжки за № 9 від 01.07.1991 року. 01 липня 1991 року [PERSON] була прийнята на роботу лікарем швидкої медичної допомоги підстанції № 2 Станції швидкої медичної допомоги м. Львова, про що внесено запис до трудової книжки за № 10 від 01 липня 1991 року на підставі наказу головного лікаря № 1 від 01 липня 1991 року. 16 жовтня 1992 року позивач була переведена старшим лікарем зміни Станції швидкої медичної допомоги м. Львова, про що внесено запис до трудової книжки за № 11 від 16 жовтня 1992 року на підставі наказу головного лікаря № 149 від 16 жовтня 1992 року. Станцію швидкої медичної допомоги перейменовано на Комунальну Львівську станцію швидкої медичної допомоги (ідентифікаційний код юридичної особи: 22333593), про що внесено запис до трудової книжки за № 12 на підставі наказу 70 ос/д від 09 серпня 1999 року. 01 грудня 2001 року [PERSON] була переведена на посаду старшого лікаря оперативного відділу (диспетчерської) Комунальної Львівської станції швидкої медичної допомоги (ідентифікаційний код юридичної особи: 22333593) на підставі наказу головного лікаря № 281 від 06 грудня 2001 року, про що до трудової книжки внесено запис за № 13 від 01 грудня 2001 року. Найменування Комунальної Львівської станції швидкої медичної допомоги (ідентифікаційний код юридичної особи: 22333593) змінено на Комунальне підприємство «Львівська станція швидкої медичної допомоги» (ідентифікаційний код юридичної особи: 22333593), згідно наказу головного лікаря Комунального підприємства «Львівська станція швидкої медичної допомоги» від 27 жовтня 2003 року № 63, про що внесено запис до трудової книжки за № 14. 01 грудня 2012 року позивач була переведена на посаду лікаря швидкої медичної допомоги (для надання консультацій по телефону довіри), про що внесено запис до трудової книжки за № 15 від 01 грудня 2012 року на підставі наказу головного лікаря № 442-к від 27 листопада 2012 року. Комунальне підприємство «Львівська станція швидкої медичної допомоги» перейменоване на Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Львівська станція швидкої медичної допомоги» на підставі наказу від 31 грудня 2012 року № 188, про що внесено запис до трудової книжки за № 16. Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Львівська станція швидкої медичної допомоги» реорганізоване шляхом приєднання до Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», про що внесено запис до трудової книжки за № 17 від 01 червня 2017 року на підставі наказу головного лікаря № 279-к від 31 травня 2017 року. Юридична особа за законами України - роботодавець [PERSON] за трудовим договором від 15 жовтня 1977 року, а саме: Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Львівська станція швидкої медичної допомоги», ідентифікаційний код юридичної особи 22333593, місцезнаходження: 79059, Львівська область, м. Львів, вул. Пилипа Орлика, 6 - припинена, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 11.08.2017 внесено запис номер: 14151120010015603 на підставі рішення Львівської обласної ради ІІІ сесії VII скликання № 174 від 31 травня 2016 року «Про реорганізацію служби екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Львівській області» із змінами, внесеними рішенням Львівської обласної ради ІV сесії VII скликання № 208 від 13 вересня 2016 року «Про внесення змін та доповнень до рішення Львівської обласної ради від 31.05.2016 №174 «Про реорганізацію служби екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Львівській області». Рішенням Львівської обласної ради ІІІ сесії VII скликання № 174 від 31 травня 2016 року «Про реорганізацію служби екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Львівській області» передбачено, зокрема: 1) припинення комунального підприємства Львівської обласної ради «Львівська станція швидкої медичної допомоги» і комунального закладу Львівської обласної ради «Дрогобицька станція швидкої медичної допомоги» шляхом приєднання до комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф»; 2) встановлення, що КЗ ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» є правонаступником майна, прав і обов`язків комунального підприємства Львівської обласної ради «Львівська станція швидкої медичної допомоги» та комунального закладу Львівської обласної ради «Дрогобицька станція швидкої медичної допомоги». Таким чином, у силу рішення Львівської обласної ради ІІІ сесії VII скликання № 174 від 31 травня 2016 року «Про реорганізацію служби екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Львівській області» із змінами, внесеними рішенням Львівської обласної ради ІV сесії VII скликання № 208 від 13 вересня 2016 року «Про внесення змін та доповнень до рішення Львівської обласної ради від 31.05.2016 №174 «Про реорганізацію служби екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Львівській області» роботодавцем [PERSON] стала юридична особа - Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», ідентифікаційний код юридичної особи: 34167494, місцезнаходження: 79059, Львівська область, м. Львів, вул. І. Миколайчука, 9, що є відповідачем по даній справі, за трудовим договором від 15 жовтня 1977 року. У силу цього правонаступництва Колективний договір між адміністрацією та трудовим колективом Комунального підприємства «Львівська станція швидкої медичної допомоги» на 2010 - 2013, затверджений конференцією трудового колективу 11 березня 2010 року і зареєстрований департаментом економічної політики Львівської міської ради 12 квітня 2010 року за реєстровим номером 95, є обов`язковим для відповідача по даній справі. Додатком № 11-а до вищенаведеного Колективного договору передбачено наступне: «Перелік посад працівників, за якими зберігається надбавка за безперервний стаж роботи при переході з виїзної бригади в центральну диспетчерську: завідувач центральної диспетчерської, старший лікар зміни, лікар медицини невідкладних станів з надання консультацій по телефону «Довіра», фельдшер (медсестра) з прийому та передачі викликів виїзним бригадам». Обов`язок відповідача, виплачувати позивачу [PERSON] надбавку за безперервний стаж роботи на виїзній бригаді, передбачений пунктом 8.2 розділу 5 «Оплата праці» вищевказаного Колективного договору. Так, у пункті 8.2 Колективного договору встановлено: «Надбавка за тривалість безперервної роботи на виїзній бригаді та роботу у нічний час; Надбавка за безперервний стаж роботи до 60 % окладу (від 3 - 5 років - 20%; від 5 - 7 років - 40 %; більше 7 років - 60 %)». Трудовий стаж позивача [PERSON] , тобто трудові правовідносини між нею та відповідачем - Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (ідентифікаційний код юридичної особи: 34167494), починаючи з дня укладення трудового договору, тобто з 15 жовтня 1977 року, по день пред`явлення позову, тобто 31 травня 2019 року, складають 41 рік 7 місяців 17 днів; наявний у [PERSON] стаж безперервної роботи на виїзній бригаді швидкої медичної допомоги більше 7 (семи) років: у період з 15 жовтня 1977 року по 01 грудня 2012 року: 35 років 1 місяць 17 днів. У силу цієї істотної умови трудового договору позивач [PERSON] має право на надбавку за безперервний стаж роботи у розмірі 60% посадового окладу, а відповідач має обов`язок виплачувати цю надбавку. 04 червня 2018 року наказом генерального директора Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» [PERSON]. за № 424-к «Про призупинення виплати надбавки» у зв`язку з проведенням перевірки з 12 лютого 2018 року Західним офісом Держаудитслужби України та на виконання пункту 4.1.12 наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України від 05.10.2005 року за № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення» було призупинено з лютого 2018 року виплату [PERSON] надбавки за тривалість безперервної роботи як лікареві для надання консультацій по телефону оперативно-диспетчерського відділу Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф». Підставою для цього наказу є Акт від 10.05.2018 за № 04-21/3 ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» за період 01.01.2015 по 31.01.2018, проведеної Західним офісом Держаудитслужби України. 19 червня 2015 року рішенням атестаційної комісії при Департаменті охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації і наказом по Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації від 19 червня 2015 року № 464-к [PERSON] було присвоєно вищу кваліфікаційну категорію зі спеціальності медицина невідкладних станів. Виплату [PERSON] оспорюваної надбавки відповідач відновив з квітня 2019 року. У зв`язку з наведеним, позивач просить позов задовольнити та стягнути з Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (ідентифікаційний код юридичної особи 34167494, місцезнаходження: 79059, Львівська обл., м. Львів, вул. І. Миколайчука, 9) в її користь грошові кошти в сумі: 34249,80 грн. (тридцять чотири тисячі двісті сорок дев`ять гривень 80 копійок) в частині протиправно невиплаченої відповідачем надбавки за тривалість безперервної роботи за період з лютого 2018 року по березень 2019 року; фактичні витрати [PERSON] на професійну правову допомогу по захисту права на заробітну плату; судові витрати покласти на Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф (ідентифікаційний код юридичної особи 34167494, місцезнаходження: 79059, Львівська обл., м. Львів, вул. І. Миколайчука, 9); покласти на [PERSON] обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну Комунальному закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (ідентифікаційний код юридичної особи 34167494, місцезнаходження: 79059, Львівська обл., м. Львів, вул. І. Миколайчука, 9). Від своєї позовної вимоги - покладення на третю особу - [PERSON] обов`язку відшкодувати матеріальну шкоду, заподіяну відповідачеві, позивач [PERSON] відмовилась та судом така відмова була прийнята. Обґрунтування заперечень відповідача. 21 червня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Цьорох О. М., у якому повністю заперечила позовні вимоги позивача, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими. Відзив мотивує тим, що оплата праці працівників КЗ ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» повинна здійснюватись згідно вимог статті 98 Кодексу законів про працю України, постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України від 05.10.2005 № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення». Частина 6 пункту 4.1.1 розділу 4 цих Умов (наказ № 308/519) встановлює, що оспорювана надбавка за тривалість безперервної роботи має виплачуватись виключно лікарям виїзних бригад, а позивач [PERSON] такої посади не обіймала, а відтак законно була позбавлена цієї надбавки. У відзиві зазначено, що Колективний договір, яким позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги (Колективний договір між адміністрацією та трудовим колективом Комунального підприємства «Львівська станція швидкої медичної допомоги» на 2010 - 2013, затверджений конференцією трудового колективу 11 березня 2010 року і зареєстрований департаментом економічної політики Львівської міської ради 12 квітня 2010 року за реєстровим номером 95), суперечить Умовам оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України від 05.10.2005 № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення», тому представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі. 19 червня 2019 року до суду надійшли пояснення третьої особи на позовну заяву від адвоката Лемехи Р. І., який діє в інтересах [PERSON] , у яких заперечив позовні вимоги позивача, вважаючи їх безпідставними. У поясненнях зазначено, що при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п. 8 ст. 134 та нової редакції ст. 237 КЗпП (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше», така відповідальність може бути покладена на посадову особу підприємства лише у двох випадках: незаконного звільнення працівника або незаконного переведення працівника на нижче оплачувану роботу, а оскільки, позивача [PERSON] , генеральний директор КЗ ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» [PERSON]. своїми наказами не звільняв і не переводив на нижче оплачувану роботу, то й підстав для залучення його у справу як третю особу немає. У поясненнях вказано, що позивач [PERSON] не має права на оспорювану надбавку за безперервний стаж роботи, оскільки посада, на якій вона працювала за трудовим договором з відповідачем, не передбачена Наказом МОЗ України № 308/519 від 05.10.2005 року (частина 6 пункту 4.1.1 та пункт 12 Умов оплати праці). А, крім цього, згідно вищевказаного Колективного договору, умовами якого позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, передбачено посаду «лікаря з медицини невідкладних станів для надання консультації по телефону «Довіра», а позивач [PERSON] працювала на посаді «лікаря з медицини невідкладних станів для надання консультації по телефону», тому є відмінність в цих посадах. Крім цього, третя особа [PERSON] погодився із змістом та підставами Акту від 10.05.2018 за № 04-21/3 ревізії фінансово-господарської діяльності КЗ ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» за період 01.01.2015 по 31.01.2018, проведеної Західним офісом Держаудитслужби України, а тому не оскаржував цей Акт. Враховуючи викладене, просив у позові відмовити. 26 червня 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив відповідача від позивача [PERSON] , у якій зазначила, що період роботи на посадах лікарів виїзних бригад має бути взаємно зарахований до стажу роботи для виплати надбавки за тривалість безперервної роботи лікарям- консультантам консультативно-інформаційної служби. Крім цього, як зазначила позивач, до моменту пред`явлення позову, відповідач не оскаржив дію Колективного договору, не звернувся до іншої сторони Колективного договору (сторони найманих працівників) про визнання недійсним Колективного договору повністю або частково. Тому просить позов задовольнити. 11 липня 2019 року до суду надійшли заперечення позивача на пояснення третьої особи, у яких вказано, що змінивши в односторонньому порядку систему та розмір заробітної плати позивача, своїм наказом генеральний директор КЗ ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» [PERSON]. здійснив переведення позивача всупереч вимог ст. 32 КзПП України, тому він повинен бути залучений до участі у справі в якості третьої особи. У запереченні позивач заперечила доводи третьої особи про те, що посада лікаря з медицини невідкладних станів для надання консультації по телефону «Довіри» і посада лікаря з медицини невідкладних станів (для надання консультації по телефону) є різними. У запереченні позивач [PERSON] звертає увагу суду на те, що третя особа не зазначає дату прийняття наказу, котрим зупинено нарахування надбавок, його назву, не пояснює чому позивач не була ознайомлена з цим наказом. З огляду на викладене, просить позов задовольнити. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 04 червня 2019 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2019 року залучено до участі в розгляді справи в якості відповідача комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної та медицини катастроф». Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2019 року провадження у справі в частині позовної вимоги про відшкодування [PERSON] матеріальної шкоди, заподіяної Комунальному некомерційному підприємству Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» закрито. Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Варава А. І. позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на підстави та мотиви, викладені в позовній заяві, просили їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечила щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін та свідків по даній справі, що допитані в судовому засіданні, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з Комунальним закладом Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на посаді лікаря з медицини невідкладних станів оперативно-диспетчерського відділу, що підтверджується трудовою книжкою, копія якої долучена до матеріалів справи (а. с. 20-23). Рішенням Львівської обласної ради ІІІ сесії VII скликання № 174 від 31 травня 2016 року «Про реорганізацію служби екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Львівській області» із змінами, внесеними рішенням Львівської обласної ради ІV сесії VII скликання № 208 від 13 вересня 2016 року «Про внесення змін та доповнень до рішення Львівської обласної ради від 31.05.2016 №174 «Про реорганізацію служби екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Львівській області» припинено КП ЛОР «Львівська станція швидкої медичної допомоги» і КЗ ЛОР «Дрогобицька станція швидкої медичної допомоги» шляхом приєднання до КЗ ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (а. с. 24-25, 26-28). Колективний договір між адміністрацією та трудовим колективом Комунального підприємства «Львівська станція швидкої медичної допомоги» на 2010 - 2013 роки, затверджений конференцією трудового колективу 11 березня 2010 року і зареєстрований департаментом економічної політики Львівської міської ради 12 квітня 2010 року за реєстровим номером 95. Згідно Додатку № 11-а вказаного Колективного договору встановлений перелік посад працівників, за якими зберігаються надбавки за безперервний стаж роботи при переході з виїзної бригади в центральну диспетчерську. Серед таких посад, Додатком передбачена посада лікар медицини невідкладних станів з надання консультацій по телефону «Довіри» (а. с. 29-32). 04 червня 2018 року наказом № 424-к генерального директора Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» [PERSON]. «Про призупинення виплати надбавки», у зв`язку з проведенням перевірки з 12 лютого 2018 року Західного офісу держаудитслужби та на виконання пункту 4.1.12 наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України від 05.10.2005 № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення» було призупинено з лютого 2018 року виплату позивачеві [PERSON] надбавки за тривалість безперервної роботи як лікареві для надання консультацій по телефону оперативно - диспетчерського відділу Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (а. с. 37). Підставою для вказаного наказу є Акт від 10 травня 2018 року № 04-21/3 ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» за період 01.01.2015 по 31.01.2018, проведеної Західним офісом Держаудитслужби державної аудиторської служби України. Цю фактичну обставину визнають сторони по справі та третя особа. Актом № 04-21/3 від 10.05.2018 ревізії фінансово - господарської діяльності Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» за період з 01.01.2015 по 31.01.2018, проведеної Західним офісом Держаудитслужби державної аудиторської служби України, визначено, що виплати позивачеві [PERSON] надбавки як такої, що не передбачена Умовами оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, затвердженими наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України від 05.10.2005 № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення». Тому таку виплату надбавки було зупинено (а. с. 38-39). Судом під час розгляду справи задоволено клопотання представника відповідача про виклик та допит свідка. Свідок [PERSON] , який є заступником начальника відділу контролю у соціальній галузі Західного офісу Державної аудиторської служби України, у судовому засіданні повідомив про те, що 10 травня 2018 року було складено Акт за № 04-21/3 ревізії фінансово - господарської діяльності Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» за період 01.01.2015 по 31.01.2018. Цей Акт було обґрунтовано Колективним договором між адміністрацією та трудовим колективом КЗ ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф». Факт виплати надбавки за безперервний стаж роботи позивачеві [PERSON] ревізорами було розцінено як виплата, що не відповідає Умовам оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України від 05.10.2005 № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення». Частина 6 пункту 4.1.1 розділу 4 вищенаведеного наказу № 308/519 встановлює, що оспорювана надбавка за тривалість безперервної роботи має виплачуватись виключно лікарям виїзних бригад, а позивач [PERSON] такої посади не обіймала. Колективний договір між адміністрацією та трудовим колективом КП «Львівська станція швидкої медичної допомоги» на 2010 - 2013, затверджений конференцією трудового колективу 11 березня 2010 року і зареєстрований департаментом економічної політики Львівської міської ради 12 квітня 2010 року за реєстровим номером 95, ревізорам не надавався, а тому й до уваги ревізорами не брався. Свідок зазначив, що нарахування виплати заробітної плати позивачеві [PERSON] здійснювалось Комунальним закладом Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» згідно тарифікаційних списків, які було складено КП ЛОР «Львівська станція швидкої медичної допомоги», заробітна плата позивача [PERSON] при переході з КП ЛОР «Львівська станція швидкої медичної допомоги» до КП ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» не змінювалась, що підтверджується поясненнями членів тарифікаційної комісії від 07.05.2019, про що зазначено в Акті за № 04-21/3 ревізії фінансово - господарської діяльності КЗ ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» за період 01.01.2015 по 31.01.2018. Судом під час розгляду справи задоволено клопотання позивача про допит її в якості свідка. У судовому засіданні позивач [PERSON] , будучи допитана як свідок, пояснила, що 04 червня 2018 року наказом генерального директора КЗ ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» [PERSON]., третьої особи по даній справі, за № 424-к «Про призупинення виплати надбавки» у зв`язку з проведенням перевірки з 12 лютого 2018 року Західного офісу Держаудитслужби України та на виконання пункту 4.1.12 наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України від 05.10.2005 року за № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення» було призупинено з лютого 2018 року їй виплату надбавки за тривалість безперервної роботи як лікареві для надання консультацій по телефону оперативно - диспетчерського відділу КЗ ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф». Підставою для цього наказу був Акт від 10.05.2018 року за № 04-21/3 ревізії фінансово-господарської діяльності КЗ ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» за період 01.01.2015 по 31.01.2018, проведеної Західним офісом Держаудитслужби України. Обґрунтування Акту від 10.05.2018 за № 04-21/3 ревізії фінансово - господарської діяльності КЗ ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» за період 01.01.2015 по 31.01.2018, проведеної Західним офісом Держаудитслужби України не було. Крім того зазначила, що про зміну істотних умов праці (припинення виплати оспорюваної надбавки) відповідач (роботодавець) не попереджав позивача (працівника) завчасно. Цю фактичну обставину визнають сторони по справі та третя особа. Позивач у своїх показаннях також зазначила, що 19 червня 2015 року рішенням атестаційної комісії при Департаменті охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації і наказом по Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації від 19 червня 2015 року № 464-к їй було присвоєно вищу кваліфікаційну категорію зі спеціальності медицина невідкладних станів, посвідчення № 464-к/21 дійсне до 19 червня 2020 року та досліджене судом в якості письмового доказу позовних вимог. Цю фактичну обставину також визнають сторони по справі та третя особа. Позивач зазначила, що пунктом 1.5 її посадової інструкції, яка затверджена роботодавцем, відповідачем по справі, зокрема, передбачено: «При потребі лікар … може бути переміщений в будь-який час на роботу в оперативний відділ (диспетчерську), на виїзну бригаду швидкої медичної допомоги відповідного профілю, затриманий після закінчення зміни для продовження роботи в разі виникнення надзвичайної ситуації». Суд не приймає до уваги доводи відповідача, якими він заперечує позовні вимоги про те, що Колективний договір між адміністрацією та трудовим колективом КЗ «Львівська станція швидкої медичної допомоги» на 2010 - 2013, затверджений конференцією трудового колективу 11 березня 2010 року і зареєстрований департаментом економічної політики Львівської міської ради 12 квітня 2010 року за реєстровим номером 95, не застосувався відповідачем в частині виплати надбавки за безперервний стаж роботи позивачеві [PERSON] у період з лютого 2018 року по березень 2019 року з тієї підстави, що цей колективний договір не відповідав чинному законодавству (п п. 4.1.1, 4.1.1.6, 12 розділу 4 «Надбавки» Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України від 05.10.2005 № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення»), що було встановлено Актом від 10.05.2018 за № 04-21/3 ревізії фінансово - господарської діяльності Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» за період 01.01.2015 по 31.01.2018. Крім того, відповідачем не вжито дієвих заходів щодо стягнення з позивача [PERSON] , які були їй раніше виплачені в якості оспорюваної надбавки, після того, як у лютому 2018 році виплата надбавки була припинена, що свідчить про невизначену правову позицію відповідача у цьому питанні, що також підтверджується й висловленими сумнівами представника відповідача щодо обов`язковості для сторін умов Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом КП «Львівська станція швидкої медичної допомоги» на 2010 - 2013, затвердженого конференцією трудового колективу 11 березня 2010 року і зареєстрованого департаментом економічної політики Львівської міської ради 12 квітня 2010 року за реєстровим номером 95. Суд погоджується з доводами позивача [PERSON] , якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги, перевіривши ці доводи доказами по справі. Так, Первинна профспілкова організація Комунальної Львівської станції швидкої медичної допомоги (ідентифікаційний код юридичної особи: 26360306; місцезнаходження: 79059, Львівська обл., м. Львів, вул. Пилипа Орлика, 6), як сторона Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом КП «Львівська станція швидкої медичної допомоги» на 2010 - 2013, затвердженого конференцією трудового колективу 11 березня 2010 року і зареєстрованого департаментом економічної політики Львівської міської ради 12 квітня 2010 року за реєстровим номером 95, повідомила (лист від 11 липня 2019 року вих. № 1/о) на заяву [PERSON] від 05 липня 2019 року вих. № 3 «Щодо чинності колективного договору», зокрема, наступні відомості про те, що поширюється дія Колективного договору на роботодавця позивача [PERSON] - Комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (ідентифікаційний код юридичної особи: 34167494; місцезнаходження: 79059, Львівська обл., м. Львів, вулиця І. Миколайчука, 9) з дня припинення Комунального підприємства Львівської обласної ради «Львівська станція швидкої медичної допомоги» (дата запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 11.08.2017; номер запису: 14151120010015603) по сьогоднішній день; немає жодних відомостей про те, що власник КЗ ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (ідентифікаційний код юридичної особи: 34167494; місцезнаходження: 79059, Львівська обл., м. Львів, вул. І. Миколайчука, 9) або уповноважений ним орган, а так само власник Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (ідентифікаційний код юридичної особи: 34167494; місцезнаходження: 79059, Львівська обл., м. Львів, вул. І. Миколайчука, 9) або уповноважений ним орган - звертались до суду або до будь-яких інших органів державної влади, або профспілкової сторони цього колективного договору з приводу внесення змін та доповнень до Колективного договору чи його скасування в частині пункту 8.2 Колективного договору, яким встановлено: «Надбавку за тривалість безперервної роботи на виїзній бригаді та роботу у нічний час; надбавку за безперервний стаж роботи до 60 % окладу (від 3 - 5 років - 20%, від 5 - 7 років - 40 %, більше 7 років - 60 %)», та/або Додатку № 11-а вказаного Колективного договору, яким встановлений Перелік посад працівників, за якими зберігаються надбавки за безперервний стаж роботи при переході з виїзної бригади в центральну диспетчерську. Цим Переліком передбачено наступні посади: Завідувач центральною диспетчерською, Старший лікар зміни, Лікар медицини невідкладних станів з надання консультацій по телефону «Довіри», Фельдшер (медсестра) з прийому викликів та передачі їх виїзним бригадам. Позивач [PERSON] , обираючи спосіб захисту свого права виходила з тієї фактичної обставини справи, що за період з лютого 2018 року по березень 2019 року вона не отримала ту частину своєї заробітної плати, яка складається з надбавки за тривалість безперервної роботи за вказаний період часу (60% від посадового окладу). Обчислена заборгованість відповідача з виплати заробітної плати позивачу [PERSON] в частині виплати надбавки за тривалість безперервної роботи, виходить з довідки про розмір посадового окладу від 24.05.2019 року, яка була видана [PERSON] відповідачем на підставі відповідної заяви від 16.05.2019 року № 1, вх. № 193 від 17.05.2019 року (а. с. 65). Таким чином, заборгованість відповідача із виплати заробітної плати [PERSON] в частині надбавки за тривалість безперервної роботи за період з лютого 2018 року по березень 2019 року склала: 34249,8 грн. (тридцять чотири тисячі двісті сорок дев`ять гривень 80 копійок). Судовим розглядом не спростовано доводів позивача [PERSON] та наданих нею доказів, доводами та доказами, наданими суду відповідачем та третьою особою. Законодавство, що застосоване судом при розгляді спірних правовідносин. Відповідно до ч. 4 ст. 7 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Нормами ч. ч. 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до ст. 10 Кодексу законів про працю України, колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. У ст. 18 Кодексу законів про працю України передбачено, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. Норма ч. 3 ст. 32 Кодексу законів про працю України встановлює, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці Згідно ст. 5 Закону України "Про оплату праці", організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів, генеральної угоди на національному рівні, галузевих (міжгалузевих), територіальних угод, колективних договорів, трудових договорів, грантів. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оплату праці», держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників. Умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету визначаються Кабінетом Міністрів України. Норма ст. 21 Закону України «Про оплату праці» передбачає, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Статтею 25 Закону України «Про оплату праці» забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством; забороняються відрахування із заробітної плати, метою яких є пряма чи непряма сплата працівником роботодавцю чи будь-якому посередникові за одержання або збереження роботи. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивач дійсно перебуває у трудових відносинах з відповідачем, і заборгованість відповідача із виплати заробітної плати позивачу [PERSON] в частині надбавки за тривалість безперервної роботи за період з лютого 2018 року по березень 2019 року склала: 34249,8 грн. (тридцять чотири тисячі двісті сорок дев`ять гривень 80 копійок), тому суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у вигляді судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8300,00 (вісім тисяч триста гривень 00 копійок) грн., які згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім цього, згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в користь держави у розмірі 2102,00 (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок.

Outcome: approved