Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

17 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Євпаторійського виконкому №442/1 від 21 вересня 1990 року йому - позивачу була виділена однокімнатна квартира [ADDRESS]. На підставі ордеру №839 від 16.10.1990 року він -позивач вселився у надану йому квартиру та проживає там. На цей час разом з ним - позивачем у квартирі зареєстрований його дружина [PERSON] та її син - відповідач [PERSON], який фактично у ній не проживає з 2007 року. Він - позивач перебуває у похилому віці, є пенсіонером, його матеріальне становище не дозволяє йому сплачувати комунальні послуги за відповідача, який фактично ними не користується та в квартирі не проживає. Просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення, аналогічно викладеному в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до положень ст. ст. 74, 76 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Таким чином, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши доводи позивача, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] є комунальної власністю та належить Євпаторійській міській раді. Рішенням Євпаторійського виконкому №442/1 від 21 вересня 1990 року зазначена квартира була виділена позивачу, на підставі ордеру №839 від 16.10.1990 року позивач вселився у надану йому квартиру та проживає там. Крім того, 9 жовтня 2013 року між КП «Гарант» та [PERSON] укладено договір найму житла в будинках державного та комунального житлового фонду. У зазначеній квартирі зареєстровані [PERSON], як основний квартиронаймач, його дружина [PERSON] та її син - відповідач [PERSON], як член сім'ї основного квартиронаймача, що підтверджується довідкою №20213 від 25 вересня 2013 року, виданою Комунальним підприємством «Єдиний розрахунковий центр». Згідно Акту, складеного Комунальним підприємством "Гарант" від 26 вересня 2013 року відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з квітня 2007 року по теперішній час. Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] є сином дружини позивача [PERSON], проте протягом тривалого часу, а саме з 2007 року разом з позивачем та його дружиною не проживає у квартирі, до квартири не навідується, житлом, тобто квартирою [ADDRESS] не цікавився та наміру там проживати не мав. Його речі в квартирі відсутні, вселятися до квартири він не намагався, перешкоди позивачем у його проживанні в квартирі ніколи не чинилися. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] у зазначеній квартирі не проживає з 2007 року, плату за комунальні послуги не проводить, ніяких витрат по утриманню будинку не сплачує, його речі в квартирі відсутні, будь-якої зацікавленості щодо житла відповідач не виказує, позивач не перешкоджає користуватися домоволодінням, але відповідач сам не бажає цього. Згідно ст. 71 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач був відсутній з поважних причин більше 6 місяців, цей термін може бути продовжений наймодавцем, а у разі суперечки - судом. Відповідач з проханням про продовження терміну до суду не звертався. Судом достовірно встановлено, що особистих речей відповідача в спірній квартирі немає, на протязі останніх років він не намагався туди вселитися. Будь-які докази, щоб спростовували вимоги позову, свідчили про поважність причин відсутності та тимчасовий її характер, відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, якщо особа відсутня за місцем проживання понад встановлені ст. 71 Житлового кодексу терміни, вона може бути визнана судом такою, що втратила право користування житловим приміщенням. При таких обставинах, суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у вищезгаданій квартирі. Будь-які докази, щоб спростовували вимоги позову, свідчили про поважність причин відсутності [PERSON] та тимчасовий її характер, відповідачем суду не надано. Отже, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які є у справі, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача в заявлених ним межах та існування правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 243,60 грн. На підставі ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України,

Outcome: approved