Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] (далі - заявник-1), [PERSON] (далі - заявник-2) звернулися до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що вони зареєстрували шлюб 29 серпня 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Спільне господарство не ведуть, разом не проживають, тому за спільною згодою вирішили розірвати шлюб. Заявниками досягнуто згоди, щодо постійного поживання дитини з матір`ю, батько бере на себе обов`язок приймати участь у вихованні та утриманні сина, про що свідчить договір про розмір аліментів на дитину та умови здійснення батьком права на особисте виховання від 3 квітня 2019 року. Також ними укладено договір про розмір аліментів на дитину, вказана угода посвідчена нотаріально. За таких обставин заявники просили шлюб, укладений між ними, розірвати. У судове засідання сторони не з`явилися. Завники подали до суду заяви, в яких заявлені вимоги підтримали та просили розглянути справу за їх відсутності (а.с. 17-18). Заінтересована особа\~про дату,\~час \~і місце\~розгляду справи\~повідомлена належним\~чином,\~що підтверджується\~реєстром на\~відправлення кур`єрської\~кореспонденції (а.с. 19). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 29 серпня 2014 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1308, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 29 серпня 2014 року серії [NUMBER] (а.с. 6). У шлюбі сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 11 травня 2018 року серії [NUMBER] (а.с. 7). Між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про розмір аліментів на дитину та умови здійснення батьком права на особисте виховання від 3 квітня 2019 року. Зі змісту даного договору вбачається, що вони досягли згоди та засвідчують своє волевиявлення, що після розірвання шлюбу між ними дитина буде проживати разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Батько зобов`язується до досягення дитиною трирічного віку щомісячно сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 4000,00 гривень, а після досягнення дитиною трьох років - 3000,00 гривень, але не менше від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законом на момент здійснення платежу. Крім аліментів батько зобовязується брати участь у додаткових витратах на дитину. Таким чином, спорів щодо порядку виховання та утримання дитини між заявниками немає (а.с. 8-9). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На виконання вимог ч. 1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 N 11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу суду не надано та судом не встановлено. При цьому сторони не бажають поновлювати сімейні стосунки, а тому надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Відповідно до ч. 3 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Таким чином суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved