Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

17 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] , третя особа [PERSON] , про визначення частки у праві спільної сумісної власності. В позовній заяві зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого на підставі рішення виконкому Нивицької сільської ради власниками будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] були вказані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Частка кожного із співвласників будинку становила по 1/3. Після смерті [INFO] [PERSON] , 1/3 вищезазначеного будинку успадкувала [PERSON] . Таким чином власниками будинку за адресою: [ADDRESS] стали [PERSON] , частка якої становила 1/3 будинку, [PERSON] - частка 1/3 будинку, [PERSON] - частка 1/3 будинку. 24.12.2012 зареєстровано державний акт серії ЯМ №361028 на право власності на земельну ділянку (площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, споруд), який виданий Нивицькою сільською Радою Радехівського району Львівської області 20.12.2012 року. Власниками зазначеної ділянки на праві спільної сумісної власності є [PERSON] та [PERSON] , місцезнаходження земельної ділянки [ADDRESS] ; кадастровий номер 4623982800:01:001:0309. Довідкою Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області №526 від 12.10.2020 року уточнене місцезнаходження земельної ділянки, за адресою [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , яка перед смертю склала заповіт відповідно до якого належну їй на праві спільної сумісної власності та громадянину [PERSON] земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] заповіла позивачу ( [PERSON] ) та [PERSON] (третій особі за позовом). У встановлений строк [PERSON] та [PERSON] (третя особа за позовом) звернулись до [PERSON] , приватного нотаріуса Бродівського районного нотаріального округу (місцезнаходження нотаріальної контори - м.Броди. вул.Л.Українки,55, Львівської області) із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належну на праві спільної сумісної власності померлій [INFO] [PERSON] та громадянину [PERSON] . Однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом по заведеній спадковій справі №24 за 2019 рік після смерті [PERSON] , з тих підстав, що вищезазначена земельна ділянка належить спадкодавцю [PERSON] та [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №361028, виданого Нивицькою сільською Радою Радехівського району Львівської області 20 грудня 2012 року на праві спільної сумісної власності, і частка спадкодавця [PERSON] , при житті визначена не була. Оскільки частка спадкодавця не була визначена при житті, нотаріусом порекомендовано звернутись до судових органів за встановленою підвідомчістю та підсудністю із заявою про визначення частки у спільній сумісній власності. На даний час вирішити питання щодо визначення часток в спільному сумісному майні неможливо, оскільки один із співвласників помер. Таким чином, враховуючи те, що частка померлої в праві власності на будинок становила 1/3+1/3 (що в сумі становить 2/3) частин, то при визначенні її частки в праві власності на земельну ділянку слід відступити від засад рівності часток і визначити її частку в праві власності на земельну ділянку в розмірі 1/3+1/3 (2/3) частин. Просить суд ухвалити рішення, яким визначити, що частка [PERSON] (яка померла [INFO] ) у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер земельної ділянки: 4623982800:01:001:0309, призначеної для обслуговування та будівництва житлового будинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , становить 2/3 частини; визначити, що частка [PERSON] (місце реєстрації та проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер земельної ділянки: 4623982800:01:001:0309, призначеної для обслуговування та будівництва житлового будинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , становить 1/3 частину. Питання про стягнення судового збору з відповідача перед судом не ставить (а.с.4-5 зворот). Позивач в підготовче засідання не з`явився. Представник позивача подав до суду заяву про уточнення позовних вимог. Зокрема, просить, окрім заявленого в позові, припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер земельної ділянки: 4623982800:01:001:0309, призначеної для обслуговування та будівництва житлового будинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимог, з врахуванням уточнень, підтримує та просить задовольнити. Розгляд справи просить проводити без його участі (а.с.39). Позивач також подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.43). Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, проте скерував до суду відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що позов визнає в повному обсязі, виходячи з того, що оскільки йому належить 1/3 частка у спільному сумісному майні - будинку за адресою: [ADDRESS] , тому не вважає порушенням його прав визначення йому 1/3 частки земельної ділянки, призначенням якої є обслуговування та будівництва житлового будинку (а.с.28-28 зворот). Окрім цього, 27.08.2021 року до суду надійшла заява відповідача, в якій просить розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги визнає (а.с.35). Третя особа в підготовче засідання не з`явилася, проте надіслала до суду пояснення третьої особи. Зазначає, що її мати [PERSON] , яка померла [INFO] , склала заповіт відповідно до якого належну їй на праві спільної сумісної власності та її батькові [PERSON] земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] заповіла їй та її брату [PERSON] . Із заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Бродівського районного нотаріального округу Мартинюк Оксани Євгенівни звернулися вона та її брат у встановлений законом строк 6 місяців. У видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом їй та братові нотаріусом було відмовлено з тої причини, що вищезазначена земельна ділянка (площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, споруд) перебуває у спільній сумісній власності, без визначення часток власників [PERSON] та [PERSON] . Так як частка спадкодавця - [PERSON] не була визначена при житті, нотаріус порекомендувала звернутись до суду із позовом про визначення частки у спільній сумісній власності. Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Статтею 15 ЦК України регламентовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Суд встановив, що згідно з копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серії [NUMBER] від 31.07.2007 року, житловий будинок в [ADDRESS] , належав на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по 1/3 кожному (а.с.9). З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 29 січня 2008 року нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори Луців І.П., та копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 17874188, виданого 26.02.2008 року КП ЛОР «Червоноградське МБТІ», вбачається, що [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку в [ADDRESS] (а.с.10-11). Таким чином, [PERSON] , з врахуванням успадкованої частки, належало право власності на 2/3 частини житлового будинку в [ADDRESS] , а відповідачу [PERSON] відповідно 1/3 частина в праві власності на вищевказаний житловий будинок, що підтверджується довідкою КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» №2468 від 22.05.2020 року (а.с.12). З копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №361028, виданого 20 грудня 2012 року, та копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4613284482020 від 03.06.2020 року, констатовано, що земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 4623982800:01:001:0309, що розташована в [ADDRESS] , належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності (а.с.13-15,16-18). Відповідно до довідки №526 від 12.10.2020 року, виданої Нивицьким старостинським округом встановлено, що земельна ділянка площею 0,2500 га, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 4623982800:01:001:0309, дійсно розташована в [ADDRESS] (а.с.19). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12 листопада 2019 року Виконавчим комітетом Гаївської сільської ради Бродівського району Львівської області (а.с.20). З копії заповіту, посвідченого 17 листопада 2009 року серктарем Нивицької сільської ради Радехівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, і на що за законом вона матиме право заповіла в рівних частках своїм дітям [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). Приватний нотаріус Бродівського районного нотаріального округу Мартинюк Оксана Євгенівна, відмовила [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка знаходиться в [ADDRESS] , кадастровий номер якої 4623982800:01:001:0309, частка у якій належала [PERSON] , у зв`язку із не визначенням частки померлої у вищевказаній земельній ділянці, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вих.№225/02-31 від 18.08.2020 року, (а.с.22-22 зворот). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частки у праві спільної сумісної власності спадкуються на загальних підставах. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п.5). Отже, у зв`язку з тим, що частки співвласників земельної ділянки не визначені, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на оформлення спадщини у встановленому нотаріальному порядку, а тому його порушене право підлягає судовому захисту відповідно до ст. 15 ЦК України. Згідно п. «г» ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Разом з тим, ч. ч. 1, 2 ст. 372 Цивільного кодексу України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 4 і 5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласників може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України. Нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні (п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов підставний та підлягає задоволенню, оскільки виходячи із законодавчо встановленої можливості відступу від рівності часток кожного із співвласників спільної сумісної власності, визнання відповідачем позову, частка померлої [PERSON] 2/3 ідеальної частини земельної ділянки, площею 0,2500 га, з кадастровим номером 4623982800:01:001:0309, призначеної для обслуговування та будівництва житлового будинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з клопотанням позивача питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Outcome: approved