Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

23.07.2020 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не більше лесяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину і не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з 10.07.2004 по 10.10.2019 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , під час якого народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та знаходяться на її матеріальному забезпеченні. Відповідач матеріально не забезпечує дітей, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 06.08.2020 провадження у справі відкрито. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивач [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягувати аліменти на дітей у розмірі 1/3частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розгляд справи провести за її відсутності, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідач [PERSON] подав заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розгляд справи проводити за його відсутності, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. До заяви додано довідки про доходи за 2019-2020 роки. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов наступного висновку. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 10.10.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 7-9) Від шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 5, 6) З довідки №3741 від 23.07.2020, виданої начальником відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради, вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з дітьми: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10) Відповідно до частин другої, восьмої-десятої статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789- ХІІ та набула чинності для України 27 вересня1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Сторонами визнаються та, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що малолітні діти сторін перебувають на утриманні матері; між сторонами відсутня домовленість щодо порядку участі батька в утриманні дітей. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідністю з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України у постанові № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших малолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1798цс16 зроблено висновок, що «за частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 % заробітної плати боржника». Відповідач [PERSON] визнав уточнені позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З наданих відповідачем довідок про доходи, вбачається, що він працює взуттьовиком у ФОП [PERSON] та його дохід за 2019 рік склав 31237 грн, за січень-серпень 2020 - 12633,51 грн, що підтверджує наявність у відповідача постійного заробітку. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 77, 81, 89 ЦПК України,

Outcome: approved