Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

14 червня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 58-0041012/ФКВ -08 від 02 квітня 2008 року в розмірі 33501,54 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 02 квітня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк», який продав даний кредитний портфель ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідачу було надано кредит на суму 9673,27 доларів США грн. на придбання автомобіля. В забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору відповідач [PERSON] виступив як поручитель за виконання [PERSON] зобов'язань за зазначеним кредитним договором. Проте, відповідач [PERSON] порушуючи взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, виконувала свої зобов'язання не належним чином, в результаті чого станом на 07.05.2012 року в неї виникла заборгованість за кредитом в розмірі 33501,54 грн. Заочним рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2012 року вказаний позов задоволено, але ухвалою цього ж суду від 14 лютого 2013 року вказане рішення скасовано, справу призначено до загального розгляду. 25 березня 2013 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати дії ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», - неправомірними; визнати недійсним кредитний договір № 58-0041012/ФКВ-08 від 02 квітня 2008 року з часу його укладання; зобов'язати ПАТ «Дельта Банк» здійснити перерахунок заборгованість за час користування кредитом з 02 квітня 2008 року по 14 червня 2012 року із розрахунку кредиту 48850 грн. з відсотковою ставкою 11,25 % річних. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказувала, що під час укладання вказаного кредитного договору Банком порушені її права, а саме [PERSON] не було повідомлено про наслідки укладення такого договору та можливі ризики, кредитний договір суперечить нормам ЦК України та діючому законодавству, зокрема умови договору є несправедливими та завеликі штрафні санкції за його невиконання. Крім того, позивач посилається на те, що Банком порушені умови кредитного договору в частині надання коштів в іноземній валюті, а саме позивальник перерахував на рахунок автосалону кошти в національній валюті у розмірі 48850, 00 грн. тоді як згідно умов договору сума кредиту складає 9673, 27 грн., що є порушенням прав споживача. В судовому засіданні представники ПАТ «Дельта Банк» первісний позов підтримали, просили задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. В задоволені зустрічного позову просили відмовити, оскільки вимоги [PERSON] є необґрунтованими та безпідставними. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» не визнали, вказували на порушення прав споживача [PERSON] під час укладання кредитного договору, в зв'язку із чим просили задовольнити зустрічні позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та ухвалення рішення за наявними в матеріалах справи доказами. Представники третіх осіб, які не заявляють позовних вимог, в судове засідання не з'явилися, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином та своєчасно, про причину неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за потрібне позов ПАТ «Дельта Банк» задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити з огляду на наступне. 02 квітня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником даного кредитного договору є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 58-0041012/ФКВ-08, згідно якого Банк надав відповідачці [PERSON] кредитні кошти у розмірі 9673,27 доларів США з розрахунку 11,25 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 02.04.2008 року по 01.04.2015 року на придбання автомобілю. В забезпечення виконання зобов'язань по вищевказаному кредитному договору 02 квітня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] укладено договір поруки, згідно якого останній виступив поручителем за виконання [PERSON] зобов'язань за зазначеним кредитним договором. Взяті на себе зобов'язання відповідачі не виконали, в зв'язку з чим станом на 07 травня 2012 року в них виникла заборгованість за кредитом в розмірі 33501,54 грн., з яких: 25808,02 грн. - сума заборгованості за кредитом; 5925,63 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1767,89 грн. - сума комісій, передбачених договором. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору. Згідно ст. 554 ЦК України у випадку порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов'язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Також суд бере до уваги, що 13 липня 2009 року ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», яке змінило назву на ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО», сплатило вигодо набувачу Банку страхове відшкодування в сумі 42869 грн., в зв'язку із пошкодженням ТЗ. На підставі викладеного, враховуючи договірні відносини, що виникли між сторонами, суд задовольняє позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк». В частині зустрічних позовних вимог [PERSON] щодо визнання дій ПАТ «Дельта Банк» неправомірними, а кредитного договору недійсним з підстав порушення норм діючого законодавства України під час укладення договору суд вважає за необхідне відмовити з огляду на наступне. Відповідно до частини 3 статті 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Банк має право здійснювати операції з валютними цінностями. На здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої статті 47 цього Закону, надає дозвіл Національний банк України. Такий дозвіл на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 ч.2 та ч. 4 статті 47 зазначеного Закону України, наявний у позивача, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Згідно до ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. [PERSON] у разі незгоди з умовами договору не повинна була всупереч своїй волі укладати договір з банком, а мала можливість вибрати іншу банківську установу з іншими умовами надання кредиту. Таким правом вона не скористалась, а тому погодилась з умовами кредиту, підписавши кредитний договір. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Порушення вимог ст. 203 ЦПК України судом не встановлено, а тому немає підстав для визнання недійсним оспорюваного кредитного договору та визнання дій ПАТ «Дельта Банк» неправомірними. Відповідно до частини 2 пункту 25 постанови Пленум Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. Однак, у відповідності до вимог частини 1 статті 60 ЦПК України [PERSON] не довела тих обставин, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог, в зв'язку із чим суд відмовляє у задоволенні зустрічних позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати.

Outcome: approved