Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 12.12.2019 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] . Свій позов\~позивач мотивує\~тим,\~що йому на підставі договору дарування на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Згідно будинкової книги в будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , 1955 року народження, колишній чоловік, зареєстрований з 21.06.1976. Однак, [PERSON] після розірвання шлюбу в 2002 році не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком він не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Тому позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює йому перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження його майном. У судове засідання позивач з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 23.12.2019 відкрито провадження по справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 13.03.2020 закрито підготовче провадження по справі. 2. Мотивувальна частина: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення на підставі наступного. Відповідно до договору дарування від 20.03.1976, посвідченого державним нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори Шалеповим В.С., запис в реєстру 472, [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 7-8). За інформацією з будинкової книги для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою (а.с. 10-14). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] , та [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] , повідомили, що [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] тривалий час понад протягом трьох років. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 22.02.2002, виданого Відділом РАГС Шполянського районного управління юстиції Черкаської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 22.02.2002, актовий запис № 43 (а..с 15). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідачем не надані докази поважних причини відсутності у будинку за місцем реєстрації, крім того судом з`ясовано, що між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Згідно з ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтями 8, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 41,\~55 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 391\~ЦК\~України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, приватна власність громадян охороняється законом і її захист здійснюється судом, а тому власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права. В розумінні житлового права входячи з положень ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР членами сім`ї є дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідач не є членом сім`ї позивача. Відповідно до ч. 1ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст.72\~ЖК\~УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.6\~Закону\~України\~"Про\~свободу\~пересування\~та вільний\~вибір\~місця\~проживання в\~Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Стаття 7\~цього\~ж\~Закону передбачає, що однією з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. При розгляді даної справи судом встановлено, що спірне приміщення дійсно є житлом, яке є власністю позивача; відповідач дійсно відсутній у спірному приміщені понад шість місяців; відповідачем не наведено поважних причини відсутності, крім того судом з`ясовано, що між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Відповідач не проживає у спірному житловому будинку з 2002 року без поважних причин, а тому відповідно до вимог ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР\~втратив право на користування цим житлом. Таким чином, суд вважає, що позивач на законних підставах пред`явив позов до відповідача, який належить до задоволення. Заходи забезпечення позову судом не застосовувались. Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання немає. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 768, 40 грн. На підставі ст.ст.\~41, 45 Конституції України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 391 ЦК\~України,\~ ст. 64, 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved