Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з 01.05.2005 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем по справі, який було розірвано відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.08.2012 року. В період шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.09.2012 року, з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання доньки , до повноліття дитини. З часу розірвання шлюбу, відповідач жодного разу не приходив до дитини, він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням, життям та здоров`ям дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на дитину не надає, фактичне місце знаходження відповідача невідоме. На теперішній час позивач зареєструвала шлюб з іншим чоловіком, який громадянином ФР Німеччини, який фактично взяв на себе та виконує всі обов`язки по вихованню дитини та має намір вдочерити доньку позивача , у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.04.2019 року провадження по вищевказаній справі відкрито та розгляд справи призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання, з повідомленням та викликом сторін по справі. Під час проведення підготовчого засідання по справі, були вирішенні питання щодо виклику та допиту свідків по справі. Ухвалою суду від 04.07.2019 року підготовче засідання у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засідання представник позивача підтримала доводи позовної заяви та просила позов задовольнити, вказуючи на те, що відповідач взагалі не цікавиться дитиною, розвитком та вихованням дитини займається позивач та її чоловік, всі витрати пов`язані з утриманням дитини несе виключно родина позивача. Також представник позивача не заперечувала про ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суду не повідомив та відзиву на позов до суду не подав. Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей ХМР в судове засідання не з`явився, подав до суду письмові пояснення , в яких зазначає про підтримання позовних вимог, в яких також просив розгляд справи проводити без його участі. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши доводи представника позивача, допитавши свідків та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного . Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування. Судом встановлено, що батьками малолітньої - [PERSON] , [INFO] є сторони по справі, що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про народження дитини. ( а.с.11) Сторони по справі з 01.05.2005 року перебували у шлюбі, який було розірвано відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.08.2012 року. ( а.с. 12) Згідно рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.09.2012 року, з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менш ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 15 серпня 2012 року і до повноліття дитини або зміни матеріального становища сторін. ( а.с.13) Згідно довідки КЗ «Дошкільний навчальний заклад ( Ясла- Садок) № 114 ХМР» від 09.10.2018 року № 51/01-52, дитина [PERSON] , [INFO] відвідувала дошкільний навчальний заклад № 114 з 03.09.2012 року та по 30.06.2015 року. Зі слів вихователя, батько [PERSON] за час відвідування дитиною дошкільного закладу не приходив, суспільним життям доньки не цікавився, не відвідував урочистих заходів, свят та батьківських зборів, не приводив та не забирав дитину із садка. Батько дитини ніколи не спілкувався з вихователями та адміністрацією дошкільного закладу.( а.с.19) Відповідно до листа КЗОЗ « Харківська міська дитяча поліклініка № 1» від 05.10.2018 року, дитина [PERSON] , [INFO] , знаходилась під наглядом фахівців лікувального закладу та мешкала за адресою: [ADDRESS] , з 26.12.2011 року по 06.03.2015 року. До 2013 року станом здоров`я дитини та забезпеченням їй належного догляду опікувались обидва батьки. З 2013 року батько дитини з питань, які стосуються здоров`я доньки, до лікувального закладу не звертався. ( а.с.20) Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що позивач по справі є її сестрою. Позивач мала намір подати на розлучення, що коли була вагітною, оскільки з того часу відповідач фактично самоусунився від родини, зловживав спиртними напоями, десь пропадав, гроші не заробляв. З 01.06.2015 року позивач з донькою поїхала жити до Німеччини. До їх від`їзду, відповідач міг лише раз на місяць погуляти з дитиною. Позивач з відповідачем разом не мешкають з 2011 року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що з позивачкою вона знайома з 2006 року . Спочатку у неї з чоловіком все було добре, однак згодом відповідач почав зловживати спиртними напоями, та матеріально позивачу не допомагав. Також відповідач не приймав участі у вихованні дитини, не купував ліки для дитини та не вітав доньку з днем народження. Сторони не мешкають разом приблизно з 2012 року. З цього часу відповідав один раз приходив до позивача в стані алкогольного сп`яніння. Приблизно з 2015-2016 року позивач з донькою мешкають в іншій державі. Один раз на рік вони проїздять до міста Харкова, однак відповідач с ними не спілкується. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей ХМР № 429 від 20.06.2019 року, [PERSON] , доцільно позбавити батьківських прав відносно його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що перешкоди для виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відсутні, він ухиляється від їх виконання, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно доньки - [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню. Частиною 3 ст. 166 СК України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Як було встановлено вище, з відповідача на користь позивача вже були стягнуті аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , до повноліття дитини, у зв`язку з чим суд не вирішує питання щодо стягнення аліментів на дитину. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача та користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved