Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

24 листопада 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом у якому просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що на [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що на [ADDRESS]. Вона є спадкоємцем за законом, спадщину прийняла, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Покликаючись на те, що вона не має можливості оформити право власності на будинок в нотаріальній конторі, у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів, змушена звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Зайцева Є.Д. пред'явлений позов підтримала, з підстав викладених у позовній заяві просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Згідно письмових заяв адресованих суду просять справу розглядати без їх участі, позов просять задовольнити (а.с.18,19,32). Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позові підлягає до задоволення з огляду на таке. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] (а.с.6). Внаслідок смерті останньої відкрилась спадщина на належне йому майно. За технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] та виписки з погосподарської книги Нобельської сільської ради Зарічненського району Рівненської області від 22 листопада 2015 року, власником будинку, що розташований за вказаною адресою, значиться спадкодавець [PERSON] (а.с.10, 12-14). Судом встановлено, що позивач є дружиною померлого [PERSON] (а.с.7), а тому згідно ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є дітьми спадкодавця [PERSON] (а.с.15, 16,17), у нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини не зверталися. З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 02 жовтня 2015 року вбачається, що після смерті [PERSON] 02 жовтня 2015 року заведено спадкову справу № 4/2015 (а.с.9). [PERSON] прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем, (а.с.11), та протягом строку для прийняття спадщини не відмовилася від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 20 листопада 2015 року приватний нотаріус Зарічненського районного нотаріального округу Рівненської області відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], як спадкоємцю за законом, оскільки на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] відсутній правовстановлюючий документ (а.с.8). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки [PERSON] при житті не оформив та не отримав правовстановлюючий документ на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, присудивши з відповідачів на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 328, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved