Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

22 квітня 2014 року до Краснолиманського міського суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до Криволуцької сільської ради Краснолиманського району Донецької області про визнання права власності за набувальною давністю, обґрунтував свою вимоги тим, що вона протягом десяти років, починаючи з червня 2003 року безперервно, добросовісно користується та володіє житловим будинком [ADDRESS]. Вищезазначене домогосподарство було зареєстроване за [PERSON]. 15.05.1989 року Криволуцькою сільською радою був посвідчений договір купівлі - продажу житлового будинку [ADDRESS] укладеного між [PERSON] та [PERSON]. Власника житлового будинку [PERSON] позивачка [PERSON] ніколи не бачила та від мешканців с. Діброва їй стало відомо, що [PERSON] виїхав за межі території України. Позивачка [PERSON] вважає, що набула право власності за набувальною давністю на житловий будинок [ADDRESS], так як протягом десяти років безперервно, добросовісно, відкрито володіє вищезазначеним чужим нерухомим майном. Позивач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 35); що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ст.169 ЦПК України Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності (а.с. 36), в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, навів доводи аналогічні позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач Криволуцька сільська рада Донецької області, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в засідання суду представника не направила, але надала суду заяву в якій просить розглянути справу без участі представника (а.с. 24); що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ст.169 ЦПК України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає в [ADDRESS] з моменту народження. Йому відомо, що житловий будинок по [ADDRESS] належав жінці, прізвище та ім'я якої він не пам'ятає, у якої будинок придбав іногородній чоловік, який використовував будинок як дачу. Також йому відомо, що останній власник будинку тривалий час не проживав і не користувався будинком, за яким за проханням власника доглядав сусід [PERSON]. [PERSON] розповідав свідку, що власник будинку, який виїхав за кордон України, контактних телефонів йому не залишав, не телефонував, станом будинку не інтересувався. З часом будинок руйнувався, тому [PERSON] дозволив проживати в спірному будинку [PERSON], яка зробила в будинку ремонт, відкрито та безперервно володіла чужим майном більше 10 років. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] знає більше 10 років з 2003 року, коли остання переїхала проживати в житловий будинок [ADDRESS] з чоловіком і двома доньками з дозволу [PERSON] Власник будинку [PERSON] використовував будинок як дачу. Йому відомо, що [PERSON] виїхав на постійно проживання в іншу країну і просив [PERSON] доглядати за будинком. Тривалий час будинок пустував, ніким не використовувався, згодом з будинку невідомими особами стали вчинятися крадіжки майна, тому [PERSON] дозволив [PERSON] проживати в будинку. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, вислухавши представника позивача, свідків, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що згідно довідки Криволуцької сільської ради від 27.03.2014 року № 142 відповідно до запису в погосподарській книзі Криволуцької сільської ради за особовим рахунком № [NUMBER] (за 1987 рік) домогосподарство в [ADDRESS] було зареєстровано на [PERSON]. 15 травня 1989 року за реєстром №18 виконавчим комітетом Криволуцької сільської ради був посвідчений договір купівлі - продажу житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], укладений між гр. [PERSON] та гр. [PERSON]. (а.с. 15, 17, 18) З моменту купівлі зазначеного будинку [PERSON] в цьому будинку не був зареєстрований та постійно не проживав, місце його перебування не відоме.На даний час домогосподарство зареєстровано в погосподарській книзі Криволуцької сільської ради за гр. [PERSON] під особовим рахунком № [NUMBER] В зазначеному будинку з 2003 року по теперішній час проживає та доглядає за домогосподарством [PERSON], [INFO]. (а.с. 10) Відповідно до даних Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов'янська від 18.07.2014 року прав власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], в бюро ні за ким не зареєстровано. (а.с. 53) Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 17.06.2014 року відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], відсутні. (а.с. 34) , Відповідно до положень ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як роз'яснено в п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Отже, набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю здійснюється за умови, що річ, яка опинилася у володінні особи, є об'єктивно чужою, володілець суб'єктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років. Згідно з пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК. Таким чином, граничний час, з якого потрібно починати відлік набувальної давності на чуже майно, 01 січня 2001 року. Відповідно до положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК захист цивільних прав громадян здійснюється судом шляхом визнання права. Таким чином особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. З урахуванням викладеного, положень закону, суд вважає, що представник позивач довів в судовому засіданні, що [PERSON] з 2003 року безперервно, протягом всього строку набувальної давності, відкрито володіла чужим майном - житловим будинком, що розташований по [ADDRESS]; факт знаходження майна в її володінні не приховувала, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved