Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

[PERSON] 08.02.2017 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 19.09.2008 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старосамбірського районного управління юстиції у Львівській області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя у них є дочка - [PERSON], [INFO]. З лютого 2013 року між ними припинені шлюбні відносини і з того часу проживають окремо. Втратила до нього почуття поваги і любові та прийшла до висновку, що шлюб зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 19.09.2008 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старосамбірського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №41. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та дала пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був належно повідомлений, причини неявки суду не відомі, письмових заперечень на позовну заяву не надав, заяву про розгляд справи у його відсутності не надіслав, тому суд вважає за можливе слухати справу за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, допитавши її в якості свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони одружилися 19.09.2008 року, зареєструвавши шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старосамбірського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №41 (а.с.7). Від спільного подружнього життя з відповідачем мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.10). Допитана позивач в якості свідка показала, що втратила почуття любові та поваги до відповідача, оскільки він порушував подружню вірність, її не поважав, не дбав про сім»ю, в присутності дитини застосовував до неї рукоприкладство, внаслідок чого вона його боялася, з лютого 2013 року не проживають разом, не ведуть спільне господарство, на даний час відповідач живе з іншою жінкою. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, подружні відносини між сторонами фактично припинені, проживають окремими сім»ями з 2013 року, стали чужими, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача. Неявка в судове засідання відповідача також свідчить про його байдуже ставлення до збереження сім'ї. Позовні вимоги позивачки ґрунтуються на законі. Згідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на стійке волевиявлення позивачки, та беручи до уваги наведені обставини, які свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та стало неможливим. Також формальне існування шлюбу суперечить інтересам сторін із-за невизначеності їх соціального статусу, неможливості вирішувати особисте життя, а тому шлюб при таких обставинах слід розірвати. Дитину сторін залишити на вихованні з позивачкою, з огляду на те, що вона проживає з нею. Питання щодо понесених судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.88 ЦПК України. А тому,

Outcome: approved