Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

26.09.2013 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення вказаних осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS], зі зняттям останніх з реєстраційного обліку. Після чого позивач надав до суду заяву про уточнення позовних вимог від 18.12.2013 року, в якій просить суд ухвалити рішення про виселення лише [PERSON], [PERSON], [PERSON], із зазначенням відповідача [PERSON] законним представником неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], оскільки вона є їх матір'ю. Позивач зазначає, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] 24.09.2007 р. уклали кредитний договір № zps0gк0000000006 (надалі - Кредитний договір). Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Банк зобов'язався надати Відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 38750.00 [Долар США] строком до 24.09.2017 р., а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором «ПриватБанк» і [PERSON] 24.09.2007 р. уклали договір іпотеки № zps0gк0000000006 за яким останній надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартира, з належними будівлями та спорудами, загальною площею 88,6 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить останньому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Згідно зі статями 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. [PERSON] не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, він зобов'язання за Кредитним договором не виконав. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, за яким 18 жовтня 2010 року суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартира, з належними будівлями та спорудами, загальною площею 88,6 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк». Позивач зазначає, що за адресою: 53500, [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Позивач також зазначає, що якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Позивач вважає, що наявність осіб, зареєстрованих у квартирі, на яку звертається стягнення, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Пунктом 44 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, передбачено що, відповідно ст.32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІИ «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Ст.12 ЗУ від 2 червня 2005 р. № 2623-ІУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» встановлено: «Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки і піклування». Позивач зазначає, що законом встановлені випадки, коли надання попередньої згоди органів опіки і піклування щодо вчинення правочинів з відчуження нерухомого майна є обов'язковим. До цих випадків віднесено: наявність права власності дітей на це майно, наявність права користування. Таким чином, згода органів опіки та піклування необхідна лише у випадку, якщо дитина є власником (співвласником), або має право користування жилим приміщенням, що відчужується. На момент укладання договору іпотеки діти право власності, права користування житловим приміщенням не мали так як були зареєстровані в предметі іпотеки після укладання договору. Також, договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Сторони у судове засідання не з'явилися. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому наполягає на позовних вимогах та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, при цьому відповідачка [PERSON], яка є також законним представником неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та зазначила, що проти позову не заперечує. Представники третіх осіб: Томаківського РС ГУДМС в Дніпропетровській області, Служби у справах дітей Томаківської райдержадміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, що не перешкоджає розгляду справи по суті. При цьому Томаківський РС ГУДМС в Дніпропетровській області подав до суду повідомлення від 13.12.2013 р. за вих. № 1260/1324, що за обліками адресно-довідкової картотеки малолітня [PERSON] зареєстрована зі своєю матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з 03.01.2008 р. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до кредитного договору № zps0gк0000000006 від 24.09.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір на суму 38750,00 доларів США, які останній зобов'язався повернути в строк до 24.09.2017 року, що підтверджується копією кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором ЗАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] 24.09.2007 р. уклали іпотечний договір. Згідно з п. 33.3 договору іпотеки [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартира, з належними будівлями та спорудами, загальною площею 88,6 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809 є підтвердженням того факту, що 17.07.2009 року проведена заміна свідоцтва про державну реєстрацію на підставі зміни найменування юридичної особи, що також вбачається з витягу із Статуту (нова редакція) ПАТ КБ «Приватбанк», де зазначено, що закрите акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» змінило найменування на Публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк», яке, в свою чергу, є правонаступником всіх прав та зобов'язань ЗАТ КБ «ПриватБанк», що вбачається також зі Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року виданої Національним банком України відповідачу по справі вбачається, що Публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» має право здійснювати банківські послуги, визначені частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Рішенням Томаківського районного суду від 18 жовтня 2010 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, з належними будівлями та спорудами, загальною площею 88,6 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, М.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570), що підтверджується доданою копією вказаного рішення суду. Відповідно до ст. 40 ЗУ "Про іпотеку" та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Як вбачається з довідок, наданих на запит суду адресно-довідковим підрозділом ГУДМС України у Дніпропетровській області від 04.10.2013 року, в предметі іпотеки, а саме за адресою: 53500, [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] зареєстрована з 03.01.2008 року, [PERSON] - з 15.03.2012 року, [PERSON] - з 12.08.2009 року, а [PERSON] - зареєстрованою або знятою з реєстрації взагалі не значиться. При цьому Томаківський РС ГУДМС в Дніпропетровській області надав суду повідомлення від 13.12.2013 р. за вих. № 1260/1324, що за обліками адресно-довідкової картотеки малолітня [PERSON] зареєстрована зі своєю матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з 03.01.2008 р. Тобто судом встановлено, що діти дійсно були зареєстровані в предметі іпотеки після укладання договору. 14.08.2013 року за вих. № 30.1.0.0/2-654 позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» було надіслано [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] повідомлення з вимогою в 30-денний строк, з дня отримання вимоги, всіх зареєстрованих осіб добровільно звільнити нерухоме майно (предмет іпотеки) відповідно до положень ст. 40 ЗУ «Про іпотеку», що підтверджується копіями вказаних повідомлень. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. В силу ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч.2 вказаної статті громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше жиле приміщення за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позиція позивача є доведеною, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки за рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2010 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, з належними будівлями та спорудами, загальною площею 88,6 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м, відповідачі продовжують проживати у домоволодінні та є зареєстрованими за вищезазначеною адресою, що призводить до порушення прав позивача, оскільки унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставі викладеного та

Outcome: approved