Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

17 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, який збільшила заявою від 17 листопада 2016 року, в якому просить встановити факт належності її матері [PERSON], яка померла [INFO] в м.Києві, договору купівлі-продажу будинку, що розташований по [ADDRESS] від 23 серпня 1988 року і технічного паспорту на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], виготовлені на ім'я [PERSON], а також визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] в м.Києві, що складається із 71/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], і земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку розміром 0,0172 га, що розташована по [ADDRESS]. Позов обґрунтовано наступним. [INFO] в м.Києві померла [PERSON], яка доводилася позивачці матір'ю. Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, що складається із 71/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], і земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку розміром 0,0172 га. Позивачка зазначає, що за життя мати склала заповіт на ім'я дочки позивачки [PERSON], яким заповіла останній житловий будинок, однак донька від спадкового майна відмовилася, про що 21 жовтня 2014 року подала до нотаріальної контори відповідну заяву. Окрім позивачки, спадкоємцями майна [PERSON] залишилися її діти [PERSON] та [PERSON], які також на спадщину не претендують. Позивачка зазначає, що на протязі встановленого законом шестимісячного строку вона вступила у фактичне володіння спадковим майном, оскільки оформила своє право на спадщину за законом на земельну ділянку, однак при підготовці документів до нотаріальної контори на оформлення права власності на будинок виявилося, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадковий будинок, тому нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, попросив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак подали до суду заяви, в яких просять справу розглядати без їхньої участі, не заперечують проти задоволення позову. Представник Томашпільської селищної ради в судове засідання не з'явився, однак селищний голова Томашпільської селищної ради подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутності їхнього представника, не заперечує проти позовних вимог. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, розглянувши заяви інших учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженні або паспорті (свідоцтві про смерть). Позивачка [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючих документів її матері. Метою встановлення заявлених фактів є реалізація позивачкою права успадкувати майно своєї матері. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON]. У свідоцтві про її народження батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 5 квітня 2016 року вбачається, що 16 серпня 1977 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томашпільського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 44, [PERSON] уклав шлюб із [PERSON]. Після державної реєстрації шлюбу сторонам присвоєно прізвища [PERSON]/[PERSON] (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про смерть, [INFO] у м.Києві померла [PERSON] (а.с.6). Як вбачається із договору купівлі-продажу будинку, що розташований по [ADDRESS], покупцем 71/100 частини даного будинку є [PERSON] (а.с.12-13). Відповідно, технічний паспорт на 71/100 частини житлового будинку, що розташований по [ADDRESS], видано на ім'я [PERSON] (а.с.14). При зверненні до суду позивачкою було отримано оновлений технічний паспорт на 71/100 частини вищезазначеного житлового будинку, де вулицю вже зазначено - [ADDRESS] (а.с.15). Згідно довідки Томашпільської селищної ради № 3340 від 15 листопада 2016 року, адреса житлового будинку: [ADDRESS] після перейменування на підставі рішення 3 сесії Томашпільської селищної ради 7 скликання від 28 січня 2016 року та Рішення виконавчого комітету Томашпільської селищної ради № 16 від 24 лютого 2016 року стала [ADDRESS], тому потрібно рахувати, що житловий будинок знаходиться за адресою смт Томашпіль [ADDRESS]; земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, рахується [ADDRESS] (а.с.41). Згідно довідки Томашпільської селищної ради, [PERSON] та [PERSON] (а.с.43). Оскільки судом встановлено та підтверджено матеріалами справи що [PERSON] та [PERSON]-одна і та ж особа-мати [PERSON], отримані останньою документи, а саме договір купівлі-продажу житлового будинку та технічний паспорт на житловий будинок на ім'я останньої містить помилку у написанні прізвища власника, факт належності правовстановлюючих документів матері позивачки має для самої позивачки юридичне значення і впливає на можливість належним чином оформлення спадкового майна, тому дані вимоги підлягають задоволенню. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. [PERSON] померла [INFO]. В цей час діяв ЦК України (2003 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] в м. Києві померла [PERSON] (а.с.6). Родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем підтверджуються свідоцтвом про народження та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб(а.с.4-5). Згідно довідки виконкому Томашпільської селищної ради № 697 від 26 липня 2016 року, після смерті [PERSON], померлої [INFO] залишилося спадкове майно, що складається із 71/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] та належав покійній на підставі Договору купівлі-продажу від 23 вересня 1988 року; земельна ділянка розміром 0,0172 га, що знаходиться в смт Томашпіль по [ADDRESS] під житловим будинком; після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом від 15 червня 1993 року являється [PERSON], яка проживає в м.Києві, та за законом, відповідно ст.. 1261 ЦК України, донька [PERSON] (а.с.11). Згідно договору купівлі-продажу від 23 вересня 1988 року, Воскова продала 71/100 житлового будинку по [ADDRESS] в смт Томашпіль [PERSON] (а.с.12-13). Згідно технічного паспорту на житловий будинок від 29 квітня 1993 року, [PERSON] була володільцем 71/100 житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.14). Згідно довідки про показники об'єкта нерухомого майна, відповідно до проведеної інвентаризації від 10 серпня 2016 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS], має такі показники: загальна площа 52,82 кв.м., житлова площа 32,1 кв.м. До складу спадкового майна входить 71/100 частина житлового будинку «А», підвал «А», будинок знаходиться в аварійному стані, відсутня покрівля, перегородки, підлога, прорізи, отоплення, сантехніка, відсоток зносу-80. Згідно архівних даних станом на 31 грудня 2012 року право власності на майно зареєстровано за [PERSON] (а.с.16). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 12 жовтня 2012 року відділом Держкомзему у Томашпільському районі, [PERSON], яка проживає [ADDRESS], на підставі рішення Томашпільської селищної ради 26 сесії 6 скликання від 20 червня 2012 року, є власником земельної ділянки площею 0,0172 га, що розташована по [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки-для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.17). Як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено довідками селищної ради, [PERSON] належали житловий будинок та земельна ділянка, що розташована по [ADDRESS], тобто в державному акті невірно було зазначено номер будинку та земельної ділянки, що сторонами не оспорюється, тому судом прийнято до уваги. Як вбачається із матеріалів справи, 15 червня 1993 року [PERSON] зробила розпорядження, яким житловий будинок зі всіма надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] (як зазначено було у державному акті) заповіла [PERSON] (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про одруження, [PERSON] 5 квітня 2001 року одружилася із [PERSON] та після реєстрації шлюбу взяла прізвище [PERSON] (а.с.38). 21 жовтня 2014 року [PERSON] до органів нотаріату Вінницької області подала заяву, якою відмовляється від прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї бабусі [PERSON] (а.с.8). Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом, 5 квітня 2016 року державним нотаріусом Томашпільської державної нотаріальної контори видано дане свідоцтво [PERSON] на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON], що складається із 1/3 долі; спадщина складається із земельної ділянки площею 1,9569 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Томашпільською РДА 28 лютого 2003 року та зареєстрованого за № 494 (а.с.9). Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом, 13 вересня 2016 року державним нотаріусом Томашпільської державної нотаріальної контори видано дане свідоцтво [PERSON] на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON], що складається із 1/3 долі; спадщина складається із земельної ділянки площею 1,9569 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Томашпільською РДА 28 лютого 2003 року та зареєстрованого за № 494 (а.с.10). Згідно Витягу із технічної документації по нормативній грошовій оцінці земель смт Томашпіль, власником земельної ділянки, площею 0,0172 га, в тому числі: забудовані землі-0,0172 га, що знаходиться по [ADDRESS] в смт Томашпіль, є [PERSON] (а.с.18). Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину. Спадкоємець майна [PERSON] за законом, позивачка у справі [PERSON] зверталася до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом їй видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів (а.с.20). Згідно вищезазначеного, вбачається висновок про те, що [PERSON] прийняла спадщину, однак не отримала свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок. Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Як вбачається із відповіді державного нотаріуса на запит суду, спадкова справа після смерті [PERSON], померлої [INFO], заведена на підставі заяв [PERSON], [PERSON], [PERSON], які подали ці заяви для прийняття спадщини, що складається із земельної ділянки, розташованої на території Липівської сільської ради, належної спадкоємцю на підставі державного акту на землю серії [NUMBER], виданого Томашпільською РДА 28 лютого 2003 року. До спадкової справи долучено копії свідоцтв про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] та [PERSON] (а.с.24-29). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясовування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, судом встановлено, що позивачка [PERSON] єдиний спадкоємець за законом на спадкове майно своєї матері [PERSON], що складається із 71/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку розміром 0,0172 га, що розташована по [ADDRESS], яка спадщину прийняла, однак не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тобто позивачка набула права та обов'язки спадкодавця, тобто спадщина після смерті її матері належить їй, а неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину за законом та за заповітом на належне спадкодавцю майно, не може бути перешкодою у набутті права власності на таке спадкове майно. Враховуючи наведене, а також те, що відповідачами визнано позовні вимоги [PERSON], визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовна заява [PERSON] підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved