Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

14 березня 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням - однокімнатною квартирою [ADDRESS] В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалися на те, що вони з 1998 року постійно проживають у [ADDRESS]. Вказана квартира була надана на підставі ордеру її чоловіку [PERSON] 28.07.1988 року. У листопаді 2017 року вони зайнялися приватизацією квартири, зробили технічний паспорт в БТІ. Як їм пояснили в ЖЕКу та центрі адміністративних послуг, оскільки вони, позивачі, вже приймали участь у приватизації, вони мають знятися з реєстрації, як вони і зробили. [INFO] її чоловік [PERSON] помер. Вони звернулися із заявою про реєстрацію до спірної квартири, проте їм було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Просили визнати за ними право користування жилим приміщенням - однокімнатною квартирою [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати. 19 квітня 2018 року до суду надійшов відзив Маріупольської міської ради в особі представника Світличної І.М., в якому вона зазначила, що Маріупольська міська рада не є належним відповідачем за вказаним позовом, у зв'язку з чим необхідно замінити Маріупольську міську раду належним відповідачем Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 19 березня 2018 року відрите провадження у справі та призначене підготовче судове засідання, а ухвалою від 24 квітня 2018 року продовжено проведення підготовчого провадження та замінено первісного відповідача Маріупольської міської ради на виконавчий комітет Маріупольської міської ради. 12 червня 2018 року до суду надійшов відзив відповідача виконавчого комітету Маріупольської міської ради в особі представника Світличної І.М. на позовну заяву [PERSON] та [PERSON], в якому зазначене наступне. За даними паспорту [PERSON] знаходиться в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що ставить під сумнів про відсутність у позивача [PERSON] нерухомого майна та іншого житла для постійного проживання, а також свідчить про те що він не може бути членом сім'ї наймача - [PERSON]. Крім того, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за [PERSON] обліковується право власності на домоволодіння [ADDRESS] Тобто невідомо чи є спірна квартира постійним місцем проживання позивача, що є однією із суттєвих підстав набуття права користування. Крім того, за даними Департаменту міського майна міської ради позивачі у 2002 році приймали участь у приватизації квартири за адресою: [ADDRESS]. Даний факт спростовує те, що позивачі мешкали у квартирі [ADDRESS] ще з 1998 року. Просила відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. 24 квітня 2018 року позивачами подане клопотання про виклик та допит свідків. 12 червня 2018 року позивачем [PERSON] та представником відповідача подані заяви про розгляд справи, призначеної на 12.06.2018 року без участі представника. Ухвалою суду від 12 червня 2018 року закрите підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду у загальному порядку. 13 червня 2018 року від представника третьої особи ЖКП «Азовжитлокомплекс» надійшла заява про розгулу справи без участі представника, на розсуд суду. 31 серпня 2018 року від позивачем [PERSON] надана заява про розгляд справи без його участі. 07 листопада 2018 року позивачкою [PERSON] надана заява про розгляд справи в її відсутності за участю її представника. 15 січня 2019 року надана заява представником відповідача [PERSON], діючої на підставі довіреності, про розгляд справи без участі представника виконавчого комітету міської ради. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просили позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додав, що, вони із матір'ю не збиралися зніматися з реєстрації, але в БТІ їм невірно пояснили, що для приватизації спірної квартири їм необхідно знятися з реєстрації. Фактично під час реєстрації та станом на теперішній час вони проживають в [ADDRESS]. Іншого житла в них з матір'ю немає. Позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, у наданій заяві представник [PERSON], діюча на підставі довіреності, просила розглядати справу без участі представника виконавчого комітету міської ради. Представник третьої особи ЖКП «Азовжитлокомплекс» Іваніц Я.В., діюча на підставі довіреності, у судовому засіданні пояснила, що позивачі по теперішній час справно сплачують комунальні послуги. Акт щодо фактичного проживання складає КСН, він складний по формі. Вважає, що факт проживання позивачів у спірній квартирі підтверджений документально та показами свідків. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] відноситься до державного житлового фонду та є власністю територіальної громади м. Маріуполя. Ордер на вказану квартиру за № 003900 від 28 липня 1988 року був наданий громадянину [PERSON] (а.с. 10). 29 лютого 2000 року [PERSON] одружився з [PERSON], про що 29 лютого 2000 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області видане свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с. 13). З копії особового рахунку [NUMBER], виданого 28 лютого 2018 року ЖКП «Азовжитлокомплекс» вбачається, що у вищевказаній квартирі були зареєстровані: з 1988 року - [PERSON], з 2003 року - [PERSON], та з 2013 року - [PERSON]. [PERSON] знята з реєстрації 25 грудня 2017 року, а [PERSON] - 09 січня 2018 року (а.с. 11). [PERSON] помер [INFO], про що 22 січня 2018 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14). За даними паспорту [PERSON], 15 грудня 2017 року вона була знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS], і з цього часу ніде не зареєстрована (а.с. 6). За даними паспорту [PERSON], 09 січня 2018 року він був знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS], і з цього часу ніде не зареєстрований (а.с. 7-8). Як вбачається з акту, виданого головою КСН «Жемчужний» 26 лютого 2018 року, позивачка [PERSON] зареєстрована з 12 листопада 1998 року по 15 грудня 2017 року та проживає по теперішній час за адресою: [ADDRESS] Разом з нею зареєстрований син [PERSON] за вказаною адресою з 20 серпня 2003 року по 09 січня 2018 року та проживає з 20 серпня 2003 року по теперішній час (а.с. 41). Відповідно до акту про фактичне проживання, виданого КСН «Жемчужний» 29 жовтня 2018 року, [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS], разом із сином [PERSON] (а.с. 130). Відповідно, до ст. 65 Житлового Кодексу України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України) вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що позивачі фактично проживають в [ADDRESS] вже тривалий час, більш десяти років,. Зняття з реєстрації було формальним для приватизації квартири на чоловіка Позивачки [PERSON] - [PERSON] Протягом місяця вони повинні були зареєструватися за вказаною адресою знову, але не встигли, оскільки [PERSON] помер. Відносини в них з померлим завжди були добрими. Після зняття реєстрації позивачі нікуди не виїжджали з квартири, продовжувати в ній проживати, всі їх речі знаходяться в квартирі. З картки цільового медичного огляду міської лікарні № 1, заведеної 30 липня 2012 року вбачається, що адреса проживання [PERSON] вказана: [ADDRESS], та саме за вказаною адресою вона отримувала медичну допомогу до теперішнього часу (а.с. 87-90). Крім того, позивачами надані оплачені квитанції про сплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17-37, 42-45). Враховуючи вищенаведені докази, судом встановлено, що позивачі вселилися у квартиру [ADDRESS] ще при житті [PERSON] зі згоди останнього, після зняття з реєстрації продовжували проживати в зазначеній квартирі, та проживають в ній станом на теперішній час. За таких конкретних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS], тим самим по суті задовольняючи пред'явлений позов. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] просила у разі задоволення позову не стягувати з відповідача судові витрати. Враховуючи наведене, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved