Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

16 березня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом, комісії та штрафу. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що згідно договору без номеру від 20.12.2013 р., укладеному між банком і відповідачем, останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач кредитні зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 24.02.2015 р. утворилася заборгованість - 29091 грн. 44 коп., яка складається з наступного: 16596 грн. 82 коп. - заборгованість за кредитом, 9983 грн. 12 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1361 грн. 50 коп. - штраф (процентна складова). Представник позивача за довіреністю у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, пославшись на те що у відповідності до умов Договору він виконував всі свої зобов'язання, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № б/н від 20.12.2013 р., укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» і ним, до 26.01.2014 р. Проте позивач не врахував факти, які виникли після 26.01.2014 р. і безпосередньо впливали на правовідносини між ним і банком. Такими фактами є політична і економічна ситуація в країні, зокрема проведення АТО/військових дій на території Донецької області. Зазначені обставини призвели до неможливості виконання договірних зобов'язань, що в свою чергу призвело до втрати можливості заробітку грошових коштів та вчасного виконання оплати за договірними зобов'язаннями. Визнав наявність заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16596 грн. 82 коп. В задоволенні інших вимог просив суд у задоволенні позову відмовити як таких, що не обґрунтовані і не відображають всіх аспектів правовідносин між ним та позивачем, що мали місце у період з січня 2014 року по тепер. Заслухавши сторони, дослідивши надані сторонами докази у справі, суд дістає наступних висновків. Судом встановлено, що 20.12.2013 р. між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений договір без номеру, згідно якому відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору він складається з «Анкеты-заявления о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке», Тарифів по престижним картам Visa, Умов і Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2011 р. № СП2010-256 (а.с.8-34). Відповідач підтвердив свою згоду на це підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності до п.2.1.1.12.6 «Умов і Правил надання банківських послуг» позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами по престижним картам Visa з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, що стороною відповідача підтверджено. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У відповідності до Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку (п.2.1.1.5.6), при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (п.2.1.1.7.6). В порушення умов кредитного договору, ст.ст.509,526,1054 ЦК України відповідач зобов'язання за Договором не виконав. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач кредитні зобов'язання за Договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 24.02.2015 р. утворилася заборгованість - 29091,44, яка складається з наступного: - 16596,82 грн. - заборгованість за кредитом, - 9983,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 650,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом, а також штрафи: - 500 грн. - фіксована частина, - 1361,50 грн. - процентна складова. Дана обставина підтверджена відповідним розрахунком, наданим позивачем (а.с.6-7), який відповідачем не спростований. Проаналізувавши всі обставини справи, перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Одночасно суд вважає недоведеними посилання позивача на існування надзвичайних подій (форс-мажорних обставин), що призвели до неможливості виконання договірних зобов'язань, виходячи з наступного: Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VII від 02.09.2014 р. (яким встановлено тимчасові заходи для забезпечення в тому числі підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення) передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені/та або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 р. з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Статтею 1 цього Закону визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13.04.2014 р. «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 р. №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 р. «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 р. №405/2014. Згідно п.5 ч.2 розділу VIII Закону №1669 «Прикінцеві та перехідні положення» Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13.04.2014 р., Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року N405/2014, у період з 14.04.2014 р. до її закінчення. Проте відповідно до розпорядження КМУ №1079-р від 05.11.2014 р. «Про зупинення дії розпорядження КМУ №1053 від 30.10.2014 р.» було зупинено дію розпорядження КМУ №1053 від 30.10.2014 р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Також, Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VII від 02.09.2014 р. забороняється нарахування пені/та або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики на час проведення антитерористичної операції. Пеня позивачем за кредитним зобов'язанням відповідача не нараховувалася, а штраф нарахований за порушення відповідачем зобов'язання погашення не лише основної суми боргу, а й процентів за користування кредитом, комісії за користування кредитом. Крім того, відповідач є мешканцем м. Костянтинівки, де не проводяться бойові операції, не є переселенцем з населених пунктів, де такі операції мають місце. Іншого відповідачем не доведено. За наведених підстав з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по погашенню кредиту станом на 24.02.2015 р. в розмірі 29091 грн. 44 коп., позов - задовольнити. У зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 290 грн. 91 коп.

Outcome: approved