Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

27 червня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання вагітної дружини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 07 квітня 2012 року по даний час вона з відповідачем перебуває в шлюбі, проте їх фактичні шлюбно-сімейні відносини припинились з кінця лютого 2017 року та наразі вона вагітна від відповідача. 08 листопада 2017 року представник позивача - [PERSON], яка діє на підставі довіреності, надала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначила, що на момент подачі позову, позивач перебувала на останніх місяцях вагітності та [INFO] в неї та відповідача народився син - [PERSON], актовий запис про народження № 1127. Також представник позивача зазначила, що дитина проживає разом із матір'ю - [PERSON] та знаходиться на її повному утриманні. Оскільки позивач ніде не працює, в зв'язку з тим, що піклується за грудною дитиною, яка ще дуже маленька та їй матеріально допомагають родичі, а відповідач в свою чергу не надає матеріальної допомоги на утримання її та їх новонародженої дитини, вона вимушена звернутися до суду з зазначеним позовом. Представник позивача - [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилася, надала суду заявуЄ, якою просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією на адресу реєстрації відповідача, які повернулись на адресу суду з відміткою поштової установи: "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до ч. 1 ч.2 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, на підставі ст. 280 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, за згоди представника позивача та відсутності відповідача в судовому засіданні без поважних причин. Враховуючи, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справ, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 07 квітня 2012 року, актовий запис № 63 (а.с. 27). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], актовий запис №1127, місце державної реєстрації Московський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 28). Згідно із ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд, виходячи з положень ст. 84 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», приймає до уваги стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров'я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов'язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Відповідно до ч. 2ст. 51 Конституції України, обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою, обов'язком як матері так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ст. 181 СК України, у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що дитина [PERSON] мешкає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, Відповідач свій обов'язок щодо утримання сина не виконує. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За положеннями ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для збереження гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», з 1 січня 2018 року установлено прожитковий мінімум з розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років - 1 492 гривень. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону «Про виконавче провадження», а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Положення ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини та приписи ч .ч. 7, 8ст. 7 СК України зобов'язують суд при вирішенні будь - яких питань щодо дітей виходити із якнайкращого забезпечення їх інтересів. Частиною 1ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім'ї. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач обґрунтувала суду, що вона потребує матеріальної допомоги та в якому розмірі, окрім того позивач надала суду медичну довідку про вагітність та згодом копію свідоцтва про народження дитини. Наразі Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та з об'єктивних причин не може працювати, її забезпеченням займаються її родичі. Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї суду не надано. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання вагітної дружини, з урахуванням збільшених позовних вимог в частині стягнення аліментів на малолітню дитину, підлягає задоволенню. Таким чином, враховуючи те, що відповідач - [PERSON] інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї не має, тому має можливість сплачувати аліменти, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання дружини [PERSON], [INFO], в період вагітності, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) Відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною 3-х років та на утримання малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) Відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.11.2017 року (з дня уточнення позову) і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи викладене та

Outcome: approved