Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

31.07.2018 року представник позивача звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок, загальною площею 59,1 кв.м, житловою площею 42,6 кв.м, з господарськими будівлями згідно технічного паспорту, що розташовані за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Відповідно до розпорядження голови Нововодолазького районного суду Харківської області від 31.06.2018 року дану цивільну справу № 631/845/18 передано до Валківського районного суду Харківської області для розгляду по суті, куди надійшла 09.08.2018 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON], який на день смерті був зареєстрований та проживав з нею. До складу спадкового майна входить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] в розмірі 3,2707 га, що розташована на території Караванської сільської ради Нововодолазького району Харківської області. Позивач прийняла спадщину за законом у відповідності до ст.1269 ЦК України, але одержати свідоцтво про спадщину на будинок нотаріальному порядку немає можливості, тому що будинок зареєстрований в органах реєстрації нерухомості як такий, що відноситься до колгоспного двору. На сьогодні поняття колгоспний двір утратило значення. Але перевести двір до категорії такого, що належить громадянину на праві приватної власності і видати документ про право власності на будинок неможливо, в зв'язку з тим, що власник будинку - голова колгоспного двору - помер. Отже, через відсутність правовстановлюючого документа на будинок, як на об'єкт права власності громадянина і через неможливість перевести колгоспний двір до іншої категорії з видачею свідоцтва про право власності на будинок, як на об'єкт права приватної власності громадянина, у зв'язку зі смертю [PERSON] оформити спадщину на будинок у нотаріальній конторі неможливо. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 14.08.2018 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз'яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Представник позивача - адвокат [PERSON] просила розгляд справи проводити за її відсутності за наявними у справі матеріалами. При цьому позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Копія позовної заяви та доданих до неї документів направлено відповідачу рекомендованим повідомленням, отримано представником відповідача 06.09.2018 року, але відзив або клопотання про відкладення розгляду справи до цього часу до суду не надходили. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Жовтневим рай РАЦСом м. Алма-Ата, актовий запис № 798 від 03.08.1972 року. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Караванською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 04 від 03.05.2017 року. Із довідки Караванської сільської ради Нововодолазького району Харківської області № 350 від 21.11.2017 року слідує, що померлий [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 21.12.1996 року по день смерті [INFO]. Разом з ним проживала та з 04.10.2016 року була зареєстрована дружина [PERSON] Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 08.08.1994 року на підставі рішення виконкому Караванської сільської Ради народних депутатів від 13.01.1994 року, зареєстрованого Нововодолазьким БТІ в реєстровій книзі № 5-490, житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], значиться на праві приватної власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON]. На даний час згідно Технічного паспорту (Інвентаризаційна справа № 602), виданого КП «Нововодолазьким архітектурно-інвентаризаційним бюро» 05.03.2018 року, власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS], значиться голова колгоспного двору [PERSON]. Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області № 370/02-31 від 15.05.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO], оскільки перевести двір до категорії такого, що належить громадянину на праві приватної власності і видати документ про право власності на житловий будинок неможливо в зв'язку з тим, що власник будинку - голова колгоспного двору - помер. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об'єктом відносин спадкування виступають права та обов'язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ст.1299 ЦК України передбачено обов'язок спадкоємця зареєструвати право на спадщину в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Правовідносини щодо майна колгоспного двору регулювалися ст.ст.120-126 ЦК Української PCP, які втратили чинність на підставі ЗУ №3718-12 від 16.12.1993 року. Внесені зміни до чинного на той час законодавства не передбачали правонаступництва прав та обов'язків щодо майна колгоспного двору іншими суб'єктами цивільних відносин, зокрема фізичною особою. У відповідності до ст.318 ЦК України суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені у ст.2 ЦК України. Ст.3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою, тобто право власності на збудоване до набрання чинності вищезазначеним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, і не виникає виключно у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченого даним Законом. Положеннями ст.ст.120,123 ЦК Української PCP (в ред. від 18 липня 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, встановлено, що майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи викладене, померлий [PERSON], як голова та єдиний член колгоспного двору станом на 15.04.1991 року не втратив права власності на спірний будинок, який в цілому входить до складу його спадщини. Згідно роз'яснень Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки докази свідчать про право власності померлого [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи, що незаконність набуття права власності померлим судом не встановлено, позивач є спадкоємцем за законом 1-ї черги, який у встановленому порядку прийняв спадщину, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved