Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачем в даній справі вони перебувають в зареєстрованому 04 жовтня 1997 року шлюбі Запорізькою сільською Радою народних депутатів Широківського району Дніпропетровської області, актовий запис №12 (свідоцтво про шлюб серія І-КИ №013556 від 04.10.1997 року). Від шлюбу мають спільного повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з ним. Сім'я розпалась остаточно, з березня 2016 року відповідач залишила позивача та переїхала в іншу місцевість, де створила нову сім'ю, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим, шлюбні відносини між ними фактично припинилися. Прохає шлюб розірвати. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, прохала не надавати сторонам строку для примирення та прохала шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає повністю та прохає після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище "Іващенко". Заслухавши думку представника позивача, вивчивши матеріали справи та надані докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно зі ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1, ч.5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В підготовчому засіданні встановлено, що дійсно сторони перебувають в зареєстрованому 04 жовтня 1997 року шлюбі Запорізькою сільською Радою народних депутатів Широківського району Дніпропетровської області, актовий запис №12 (свідоцтво про шлюб серія І-КИ №013556 від 04.10.1997 року). Від шлюбу мають спільного повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Суд приходить до висновку про те, що дійсно подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін та дитини. Подальше прийняття судом заходів щодо примирення подружжя суперечило б моральним засадам суспільства, тому шлюб повинен бути розірваний на підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, відповідач в заяві про розгляд справи у її відсутність прохала після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище, а тому суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу прізвище відповідачці залишити шлюбне Іващенко. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Позивач [PERSON] як в позовній заяві, так і його представник в судовому засіданні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат не заявляв, тому судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: approved