Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

28 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження позовних вимог вказала, що 20 червня 2001 року між позивачем та [PERSON] було укладено через Українську універсальну біржу договір НМ-0355 купівлі-продажу нерухомого майна, згідно з яким вона стала власником житлового будинку [ADDRESS] . Після цього її право власності на даний будинок було зареєстроване 20 червня 2001 року Лубенським міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстровим №558 в реєстровій книзі №2. Нотаріально цей договір не посвідчувався оскільки відповідач [PERSON] ухиляється від цього. Наразі позивачу стало відомо, що розпорядитися даним нерухомим майном вона не має можливості, оскільки даний договір нотаріально не посвідчувався. 04.11.2021 позивач звернулася до приватного нотаріуса Гіль Д.В. з метою посвідчення договору, але їй було відмовлено. тому з метою захисту своїх прав [PERSON] звернулася до суду. Ухвалою судді від 05.11.2021 року було відкрите провадження в справі з правилами спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання на 06.12.2021 року. В судове засідання сторони по справі не з`явилися, повідомлені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] (договір купівлі-продажу №НМ-0355 від 20 червня 2001 року, а.с.5). Вказане право власності житловий будинок зареєстроване на Лубенському міжміському бюро технічної інвентаризації в Реєстровій книзі 2 за № 558 (а.с.5). Відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу [PERSON] передала у власність [PERSON] будинковолодіння, а остання сплатила їй обумовлену грошову суму вартості нерухомого майна. Отже, суд приходить до висновку, що після укладення та реєстрації договору на товарній біржі сторони виконали усі умови договору. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР 1963 року (в редакції, чинній на момент укладення договору) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. В той же час, суд встановив, сторони не посвідчували договір нотаріально, оскільки в його тексті вказано, що на момент укладення угоди даний договір зареєстрований на Біржі нерухомості «Українська Універсальна біржа» і подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Відповідно до вимог законодавства, яке діяло на час укладання спірної угоди, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, а підлягали реєстрації в органах технічної інвентаризації. В даному випадку державна реєстрація спірного майна здійснена у 2000 році. Тому на підставі ст.220 ЦК України суд вважає можливим визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним. В ході судового розгляду встановлено, що позивач є добросовісним учасником цивільних правовідносин і повністю виконав угоду, оскільки продавцю було передано гроші за будинок, позивач вступив у право володіння нерухомістю та у подальшому вчиняв спроби для нотаріального посвідчення договору, однак наразі посвідчити договір нотаріально можливість відсутня, оскільки право власності на будинок вже зареєстровано за позивачем у встановленому порядку на час укладення договору. Правовідносини між сторонами виникли до набрання Цивільним Кодексом України 2004 року чинності і не мають продовжуваного характеру, та відповідно до ст.12 Закону України "Про власність", діючого на момент укладення договору купівлі-продажу, позивач, [PERSON] набув право власності будинковолодіння [ADDRESS] , за таких підстав заявлений позов підлягає задоволенню. В зв`язку з тим, що позивач наполягає на не стягненні з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved