Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської міської ради з вимогою визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька позивача [PERSON] , який помер [INFO] строком на три місяці, з дня набрання рішенням законної сили, що є предметом позову. Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду, позивач посилається на наступне, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до довідки про майно від 19 квітня 2013 року, №9351 (И2013), виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна. Вказана квартира станом на день видачі довідки була зареєстрована на праві власності за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією 28 липня 2004 року, наказ №63-723. Після розлучення батьків позивача, у 1991 році позивач почав проживати окремо разом з матір`ю, а батько - з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , згідно довідки комунального концерну «Центр комунального сервісу» м. Київ №285 від 31.05.2016 року проживала разом з батьком позивача до смерті за однією адресою. Після смерті матері, батько позивача збирав документи для отримання свідоцтва про право на спадщину, однаку за життя оформити спадщину не встиг, таким чином, позивач вказує, що він як спадкоємець батька має право на оформлення спадщини яке належало йому, та і майно, яке входило до прийнятої ним спадщини. Оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом, позивач звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримав відмову, оскільки пропустив шестимісячний строк для подачі відповідної заяви. Однак, позивач вважає, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини пропущено з поважних причин, у зв`язку з тим, що з 2015 року позивач працює в ТОВ «Лезард Електро» на посаді водія - експедитора. Робота пов`язана з доставкою та супроводом доставки вантажів по Україні, у зв`язку з чим позивач часто перебував у тривалих відрядженнях. На початку червня 2018 року, коли позивач прийшов до батька, двері ніхто не відчиняв, потім сусідка розповіла про його смерть. З липня жовтень 2018 року позивач перебував у тривалих відрядженнях. Стрес від втрати батька та нерегулярне харчування призвели до різкого прояву хвороби, з приводу цього, позивач знаходився під наглядом сімейного лікаря, починаючи з грудня 2018 року по лютий 2019 рік у позивача почалось загострення хвороби у зв`язку з чим він перебував на денному стаціонарі, у зв`язку з вищевикладеними обставинами, позивачем було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом за правилами загального позовного провадження та в порядку ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирішено питання про витребування доказів. На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 09 липня 2019 року, підготовче провадження у справі - закрито. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до початку розгляду справи по суті представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача - Київської міської ради, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив слухати справу у відсутність представника Київської міської ради та прийняти рішення згідно норм чинного законодавства та підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане 25 січня 2019 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального відділу управління юстиції у місті Києві. (а.с.5) Відповідно до статі 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 Цивільного кодексу України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є рідним сином [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 6) Відповідно до частини першої та другої статі 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійного із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. 14 лютого 2019 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Дубенко А. О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що спадкоємець [PERSON] звернувся до нотаріальної контори вже після спливу шестимісячного терміну. (а.с.17) Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно частини другої ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснено в п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеними обставини наведені позивачем, які підтверджують поважні причини несвоєчасного звернення до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчасне подання заяви про прийняття спадщини, оскільки у позивача, як спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, а ці обставини у їх сукупності суд вважає такими, що є поважними, тому для реалізації права позивача на прийняття спадщини за заповітом визначає додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, який рахувати з дня набрання рішенням суду законної сили. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України) Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Київської міської ради про надання додаткового строку на прийняття спадщини є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved