Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, вказавши, що з 09.02.2017 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем на посаді комірника по обладнанню. 30.11.2017 року він звернувся з письмовою заявою про звільнення з посади за власним бажанням з 01.12.2017 року на підставі ст.36 п.4 КзпП України, яку передав через бухгалтера - логіста [PERSON], до повноважень якої відноситься призначення та звільнення з посади. Не отримавши відповідь на заяву від 30.11.2017 року, він вдруге 05.01.2018 року звернувся до керівника Новокаховської філії ПП «Єврокомершл Дистриб'юшн» з заявою про звільнення з посади, яку надіслав на адресу філії, зазначена заява отримана відповідачем 11.01.2018 року. Останній раз позивач 31.01.2018 року звернувся до керівника Новокаховської філії ПП «Єврокомершл Дистриб'юшн» з заявою про звільнення за власним бажанням, виплату заробітної плати, компенсації невикористаної щорічної відпустки та видачу трудової книжки, в якій попередив про звернення до суду за захистом своїх порушених прав. 01.02.2018 року на адресу Новокаховської філії приватного підприємства надіслано адвокатський запит про надання довідки про заборгованість по заробітні платі, довідки про середній заробіток [PERSON], повідомлення розміру компенсації за невикористану щорічну відпустку. 09.02.2018 року зазначений адвокатський запит отримано відповідачем, але відповіді по суті не надано. Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за листопад 2017 року в сумі 3202 грн., компенсацію за затримку заробітної плати при звільненні в сумі 7 445 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 7 445 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2017 рік в сумі 3200 грн., моральну шкоду в сумі 3 000 грн.; витребувати від приватного підприємства «Єврокомершл Дистриб'юшн» трудову книжку [PERSON] та стягнути на його користь витрати на правничу допомогу в сумі 4 000 грн. Представник відповідача у відзиві від 06.03.2018 року заперечував проти позову, оскільки заяви від 30.11.2017 року від позивача про звільнення за власним бажанням підприємство не отримувало станом на час подачі позову, [PERSON] перебуває в трудових відносинах з ПП «Єврокомершл Дистриб'юшн», заробітна плата за листопад 2017 рік позивачу нарахована, але не виплачена через те, що він з 01.12.2017 року не з'являється на роботі, в тому числі і для надання пояснень про причину відсутності його на робочому місці, про що складалися акти. Таким чином підстав для виплати йому середнього заробітку за вимушений прогул, несвоєчасну виплату заробітної плати, видачі трудової книжки та виплати моральної шкоди немає. Крім того позивачем допущено недостачу матеріальних цінностей на суму 2484,24 грн., на теперішній час пояснень від позивача щодо недостачі, виявленої під час інвентаризації не надійшло, підприємством готуються матеріали до правоохоронних органів. 05.02.2018 року від представника відповідача надійшло клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 15 000 грн. з позивача. 12.03.2018 року представником позивача - адвокатом [PERSON] подано відповідь на відзив відповідача, в якому зазначено, що [PERSON] не надходили повідомлення про необхідність з'явитися за місцем роботи для отримання розрахунку за листопад 2017 року та повідомити про причини відсутності за місцем роботи, заява про звільнення за власним бажанням передавалася через бухгалтера [PERSON] після попереднього узгодження питання звільнення з керівником філії, про встановлення нестачі матеріальних цінностей позивач дізнався лише з відзиву на позов. 2. Заяви, клопотання сторін. В своїй заяві від 12.04.018 року представник позивача зменшив позовні вимоги в частині моральної шкоди в сумі 3 000 грн. в зв'язку з відсутністю доказів заподіяння моральної шкоди. 25.05.2018 року представником позивача після надання доказів відповідачем подано заяву про зменшення та збільшення позовних вимог, в якій викладені остаточні вимоги про стягнення з ПП «Єврокомершл Дистриб'юшн» на користь позивача заборгованості по заробітній платі за листопад та грудень 2017 року в сумі 3 867,22 грн., компенсації за затримку розрахунку при звільненні в сумі 13 554 грн., компенсації за не використану відпустку за 2017 рік в сумі 2227,56 грн., витребування від відповідача трудової книжки [PERSON], стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 4 000 грн. Під час судового розгляду представник позивача підтримала позовні вимоги, з урахуванням змін від 25.05.2018 року, просила стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення суду у зв'язку з невиплатою заборгованості по заробітній платі позивачу. Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на направлення повідомлення [PERSON] про необхідність отримання розрахунку під час звільнення, компенсації за не використану відпустку та трудової книжки, але останній не з'явився на підприємство. Суми заборгованості по заробітній платі та розмір компенсації за невикористану відпустку [PERSON] не оспорює. Ухвалою суду від 12.04.2018 року за клопотанням представника позивача відповідно до ст. 81 ч.4 ЦПК України, від ПП «Єврокомершл Дистриб'юшн» витребувано докази : завірені копії наказу про прийняття [PERSON] на роботу, докази про нарахування та виплату заробітної плати з 01.11.2017 року по теперішній час; докази відомостей про використання щорічної відпустки, розрахунок кількості днів невикористаної відпустки, копії заяв про звільнення, що надходили від [PERSON] , копію трудової книжки. На виконання ухвали суду зазначені докази надані 26.04.2018 року. 3. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 12.06.2018 року призначено процедуру врегулювання спору за участю судді, яка ухвалою суду від 18.06.2018 року припинена за клопотанням сторін у зв'язку з небажанням вирішувати спір за участі судді. Справа передана до канцелярії суду для здійснення повторного авторозподілу справи. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені зазначені правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до наказу від 08.02.2018 року №02-2к [PERSON] прийнятий на посаду комірника складу обладнання ПП «Єврокомершл Дистриб'юшн» з окладом згідно штатного розкладу. Відповідно до заяв наданих відповідачем, [PERSON] 05.01.2018 та 31.01.2018 року звернувся із заявами про звільнення з посади за власним бажанням відповідно до ст.36 п.4 КзпП України, просив ознайомити з наказом про звільнення та видати трудову книжку, при цьому в першій заяві зазначено, що вона подається вдруге, хоча відповідач оспорює факт отримання заяви від 30.11.2017 року, позивачем доказів відправлення цієї заяви не надано, тому суд виходить із заяви позивача від 05.01.2018 року. Позивачу [PERSON] відповідачем нарахована заробітна плата за листопад, грудень 2017 року в сумі відповідно 3202 грн., та 3203 грн., до виплати за листопад 2017 року з урахуванням відрахованих податків та авансу - 1288,81 грн., за грудень 2017 року - 2578,41 грн., що підтверджується відомостями про нарахування заробітної плати, розрахунково - платіжними відомостями працівника за листопад та грудень 2017 року, платіжними дорученнями про сплату єдиного внеску за листопад та грудень 2017 року, наданими суду відповідачем. Крім того, позивачу [PERSON] була нарахована компенсація за невикористану щорічну відпустку за 10 місяців (22 календарних дні) сумі 3720 грн., що з відрахуванням податків становить 2227,56 грн. Зазначена обставина підтверджується відомістю про нарахування заробітної плати за січень 2018 року та розрахуново - платіжною відомістю на працівника за січень 2018 року. З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що відповідно до наказу № 11-к від 11.01.2018 року його звільнено із займаної посади за угодою сторін на підставі ст. 36 п.1 КзпП України 11.01.2018 року, копії наказу суду не надано. 5. Докази відхилені судом та мотиви їх відхилення. З актів від 31.12.2017 року, 10.01.2018 року ПП «Єрокомершл Дистриб'юшн» слідує, що [PERSON] з 01.12.2017 року до 31.12.2017 року та з 01.01.2018 року до 10.01.2018 року був відсутній на робочому місці без поважних причин, проте керівником підприємства не з'ясовані причини невиходу позивача на роботу, наказ про звільнення його за прогули не видавався, за вказаний період працівнику нараховувалася заробітна плата, табелю обліку робочого часу суду не надано, тому на думку суду зазначені докази не мають суттєвого значення при вирішенні спору та не приймаються судом до уваги. З повідомлення [PERSON] від 11.01.2018 року направленого відповідачем вбачається, що позивача повідомлено про можливість отримання трудової книжки в головному офісі ПП «Єврокомершл Дистриб'юшн» 11.01.2018 року о 14.00 год. Позивач заперечує факт отримання зазначеного повідомлення, відповідачем не надано доказів його направлення та отримання [PERSON], а тому зазначений доказ не є допустимим та достатнім доказом виконання відповідачем обов'язку про видачу трудової книжки звільненому працівнику відповідно до ст. 47 КзпП України в день звільнення. Окрім того, відповідачем надано суду поштові накладні від 02.01.2018 року № 72384788 та від 11.01.2018 року № 72436308 з описами вкладення експрес пошти «Турман», які підтверджують факт направлення [PERSON] листа про необхідність надання пояснень щодо невиходу на роботу з 01.12.2017 року та повідомлення про необхідність з'явитися для отримання розрахунку та трудової книжки. В графі "одержувач" зазначених накладених вказано про відсутність отримувача [PERSON] та невручення йому повідомлень. Представник позивача на спростування достовірності відправлення зазначених повідомлень позивачу, надав суду повідомлення ФОП [PERSON]- офіційного представника компанії «Турман Експрес», з якого вбачається, що 02.01.2018 року та 11.01.2018 року кур'єрська служба не приймала до відправлення жодної одиниці кореспонденції від ПП «Єврокомершл Дистриб'юшн» та не оформлювала накладні № 72384788, №72436308. Також представником позивача надано агентську угоду № 16 від 01.09.2016 року, укладену між ФОП [PERSON] та ТОВ «Турман експрес» про надання комплексу послуг по обробці експрес -відправлень на території України. Враховуючи спростування факту відправлення повідомлень [PERSON] відповідачем наданими позивачем доказами, суд не приймає до уваги експрес накладні від 02.01.2018 року № 72384788 та від 11.01.2018 року № 72436308 з описами вкладення експрес пошти «Турман». 6.Норми права, які застосовував суд та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 43, 45 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Відповідно до ст. 36 п.1, 47, 116,117 КзпП України, підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Також відповідно до ст. 238 КзпП України, при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про оплату праці», на роботодавця покладено обов'язок при кожній виплаті заробітної плати повідомляти працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Ст. 24 Закону України «Про відпустку» передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні. 7. Мотивована оцінка суду. З доказів наданих суду вбачається, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПП «Єврокмершл Дистриб'юшн», з 09.02.2017 року на посаді комірника складу обладнання. На підставі його заяви від 05.01.2018 року позивач був звільнений з посади за угодою сторін на підставі ст. 36 п.1 КзпП України, позивач причини та дати звільнення не оспорює, не зважаючи на зазначення в позові про подачу заяви про звільнення за власним бажанням з 01.12.2017 року, тому суд не розглядає зазначене питання та виходить з дати звільнення, вказаної в наказі про звільнення [PERSON] - 11.01.2018 року. За період з 01.11.2017 року до 11.01.2018 року позивачу нарахована заробітна плата та компенсація за невикористану щорічну відпустку в сумі відповідно 1288, 81 грн., 2578,41 грн., 2227,56 грн. з попереднім утриманням податків, які не виплачені без поважних причин позивачу. Таким чином, суд вважає, що відповідачем порушено конституційне право позивача на своєчасне одержання винагороди за працю, яке захищається законом, тому воно підлягає відновленню шляхом стягнення невиплачених сум заробітної плати та компенсації невикористаної щорічної відпустки з відповідача на користь позивача в сумі 6034,78 грн. без утримання податків та обов'язкових платежів Окрім того, в день звільнення позивачу не видано трудової книжки відповідно до ст. 47 КзпП України без поважних причин. Посилання відповідача на відсутність позивача в день звільнення на робочому місці, повідомлення його про необхідність отримання трудової книжки в головному офісі підприємства не заслуговує на увагу, не є належним виконанням обов'язку про видачу трудової книжки, оскільки позивача не ознайомлено з наказом про його звільнення, повідомлення про необхідність отримання трудової книжки не вручено особисто позивачу, доказів отримання його позивачем суду не надано. Таким чином у суду є підстави для задоволення вимоги позивача про витребування на його користь від відповідача належно оформленої трудової книжки, враховуючи те, що відповідачем в добровільному порядку трудова книжка не повернута [PERSON] Окрім того, позивач має право на середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КзпП України у зв'язку з несвоєчасним проведенням розрахунку під час звільнення. Період затримки розрахунку при звільненні з наступного дня після звільнення тобто з 12.01.2018 року до часу ухвалення рішення судом 10.12.2018 року становить 229 робочих днів, виходячи з кількості робочих днів в січні -грудні 2018 року. Середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні розраховується відповідно до постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року « Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та складає : 3202 грн. + 3203 грн. (заробіток за листопад та грудень 2017 року) : 43 роб. дні 229 роб. днів затримки розрахунку = 34 109,55 грн., з яких слід утримати податки та обов'язкові платежі. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд, виходячи з сум заявлених вимог про витрати на правничу допомогу позивачем та відповідачем, вважає, що зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 4 000 грн., на підставі договору про надання правової допомоги, укладеної між адвокатом [PERSON], та позивачем, квитанції до прибуткового касового ордеру про сплату позивачем витрат в сумі 4 000 грн., розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу, доказів надання адвокатом послуг, відсутності заперечень зі сторони відповідача про співмірність зазначених витрат. Разом з тим клопотання відповідача про стягнення з позивача витрат в сумі 15 000 грн. на користь ПП «Єврокомершл Дистриб'юшн» задоволенню не підлягає, в зв'язку з ненаданням доказів про обсяг наданих послуг та їх вартість, а також у зв'язку з обґрунтованістю позову позивача та задоволенням його позову у повному обсязі. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову з мотивів викладених в рішенні суду. На підставі ст. 43,45 Конституції України, ст. 36 п.1, 47, 116,117,233,235,238 КзпП України, ст. 30 Закону України «Про оплату праці», ст. 24 Закону України «Про відпустки», Постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», ст. 6-16, 137, 88, 263-265 ЦПК України, суд -

Outcome: approved