Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області, третя особа: [PERSON], в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 139,60 кв.м., житловою площею 87,10 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON], померлої [INFO] та після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що згідно рішення Виконкому Коротичанської селищної ради №290 від 08 червня 1960 року, бабусі позивача [PERSON] в безстрокове користування була надана земельна ділянка площею 700 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS]. У період з 1971 по 1991 роки на земельній ділянці за вищевказаною адресою [PERSON] було зведено житловий будинок загальною площею 139,60 кв.м., житловою площею 87,1 кв.м. та господарські будівлі. На період будівництва житлового будинку, яке закінчено в 1991 році, не було потрібно введення об'єкту в експлуатацію, а тому житловий будинок загальною площею 139,60 кв.м., житловою площею 87,1 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] не відноситься до категорії самовільного будівництва, право власності на зазначений будинок ні за ким не зареєстровано. [INFO] [PERSON] померла, спадкоємцем першої черги після її смерті був її син [PERSON], який до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері у встановлений законом строк не звертався та не отримував відповідні правовстановлюючі документи, оскільки вважав, що фактично спадщину прийняв, був зареєстрований в спірному житловому будинку разом із матір'ю на день її смерті, користувався житловим будинком, земельною ділянкою, речами останньої, а також поховав її за свої кошти. [PERSON] помер [INFO]. Єдиним спадкоємцем після його смерті є позивач по справі, який спадщину після смерті батька прийняв, оскільки поховав його та в термін до 6 місяців з моменту смерті батька користувався житловим будинком та земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], був зареєстрований разом з батьком в зазначеному будинку, а також користувався його речами. [PERSON] звернувся до Першої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] та бабусі [PERSON], однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2018 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2018 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Витребувано з Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської, Харківського обласного державного нотаріального архіву відомості про те, чи подавалися ким-небудь заяви про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлої [INFO] та [PERSON], померлого [INFO], які на момент смерті були зареєстровані за адресою: [ADDRESS], чи маються відомості щодо складання заповітів від їх імені та чи видавалися свідоцтва про право на спадщину після смерті останніх. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 лютого 2019 року залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON]. Позивач та його представник [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилися, останній надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з'явився, 17 грудня 2018 року на адресу суду надійшла заява за підписом секретаря Коротичанської селищної ради [PERSON] про розгляд справи за відсутністю представника селищної ради та визнання позову [PERSON] Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Рішенням Виконавчого комітету Харківської районної ради депутатів трудящих №290 від 08 липня 1960 року [PERSON] виділено в безстрокове користування земельну ділянку розміром 700 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п'яти включно, укладеного 23 лютого 1961 року між Виконавчим комітетом Харківської районної ради депутатів трудящих та [PERSON], посвідченого нотаріусом Люботинської нотаріальної контори Медведевою І.Д. за №719, [PERSON] в безстрокове користування надано земельну ділянку загальною площею 700 кв.м. за адресою: [ADDRESS], для будівництва житлового будинку. Судом встановлено, що період часу з 1971 року по 1991 рік на вищевказаній земельній ділянці [PERSON] був зведений житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 139,60 кв.м., житловою площею 87,10 кв.м., що підтверджується даними технічного паспорту на будинок за вищевказаною адресою. Згідно інформаційної довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за №03355040 ( вих.№102 від 03 грудня 2018 року), за архівними даними станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок літ. «А-1» ( дерев'яний, рік побудови 1961-1970) зареєстроване в бюро в цілому за [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Люботинською державною нотаріальною конторою 21 березня 1961 року за реєстровим №719 та акту про закінчення будівництва та прийомки в експлуатацію житлового будинку, на ім'я [PERSON], затвердженого рішенням виконкому Коротичанської селищної ради 13 січня 1972 року за №1. Дана земельна ділянка була виділена [PERSON] згідно рішення Харківської районної ради депутатів трудящих від 08 липня 1960 року за №290. На даний час зареєстрований в бюро будинок знесений. Згідно архівних матеріалів БТІ за вищевказаною адресою в період з 1976 року по 1991 рік збудований новий житловий будинок, на який право власності в бюро не переоформлено в зв'язку з відсутністю заяви власника. При проведенні поточної інвентаризації техніком КП «ХРБТІ» станом на 28 листопада 2018 року встановлено, що на даній земельній ділянці знаходиться перебудований житловий будинок літ. «А-1» (цегляний) загальною площею 139,60 кв.м., житловою площею 87,10 кв.м., а також надвірні будівлі і споруди: сарай літ. «Б», з погрібом літ. «б», навіс літ. «В», вигрібна яма літ. «Д», вбиральня літ. «Г», альтанка літ. «Е», огорожа №106, вимощення №І, №2, Ѕ частина колодязю літ. «К», загальною вартістю станом на 28 листопада 2018 року в цінах на 01 липня 2018 року 611128 гривень. Житловий будинок літ.»А-1» не є самочинним будівництвом згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації нерухомого майна, затвердженої Наказом Держкомбуду, архітектури та житлової політики України №127 від 24 травня 2001 року зі змінами від 01 серпня 2013 року.(а.с.23). Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року. У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, зокрема може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок підтверджується лише записом в по господарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] набула право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 18 грудня 1989 року Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області.(а.с. 19). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 139,60 кв.м., житловою площею 87,10 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ч. 1,2 ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 529 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Судом встановлено, що спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син - [PERSON], [INFO] (Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00000597479 від 02 червня 2009 року) Відповідно до п.п.1,2 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, судом встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживав разом з матір'ю в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] на момент її смерті. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] судом не встановлено, що підтверджується листами завідувача Харківського обласного державного нотаріального архіву [PERSON] за вих.№94/01-21 від 17 січня 2019 року, завідувача другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Радіонової Т.І. за вих.№1565/01-16 від 26 грудня 2018 року, державного нотаріуса першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Кормілець Ю.М. №50/02.14 від 10 січня 2019 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 29 липня 1998 року Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у виді житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 139,60 кв.м., житловою площею 87,10 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] (свідоцтво про одруження [NUMBER], видане 12 серпня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського районного управління юстиції Харківської області) та його син - позивач у справі [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER], виданим 04 липня 1972 року Коротичанським селищним ВРАЦС Харківського району). Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON] єдиний, хто у відповідності до вимог ст.ст. 529, 549 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживав разом з батьком в житловому будинку за вищевказаною адресою, що підтверджується будинковою книгою прописки громадян у зазначеному житловому будинку та не заперечувалося сторонами в ході судового розгляду справи. Третя особа у справі [PERSON] у своїй заяві, поданій до суду, зазначила, що на спадкове майно після смерті [PERSON] не претендує та не заперечує проти визнання права власності на все спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON] за сином [PERSON] Інших спадкоємців після смерті [PERSON] судом не встановлено, що підтверджується листами завідувача другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Радіонової Т.І. за вих.№1565/01-16 від 26 грудня 2018 року, державного нотаріуса першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Кормілець Ю.М. №50/02.14 від 10 січня 2019 року. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Як вбачається зі змісту постанови державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Кормілець Ю.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії (вих.№4267/02-31 від 08 грудня 2018 року), [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі вказаного свідоцтва у зв'язку з відсутністю документів, що стверджують факт наявності спадкового майна. Отже, оскільки позивач по справі [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], однак не отримав свідоцтва про право на спадщину після смерті батька у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved