Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] та неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. В поданому до суду позові зазначає, що 03 березня 2007 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з [PERSON] не склалось та 17 січня 2017 року шлюб між ними було розірвано. Вказав, що діти проживають з ним і знаходяться на його утриманні. Відповідач не бере участі у вихованні дітей, не надає матеріальної допомоги на їхнє утримання, на протязі тривалого часу взагалі з дітьми не спілкується. Крім цього, вказав, що відповідач ніде не працює, зловживає спиртними напоями, за місцем проживання відсутня, неодноразово притягувалася до відповідальності за ухилення від виховання батьківських обов"язків. Також вказав, що з метою захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей орган опіки і піклування Любешівської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги із зазначених підстав підтримав та дав пояснення аналогічні тим, що вказані в позовній заяві, просить позов задовольнити повністю. Оскільки відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, причин своє неявки суду не повідомила, не заявила клопотання про відкладення розгляду справи та не подала відзиву на позовну заяву. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Служби у справах дітей Любешівської РДА Волинської області Токар А.В вважає, що відповідачку [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки [PERSON] не веде належного догляду за дітьми, не піклується про них, не займаються їхнім утриманням та вихованням, зловживає спиртними напоями, ніде не працює. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею 18 Конвенції про права дитини регламентовано, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З досліджених судом актів обстеження умов проживання неповнолітніх дітей від 14 серпня 2017 року вбачається, що неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом з батьком в будинку батьків [PERSON]. Згідно наданої Малоглушанською сільською радою Любешівського району Волинської області характеристики відповідач [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, ніде не працює та не веде належного догляду за дітьми. З висновку органу опіки та піклування Любешівської райдержадміністрації від 12 вересня 2017 року вбачається, що позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] щодо неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є доцільним в інтересах неповнолітніх дітей . Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Дослідженні в судовому засіданні докази повністю узгоджуються між собою, а тому оцінка їх, як в цілому, так і кожного окремо, на глибоке переконання суду, беззаперечно підтверджують факт невиконання відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей. Крім того, неявка відповідача [PERSON] в судові засідання без поважних причин, яка була повідомлена про дату, час та місце проведення таких судових засідань, на глибоке переконання суду, свідчить про небажання відповідача заперечувати проти позову належними та допустимими доказами, доводити суду ті обставини, що свідчать про належне виконання нею батьківських обов'язків, та на думку суду, свідчать про байдужість відповідача до долі своїх дітей. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного, оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] свідомо не виконує своїх батьківських обов'язків, а тому є всі підстави для задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача. На підставі ст.ст.150, 164 СК України,

Outcome: approved