Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 19 грудня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки по аліментах. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 07 березня 2007 року з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј всіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Однак відповідач ухиляється від сплати аліментів у зв`язку з чим виникла заборгованість. Просить суд стягнути неустойку, яка виникла у зв`язку з несплатою аліментів [PERSON] , в сумі 21854,83 грн. Відповідно до\~ч.5\~ст.279 ЦПК України, розгляд справи проводиться у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. У своєму відзиві на позовну заяву [PERSON] \~позов [PERSON] не визнав, вважає його необгрунтованим та безпідставним. Вказує, що його вини у виникненні заборгованості немає, оскільки коли він працював, то заборгованості зі сплати аліментів не було. Однак, у 2009 році він був змушений залишити роботу та доглядав хвору матір, проживав в цей час в селі з батьками, допомагав їм вести домашнє господарство. Також пояснює, що він є учасником бойових дій, у зв`язку з чим звільнений від сплати судового збору. Просить відмовити в позові. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 20.12.2019 року позовну заяву залишено без руху. 02.01.2020 р. позивачем подано заяву з виправленими недоліками. Ухвалою суду від 21 січня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 27.02.2020 р. до суду надійшов відзив від відповідача та заява-заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. 26 березня 2020 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення у справі. 3. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . рішенням Полонського районного суду від 07 березня 2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] , було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку в місяць на дитину починаючи з 12.02.2007 року і до досягнення нею повноліття. В період часу з січня 2009 року до листопада 2019 року [PERSON] допустив заборгованість зі сплати аліментів в сумі 79701,01 грн. Такі дані встановлено з даних письмових доказів, які додано до матеріалів справи, а саме: виконавчого листа, свідоцтва про народження, розрахунку заборгованості, які неодноразово подавалися сторонами та ніким із них не оспорюються. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд. Доводи позивача що до можливості стягнення з відповідача неустойки по аліментах знаходять своє підтвердження та підлягають стягненню з відповідача. Згідно зі\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до довідки-розрахунку, виданої Полонським РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області від 12 листопада 2019 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] за період з січня 2009 року по листопад 2019 року складає 79701,01 грн (а. с. 9-14). Згідно зі\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Частиною першою\~статті 18 ЦПК України\~визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України"). Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд. Відповідно до частини п`ятої\~статті 124 Конституції України\~судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої\~статті 129 Конституції України\~до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою\~статті 196 СК України, що суд повинен був урахувати при встановленні доведеності вини відповідача. Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами\~СК України. У частині першій\~статті 196 СК України\~визначено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Статтею 180 СК України\~встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року (справа № 572/1762/15-ц). Відповідно до ч.3,4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виходячи зі змісту ч.1\~ст.\~196 СК,\~ розмір неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] за період з січня 2009 року до листопада 2019 року становить 1341393,42 грн., з них: 2009 рік: (317,23х1%х3956=12549,62) + (317,23х1%х3925=12451,28) + (317,23х1%х3897=12362,45) + (317,23х1%х3866=12264,11) + (317,23х1%х3836=12168,94) + (317,23х1%х3805=12070,60) + (317,23х1%х3775=11975,43) + (317,23х1%х3744=11877,09) + (317,23х1%х3713=11778,75) + (317,23х1%х3683=11683,58) + (317,23х1%х3652=11585,24) + (317,23х1%х3622=11490,07) = 144257,16 + 2010 рік: (368х1%х3591=13214,89) + (368х1%х3560=13100,80) + (368х1%х3532=12997,76) + (368х1%х3501=12883,68) + (368х1%х3471=12773,28) + (368х1%х3440=12659,20) + (368х1%х3410=12548,80) + (368х1%х3379=12434,72) + (368х1%х3348=12320,64) + (368х1%х3318=12210,24) + (368х1%х3287=12096,16) + (368х1%х3257=11985,76)= 141225,93 + 2011 рік: (430х1%х3226=13871,80) + (430х1%х3195=13738,50) + (430х1%х3167=13618,10) + (430х1%х3136=13484,80) + (430х1%х3106=13355,80) + (430х1%х3075=13222,50) + (430х1%х3045=13093,50) + (430х1%х3014=12960,20) + (430х1%х2983=12826,90) + (430х1%х2953=12697,90) + (430х1%х2922=12564,60) + (430х1%х2892=12435,60) = 157870,20 + 2012 рік: (526х1%х2861=15048,86) + (526х1%х2830=14885,80) + (526х1%х2801=14733,26) + (526х1%х2770=14570,20) + (526х1%х2740=14412,40) + (526х1%х2709=14249,34) + (526х1%х2679=14091,54) + (526х1%х2648=13928,48) + (526х1%х2617=13765,42) + (526х1%х2587=13607,62) + (526х1%х2556=13444,56) + (526х1%х2526=13286,76) = 170024,24 + 2013 рік: (559х1%х2495=13947,05) + (559х1%х2464=13773,76) + (559х1%х2436=13617,24) + (559х1%х2405=13443,95) + (559х1%х2375=13276,25) + (559х1%х2344=13102,96) + (559х1%х2314=12935,26) + (559х1%х2283=12761,97) + (559х1%х2252=12588,68) + (559х1%х2222=12420,98) + (559х1%х2191=12247,69) + (559х1%х2161=12079,99) = 156195,78 + 2014 рік: (587х1%х2130=13503,10) + (587х1%х2099=13503,10) + (587х1%х2071=13503,10) + (587х1%х2040=11974,80) + (587х1%х2010=11798,70) + (587х1%х1979=11616,73) + (587х1%х1949=11440,63) + (587х1%х1918=11258,66) + (587х1%х1887=11076,69) + (587х1%х1857=10900,59) + (587х1%х1826=10718,62) + (587х1%х1796=10542,52) = 138308,94 + 2015 рік: (703,25х1%х1765=12412,36) + (703,25х1%х1734=12194,35) + (703,25х1%х1706=11997,44) + (703,25х1%х1675=11779,44) + (703,25х1%х1645=11568,46) + (703,25х1%х1614=11350,45) + (703,25х1%х1584=11139,48) + (703,25х1%х1553=10921,47) + (703,25х1%х1522=10703,46) + (703,25х1%х1492=12412,36) + (703,25х1%х1461=10274,48) + (703,25х1%х1431=10063,51) = 125897,39 + 2016 рік: (915х1%х1400=12810) + (915х1%х1369=12526,35) + (915х1%х1340=12261) + (915х1%х1309=11977,35) + (915х1%х1279=11702,85) + (915х1%х1248=11419,20) + (915х1%х1218=11144,70) + (915х1%х1187=10861,05) + (915х1%х1156=10577,40) + (915х1%х1126=10302,90) + (915х1%х1095=10019,25) + (915х1%х1065=9744,75)=135346,80 + 2017 рік: (1111,75х1%х1034=11495,49) + (1111,75х1%х1003=11150,85) + (1111,75х1%х975=10839,56) + (1111,75х1%х944=10494,92) + (1111,75х1%х914=10161,39) + (1111,75х1%х883=9816,75) + (1111,75х1%х853=9483,23) + (1111,75х1%х822=9138,58) + (1111,75х1%х791=8793,94) + (1111,75х1%х761=8460,42) + (1111,75х1%х730=8115,77) + (1111,75х1%х700=7782,25) = 115733,15 + 2018 рік: (1111,75х1%х669=7437,61) + (1111,75х1%х638=7092,96) + (711,75х1%х610=4341,67) + (1111,75х1%х579=6437,03) + (1111,75х1%х549=6103,51) + (1404,50х1%х518=7275,31) + (1404,50х1%х488=6853,96) + (1404,50х1%х457=6418,56) + (704,50х1%х426=3001,17) = 54961,78 + 2019 рік: (1708,75х1%х61=1042,34)+ (1708,75х1%х31=529,71)=1572,05 Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України) Оскільки позивач просила стягнути неустойку саме в сумі 21854,83 грн., то саме така сума судом береться до уваги при визначенні неустойки за прострочення сплати аліментів. У своєму відзиві на позов відповідач вказує, що він звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» не надавши будь-якого доказу на підтвердження своїх слів. Однак, відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від \~судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у цій справі. При розгляді справ про стягнення неустойки, яка виникла у зв`язку з несплатою аліментів, суд вирішує питання щодо порушення прав дитини на утриманння якої мали б бути сплачені аліменти. Тому така категорія справ жодним чином не зачіпає порядку та обсягу соціальних\~гарантій відповідача\~чи будь\~-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту ветеранів війни. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивач в своєму позові просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати, однак, в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази понесених нею витрат. Тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved