Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, яку мотивує тим, що [INFO] року в м. Донецьку, який є тимчасово окупованою територією, внаслідок хвороби померла його матір - [PERSON], що підтверджується довідкою про причину смерті, лікарським свідоцтвом про смерть та свідоцтвом про смерть. Однак, вказані документи видані закладами, що знаходяться на території непідконтрольній України, тому не приймаються філією «Центр управління промисловості» ПАТ «Українська залізниця» для видачі йому матеріальної допомоги у зв'язку із смертю матері. Оскільки в м. Донецьку діяльність державних органів влади України, в тому числі органів (установ) державної реєстрації актів цивільного стану України припинена та фактично не здійснюється, заінтересована особа у проведенні державної реєстрації смерті його матері відмовила, що унеможливлює отримання ним матеріальної допомоги, тому просить подану заяву задовольнити. Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, однак остання подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без їх участі, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила такі задовольнити. Представник заінтересованої особи Попович О.Є. у судове засідання також не з'явилася, однак подала заяву, у якій просила справу розглянути без її участі, а вирішення заяви залишила на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 08 серпня 1970 року Київським районним відділом (бюро) запису актів громадянського стану м. Донецька, актовий запис № 1088, матір'ю [PERSON], що народився [INFO], є [PERSON], [INFO] (а. с. 4-6, 8). Також встановлено, що згідно лікарського свідоцтва про смерть № 2054 і довідки про причину смерті (до форми № 106/у № 2054) від 07 липня 2016 року, виданих Республіканським бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров'я Донецької народної республіки, а також свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08 липня 2016 року та довідки для отримання допомоги на поховання № 630 від 08 липня 2016 року, виданих Пролетарським відділом записів актів цивільного стану м. Донецьк Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР, [PERSON], [INFO], перебуваючи на стаціонарному лікуванні, [INFO] року внаслідок набряку легень і головного мозку, гострого трансмурального інфаркту передньої стінки міокарду померла у віці 66 років (а. с. 7, 9-10). Відповідно до копії паспорта громадянина України покійна [PERSON], народилася [INFO] року, була уродженкою м. Донецька та зареєстрованою за адресою [ADDRESS] (а. с. 8). Крім цього встановлено, що 17 серпня 2016 року Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], померлої [INFO] року, оскільки документ пред'явлений для підтвердження вказаного факту, а саме свідоцтво про смерть (актовий запис № 630), виданий 08 липня 2016 року Пролетарським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька Державної реєстраційної служби Міністерства юстиції ДНР, тобто на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а. с. 11). Ч. 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як роз'яснено в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затверджених Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07 листопада 2014 року №1085-р та відповідно до положень Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» №254-VIII від 17 березня 2015 року м. Донецьк Донецької області відноситься до тимчасово окупованої території України, на території якої органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому на зазначені правовідносини поширюються встановлені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, передбачені ст. ст. 257-1, 367 п. 8 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Отже, враховуючи вищенаведене та те, що матір позивача [PERSON] померла у м. Донецьку, яке відноситься до тимчасово окупованої території, у зв'язку з чим він позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію її смерті у позасудовому порядку та отримати свідоцтво про смерть встановленого зразка для подальшого надання йому матеріальної допомоги, тому суд, вважає, що заява підлягає до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved