Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

1 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житлом. В позовній заяві позивач зазначає, що їй на праві приватної власності належить 1/2 квартири [ADDRESS], що в м.Радехів Львівської області, а 1/2 даної квартири належить її неповнолітньому синові [PERSON]. Відповідач, [PERSON], є її колишній чоловік, шлюб з яким розірвано в 2007 році. Він зареєстрований в [INFO], проте з 2007 року, після розірвання шлюбу, переїхав на постійне місце проживання до своїх родичів в м. Львів.Вказане підтверджується актом комісії перевірки №379. Оскільки відповідач не проживає в квартирі близько девяти років, є всі підстави для визнання його втратившим право на користування квартирою №31 в будинку №14а по вул.Шухевича в м.Радехові Львівської області.Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" правовою підставою зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про припинення права користування житловим приміщенням. Через реєстрацію відповідача в її квартирі вона змушена сплачувати за нього комунальні послуги, а вона ніде не працює, має на утриманні неповнолітнього сина та доглядає перестарілу бабцю, [PERSON], [INFO]. Тому просила постановити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою 31 в будинку №14а по вул.Шухевича, що в м.Радехові Львівської області. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечила, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, подала суду газету «Високий Замок» у якій міститься повідомлення відповідача про розгляд справи, оскільки місце його перебування та проживання їй невідоме. Крім цього суду пояснила, що відповідач після розірвання шлюбу з 2007 року не проживає в квартирі та не цікавиться дітьми. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Згідно ч.9 ст.74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, в якому особа проживає постійно, переважно або тимчасово, водночас має значення зареєстроване місце проживання особи. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, відповідно до вимог ч.9 ст.74 ЦПК України, що підтверджується оголошенням через засоби масової інформації, а саме газету «Високий Замок», а тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача, на підставі наявних доказів з чим погодився позивач в судовому засіданні в порядку заочного провадження (а.с.36-43). Суд, вислухавши пояснення позивача та свідків, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов необхідно задовольнити, виходячи із наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить по 1/2 частці квартири [ADDRESS], що в м.Радехів Львівської області, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7-8). [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано у 2007 році. Згідно акту комісійної перевірки №379 від 2.11.2016 року вбачається, що [PERSON] за адресою м.Радехів Львівської області вул.Шухевича,14 а в квартирі 31 не проживає (а.с.12). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Свідки [PERSON] та [PERSON], які проживають на [INFO] а та є сусідами позивача суду показали, що [PERSON] за адресою м.Радехів Львівської області вул.Шухевича,14 а в квартирі 31 не проживає біля десяти років, вони його взагалі не бачать, до дітей не навідується. Підстав, з яких можна було би зробити висновок, що право відповідача користуватися спірним жилим приміщенням зберігається за ним, як за тимчасово відсутнім, суду не представлено. Приймаючи до уваги вищенаведене, ті обставини, що відповідач більше девяти років за адресою м.Радехів Львівської області вул.Шухевича,14 а в квартирі 31 не проживає та без поважних причин не користується житлом, суд вважає, що його необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням-квартирою, а відтак позовні вимоги задовольнити.

Outcome: approved