Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

27 грудня 2018 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується дублікатом свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.11.2015 року [NUMBER] та витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 09.11.2018 року №54024003. З 14.12.2017 року після звільнення з місць позбавлення волі у даній квартирі зареєстрований її син [PERSON] Після реєстрації син виїхав до м. Маріуполь Запорізької області, де працевлаштувався та проживав. У червні 2017 року син приїзжав до неї в гості на день народження. У період з 08.06.2018 року по 15.06.2018 року він викрав у неї належне їй майно, після чого зник та його місцезнаходження їй не відоме. Комунальні служби розрахунки здійснюють з урахуванням реєстрації у її квартирі та нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів. Вона не бажає сплачувати комунальні платежі за відповідача, оскільки, він у квартирі не проживає. Крім того, вона позбавлена можливості оформити субсидію. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 січня 2019 року до участі у розгляді справи залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Южноукраїнську міську раду Миколаївської області. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю та пояснила, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину є власником квартири [ADDRESS]. У даній квартирі вона проживає з 2013-2014 року. У грудні 2017 року вона у своїй квартирі зареєструвала сина, проте, останній у квартирі жодного дня не проживав. Після звільнення з місць позбавлення волі син одразу ж виїхав на роботу у м. Маріуполь. У зв'язку з тим, що у квартирі прописаний її син вона не може реалізувати своє право на отримання субсидії. Представник третьої особи Южноукраїнської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений через оголошення на веб-порталі судової влади України. В судовому засіданні постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], суду пояснила, що є сусідкою позивача та мешкає, у квартирі [ADDRESS]. Зазначила, що відповідача у місті не бачила більше року. Їй відомо, що останній здійснив крадіжку у квартирі позивача. Була присутня при складанні акту про не проживання та речей відповідача не бачила. Свідок [PERSON], суду пояснила, що є сусідкою позивача та мешкає, у квартирі [ADDRESS]. Повідомила, що відповідача [PERSON] за місцем реєтрації не бачила більше року. Була присутня при складенні акту та підписувала його. Досить часто перебуває у квартирі позивача, та речей відповідача, як і відповідача, у даній квартирі не бачила. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Правовідносини з приводу користування приватними жилими приміщеннями регулюються главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. У разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом. Частиною 4 ст. 156 ЖК України передбачено збереження права користування займаним житловим приміщенням за членами сім'ї у випадку припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири). При відсутності згоди між власником будинку і бувшими членами його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності, зокрема, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї, суд може продовжити пропущений строк. В судовому засіданні встановлено, що згідно дублікату свідоцтва про право власності на спадщину від 25.11.2015 року [PERSON] отримала у спадщину двокімнатну квартиру [ADDRESS] /а.с.9/. Викладене також підтверджується витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі /а.с. 10/. Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) станом на 26.12.2018 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] /а.с. 11/. Відповідно до відповіді на запит суду від 27.12.2018 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с. 17/. Згідно акту про не проживання №259 від 19.12.2018 року, складеного комісією КП "ЖЕО" /а.с. 12/ [PERSON] з 2017 року [ADDRESS] не проживає. У вказаних актах поставили підписи сусіди [PERSON] та [PERSON] Таким чином, з 2017 року, тобто більше одного року відповідач [PERSON] не проживає в [ADDRESS] без поважних причин, він втратив право користування нею, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved