Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

28.10.2020 року представник позивачів [PERSON] , [PERSON] [PERSON] пред`явив позов до [PERSON] , яким просить усунути позивачам перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що відповідач [PERSON] являється колишнім чоловіком доньки позивача [PERSON] . Позивачі є співвласниками вказаної квартири, а відповідач зареєстрований в такій, однак з 2019 року фактично не проживає без поважних причин, жодних витрат по утриманню спірного житла не несе, в квартирі відсутні його особисті речі. Вказує, що реєстрація відповідача в квартирі порушує права позивачів як власників, адже вони не можуть у повному обсязі скористатися своїм правом володіти, користуватися та розпоряджатися належним їм на праві власності майном на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Представник позивачів [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов підтримав, з підстав вказаних у ньому, просить позов задовольнити та ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав, про що подав письмову заяву, підтвердив обставини, викладені в позові та не заперечує проти визнання його таким, що втратив право на користування житлом та ухвалення судом рішення у підготовчому судовому засіданні. Згідно ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4\~ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України\~у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши пояснення представника позивачів, відповідача, оглянувши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ч.1\~ст.81 ЦПК України\~закріплює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації проживання здійснюється на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.405\~ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (ч.1). Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2). У п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 роз`яснено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71,72\~ЖК України застосуванню не підлягають. При розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, колишніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї колишнього власника житла. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до частини другої ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення (постанова ВП ВС від 13.10.2020 року в справі № 447/455/17). Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачам- [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах кожному, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру, виданим приватизаційним органом Червоноградського управління житлово-комунального господарства в/о «Укрзахідвугілля» згідно рішення від 26.04.1994 року №76 (а.с.7). Із довідки відділу реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області №13524 від 03.11.2020 року (а.с.20), довідки відділу реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області №11865 від 01.10.2020 року (а.с.11), копії будинкової книги (а.с.12-15), вбачається, що у спірній житловій квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований, крім позивачів, [PERSON] , [INFO] . Із долученого до справи акту про фактичне проживання (не проживання) № 4895/07 від 06.10.2020 року, складеного уповноваженими представниками КП «Червонограджитлокомунсервіс» виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області, вбачається, що [PERSON] зареєстрований в квартирі за адресою: [ADDRESS] , однак, в такій, на час складення акту, не проживає (а.с.10). Як вбачається із копії рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 05.06.2019 року, яке набрало законної сили 06.07.2019 року, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, зареєстрований 14.02.2013 року відділом ДРАЦС Червоноградського міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 23(а.с.8). Згідно відповіді Туринської сільської ради Жовківського району Львівської області №02-09/736 від 08.10.2020 року на адвокатський запит, [PERSON] станом на 08.10.2020 року проживає по [ADDRESS] (а.с.9). В силу ст.3 СК України та ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР відповідач не являється членом сім`ї власника квартири, а відтак його право на користування такою квартирою не може переважати над правом власності позивачів щодо нерухомого майна, закріпленого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Власник відповідно до положень\~ч.1 ст. 319 ЦК України\~володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Оскільки, відповідач самостійно вибув із належної позивачам квартири [ADDRESS] , в якому зареєстрований, більше одного року без поважних причин у ній не проживає, не є членом сім`ї позивача [PERSON] , в квартиру не навідується, витрат на утримання житла не несе, визнав позов повністю, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позивачі як власники житла, вправі вимагати усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. З урахуванням\~зазначеного,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги обгрунтовані\~та підлягають\~задоволенню. Питання розподілу судових витрат слід вирішити у відповідності до ст. ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved