Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

19.10.1997 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Меджибізької селищної ради Летичівського району Хмельницької області, актовий запис № 17, в якому у них народилося дві донечки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У зв'язку із різними поглядами на життя, зловживанням відповідачем спиртних напоїв між подружжям почали виникати непорозуміння, конфлікти, що привело до припинення сімейно-шлюбних відносин та окремого проживання близько 6 місяців, а отже подальше спільне сімейне життя між ними неможливе і тому [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася,проте подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, в порядку ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. Спору щодо місця проживання дітей немає. Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 640,00 грн. - видатки по оплаті судового збору, що підтверджується квитанцією № 0.0.818275392.1 від 31.07.2017 року. На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved