Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

28 квітня 1998 року помер [PERSON], після смерті якого спадкове майно прийняла дружина [PERSON]. За життя остання не оформила право власності на спадкове майно та померла 18.11.1999 року. Спадковим майном після смерті вказаних осіб є право на земельну частку (пай), на яку на підставі розпорядження Бершадської РДА від 12.11.1996 року №300 було видано сертифікат серії ВН №0298796 на ім'я [PERSON], та право на земельну частку (пай), на яку на підставі розпорядження Бершадської РДА від 12.11.1996 року №300 було видано сертифікат серії ВН №0298797 на ім'я [PERSON] Спадкоємців за законом та заповітом у померлих немає, тому будучи племінницею [PERSON], яка була рідною сестрою батька позивачки [PERSON], остання більше п'яти років доглядала померлих та надавала їм матеріальну допомогу. [PERSON] в загальному на лікування та поховання своєї тітки та її чоловіка витратила грошові кошти в сумі 46400 грн. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай), на яку на підставі розпорядження Бершадської РДА від 12.11.1996 року №300 було видано сертифікат серії ВН №0298796 та права на земельну частку (пай), на яку на підставі розпорядження Бершадської РДА від 12.11.1996 року №300 було видано сертифікат серії ВН №0298797, на які відкрилась спадщина після смерті [PERSON], як компенсацію за понесені нею витрати на догляд, лікування та поховання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача до суду також не з'явився, однак Лісниченський сільський голова, до початку розгляду справи про суті, звернувся до суду із заявою про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до копії актового запису про смерть №32 від 28.04.1998 року (а.с.8), 25.04.1998 року в с. Вовчок помер [PERSON]. З копії свідоцтва про смерть (а.с.7) вбачається, що [PERSON] померла 18.11.1999 року в с. Вовчок Бершадського району Вінницької області. Згідно з довідкою Лісниченської сільської ради №478 від 20.08.2015 року (а.с.9) [PERSON] прийняла спадкове майно після смерті чоловіка, однак за життя не оформила права на спадкове майно, а після її смерті спадкове майно прийняла племінниця [PERSON] Інших спадкоємців у померлих немає. При цьому, у довідці цієї ж сільської ради №512 від 03.09.2015 року зазначено, що [PERSON] понесла всі витрати по похованню вищевказаних осіб. З письмових пояснень жителів с. Вовчок [PERSON] та [PERSON] (а.с.12-13) вбачається, що позивачка не лише оплатила послуги по похованню та поминанню [PERSON] та [PERSON], а також за життя доглядала їх та оплачувала лікування. Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Бершадському районі Вінницької області № 803 від 28.08.2015 року (а.с.14) спадковим майном є право на земельну частку (пай), на яку на підставі розпорядження Бершадської РДА від 12.11.1996 року №300 було видано сертифікат серії ВН №0298796 на ім'я [PERSON], та право на земельну частку (пай), на яку на підставі розпорядження Бершадської РДА від 12.11.1996 року №300 було видано сертифікат серії ВН №0298797 на ім'я [PERSON] Державні акти на вказані земельні частки за життя вказаних осіб не видавались. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, визначено, що даний Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Статті 1-2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" визначають поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Відповідно до ч. 4 ст. 556 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, спадкоємці, які прийняли спадщину, відшкодовують у межах дійсної вартості спадкового майна необхідні витрати, яких зазнали треті особи по догляду за спадкодавцем під час його хвороби, на похорони спадкодавця, а також по охороні спадкового майна і по управлінню ним. Відшкодування зазначених витрат (якщо його не було проведено раніше відповідно до частини другої статті 552 цього Кодексу) провадиться поряд з задоволенням вимог кредиторів спадкодавця. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням викладеного, а також того, що цивільне законодавство чинне на момент відкриття спадщини не передбачало того, що до числа спадкоємців входять особи, які проживали разом з померлими однією сім'єю, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими.

Outcome: approved