Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

[PERSON] а звернулася до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з даним позовом, в якому просить визнати причину пропуску строку позовної давності поважною; поновити строк позовної давності на звернення до суду; встановити юридичний факт належності їй списку громадян членів КСП до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER], виданого КСП ім.. Щорса Куп`янського району Харківської області та визнання права особистої приватної власності на право на земельну ділянку /пай/, де вказана на російській мові «№324 [PERSON] »; визнати за нею право на земельну частку /пай/ в розмірі 7,42 га умовних кадастрових гектарів члена КСП ім.. Щорса Куп`янського району Харківської області з земель колишнього КСП ім.. Щорса Куп`янського району Харківської області, розташованої в адміністративних межах Піщанської сільської ради Куп`янського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з земель запасу чи резервного фонду; виділити в натурі земельну частку /пай/ в розмірі 7,42 га, розташованої в адміністративних межах Піщанської сільської ради Куп`янського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу чи резервного фонду, а у разі неможливості виділити в адміністративних межах Піщанської сільської ради Куп`янського району Харківської області, виділити земельну ділянку в іншому місці Куп`янського району в межах іншої сільради. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 16.09.1992 року вона прийнята в члени колгоспу ім. Щорса Куп`янського району Харківської області, працювала в тваринництві. Після реорганізації колгоспу ім. Щорса в колективне сільськогосподарське підприємство ім.. Щорса КСП, яка проведена 06.02.1993 року позивач продовжувала роботу в КСП ім.. Щорса та залишилась членом КСП ім.. Щорса. Тільки 31.03.2000 року припинено членство КСП у зв`язку з реформуванням. Саме в період, коли позивач була членом КСП ім.. Щорса Куп`янського району Харківської області, передавалась земля у власність КСП ім.. Щорса Куп`янського району Харківської області, а саме: 13.10.1995 року Державний акт серії [NUMBER] на право колективної власності на землю сільськогосподарському підприємству ім.. Щорса Піщанською сільрадою Куп`янського району Харківської області. До Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] доданий список громадян - членів КСП, серед яких позивач - [PERSON] (прізвище та по батькові вказані невірно з помилкою). Позивач зазначає, що вона одна була [PERSON] , член КСП ім.. Щорса, іншої не було. Прізвище « [PERSON] », позивач змінила на « [PERSON] », у зв`язку з реєстрацією шлюбу 03.03.2000 р. у виконкомі Кислівської сільради Куп`янського району Харківської області. П.п. 1, 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям «встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, у тому числі, створеним на базі радгоспів та інших сільськогосподарських підприємств . Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки \\ паю\\ у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства без виділення земельних ділянок в натурі. Право на земельну частку \\пай\\ мають члени колективного сільськогосподарського підприємства в тому числі пенсіонери... відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість та розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток \\паїв\\ усіх членів підприємства є рівними. Оскільки земля хоч і розпайована, але залишаються вільні землі, достатні для того, щоб бути наділеними іншим членам КСП, які не були пропущені у списках, то позивач вважає, що вона має право на земельний пай як колишній член КСП, який на час передання у власність землі був членом КСП та набула право на пай. Причини того, чого не був виданий сертифікат про право на земельну частку \\пай\\, позивачу невідомі. Розмір паю члена КСП ім.. Щорса Куп`янського району Харківської області складає 7,42 га.. Позивач вважає, що її право на пай члена КСП повинно бути захищено, оскільки іншої особи з прізвищем /російською мовою/ « [PERSON] » з іменем [PERSON] в КСП ім. Щорса не було. Записом у трудовій книжці позивача підтверджується, що позивач була членом КСП ім.. Щорса та працювала в тваринництві. Помилка сталась через безграмотність працівника, який складав Список громадян членів КСП. З листа головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 18.12.2018 року позивач дізналася про те, що вона була включена до списку громадян - членів КСП на право на земельний пай члена КСП ім.. Щорса, раніше позивачу про це не було відомо, та тому остання раніше не зверталась з вимогою про право на земельний пай члена КСП. У зв`язку з чим, позивач вважає, що з поважної причини нею пропущений строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України. Ухвалою судді від 06.02.2019 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. 28.08.2019 року до суду від представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надійшли пояснення на позовну заяву, згідно яких просять відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] з урахуванням наступної правової позиції. З приводу позовних вимог щодо встановлення юридичного факту членства позивача в КСП ім. Щорса та визнання права на земельну частку (пай). За загальним правилом, встановленим в ЦПК України, встановлення фактів мають юридичне значення, здійснюється у порядку окремого провадження, відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку, окремого провадження, зокрема, справи встановлення фактів, що мають юридичне значення. Однак, ключовим, моментом розгляду справ у порядку окремого провадження є відсутність спору про право (ч.6 ст. 294 ЦПК). Так, відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти продовжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх т; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язує з наступним вирішенням спору про право. Позивач зазначає, що була прийнята до членів колгоспу ім. Щорса Куп`янського району Харківської області. За доводами позовної заяви, до Державного акту на право колективної власності на землю, виданого КСП ім. Щорса Куп`янського району Харківської області, було додано список громадян - членів, серед яких була позивач, при цьому, по-батькові вказано невірно. Пунктами 1, 2, З Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну - власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачало визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мали члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишалися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додавався до державного акта на право колективної власності на землю. Такі ж положення закріплені й у Законі України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)від 05.06.2003 р.. Видача громадянам сертифікатів на право на-земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадилися відповідною районною, державною адміністрацією. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертався до районної державної адміністрації. Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», особа набувала право на земельний пай за наявності трьох умов в їх сукупності, а саме: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. При цьому, право власності на земельну частку (пай) виникало не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого є особа (ухвала Харківського апеляційного суду від 12.12.2013 (справа № 626/2532/13 ц), ухвала ВССУ від 08.06.2016 (справа № 368/1152/15-ц), ухвала ВСУ від 24.02.2010 (справа № 6-7284св09), рішення ВСУ від 28.01.2009 (справа № 6-17012св08)). Отже, право на земельну частку (пай) виникало в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта направо колективної власності на землю були чи залишилися членами цього підприємства При цьому, звертаючи увагу суду на те, що включення особи до списку громадян - членів КСП, який додавався до державного акту не є достатньою підставою для висновку про набуття особою права на отримання земельної частки (паю), оскільки ці списки формувалися комісією по розпаюванню раніше, ніж видавався сам державний акт. До такого ж висновку дійшов Апеляційний суд Луганської області у постанові від 25.04.2018 року (справа № 420/28/17). У самій позовній заяві, так і у додатках до позовної заяві відсутні докази членства позивача у КСП ім. Щорса Куп`янського району Харківської області саме на час видачі Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-19-00-000469. Крім того, за інформацією, наявною у Головного управління, гр. [PERSON] внесена під № 324 до списку громадян-членів КСП ім. Щорса Куп`янського району Харківської області, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-19-00-000469 КСП ім. Щорса Куп`янського району Харківської області. При цьому, інформація щодо внесення гр. [PERSON] до списку громадян-членів КСП ім. Щорса Куп`янського району Харківської області що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю зазначеного КСП, відсутня. В Управління відсутня інформація з приводу отримання позивачем сертифікату на право на земельну частку (пай), а також державного акту на право власності на земельну ділянку за рахунок земель колишнього КСП ім.. Щорса Куп`янського району Харківської області. Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЗУ від 18.12.1990 року (у відповідній редакції), передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЗК України 1990 року (у відповідній редакції) державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акту додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Згідно з л. п. 3.1., 3.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 15.04.1993 року, державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею видаються і реєструються тією сільською, селищною, міською, районною Радою народних депутатів, яка прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність або надання її у постійне користування. Якщо рішення про передачу (надання) земельної ділянки прийняте обласною Радою народних депутатів або Верховною Радою України, то видача і реєстрація державних актів здійснюється районною Радою народних депутатів. Державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею реєструються, відповідно, у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право колективної власності на землю. У копії Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-19-00-000469, виданого КСП ім. Щорса Куп`янського району Харківської області, по-перше, відсутній підпис уповноваженої особи, а саме голови відповідної ради, а також вищевказаний Державний акт не зареєстрований у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю. Отже, вищезазначений Державний акт на право колективної власності на землю серії ХР-19-00-000469, виданий КСП ім. Щопса Куп`янського району Харківської області, є таким, що не відповідає вимогам чинного на момент його видачі законодавства, а тому не може бути правовстановлюючим документом, який посвідчує право колективної власності на землю. З приводу позовної вимоги щодо «виділення в натурі земельної частки (паю)». Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі - Закон), основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 1 ст. З Закону, підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Таким чином, позовна вимога позивача з приводу виділення в натурі земельної ділянки є передчасною. Також, за необхідне звернути увагу на строки позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушено, відлік позовної давності обчислюється з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права (Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2018 року по справі № 810/3465/18). Аналізуючи інформацію, що міститься у позовній заяві. Позивач могла знати про розпаювання земель КСП ім. Щорса, членом якого, за її доводами, вона була. Крім того, процес розпаювання земель на території України розпочався у 1990-х роках і був загальновідомим явищем. Також, вважаємо за необхідне зазначити, - що однією з позовних вимог [PERSON] є «встановлення юридичного факту належності позивачу «списку громадян членів КСП до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] ». Державний акт на право колективної власності на землю КСП ім. Щорса Куп`янського району Харківської області має серію ХР [NUMBER] . У судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Пухтаєвич О.О. не з`явились, в матеріалах справи містяться письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, які просять суд задовольнити. Представник відповідача Виконкому Піщанської сільської ради Куп`янського району Харківської області у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься письмова заява від Піщанського сільського голови Томко В.І. про розгляд справи без участі представника. Проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи: Куп`янської районної державної адміністрації Харківської області у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься письмова заява від головного спеціаліста з юридичних питань Куп`янської районної державної адміністрації Харківської області Алексєєва О.І. про розгляд справи без участі представника Куп`янської районної державної адміністрації Харківської області. Представник третьої особи: Головного управління Держгеокадастру у Харківській області також у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи містяться письмові заяви про розгляд справи без участі представника. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працювала бухгалтером в колгоспі ім. Щорса з 1990 р. по 1994 р., та нею нараховувалася заробітна плата. Облік вівся російською мовою. Позивач також працювала в колгоспі, її прізвище було /російською мовою/ « [PERSON] », по батькові « [PERSON] ». Зі слів колишніх співробітників свідку відомо, що позивач залишалась членом колгоспу до 2001 року. Зараз у позивача інше прізвище. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працювала у колгоспі ім. Щорса у 1992 році, а також у колгоспі працювала позивач, під час роботи у колгоспі прізвище останньої було /російською мовою/ « [PERSON] ». Іншої особи з таким прізвищем не було. У списку на отримання паю вона є, але його не отримала. Суд, дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] , [INFO] , дійсно працювала у колгоспі ім.. Щорса с. Піщане Куп`янського району Харківської області, КСП ім.. Щорса та прийнята в члени колгоспу 16.09.1992 року, а припинено її членство КСП у зв`язку з реформуванням КСП, що підтверджується записами у трудовій книжці [NUMBER] (а.с. 18), архівною довідкою, наданою 14.12.2018 року за №01-64/159 Архівним відділом Куп`янської районної державної адміністрації (а.с. 16). Згідно довідки, наданої 14.12.2018 року за №01-64/160 Архівним відділом Куп`янської районної державної адміністрації (а.с. 16) у архівному фонді КСП ім.. Щорса с. Піщане Куп`янського району Харківської області є витяг з протоколу №1 від 06.02.1993 року, відповідно до якого зборами уповноважених членів КСП ім.. Щорса, колгосп ім. Щорса реорганізовано в КСП ім.. Щорса. Як убачається з Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-19-00-000469 (а.с. 12-14) даний Державний акт на право колективної власності на землю видано колективному сільськогосподарському підприємству ім.. Щорса с. Піщане Куп`янського району, Піщанською сільською Радою народних депутатів Куп`янського району Харківської області у тому, що вказаному власнику землі передається у колективну власність 3953,9 га. Землю передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва. До якого додатком 1 вказано список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства. Згідно даного списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, /російською мовою/ « [PERSON] Алексеевна» включена до списку членів КСП ім.. Щорса, прізвище якої значиться під порядковим номером №324, про що також свідчать відомості, надані від 18.12.2018 року Головним Управлінням Держгеокадастру у Харківській області, відповідно до яких до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП ім.. Щорса не обліковуються записи стосовно реєстрації сертифікатів на право на земельні частки (паї) на прізвище [PERSON] та [PERSON] . Згідно розпорядження голови Куп`янської районної державної адміністрації від 06.03.1997 року №137, розмір земельної частки (паю) членів колишнього КСП ім.. Щорса становить 7,42 умовних кадастрових гектарів. (а.с. 10-11). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Кислівською сільською радою Куп`янського району Харківської області (а.с. 17) [PERSON] після укладення 03.03.2000 року змінила своє прізвище на « [PERSON] », що також підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 9). Так, згідно Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. Так, відповідно до п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку(пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 року за №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям." має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель(зокрема, про визнання права на земельну частку(пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. За таких обставин, позивач, не маючи сертифікату, на земельну частку (пай) та помилки в її прізвищі та по батькові у списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, не дає позивачу можливість отримати право на земельну частку (пай). За правилами ст.ст. 71, 75, 76 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Аналогічні вимоги щодо застосування строків позовної давності містяться і в ст.ст.256-261 ЦК України (в редакції 2003 року). Право на позов для захисту порушеного права у позивача виникло з дня видачі Державного акту на право колективної власності на землю. На той час позивачу, являючись членом вказаного КСП ім.. Щорса, не було відомо щодо включення її до списку осіб, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю та не видано сертифікат на право на земельну частку (пай). Позивачем вказано, що лише з листа головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 18.12.2018 року вона дізналася про те, що вона була включена до списку громадян - членів КСП на право на земельний пай члена КСП ім.. Щорса. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що позивач пропустила строк позовної давності з поважних причин, так як не була обізнана, щодо включення її до списків, що додаються до Державного акту на право колективної власності на землю до спливу строку позовної давності. Щодо позовних вимог в частині встановлення факту належності позивачу - списку громадян членів КСП до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER], враховуючи дослідженні докази, також те, що встановлення зазначеного факту, має для позивача юридичне значення, оскільки відповідно до норм діючого законодавства вона може мати право на земельну частку (пай), але відсутність підтвердження вказаних обставин може позбавити її вказаних прав, суд вважає, що вимога, щодо належності правовстановлюючого документу є доведеною, як матеріалами справи, де дані, про особу, повністю відповідають даним позивача, так і свідченнями, наданими у судовому засіданні свідками. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Процес приватизації землі в Україні розпочинався з передачі її у власність колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарським кооперативам, акціонерним товариствам, створеним на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших державних підприємств на підставі державного акта на право приватної власності на землю з доданим до нього списком осіб, які мали право на одержання своєї частки землі. Відповідно до п.1 ст.1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в п.1 ст.1 Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. Аналізуючи норми чинного законодавства, можна зробити висновок, що для набуття права на земельний пай необхідна наявність таких умов: перебування у членах КСП на момент паювання землі, включення до списку осіб, долучених до державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акту. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Таким чином, позивачем на підтвердження своїх вимог, доведено вона була членом КСП на момент паювання землі, включена до списку осіб, долучених до державного акту на право колективної власності на землю, у зв`язку з чим має право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, об`єктивно оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги доводи на підтвердження позовних вимог, заперечення, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved