Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: орган опіки та піклування Луцької міської ради, про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем розірвано 18.03.2008 року, від даного шлюбу вона виховує сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що батько дитини з 2008 року не бере участі у вихованні сина, не провідує його, не цікавиться здоров'ям, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину. За рішенням Луцького міськрайонного суду відповідач повинен сплачувати аліменти, станом на 01 липня 2017 року загальна сума заборгованості по сплаті аліментів складає 28200,00 грн. Відповідач ухиляється від зустрічей з сином, не бажає його відвідувати, не телефонує, не вітає з днем народження. Вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками, що є підставою позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] З огляду на наведене, просить позбавити батьківських прав [PERSON], відносно сина [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила, що відповідач з часу розірвання шлюбу між ними не цікавиться життям сина, не бере участі у його вихованні, матеріально не допомагає. Останній раз телефонував сину два роки тому на день народження. Просила позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що не спілкується з сином, оскільки позивач створювала йому перешкоди в цьому. Крім того, йому відомо про те, що у позивача є чоловік, а тому він не хоче втручатися в її сім'ю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Луцької міської ради, в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши та оцінивши представлені в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] (а.с.4). Батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітньої дитини. Із висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради від 26 січня 2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] встановлено, що відповідач з часу окремого проживання з позивачем самоусунувся від виховання та утримання сина [PERSON]. Він не цікавиться життям та здоров'ям дитини, намагається з ним зустрітися, не вітає його зі святами та днями народження, не надає матеріальної допомоги на придбання дитячого одягу, взуття, харчування. Батько жодного разу не був у школі, де навчається [PERSON], не приходив на батьківські збори, не спілкувався з класним керівником та вчителями. Служба у справах дітей, враховуючи інтереси дитини, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно довідки-розрахунку Другого ВДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області загальна сума заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], станом на 01 липня 2016 року становить 28200,00 грн. (а.с.7). У своєму поясненні, наданому працівникам Луцького відділу поліції у Волинській області 05.01.2017 року, [PERSON] визнав, що не бачиться з сином, не бере участі у вихованні дитини. Зі слів відповідача, колишня дружина чинить йому перешкоди у спілкуванні з [PERSON], проте така його заява нічим не підтверджується (а.с.8). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є рідною сестрою позивача та хресною мамою [PERSON], підтвердила, що батько [PERSON] жодним чином не бере участі у його житті, не цікавиться ним, не телефонує, не допомагає грошима. Крім того, повідомила, що неодноразово бачила відповідача в нетверезому стані. З пояснень дитини [PERSON], [INFO], встановлено, що він з батьком не спілкується. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Крім того, при вирішенні питання, що торкаються дітей, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботою про нього. При вирішенні такого спору суд повинен виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. З врахуванням вищенаведеного вимога позивача про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір в розмірі - 640 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved