Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

22 травня 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках з відповідачем, від яких мають вже повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого згідно свідоцтва про народження є відповідач. Син навчається на ІІ курсі денної форми навчання у Глухівському коледжі Сумського національного аграрного університету за спеціальністю „Механізація та агропромислових технологій", а процес навчання є досить дорогим. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, відзиву на позов, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, інших заяв чи клопотань не надав. Безпосередньо дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно довідки Глухівського агротехнічного фахового коледжу Сумського НАУ № 601 від 03.06.2020 року [PERSON] дійсно є студентом ІІ курсу денної форми навчання спеціальності „Агрономія" і не знаходиться на повному державному утриманні. Період навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року (а.с. 16). Згідно статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України в пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно потребує матеріальної допомоги, так як навчається у вказаному вище навчальному закладі на денній формі навчання. За таких обставин, з відповідача слід стягнути на користь позивача на утримання їх сина [PERSON] аліменти у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період навчання до досягнення сином 23-річного віку. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Отже, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved