Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ТОВ "Поділля Агроінвест" про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі. Позов мотивований тим, що у відповідності до рішення Хмільницького міськрайонного суду від 14.07.2017 року позивачу належить земельна ділянка площею 3.2046 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Хмільницькою районною державною адміністрацією. Вказану земельну ділянку [PERSON], відповідно до договору оренди земельної ділянки укладеного 03.03.2011 року із ЗАТ «Поділля», правонаступником якого є ТОВ «Поділля Агроінвест», та зареєстрованого відділом Держкомзему, передав в оренду строком на 10 років. Відповідно до п.п. 4.1, 4.3 вказаного договору оренди, відповідач зобов'язався сплачувати орендну плату за кожен рік користування земельною ділянкою в розмірі 9% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства, не пізніше 31 грудня кожного року. Пунктом 4.2 договору визначено, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахування індексації на дату її виплати. Враховуючи часткову невиплату орендної плати за вищевказані роки, невиконання відповідачем умов договору позивач просить розірвати договір оренди земельної ділянки від 03.03.2011 року та стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 12015,64 грн., а також судові витрати. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява, в якій він просить розглянути справу за його відсутності, а також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача ТОВ «Поділля Агроінвест» в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином (а.с. 34, 35). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у справі доказів достатньо для вирішення справи по суті та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а належним чином повідомлений представник відповідача в судове засідання не з'явився, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14.07.2017 року, що 31.07.2017 року набрало законної сили (копія на а.с. 14-15) за [PERSON] визнано право приватної власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 3.2046 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області з кадастровим номером [NUMBER], належну [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER]. Вказане також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №95148424 від 21.08.2017 року (копія на а.с. 16). Вищевказану земельну ділянку [PERSON] згідно договору оренди земельної ділянки, укладеного 03.03.2011 року та зареєстрованого 07.06.2011 року відділом Держкомзему у Хмільницькому районі Вінницької області за № 052480004001219 передав в оренду строком на десять років ЗАТ «Поділля» правонаступником якого в процесі реорганізації є ТОВ «Поділля Агроінвест» (копія на а.с. 8-9, 10-12). Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до п.п. 13.7, 13.8 договору оренди земельної ділянки, перехід права власності на орендовану земельну ділянку, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря переходить до спадкоємців. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦК України ззобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Відповідно до п. 4.1. та 4.3. договору оренди земельної ділянки, відповідач зобов'язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 9% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, не пізніше 31 грудня кожного року. В порушення умов договору відповідач систематично ухилявся від виплати орендної плати в розмірі зазначеному в договорі, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість по орендній платі: за 2014 рік - 3357,82 грн., за 2015 рік - 5299,87 грн., за 2016 рік - 289,71 грн., всього 8947,40 грн. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-146 цс12, систематичність несплати орендної плати є підставою для розірвання договору оренди. Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11). Слід враховувати, що, попри подібність правової природи ч. 3 ст. 549 ЦК України (щодо сплати пені) та ст. 625 цього Кодексу (щодо сплати трьох процентів річних), які в обох випадках застосовуються як відповідальність за порушення грошового зобов'язання, ці правові норми є різними за своєю правовою природою. Таким чином, у зв'язку з несвоєчасним виконання грошових зобов'язань за договором оренди, укладеним з позивачем, відповідач має сплатити: по заборгованості за 2014 рік - за два роки 3% річних в сумі 201,47 грн.; по заборгованості за 2015 рік - 3% річних за один рік в сумі 159 грн. Разом з цим по заборгованості за 2014 рік - знецінення боргу в зв'язку з інфляцією (індекс інфляції за 2015 рік становить 143,3%, за 2016 рік 112,4%) складає 2050,59 грн.; по заборгованості за 2015 рік - знецінення боргу в зв'язку з інфляцією (індекс інфляції за 2016 рік 112,4%) становить 657,18 грн. Всього за 2014-2016 роки заборгованість складає 12015,64 грн. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню документально підтверджений розмір судових витрат.

Outcome: approved