Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області, Управління Держземагентства у Чугуївському районі Харківської області, Харківської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, про скасування розпорядження та визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними, в якому просили суд, скасувати розпорядження голови Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області № 947 від 19.12.2011р.; визнання недійсними та скасування державних актів: серії ЯК № 355168 на земельну ділянку, площею 0,0607 га, у межах згідно з планом, розташовану на території Базаліївської сільської ради Чугуївського району Харківської області, діл. № 180 (за межами нас. пункту), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6325481000:01:000:0998, та скасування державної реєстрації Державного акту; серії ЯК № 408778 на земельну ділянку, площею 0,0605 га, у межах згідно з планом, розташовану на території Базаліївської сільської ради Чугуївського району Харківської області, діл. №180 (за межами нас. пункту), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6325481000:01:000:0633 та скасування державної реєстрації Державного акту; серії ЯК № 408777 на земельну ділянку, площею 0,5504 га, у межах згідно з планом, розташовану на території Базаліївської сільської ради, Чугуївського району, Харківської області, діл. №179 (за межами нас. пункту), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6325481000:01:000:0632, та скасування державної реєстрацію Державного акту; серії ЯК № 355167 на земельну ділянку, площею 0,0607 га, у межах згідно з планом, розташовану на території Базаліївської сільської ради Чугуївського району Харківської області, діл. № 179 (за межами нас. пункту), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6325481000:01:000:0999, та скасування державної реєстрації Державного акту; серії ЯК № 408776 на земельну ділянку, площею 0,5754 га, у межах згідно з планом, розташовану на території Базаліївської сільської ради Чугуївського району Харківської області, діл. № 178 (за межами нас. пункту), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6325481000:01:000:0562, та скасувати державну реєстрацію Державного акту; серії ЯК №355166 на земельну ділянку, площею 0,0607 га, у межах згідно з планом, розташовану на території Базаліївської сільської ради, Чугуївського району, Харківської області, діл. №178 (за межами нас. пункту), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6325481000:01:000:0928 та скасувати державну реєстрацію. Визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Базаліївський», розміром 6,61 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0264571, який зареєстровано 01.04.2000р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 116, виданого на імя [PERSON]; визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Базаліївський», розміром 6,61 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0171726, який зареєстровано 01.04.2000р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 93. Визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Базаліївський», розміром 6,61 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0264570, який зареєстровано 01.04.2000р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 110, виданого на імя [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що їм відповідно до Сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ХР №0264571, серії ХР №0171726, серії ХР №0264570 належали земельні паї у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Базаліївський», розміром 6,61 в умовних кадастрових гектарах кожна, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Відповідно до результатів міжнародних конкурсних торгів в рамках Проекту «Видача державних актів на право власності на землю у сільській місцевості та розвитку системи кадастру», проведених [PERSON] комітетом України із земельних ресурсів, щодо заміни сертифікатів на земельну частку (пай) на державні акти на право власності на земельну ділянку, був укладений договір від 14.03.2011 № DKZ-DI-ІСВ. 10/218/7 з ПП «Експерт-1». Згідно з Проектом «Видача державних актів на право власності на землю у сільській місцевості та розвитку системи кадастру» ПП «Експерт-1» розробило Проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) сінокосів і пасовищ та складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам із земель реформованого КСП «Базаліївський» на території Базаліївської сільської ради, Чугуївського району, Харківської області. Розпорядженням голови Чугуївської районної державної адміністрації № 947 від 19.12.2011р. був затверджений Проект землеустрою, та виготовлені і видані позивачам [PERSON] акти на право власності на земельні ділянки. При винесенні в натурі вищезазначених земельних ділянок виникли розбіжності в координатах, а саме перетин з лісосмугою в результаті внесення ПП «Експерт-1» земельних ділянок до державного земельного кадастру. Тобто проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, які були затверджені Чугуївською районною державною адміністрацією, Харківської області перед видачею [PERSON] актів, були складені неякісно. У зв'язку з цим необхідно скасувати державні акти на право власності на земельні ділянки в судовому порядку. Позивачі в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, надали суду заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі (а.с. 45-47). Представник відповідача - Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника, проти позовних вимог не заперечує (а.с. 49). Представник відповідача - Чугуївської Управління Держземагенства у Чугуївському районі Харківської області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника, проти позовних вимог не заперечує (а.с. 41). Представник відповідача - Харківської регіональної філії Центру державного земельного кадастру в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав (а.с. 53). За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачам відповідно до Сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0264571, серії ХР № 0171726, серії ХР № 0264570 належали земельні паї у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Базаліївський», розміром 6,61 в умовних кадастрових гектарах кожна, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 25-27). Згідно наданої копії свідоцтва про шлюб серії І-ФП № 008987 позивач [PERSON] після укладення шлюбу 17.09.2005 року з [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 28). Відповідно до результатів міжнародних конкурсних торгів в рамках Проекту «Видача державних актів на право власності на землю у сільській місцевості та розвитку системи кадастру», проведених [PERSON] комітетом України із земельних ресурсів, щодо заміни сертифікатів на земельну частку (пай) на державні акти на право власності на земельну ділянку був укладений договір від 14.03.2011 №DKZ-DI-ІСВ. 10/218/7 з ПП «Експерт-1». Згідно з Проектом «Видача державних актів на право власності на землю у сільській місцевості та розвитку системи кадастру» ПП «Експерт-1» розробило Проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) сінокосів і пасовищ та складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам із земель реформованого КСП «Базаліївський» на території Базаліївської сільської ради Чугуївського району Харківської області. Розпорядженням голови Чугуївської районної державної адміністрації № 947 від 19.12.2011р. був затверджений Проект землеустрою, та виготовлені і видані: позивачу [PERSON] [PERSON] акт на право власності серії ЯК № 355168 на земельну ділянку, площею 0,0607 га, у межах згідно з планом, розташовану на території Базаліївської сільської ради, Чугуївського району, Харківської області, діл. № 180 (за межами нас. пункту), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6325481000:01:000:0998, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 632548101004513 (а.с. 54); та [PERSON] акт на право власності серії ЯК № 408778 на земельну ділянку, площею 0,0605 га, у межах згідно з планом, розташовану на території Базаліївської сільської ради, Чугуївського району, Харківської області, діл. № 180 (за межами нас. пункту), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6325481000:01:000:0633, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 632548101004514 (а.с. 21); позивачу [PERSON] - [PERSON] акт на право власності серії ЯК №408777 на земельну ділянку, площею 0,5504 га, у межах згідно з планом, розташовану на території Базаліївської сільської ради, Чугуївського району, Харківської області, діл. № 179 (за межами нас. пункту), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6325481000:01:000:0632, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 632548101004516 (а.с. 23); та [PERSON] акт на право власності серії ЯК № 355167 на земельну ділянку, площею 0,0607 га, у межах згідно з планом, розташовану на території Базаліївської сільської ради, Чугуївського району, Харківської області, діл. № 179 (за межами нас. пункту), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6325481000:01:000:0999, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 632548101004515 (а.с. 24); позивачу [PERSON] - [PERSON] акт на право власності серії ЯК № 408776 на земельну ділянку, площею 0,5754 га, у межах згідно з планом, розташовану на території Базаліївської сільської ради Чугуївського району Харківської області, діл. № 178 (за межами нас. пункту), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6325481000:01:000:0562, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 632548101004888 (а.с. 22); та [PERSON] акт на право власності серії ЯК № 355166, на земельну ділянку, площею 0,0607 га, у межах згідно з планом, розташовану на території Базаліївської сільської ради, Чугуївського району, Харківської області, діл. № 178 (за межами нас. пункту), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6325481000:01:000:0928, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 632548101004887 (а.с. 20). При винесенні в натурі вищезазначених земельних ділянок виникли розбіжності в координатах, а саме: перетин з лісосмугою в результаті внесення ПП «Експерт-1» земельних ділянок до державного земельного кадастру. Тобто проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, які були затверджені Чугуївською районною державною адміністрацією, Харківської області, перед видачею [PERSON] актів, були складені неякісно. Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ст. 25 Земельного кодексу України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Відповідно до ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Відповідно до ч. 5 ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відповідно до ч. 7 ст. 79-1 Земельного кодексу України, винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до п. б) ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року №899-IV, визначені організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Відповідно до ст. 1 цього Закону, право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 3 цього ж Закону, підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада чи районна державна адміністрація приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Відповідно до ст. 5 цього Закону, сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): серед іншого укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення технічної документації, яка необхідна для складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету. Що власно і мало місце при отриманні позивачами земельних ділянок із земель реформованого КСП «Базаліївський» на території Базаліївської сільської ради, Чугуївського району, Харківської області. Відповідно до ст. 7 цього ж Закону, проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) розробляється суб'єктами господарювання, які мають у своєму складі сертифікованих інженерів-землевпорядників, погоджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і затверджується на зборах більшістю власників земельних часток (паїв) у межах земель, що перебувають у користуванні одного сільськогосподарського підприємства, та оформляється відповідним протоколом. У проекті землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) визначаються місце розташування земельних ділянок, їх межі та площі сільськогосподарських угідь, що підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв), їх цільове призначення, дії обмежень (обтяжень) у використанні земельних ділянок, у тому числі земельних сервітутів. Із площі земельних ділянок, що підлягають розподілу, виключаються: … інші землі, які недоцільно використовувати для сільськогосподарських потреб. При розроблені Проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) сінокосів і пасовищ та складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам із земель реформованого КСП «Базаліївський» на території Базаліївської сільської ради, Чугуївського району, Харківської області, в результаті внесення земельних ділянок до державного земельного кадастру ПП «Експерт-1» були допущені перетини вказаних земельних ділянок з лісосмугою. Відповідно до ст. 11 цього ж Закону, встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 12 цього ж Закону, оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) здійснюється землевпорядною організацією, яка виконала землевпорядні роботи щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). В результаті помилок, допущених ПП «Експерт-1», при внесенні земельних ділянок до державного земельного кадастру, позивачі позбавлені можливості використовувати надані їм на праві власності земельні ділянки відповідно до їх призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 181 Земельного кодексу України, землеустрій - це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональної організації території адміністративно-територіальних одиниць, суб'єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил. Відповідно до ст. 183 Земельного кодексу України, основними завданнями землеустрою є: встановлення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій з особливим природоохоронним, рекреаційним і заповідним режимами, меж земельних ділянок власників і землекористувачів Відповідно до ст. 184 Земельного кодексу України, землеустрій передбачає: встановлення (відновлення) на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, землеволодінь і землекористувань; складання схем землеустрою, розроблення техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель відповідних адміністративно-територіальних одиниць; складання проектів відведення земельних ділянок; встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок; розроблення іншої землевпорядної документації, пов'язаної з використанням та охороною земель. Відповідно до ст. 185 Земельного кодексу України, землеустрій здійснюється суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, за рахунок коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим і місцевих бюджетів, а також коштів громадян та юридичних осіб. Землеустрій здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст. 186-1 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту. Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобовязані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обовязковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Таким чином, Чугуївська районна державна адміністрація повинна була відмовити в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Так як рішення про видачу державного акту на земельну ділянку повязане з виданням розпорядження голови місцевої державної адміністрації про затвердження технічної документації зі складання проекту землеустрою організації території по передачі земельних ділянок або часток (паїв) у власність, необхідним є скасування вказаного розпорядження. Відповідно до частини 3 статті 43 Закону України від 9.04.1999р. № 586-XIV «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Відповідно до абз. 3 п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. N 7, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, згідно з ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (ч. 3 ст. 386 ЦК України). Згідно п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно п. «д» ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Сільський голова Базаліївської сільської ради, Чугуївського району, Харківської області звертався з приводу виявлених перетинів сінокосів з полем № 7, яке обробляє АФ «Базалііївський колос» ТОВ з лісосмугою до голови Чугуївської районної державної адміністрації, Чугуївського міжрайонного прокурора, начальника управління Держземагенства щодо розяснення та сприяння у позитивної вирішенні проблеми, що склалася, але конкретної відповіді не отримали (а.с. 55-58). Відповідно до ст. 158 ЗК України, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. При цьому, положеннями ч. 3 ст. 43 Закон України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30.06.2006р. визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003р. у справі «Stretch v. United Kingdom» («Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії»), виходячи зі змісту пунктів 32-34 вказаного рішення, відповідно до усталеної практики, «майно» розглядають як «існуюче майно» або активи, включаючи вимоги, стосовно яких заявник може заявити, що він має, принаймні, «законні очікування» отримання ефективної реалізації права власності. Згідно вказаного рішення позиція Європейського суду з прав людини полягає в тому, що особа - суб'єкт приватного права, - не може відповідати за помилки державних органів (чи органів місцевого самоврядування) при укладенні останніми відповідних договорів, а державні органи не можуть вимагати повернення в попередній стан, посилаючись на те, що вони при укладанні цих договорів припустилися помилки. Позивачі набули право власності на підставі оскаржуваного розпорядження, як правонабувачі, і не мали та не могли мати можливості перевіряти правильність рішення відповідача щодо реалізації ним своєї компетенції, а зобов'язані були лише дотримуватися встановлених законом умов та порядку набуття земельних ділянок у власність. Вони мали обґрунтовані очікування щодо дотримання відповідачем при прийнятті ним управлінського рішення, вимог частини 2 статті 19 Конституції України, тобто, розраховували на те, що орган державної влади діятиме на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України. Отримавши у власність спірні земельні ділянки, позивачі керувалися законними інтересами, тобто мали намір користуватися земельною ділянкою та отримувати в результаті цього відповідні блага. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, визначеному цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди загальної юрисдикції, згідно з вимогами ч. 1 ст. 15 ЦПК України, розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних, оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, житлових, сімейних, трудових відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, позовні вимоги позивачів законні та обґрунтовані, тому підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та відповідно до Конституції України, ст.ст. 22, 25, 78, 79-1, 81, 116, 125, 126, 155, 158 Земельного кодексу України, Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року №899-IV, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд

Outcome: approved