Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

17.08.2018 року [PERSON] було подано до Деснянського районного суду м. Києва позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. На обгрунтування позовних вимог позивач вказувала, що з 01.10.2004 по 21.04.2015 року перебувала у шлюбі з [PERSON]. Під час перебування у шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON]. Також позивач зазначила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча за станом здоров'я має можливість її надавати. З огляду на викладене, просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03.09.2018 року було відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п'яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 28.09.2018 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON] у якому він зазначає, що в добровільному порядку систематично сплачує аліменти на свого сина [PERSON] та постійно піклується про нього. Позовні вимоги щодо сплати аліментів на утримання сина визнає, водночас просить суд стягнути з нього аліменти починаючи з жовтня 2018 року, оскільки у вересні аліменти були ним добровільно сплачені. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, із таких підстав. Як вбачається з рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21.04.2015 року у справі № 754/4056/15-ц, що набрало законної сили, з 01.10.2004 по 21.04.2015 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 14.07.2011, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON]. Сторонами не заперечується, що дитина проживає із матір'ю та перебуває на її утриманні. Окрім того, як вбачається зі змісту фіскальних чеків доданих до відзиву на позовну заяву відповідач також бере участь у матеріальному забезпеченні власної дитини. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов"язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено те, що в 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком дітей віком від 6 до 18 з 1 липня складає 1944 грн. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Так відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з огляду на часткове визнання відповідачем позову суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 17.08.2018 року до досягнення сином повноліття. Водночас суд не погоджується з доводами відповідача щодо необхідності стягнення з нього аліментів починаючи з жовтня 2018 року, у зв'язку із добровільною сплатою аліментів за вересень, оскільки це суперечить приписам статті 191 СК України. Крім того, судом враховано, що питання щодо контролю за фактичним виконанням рішення суду належить до компетенції органів державної виконавчої служби, отже відповідач не позбавлений права предявити документи на підтвердження погашення заборгованості для перевірки та проведення перерахунку державним (приватним) виконавцем при здійсненні примусового виконання рішення суду. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. в дохід держави. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. ст. 141, 180, 181, 184, 191 СК України, та

Outcome: approved