Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

20.12.2018 року [PERSON] в особі представника адвоката Білоус Г.Б. звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. 11.06.2019 р. [PERSON] подав зустрічний позов про встановлення факту не проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Ухвалою суду від 09.12.2019р. зустрічну позовну заяву об`єднано в одне провадження із первісним позовом. У зустрічній позовній заяві [PERSON] просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON] не проживала постійно з батьком [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини після нього, а саме [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що [INFO] помер [PERSON] , який був батьком [PERSON] та [PERSON] . На момент смерті батько сторін - [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Квартира в якій зареєстрований померлий на підставі спільної сумісної власності належала померлому - [PERSON] , позивачу по зустрічному позову - [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] . З листопада 2014 р. у [PERSON] погіршився стан здоров`я, він деякий час лікувався в лікарнях, а з січня 2014 р. по день смерті позивач по зустрічному позову [PERSON] забрав батька до будинку своєї дружини, адреса: [ADDRESS] , де він і помер. Позивач по зустрічному позову до дня смерті свого батька постійно мешкав із батьком, оскільки він потребував постійного догляду. Спадкоємцями першої черги після [PERSON] є позивач по зустрічному позову - [PERSON] , відповідач по зустрічному позову - [PERSON] яка є донькою померлого та [PERSON] - дружина померлого та мати сторін. Вказані спадкоємці із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк після смерті [PERSON] до нотаріуса не зверталися. Але позивач по зустрічному позову - [PERSON] та [PERSON] постійно мешкали разом з померлим, а тому прийняли спадщину, що відкрилася після його смерті. В 2018 року позивач по зустрічному позову - [PERSON] звернувся до нотаріуса за консультацією з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину на відповідну частку квартири, після смерті свого батька. Нотаріус після звернення та після відкриття спадкової справи повідомила заявникові про наявність не скасованого заповіту від імені померлого [PERSON] посвідченого 21.12.2004 р. Четвертою Запорізькою нотаріальною конторою реєстровий № 3-1864. Цей заповіт зроблено на користь [PERSON] . Нотаріус роз`яснила, що [PERSON] , оскільки вона зареєстрована за однією адресою з померлим, автоматично є спадкоємцем, що прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] . За наявності вказаного заповіту свідоцтво про право на спадщину на частку вказаної квартири буде оформлюватися на [PERSON] із виключенням обов`язкової частки на користь [PERSON] , яка була пенсіонером за віком. Але в дійсності [PERSON] із спадкодавцем - [PERSON] разом не мешкала що найменше з 1998 р., коли вона переїхала жити та працювати спочатку до Італії , де отримала громадянство Італії, а потім до Швейцарії де мешкає постійно з 2001 р. На похорон батька у 2015 році [PERSON] приїздила але до нотаріуса у встановлений законом строк не звернулася, тобто і спадщину після смерті батька не прийняла. Причини пропуску строку на прийняття спадщини, які наводить в своєму позові [PERSON] , або не відповідають дійсності або не є поважними, тому не має підстав для поновлення їй строку на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] . У зв`язку з вищевикладеним, з метою оформлення фактично прийнятої позивачем по зустрічній позовній заяві [PERSON] спадщини після батька, заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту не проживання постійно [PERSON] разом з батьком [PERSON] на час відкриття спадщини. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя провадження по даній справі було закрито у зв`язку з наявністю позову [PERSON] та відповідно наявності спору про право на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] . Документів, які в наявності у [PERSON] для підтвердження факту не проживання [PERSON] із спадкодавцем для нотаріуса недостатньо, отримати якісь інший документ для доведення цього факту у позивача по зустрічному позову не має можливості, оскільки окремої форми такого документу для нотаріуса не передбачено. Тому позивач по зустрічній позовній заяві [PERSON] звернувся до суду в порядку позовного провадження для встановлення вказаного факту. У випадку встановлення даного факту позивач за зустрічним позовом та [PERSON] вважатимуться такими, що прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а [PERSON] буде вважатися такою особою, що не прийняла спадщину і позивач за зустрічним позовом зможе отримати право на оформлення спадщини після свого батька - [PERSON] . Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірила представляти адвокату Білоус Г.Б., який подав до суду заяви про залишення без розгляду первісного позову та про розгляд зустрічного позову без його та [PERSON] участі. Вислухавши пояснення представника позивача за зустрічним позовом, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає залишенню без розгляду, а зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] . Батько позивача за зустрічним позовом [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, Серія [NUMBER] , виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 13. Після його смерті залишалося спадкове майно у вигляді квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] частка якої належить спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 16.05.1994 року, виданого згідно з розпорядженням голови райадміністрації від 16.05.1994 року № 984р, яке зареєстроване ОП «ЗМБТІ» Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер запису 35734, в книзі 208. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, сформованого 20.06.2018 року, у спадковому реєстрі 20.06.2018р. зареєстровано спадкову справу № 25/2018 у приватного нотаріуса Вельможко Н.О., після смерті [PERSON] , дата смерті [INFO] . Відповідно до відповіді Департаменту реєстраційних послуг ЗМР на запит нотаріуса про реєстрацію місця проживання осіб № 04-42/3-1/932 від 04.06.2018 року. [PERSON] на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з ним на момент смерті були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до заповіту від 21.12.2004р. посвідченого державним нотаріусом Бережко С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 3-1864, [PERSON] заповів належну йому частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] [PERSON] . Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 52131908, дата видачі 01.06.2018р. вказаний заповіт є чинним. Відповідно до паспорта громадянки Італії [NUMBER] виданого 20 березня 2007 р. до 2017р. відповідач по зустрічному позову [PERSON] до [INFO] 2019 р. мала італійське громадянство. Відповідно до довідки № 548073 (Історична довідка з місця проживання) з 13.03.2001р. [PERSON] мешкала в Італії м. Мерано. В позовній заяві про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини, відповідач по зустрічному позову [PERSON] , в особі свого представника визнає, що є громадянкою Італії та довгий час мешкає в Швейцарії. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.05.2019 року заяву [PERSON] про встановлення факту не проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини [PERSON] в порядку окремого провадження залишено без розгляду та роз`яснено про можливість звернутися до суду із зазначеними вимогами в порядку позовного провадження. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є рідним братом [PERSON] та відповідно рідним дядьком позивача та відповідачки за зустрічним позовом. Особисто знає всіх, спілкувався з ними, як родич. Підтвердив, що відповідач по зустрічному позову [PERSON] більше двадцяти років мешкає за кордоном, та весь цей час і на момент його смерті зі своїм батьком разом не мешкала. Останні роки свого життя [PERSON] мешкав разом зі своїм сином - позивачем за зустрічним позовом [PERSON] , а останні півроку життя потребував догляду за станом здоров`я, який йому забезпечував саме позивач за зустрічним позовом - [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є рідною сестрою [PERSON] , та відповідно рідною тіткою позивача та відповідачки за зустрічним позовом. Особисто знає всіх, спілкувалася з ними, як родич та повідомила таки ж обставини, як свідок - [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є дружиною [PERSON] , та відповідно рідною тіткою позивача та відповідачки за зустрічним позовом. Особисто знає всіх, спілкувалася з ними, як родич та повідомила таки ж обставини, як свідки: [PERSON] ; [PERSON] . Також судом досліджено матеріали спадкової справи № 25/2018, в яких містяться: копії заяв про прийняття спадщини після [PERSON] , від [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На підставі зазначеного вище, судом встановлено, що відповідач по зустрічному позову [PERSON] постійно не мешкала разом зі своїм батьком [PERSON] на момент його смерті [INFO] , фактично не прийняла спадщину, так як постійно не проживала разом з померлим на день відкриття спадщини за місцем його реєстрації. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі прав та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку ,встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з п. 211 Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 03.03.2004року за № 20/5 свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те ,що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини ;реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, саме факт постійного проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В даному випадку від встановлення факту не проживання відповідачки за зустрічним позовом зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, та аналогічних прав позивача за зустрічним позовом, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину. Згідно абз.3 п.3 Постанови ВССУ N 5 від 31.03.95 „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" : „У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах." Оскільки позивачка за первісним позовом [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а до суду з позовом про поновлення строку на прийняття спадщини, визнання факту її не проживання з її батьком на момент його смерті позбавляє її права на спадкування після батька та надає права на спадкування після смерті [PERSON] його сину - відповідачу по первісному позову [PERSON] та дружині покійного [PERSON] (матері сторін по справі) [PERSON] . На підставі викладеного суд вважає, що відповідачка за зустрічним позовом як спадкоємець за заповітом після свого батька [PERSON] своєчасно не прийняла спадщину, що відкрилася після смерті її батька, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час його смерті і відповідно не набула прав на спадкове майно, а тому право на спадкування відповідної частки спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] набуває його син - позивач за зустрічним позовом [PERSON] , який зі своїм батьком на момент його смерті постійно проживав. Виходячи із викладених обставин та доказів у їх сукупності та кожного окремо, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є доведеними, законними та обґрунтованими, внаслідок чого вони підлягають задоволенню. Крім того, 08.04.2020 року до канцелярії Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від представника позивача за первісним позовом [PERSON] адвоката Білоус Г.Б. надійла заява про залишення первісного позову без розгляду. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заяву адвоката Білоус Г.Б. необхідно задовольнити, а первісний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, залишити без розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved