Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів та уточнивши свої позовів вимоги просить суд: - встановити факт належності Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 033989, виданого 12 січня 2004 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження № 309/2003 від 11.03.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 499/10, [PERSON], який помер 14.10.2014 року; - визнати втраченим Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 033989, виданого 12.01.2004 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 499/10, на право власності на земельну ділянку площею 2,32 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Крутоярівської сільської ради, масив № 19, ділянка № 14; - встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], який помер 14.10.2014 року, у вигляді земельної ділянки площею 2,32 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Крутоярівської сільської ради, масив № 19, ділянка № 14, згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 033989, виданого 12.01.2004 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 499/10; - визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,32 га, яка розташована на території Крутоярівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив № 19, ділянка № 14, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 033989, виданого 12.01.2004 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі розпорядження № 309/2003 від 11.03.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 499/10. Заявлені позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що вказану земельну ділянку його дід [PERSON] за життя заповів йому, однак через допущення помилки в прізвищі отримувача при складанні державного акту та втрату самого акту, він не може нотаріальним шляхом оформити спадкові права. Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався, його представник [PERSON], надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, уточнені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю, проти позовних вимог [PERSON] не заперечує. Представник Старокозацької сільської ради, яка є правонаступником Крутоярівської сільської ради, у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином, надав до суду клопотання з проханням справу розглянути без його участі, заперечення на позовну заяву відсутні. У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 14.10.2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 396601 видане відділом ДРАЦС реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 24.10.2014 року. 12 січня 2004 року [PERSON], який мешкає в селі Крутоярівка, на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 11.03.2003 року № 309/2003, була передана у приватну власність земельна ділянка площею 2,32 га на території Крутоярівської сільської ради масив № 19, ділянка № 14, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ ОД № 033989, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 499/10. Так, наявні розбіжності в прізвищі померлого в свідоцтві про смерть, де його прізвище зазначено як «Парфентіович», та в отриманому державному акті де його прізвище вказано як «Парфентійович». Син померлого [PERSON], який доводиться батьком позивача, надав до суду свої письмові пояснення в яких зазначив, що [PERSON] та [PERSON] це одна і таж сама особа. Визнання відповідачами позовних вимог також свідчить про підтвердження ними того факту, що вказаний державний акт дійсно видавався [PERSON]. Крім того, згідно з Заповітом [PERSON] від 23.01.2014 року, посвідченого секретарем виконкому Крутоярівської сільської ради, реєстровий № 12, останній заповів позивачу належну йому земельну ділянку № 14 в масиві № 19, площею 2,32 га, розташованої на території Крутоярівської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт належності Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ ОД № 033989 саме [PERSON], який помер 14.10.2014 року. Згідно з п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, \~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Однак, не лише розбіжності в прізвищі стали підставою звернення позивача до суду з вказаним позовом. Право на спадкування мають особи визначені в заповіті (ч.1 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до положень\~ст. 34 Закону України "Про нотаріат"\~видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється державними нотаріальними конторами. Відповідно до п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» № 7\~за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. 08 листопада 2017 року Білгород-Дністровський районний державний нотаріус [PERSON] відмовив [PERSON] в оформлені спадщини через відсутність у нього оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Позивач наголошує на тому, що оригінал державного акту був втрачений орендарем, якому земельна ділянка надавалась у довгострокову оренду. 11 листопада 2017 року позивач надав оголошення в газеті «Слово Придністровя» про втрату Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ ОД № 033989 виданий на імя [PERSON], що знаходиться на території Крутоярівської сільської ради. Згідно з довідкою виконкому Крутоярівської сільської ради від 19.10.2017 року № 1318, [PERSON] позивач, на момент смерті дідуся [PERSON], померлого 14.10.2017 року, проживав разом з ним за адресою: с. Крутоярівка, вул.. Котовського, 52 з дня народження по день його смерті. Такі обставини підтверджують факт прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON], оскільки на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Беручи до уваги викладене, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] (спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку на спадщину немає), та має право на отримання спадщини за заповітом після його смерті, однак позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки був втрачений оригінал правовстановлюючого документу державного акту. Таким чином права позивача,\~ як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved