Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

24.06.2021 позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, у якому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 22.02.2012 зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 92. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з початку подружнього життя з відповідачем стосунки були нормальними, але згодом з`ясувалося, що їх шлюб є помилковим. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на життя, по-різному оцінюють ті чи інші життєві ситуації. На цьому грунті між нами стали виникати розбіжності та непорозуміння, в сім`ї запанувала напружена атмосфера. Шлюбно-сімейні відносини припинені з червня 2018 року і поновлювати їх не збираються. На даний час подружжя проживає окремо. Сім`я розпалася і відновлення її неможливе. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем суперечитиме її інтересам. Єдиним способом врегулювати відносини між позивачем і відповідачем є розірвання шлюбу. В подальшому позивачем до суду подано клопотання, в якому вона зазначає, що після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Від даного шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 12.07.2021 відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадженні з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався. Разом з позовною заявою, а також 17.08.2021 року позивачкою подано до суду заяви, у яких вона просить суд розглядати справу за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Окрім цього викладено прохання після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » (а.с. 19, 37). 17.08.2021\~відповідачем на\~електронну пошту\~суду надіслано\~заяву,\~у якій\~він просить\~суд розглядати\~справу за\~його відсутності,\~позовні вимоги\~визнає у\~повному обсязі\~та проти\~розірвання шлюбу\~не заперечує\~(а.с.38-39). Згідно з ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~- у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 22.02.2012 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 92, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.02.2012 (а.с. 11). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.08.2015 року виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Решетилівського району Полтавської області, актовий запис № 11 (а.с. 12). Подружні стосунки та спільне проживання сторони припинили з червня 2018 року та поновлювати їх не збираються, позивачка вважають, що подальше подружнє життя з відповідачем буде суперечити її інтересам. Спільне господарство не ведеться. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями\~ст.\~51\~Конституції України та\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2\~статті 104 СК України\~визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2\~ст. 112 СК України). Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені\~ст. 112 СК України\~підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2\~ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3\~ст. 115 СК України). Скориставшись правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене\~ст. 113 СК України, позивачка вирішила залишити прізвище - « [PERSON] ». З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.2173975885.1 від 24.06.2021 (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України 24.06.2021, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 24). Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення закріплені в ч. 3 ст. 7 Закону Україна «Про судовий збір». Таким чином, враховуючи норми ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір», на користь позивача підлягає поверненню 50% сплаченого ним судового збору, що становить 454 грн. (908 х 50% = 454). Інші 50% сплаченого позивачем судового збору, що становить 454 грн., підлягають стягненню на його користь з відповідача. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved