Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

[PERSON] 20 жовтня 2020 р. звернувся до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач який є його сином зареєстрований у належному йому на підставі договору купівлі - продажу будинку, але фактично з 2011 року не проживає оскільки виїхав на постійне місце проживання за межі України. Відомості про місце проживання відповідача йому не відомі, спілкування з сином відбувається дуже рідко та за допомогою комп`ютерних засобів. Речей та іншого майна, які належать відповідачу, в будинку немає. Домовленості на збереження за відповідачем права на проживання між ними не укладалось. На підставі викладено просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком. Ухвалою судді від 26 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 06 листопада 2020 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи призначено на 02.12.2020 р. Ухвалою суду від 02 грудня 2020 р. розгляд справи відкладено на 17.12.2020 р. Позивач у судове засідання не прибув; надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач до суду не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; причини неявки не повідомив; відзив на позов не надав. Відповідно до ч. 1\~ст.\~280\~ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до договору купівлі-продажу від 20.11.1981 р., посвідченого державним нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори Рибак М.О., [PERSON] набув у власність нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] , про що здійснено 25.02.1982 року державну реєстрацію у Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації за №4918. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.01.2020 року №196252645 житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, виданого 20.11.1981 року Першою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області. Із копії паспорту встановлено, що місце проживання позивача зареєстровано 31.01.1983 р. за адресою [ADDRESS] . Із довідки квартального комітету №23 м. Первомайськ Миколаївської області від 19.10.2020 р. виданої [PERSON] вбачається, що по [ADDRESS] зареєстрований син [PERSON] , але за місцем реєстрації не проживає з лютого 2011 року. За змістом\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні -\~ст.321 ЦК України. При цьому, відповідно до\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень\~ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у Постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11, аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Захищаючи права власності громадян, суд усуває перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Під час судового розгляду підтверджено обставини щодо права власності позивача на житловий будинок, відсутність відповідача за зареєстрованим місцем проживання понад один рік, відсутності доказів щодо створення позивачем перешкод у користуванні житлом, участі відповідача в утриманні будинку чи виявлення ним інтересу до вказаного житла. Доказів поважності причин відсутності відповідача понад зазначений строк судом не встановлено, так само як і наявності домовленості між сторонами про інший строк збереження права на проживання у житловому будинку. Відповідно до\~ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим будинком, підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved