Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 20.06.2008 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 49. Від шлюбу сторони мають одну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем було неможливим, оскільки останній зловживав спиртними напоями, влаштовував безпідставні сварки, ображав позивачку та неодноразово без пояснень був відсутній вдома по декілька днів. Крім цього, відповідач не забезпечував сім'ю матеріально та не приймав участі у вихованні дитини, у зв'язку із чим позивач разом з дитиною залишила відповідача та уже чотири місяці проживає окремо. Зазначила, що декілька років назад, коли вона мала намір розлучитись, відповідач пообіцяв змінитися та змінити своє відношення до сім'ї, однак з того часу жодних змін в їх сімейних відносинах не відбулось. З викладених підстав просила шлюб розірвати та залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». В судове засідання сторони не з'явились. Позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд не надавати термін на примирення та шлюб, укладений з відповідачем, розірвати. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, однак в судове засідання не з'явився, заяв чи клопотань щодо суті позову та процедури його розгляду, в тому числі про відкладення, не подав. За таких обставин суд провів заочний розгляд справи в порядку ч. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області 20.06.2008 року, вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 20.06.2008 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 49 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області 30.09.2008 року (а.с.5). Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми, обставини по справі та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. Як встановлено в судовому засіданні, сторони фактично не проживають як подружжя, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально й зберегти сім'ю неможливо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та інтересам неповнолітньої дитини. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що причини розірвання шлюбу носять глибинний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Таким, що не суперечить закону, суд вважає прохання позивача про залишення їй прізвища "[PERSON]". Згідно із ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved