Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], Городенківської міської ради Івано-Франківської області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські будівлі, що належали колишньому колгоспному двору, де головою двору була [PERSON] та знаходяться за адресою: вулиця Височана, 5 у місті Городенка Городенківського району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивувала тим, що її баба [PERSON] та мати [PERSON] станом на 15.04.1991 проживали у житловому будинку по вул. Височана, 5 у м. Городенка Городенківського району Івано-Франківської області і були членами колишнього двору. Головою двору була баба позивачки, кожному із членів двору належала частка в майні двору і вони були рівними, належні частки з майна не виділялись і ніхто свою частку не втрачав. 30.07.2014 у віці 86 років [PERSON] померла. Заповітом від 23.02.2010 спадкодавиця на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, згідно якого усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу - [PERSON]. Постановою приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу [PERSON] від 03.10.2015 постановлено відмовити позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 5 по вул. Височана у м. Городенка Городенківського району Івано-Франківської області після смерті спадкодавиці, так як остання була лише співвласником нерухомого майна, конкретна її частка в даному житловому будинку не визначена, оскільки станом на 1991 рік в житловому будинку, окрім спадкодавиці була також зареєстрована мати позивачки - [PERSON] Остання не заперечує, щоб [PERSON] стала власником нерухомого житлового будинку з господарськими будівлями. Інших претендентів на майно після смерті [PERSON] немає. В судове засідання сторони, їх представники - не з'явились. Подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивачка позов підтримує в повному обсязі. Представник позивачки позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнає повністю. Городенківська міська рада листом № 630 від 27.11.2015 року в задоволенні позовних вимог не заперечує. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Із копії свідоцтва про право на домоволодіння від 16.02.1978 р., виданого на підставі рішення виконкому Городенківської міської Ради депутатів трудящих № 116 від 13.01.1978 року та копії виписки з інвентаризаційних матеріалів Вих № 7451 від 09.10.2015 року слідує, що ціле домоволодіння, яке розташоване в місті Городенка по вулиці Чапаєва за № 5 дійсно належить колгоспному двору де головою двору є [PERSON]. Довідкою № 6039 від 20.10.2015 р., виданою виконавчим комітетом Городенківської міської ради стверджено, що дійсно вул. Чапаєва за № 5 в м. Городенка, на якій був побудований житловий будинок та господарські будівлі, що належав померлій [PERSON], перейменовано на вул. Височана за № 5, згідно рішення виконкому міської ради від 26.02.1991 р. Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в м. Городенка по вул. Височана, 5 Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 134,3 кв.м., житловою площею 46,6 кв.м., літньої кухні, 2 сараїв, стодоли, вбиральні, огорожі, вигрібної ями, вимощення. Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Згідно довідки № 342 від 17.02.2015 р., виданої виконавчим комітетом Городенківської міської ради станом на 1991 рік в будинку по вул. С. Височана за № 5 проживали: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON] померла 30.07.2014 року в м. Городенка, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-НМ № 194962, виданого 31.07.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. За заповітом від 23.02.2010 р., посвідченим приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 462, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно де б воно не було та з чого воно не складалося б, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON], [INFO]. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що спадкоємцем [PERSON] за заповітом від 23.02.2010 р. є [PERSON]. З постанови приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу [PERSON] про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 03.10.2015 року слідує, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] та у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 5 по вул. Височана (раніше вулиця Чапаєва) в місті Городенка їй відмовлено, оскільки померла була тільки співвласником нерухомого майна, а конкретно її частка в даному житловому будинку не визначена. У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] не претендує на право власності на житловий будинок № 5 та господарські будівлі по вул. Височана, 5 у м. Городенка Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджено поданою до суду заявою. Згідно копій свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 1660, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 45001635 від 02.10.2015 та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41687824 від 02.10.2015 спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], [INFO], яка померла 30.07.2014 року є [PERSON], [INFO]; спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,1 га., кадастровий номер 2621610100:01:001:0317, яка розташована по вулиці Височана № 5 в місті Городенка Городенківського району Івано-Франківської області, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Позивачка фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. Височана № 5 в місті Городенка Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через його реєстрацію як колгоспного двору. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачкою в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. Височана № 5 в місті Городенка Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 316, 317, 328, 346, 347, 365, 392, 1216, 1222, 1233, 1268 ЦК України,

Outcome: approved