Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

23.04.2018 позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просила стягнути з відповідача на свою користь 10000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 13.02.2017 позивачу зателефонувала на мобільний телефон невідома особа чоловічої статі. Представившись працівником поліції, позивачу було повідомлено, що її син [PERSON] затриманий за скоєння дорожньо-транспортної пригоди та їй необхідно перерахувати 28 000,00 грн. для вирішення питання про відшкодування матеріальної шкоди. Позивач зазначає, що вона перерахувала лише 10000,00 грн. на картковий рахунок [NUMBER] через Романівське відділення АТ «Райффайзен Банк «Аваль». Вказує, що в подальшому дізналася від сина, що останній не здійснював будь - якої дорожньо - транспортної пригоди, а тому невідома особа заволоділа коштами шахрайським шляхом. Зазначає, Романівським ВП ГУНП у Житомирській області здійснюється досудове розслідування за її заявою за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що картковий рахунок [NUMBER] належить [PERSON] Позивач зазначає, що відповідач, незважаючи на порушення кримінального провадження та отримання без достатньої правової підстави, кошти позивачу не повернув. А тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом про стягнення коштів в порядку ст.1212 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, позивач просила позов задовольнити. 23.04.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано головуючому судді Кізюн Л.І. 02.05.2018 судом направлено запити до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві та відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. 21.05.2018 та 13.06.2018 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 14.06.2018 судом по справі було відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Згідно розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 31.08.2018, вищезазначену справу було передано головуючому судді Букіній О.М. у зв'язку з тимчасовим відстороненням судді Кізюн Л.І. від здійснення правосуддя. Ухвалою суду від05.09.2018 справу призначено до розгляду з повідомленням сторін. [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, та як вбачається з матеріалів позовної, остання просить справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Судова повістка, що направлялись на його адресу за місцем проживання, була отримана останнім, що підтверджується зворотнім повідомленням. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.02.2017 позивачем було перераховано 10 000,00 грн. на картковий рахунок [NUMBER], що належить [PERSON], що підтверджується квитанцією 032Р83599 від 13.02.2017 та описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 08.06.2018 (а.с.7-9). За зверненням позивача Романівським відділенням поліції Новоград-Волинським відділом розпочато кримінальне провадження №12017060150000070 від 13.02.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України (а.с.4). У відповідності до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За змістом ч.1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Згідно із ч.1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] набув грошові кошти в розмірі 10000, 00 грн. без достатньої правової підстави. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Як вбачається з виписки по рахунку [NUMBER], що належить [PERSON] призначення платежу, здійснено позивачем вказано " готівкове поповнення". З матеріалів справи вбачається, що на час розгляду справи в суді, відповідач не повернув позивачу вказану вище перераховану суму коштів. Доказів того, що перераховані позивачем кошти у розмірі 10 000,00 грн. були надані відповідачу на відповідній правовій підставі, останнім не надано. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що перераховані позивачем кошти у сумі 10000,00 грн. були отримані відповідачем без достатньої правової підстави, тобто набуті безпідставно. З огляду на викладене вище, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню кошти у розмірі 10000,00 грн. в порядку ст. 1212 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.6 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Виходячи з цих обставин, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved