overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

16 грудня 2013 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, зазначивши, що 23 грудня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі РАЦС Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 984. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивачка у судовому засіданні просила задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23 грудня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі РАЦС Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 984, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с. 12). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження дитини записаний відповідач у справі. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини ( а.с. 3). Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів родини, а також інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює, та отримує доходи, непрацездатних членів родини та інших утриманців не має. На підставі викладеного з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп., відповідно до Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

16 грудня 2013 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, зазначивши, що 29 квітня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі РАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ Донецької області, актовий запис № 115. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивачка у судовому засіданні просила задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29 квітня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі РАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ Донецької області, актовий запис № 115, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с. 6). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження дитини записаний відповідач у справі. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини ( а.с. 11). Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів родини, а також інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює, та отримує доходи, непрацездатних членів родини та інших утриманців не має. На підставі викладеного з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI звільнити відповідача від сплати судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

16 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що шлюб між ними укладений в 2006 році, мають одну малолітню дочку [PERSON], 2008 року народження. Подружнє життя не склалось з причини несумісності поглядів на життя, тому не живуть спільно з травня 2014 року. Також просить залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". В суді позивачка доводи позову підтримує, стягувати судовий бір з відповідача не бажає. Представник відповідача погоджується на розірвання шлюбу. Суд надавав сторонам строк для примирення, сторони не примирились. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає можливим задовольнити позов. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони через непорозуміння між собою припинили подружні стосунки, ведення спільного господарства. Вказані обставини встановлені з пояснень сторін та доказів, доданих до позовної заяви - свідоцтва про шлюб та народження дочки. Відповідно до ст..112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані. Подальше сумісне життя сторін є неможливим і буде суперечити їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

16 грудня 2015 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, стверджуючи, що вони (позивачі) є співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. В спірній квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON]. Відповідачка у квартирі не проживає понад 3 років та залишається зареєстрованою у ній. Позивачі вказують, що вказані обставини перешкоджають вільному користуванню та розпорядженню належним їй майном, вони несуть значні витрати по утриманню квартири, що й змусило їх звернутися до суду з вказаним позовом. У звязку з цим позивачі просять суд визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою №55 в будинку №18-А по вул.Олександрійській у місті Іллічівську Одеської області. Позивачі були належним чином повідомлені про день і час судового розгляду справи, однак до суду не зявилися та надали разом із своїм представником заяви про розгляд справи без їх участі, просили позов задовольнити. У судове засідання відповідачка, яка була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, не з'явилася, причини своєї неявки суду не повідомила. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, у зв'язку з неявкою відповідача за даною цивільною справою, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 16 січня 2007 року (а.с.5), квартира [ADDRESS] належить на праві спільної приватної власності [PERSON] та [PERSON] Згідно із довідкою з ЖЕД, [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою [INFO] (а.с.10). Відповідно до акту, складеного мешканцями будинку за адресою: м.Іллічівськ, вул.Олександрійська, буд.18-А (а.с.12), вказано, що [PERSON] за адресою: квартира [ADDRESS] не проживає більше 3-х років, її особисті речі в квартирі відсутні. Згідно ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивачів підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

16 грудня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 12 липня 2010 року. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №7. Під час перебування у шлюбі у них народилося троє дітей: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 липня 2010 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №7 (а.с.3). Під час перебування у шлюбі у них народилося троє дітей: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які на даний час є неповнолітніми (а.с.7-8). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

16 жовтня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначав, що в 2009 році зареєстрував шлюб з відповідачкою. Під час перебування в шлюбі в них народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. З 15 серпня 2013 року сторони припинили подружні стосунки, проживають окремо, сумісне господарство не ведуть. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, поваги, розходження поглядів на сімейні відносини. На сьогоднішній день відповідач фактично створила іншу родину. Позивач дійшов до впевненості, що їх сім'я з відповідачкою розпалася та примирення між ними неможливе. В судовому засіданні 18 листопада 2013 року позивач позов підтримав, просив задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні 18 листопада 2013 року пояснила, що проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу сімнадцять з половиною років, після чого зареєструвала з ним шлюб, на сьогоднішній день не бажає розривати шлюб. Дитина також не хоче, аби батьки розлучалися, хоча відповідач виганяв дитину, просила надати строк на примирення, в зв'язку з чим провадження у справі було зупинено та сторонам був наданий шестимісячний строк на примирення згідно з ухвалою суду від 18 листопада 2013 року. Після поновлення провадження у справі позивач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, просив розірвати шлюб, оскільки примирення не відбулося. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та дату слухання справи повдомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 15 вересня 2009 року в виконкомі Грейгівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №10. Під час укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на "[PERSON]" (а.с.4). Сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть сумісного господарства, примирення між ними не відбулося. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини, що стали причиною подання позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

16 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин, обґрунтовуючи свою заяву наступними обставинами. Заявниця та [PERSON] були подруж жям. Від цього шлюбу у них є син - [PERSON], [INFO]. 22.09.2004 р. помер чоловік заявниці, та батько сина, так склалися обставини, що заявниця не змогла зразу оформити спадщину після смерті чоловіка, а тепер, коли звернулася до нотаріальної контори, то їй стало відомо , що є неточності в написанні прізвища та по батькові в свідоцтві про народження сина, а саме в графі "мати" записано [PERSON] замість [PERSON], а в свідоцтві про одруження записано прізвище чоловіка [PERSON] замість [PERSON]. Чому так сталося, вона не може сказати, очевидно то му, що зроблений невірно переклад на українську мову, але ніколи ніхто не звертав на це уваги. Зараз без рішення суду виправити все це неможливо. Заявниця просить суд встановити, що вона [PERSON] та померлий [PERSON] - були подружжям, та встановити, що [PERSON] [INFO], є рідним сином [PERSON]. Представник заявниці [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечуючи проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, тому що факт родинних відносин між [PERSON] та померлим [PERSON], а також рідним сином [PERSON].. знайшов своє підтвердження в судовому засіданні наступними доказами. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області (а.с.10), після смерті чоловіка відкрилась спадщина. У свідоцтві про одруження прізвище заявниці та померлого вказано як «Алиєви» (а.с.5), в свідоцтві про народження сина прізвище сина, заявниці та померлого вказано як [PERSON] (а.с.5), однак в свідоцтві про смерть прізвище вказано як [PERSON] (а.с.10), а згідно паспорта заявниці її прізвище вказано як [PERSON] (а.с.3-4). Згідно витягу з домової книги заявниця, син [PERSON] та чоловік проживали разом, до смерті чоловіка за адресою [ADDRESS] тобто однією родиною (а.с.6-9). Суд вважає, що померлий [INFO] року у м. Дружківка [PERSON] дійсно був чоловіком заявниці, а різниці у написанні прізвища останнього у документах як [PERSON] і [PERSON] є результатом недостатньої грамотності. Заявниця, маючи намір прийняти спадщину після померлого чоловіка, не може повною мірою реалізувати своє право на спадкування через допущену неточність в імені останньої. Вказана обставина перешкоджає заявниці повною мірою реалізувати своє право на спадкування та не може бути підтверджено іншим способом, окрім судового. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

16 жовтня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 15 січня 2011 року. Від подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час сімейні стосунки не склалися, у зв»язку з тим, що з відповідачем не зійшлися характерами, фактично разом сторони не проживають з вересня 2014 року, тому позивачка і вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засіданні позивачка [PERSON] не з"явилася, надіслала до суду заяву, якою просила заслухати справу в її відсутність, позов задовольнити і шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з"явився, передав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає, на розірвання шлюбу згоден. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 15 січня 2011 року, шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №02 (а.с.7). Від подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Як вбачається із матеріалів справи на даний час сім'я фактично розпалась, разом подружжя не проживають з вересня 2014 року, подружні стосунки припинені, на примирення сторони не згодні. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін та малолітньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

16 жовтня 2015 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дитину : [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про шлюб з відповідачем та про народження дитини. Так як мешкає з дитиною окремо від відповідача, який в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила стягнути з нього аліменти на її утримання у розмірі 800 грн. щомісяця. Позивач та відповідач в судове засідання надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. [PERSON] та [PERSON] від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Так як відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України : батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, відповідно до ст. 181 СК України : "за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі", то позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини.

Outcome: approved