Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

24.05.2021 року представник заявника звернувся до Олександрівського районного суду в інтересах [PERSON] , із заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа Мирноградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). В обґрунтування заявлених вимог представник заявниці зазначив, що син заявниці [PERSON] , перебував на лікуванні в Комунальному закладі Міська клінична лікарня №3, міста Донецька. Потім 07.08.2020 року, його було переведено в реанімаційне відділення Комунального закладу Міська клінична лікарня №2 міста Донецька. [INFO] о 08 год. 00 хв. заявниці зателефонував лікар та повідомив, що [PERSON] , помер в ранці 08.08.2020 року. 30.03.2021 року, представник заявниці звернувся до Мирноградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з заявою про реєстрацію смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] в м. Донецьк. Листом від 30.03.2020 року за №20.30-25-216 Мирноградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), відмовив в реєстрації смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] в м. Донецьк, оскільки медичну довідку про смерть було видано медичною установою, яка перебуває на тимчасово неконтрольованій території України. В судове засідання заявниця не з`явилася, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. В судовому засіданні представник заявниці підтримав вимоги заяви, просив їх задовольнити. Заінтересована особа Мирноградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)надав заяву про розгляд справи за відсутністю його представника і у своїй заяві до суду не заперечував проти задоволення вимог заявника (а.с.26-27). Суд, у судовому засіданні, вислухавши, заявницю та її представника, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 08.08.2020 року, Міською клінічною лікарнею № 2 міста Донецька,було видано довідку № 218 про причину смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.10). 08.08.2020 року Калінінським відділом РАЦС видано свідоцтво про смерть [PERSON] , який помер [INFO] в м. Донецьк, Будьонівського району (а.с.11). Відповідно до договору-замовлення на організацію та проведення поховання №1565/22, акту прийому-передачі наданих послуг №1565/22 від 10.08.2020 року, - 10.08.2020 року, [PERSON] , було поховано на кладовищі "Южне" в м. Донецьк (а.с. 12-13). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] надали покази, відповідно до яких [PERSON] був їх колишнім зятєм. В серпні 2020 року їм від сватів стало відомо, що [PERSON] помер в м. Донецьку від онкологічного захворювання. Вони на похорон не їздили, бо в зв`язку з карантином КПВВ були закриті. Навіть батько померлого, який перебував у Селідово не зміг потрапити на похорон, бо його не пропустили. Свати надіслали їм відео з похорон і [PERSON] його дивилася. Відповідно до ст. 315 ЦПК України: суди розглядають у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. В порядку ст. 317 ЦПК України мають розглядатися заяви про встановлення факту смерті на території Автономної Республіки Крим, на території населених пунктів Донецької та Луганської області, визначених у розпорядженні Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07 листопада 2014 року. Відповідно до вказаного розпорядження КМУ, м. Донецьк є населеним пунктом, що розташований на тимчасово окупованій території України. Постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою ВР України № 252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08.04.2015 року. Відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Заявник [PERSON] , є матір`ю померлого (а.с.7) та перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в управлінні соціального захисту населення Олександрівської районної державної адміністрації. Фактичне місце проживання: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Листом від 30.03.2020 р. №20.30-25-216 Мирноградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), представнику заявниці було відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] (а.с.15). Надаючи оцінку дослідженим у судовому засіданні письмовим документам, суд враховує вимоги ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», відповідно до яких, діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. При прийняті рішення, суд також враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v the Republic оf Moldova and Russia», « Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги представника заявника підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні на підставі показів свідків, відомостях, що містяться у досліджених матеріалах справи, було встановлено, що [INFO] , в м. Донецьк Донецької області, Україна, помер громадянин України [PERSON] , який народився [INFO] .

Outcome: approved