Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

[PERSON] вернувся в суд з позовом до [PERSON], НАСК «Оранта» і просить: 1. Стягнути з НАСК «Ораната» на його користь матеріальні збитки, завдані внаслідок ДТП, у розмірі 11104 грн.; 2. Стягнути з [PERSON] на його користь суму коштів у розмірі 10000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди; 3. Стягнути з [PERSON] на його користь матеріальні збитки, завдані внаслідок ДТП, у розмірі 60534 грн. 4. Стягнути з [PERSON] 5000 грн. витрат повязані з перевезенням пошкодженого його авто у м.Житомир; 5. Стягнути з [PERSON] на його користь суму коштів у розмірі 950 грн. матеріальної шкоди, повязаної з відшкодуванням витрат (шкоди) понесені за проведення авто-товарознавчого дослідження; 6. Стягнути з відповідачів на його користь судові витрати у розмірі 876,49 грн. В обґрунтування позову вказав, що 17 листопада 2016 року його товариш [PERSON] о 9 годині 40 хвилин рухаючись за кермом його власного автомобіля [NUMBER], в напрямку м.Суми не доїжджаючи 9 км. до м.Ромни, побачив що в напрямку його авто [NUMBER]. Уникаючи лобового зіткнення [PERSON] вивернув руль у право, але зіткнення йому уникнути не вдалося. За кремом легкового автомобіля [NUMBER]. знаходився відповідач [PERSON] В результаті зіткнення двох автомобілів, його автомобілю Nissan NV 200, було завдано механічні пошкодження. Вказані обставини підтверджені євро протоколом, повідомленням про ДТП. Складеного відповідно до вимог ст. 33.2 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Сукупна вартість ремонту автомобіля становить 110534,52 грн., включаючи вартість запчастин, робіт та матеріалів, що підтверджується висновком судового експерта [PERSON] від 29.12.2016 р. Цивільна відповідальність винуватця ДТП застрахована в НАСК «Оранта». Винуватець [PERSON] відмовляється добровільно відшкодувати завдану матеріальну і моральну шкоду. На момент вчинення ДТП, а саме станом на 17.11.2016 року власник автомобіля [NUMBER] мав укладений договір зі страховою компанією НАСК «Оранта» на обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується страховим полісом АЕ/6635309 із строком дії з 22.03.2016 року по 21.03.2017 року. Умови вказаного полісу передбачають, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50\~000 грн., за шкоду заподіяну здоровю та життю 100000 грн. Розмір франшизи 0. НАСК «Оранта» відшкодувала лише 38896 грн., а ліміт цивільно-правової відповідальності складає 50\~000 грн. В результаті страховою компанією йому не доплачено 11104 грн. Внаслідок злісного ухилення відповідачів від здійснення йому матеріального відшкодування, він вимушений був збирати велику кількість документів, звертатися за юридичною допомогою, багаторазово звертатися до страхової компанії, що позначилося на його душевному стані та призвело до погіршення взаємовідносин у сімї, внаслідок чого він зазнав моральної шкоди. Спричинену йому моральну шкоду він оцінює в 10\~000 грн. Після уточнення позовних вимог позивач просить: 1. Стягнути з НАСК «Ораната» на його користь матеріальні збитки, завдані внаслідок ДТП, у розмірі 13103,94 грн.; 2. Стягнути з [PERSON] на його користь суму коштів у розмірі 10000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди; 3. Стягнути з [PERSON] на його користь матеріальні збитки, завдані внаслідок ДТП, у розмірі 60602 грн. 4. Стягнути з [PERSON] 5925 грн. витрат повязані з перевезенням пошкодженого його авто у м.Житомир; 5. Стягнути з [PERSON] на його користь суму коштів у розмірі 950 грн. матеріальної шкоди, повязаної з відшкодуванням витрат (шкоди) понесені за проведення авто-товарознавчого дослідження; 6. Стягнути з відповідачів на його користь судові витрати у розмірі 876,49 грн. В частині обґрунтування заявлених вимог позивач уточнив, що НАСК «Оранта» відшкодувала лише 38896 грн., а ліміт цивільно-правової відповідальності складає 50 000 грн. В результаті страховою компанією йому не доплачено 13103,94 грн. Про проведення підготовчого судового засідання сторони перед судом не клопотали, в звязку з чим суд продовжує розгляд справи по суті. В судове засідання позивач та його представник не прибули, позивач надав заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності та відсутності його представника. В поданій суду заяві позивач позов підтримує і просить задоволити. Також позивач надав суду клопотання про забезпечення позову, в якому просив накласти арешт на автомобіль [NUMBER], власником якого є відповідач [PERSON] В обґрунтування забезпечення позову вказав, що відповідач з дня ДТП уникає відшкодування витрат, не працює, в звязку з чим є ризик подальшого затягування у виплаті матеріальної шкоди з боку відповідача, що на його думку, явно свідчить про неможливість або ж утруднення виконання рішення суду, яке може бути ухвалене по цивільній справі на користь позивача. У такий спосіб у позивача в подальшому виникнуть труднощі або ж взагалі неможливість отримання відшкодування від відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Суду пояснив, що він взагалі не визнає вимоги позивач про стягнення моральної шкоди. Згоден з вимогами про відшкодування вартості ремонту на суму 60534 грн., проте вважає дану суму завищеною. Експертизу щодо визначення вартості збитку призначати не бажає. Витрати повязані з перевезенням пошкодженого транспортного засобу та витрати на оплату проведення автотоварознавчого дослідження і витрати зі сплати судового збору не визнає. Проти задоволення клопотання про забезпечення позову заперечував, суду пояснив, що автомобіль йому не належав і раніше, а на сьогодні взагалі проданий. Відповідач ПАТ «НАСК «Оранта» в судове засідання явку представника не забезпечило, надало заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. При цьому в заяві вказало, що НАСК «Оранта» визнає позовні вимоги в частині матеріального збитку в сумі 13103,94 грн. Судом встановлено, що 17 листопада 2016 року в Роменське відділення НАСК «Оранта» від [PERSON]К, надійшло повідомлення про ДТП, в якому вказано, що на трасі Суми-Київ в районі с. Довгополівка, водій [PERSON] на автомобілі Nissan NV 200, їхав у напрямку Суми і перед Ромнами не доїжджаючи 9 км побачив машину Джилі, яку почало трошки почало заносити. Спочатку її занесло зад трошки в ліво, а потім сильно в право, він побачивши ситуацію, крутнув руля в право но зіткнення не вдалося уникнути. На його думку, особою винною в ДТП є [PERSON]. Вказано перелік документів, що додаються поліс АК 4692048…, євро протокол. З повідомлення про ДТП, що складене 17 листопада 2016 року вбачається, що учасниками ДТП є: ТЗ А автомобіль [NUMBER], водієм якого є [PERSON] Також в повідомленні складено схему пригоди, коли сталося зіткнення. В повідомленні водій [PERSON] вказав, що визнає себе винним у скоєнні ДТП, а водій [PERSON] вказав, що вважає себе не винним. Згідно висновку № 4243 експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 29 листопада 2016 року, матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 59593,92 грн. З протоколу огляду транспортного засобу, від 29 листопада 2016 року, вбачається, що автомобіль [NUMBER], має наступні пошкодження крило переднє ліве двері передні ліві, боковина задня ліва, бампер задній, шина, диск колеса, ковпак колеса амортизатор задній, подушка безпеки в спинці водія - підлягають заміні, арка задня ліва, перекіс кузова та стойка передня ліва підлягають ремонту. Наявність вказаних пошкоджень підтверджено й фототаблицею до протоколу огляду транспортного засобу. Згідно калькуляції вартості відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER]: вартість робіт 8300 грн., вартість запасних частин - 86340 грн., вартість матеріалів -15894,52 грн. Всього вартість відновлювального ремонту становить 110534,52 грн. З довідки № 121 від 29 листопада 2016 року вбачається, що одержано з [PERSON] О,М. винагороду готівкою за визначення матеріальних збитків при ДТП ав-ля Nissan NV 200 р. № [NUMBER], 950 грн. без врахування ПДВ. Довідку склав судовий експерт [PERSON] З акту про надання послуг № БО 0000027 від 26 грудня 2016 року вбачається, що виконано робіт по ремонту автомобіля [NUMBER], на суму 8440 грн. та придбано запчастина і матеріалів на суму 110602 грн. Вказані кошти в сумі 110602 грн. сплачені [PERSON] 26 грудня 2016 року, що підтверджено товарним чеком № 27 від 26 грудня 2016 року. Згідно платіжного доручення № 908 від 18 листопада 2016 року ФОП «[PERSON]М.» сплатив ПВК фірма «Тетерів-2» 5925 грн. за автопослуги. Встановлені судом факти свідчать, що між сторонами виник спір про відшкодування шкоди завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. При вирішенні спору суд виходить, з положень ст. 1188 Цивільного кодексу України про те, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах. Майнова шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, що визначено ч.1 ст.1166 ЦК України. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно п. 3) ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Як передбачає статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Частина 1 статті 1167 ЦК України визначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З контексту ст. 1188 ЦК України вбачається, що необхідною умовою для відшкодування шкоди завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки є наявність вини особи у завданні такої шкоди. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Стаття 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов в цілому обґрунтований і підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, дорожньо-транспортна пригода, 17 листопада 2016 року, сталася з вини водія [PERSON] Ті обставини, що пошкодження транспортного засобу - автомобіля [NUMBER] відбулося в результаті ДТП, і автомобіль в звязку з потраплянням в ДТП потребував ремонту, підтверджено належними і допустимими доказами, визнано відповідачами. Сума завданого збитку в розмірі 110602 грн. підтверджена належними і допустимими доказами в їх сукупності. Крім цього, суд вважає, що іншим чином визначити вартість завданого збитку неможливо, так як ПАТ «НАСК «ОРАНТА» заперечень щодо даної обставини не виказало, а відповідач [PERSON], хоча і вважав суму збитку завищеною, призначати у справі відповідну експертизу не побажав а самостійно, виходячи з принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, суд не може призначити відповідну експертизу для визначення вартості завданого збитку. З огляду на встановлені судом обставини та визнання відповідачем ПАТ «НАСК «Оранта» позову, заявлена до нього вимога підлягає задоволенню в сумі 13103,94 грн., що становить різницю між лімітом страхової відповідальності та фактично сплаченою сумою страхового відшкодування. Виходячи з висновку суду про наявність вини [PERSON] у ДТП, з нього на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в сумі 60602 грн. Крім того позивачем заявлені вимоги щодо відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 10000 грн. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Вирішуючи спір в даній частині суд враховує доводи позивача викладені в позовній заяві, тяжкість і тривалість моральних страждань, яких зазнав позивач, інші обставини, виходячи з чого вважає заявлені вимоги в цій частині завищеними і не обґрунтованими в повному розмірі, з огляду на що визначає розмір моральної шкоди в сумі 500 грн., що буде цілком відповідати засадам розумності, виваженості й справедливості та вимогам ч. 3 ст. 23 ЦК України. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] витрат в сумі 5925 грн., які повязані з перевезенням пошкодженого ТЗ у м. Житомир, суд вважає дані вимоги безпідставними, а відповідно не вбачає підстав для їх задоволення. Таке переконання склалося з тих міркувань, що в справі відсутні будь-які докази щодо того, що автомобіль [NUMBER] перевозили в м.Житомир і що його перевезення повязано з ДТП і є наслідком саме ДТП. При цьому суд звертає увагу й на ту обставину, що позивач взагалі не вказав про такі обставини в позові і не пояснив їх в судовому засіданні. З огляду на те, що позов виник з вини відповідачів, з них, на користь позивача, відповідно вимог ст. ст.133, 139, 141 ЦПК України підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору на загальну суму 876 грн. судового збору та 950 грн. витрат повязаних з проведенням автотоварознавчого дослідження. При цьому суд не визначає в якому саме розмірі зі сторін мають бути стягнуті судові витрати, оскільки позивач в позові не просив суд визначати розмір витрат що має бути стягнутий з кожної із сторін. Вирішуючи питання забезпечення позову, що заявлене позивачем, суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки вказана заява необґрунтована, так як позивач не на дав суду доказів на підтвердження того, що предмет, про накладення арешту на який заявлено клопотання, перебував чи перебуває у власності відповідача [PERSON] і не клопотав перед судом про зсування цих обставин, а відповідно суд позбавлений можливості забезпечити позов наклавши арешт на майно, відносно якого відсутні відомості про його належність.

Outcome: approved