Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

26.04.2021р. [PERSON] , через свого представника - адвоката Васильєва Є.О. (діє на підставі ордеру від 23.04.2021р.- а.с. № 9), звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом (а.с.№ 3-5). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 29.04.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі і призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання (а.с. № 10). В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті свого діда - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Донецьку. Позивачем 23.10.2019р. отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видано 23.10.2019р. державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори (зареєстроване в реєстрі за № 8-631) у вигляді недоотриманої пенсії за життя [PERSON] , який помер [INFO] , у розмірі 523 557грн.40коп. Після звернення позивача з заявою від 22.01.2020р. про виплату недоотриманої пенсії [PERSON] до Павлоградського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ України в Дніпропетровській області, 01.04.2020р. йому була виплачена частина успадкованої пенсії у розмірі 380 282 грн.46 коп. Листом від 22.01.2020р. його було повідомлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких мав право пенсіонер, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше, ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії Враховуючи вищевикладене, посилаючись на норми ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1227 ЦК України, ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача недоотримані грошові кошти (пенсію померлого діда), набуті ним в порядку спадкування за законом, у розмірі 143 274,94грн. Відповідач - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області позовні вимоги не визнав. 02.06.2021р. представник відповідача - Шульга С. (самопредставництво) на е/пошту суду надіслала письмовий відзив на позов (а.с. № 14-15), в якому зазначила, що відповідно до ч.1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більше як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у ч.2 ст. 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. За змістом ч.3 ст. 52 вищевказаного Закону, який узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержанні за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Аналіз наведених норм дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Отже, розрахунок терміну поновлення виплати пенсії проводиться починаючи з дня, який передує даті звернення особи, яка має право на недоодержану пенсію у зв`язку зі смертю пенсіонера відповідно до ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з усіма передбаченими чинним законодавством документами. Враховуючи те, що [PERSON] звернувся до відповідача 22.01.2020р., недоодержана пенсія розрахована за період з 21.01.2017р. по 28.02.2019р. та складає 380 282 грн.46 коп., яка вже була виплачена позивачу. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2021р. було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано від Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи № 219/2019, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (а.с. №24). Відповідь на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2021р. надійшла до суду 06.07.2021р. ( а.с. № 43-60). Підготовче засідання відповідно до положень ст. 197, п.3 ч.2 ст. 200 ЦПК України проведено 19.07.2021р., з призначенням судового засідання (а.с. № 63). В судове засідання 11.10.2021р. позивач (або його представник) не з`явилися, про дату, місце і час розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. № 65-67). В клопотанні від 03.06.2021р., яке надійшло на е/пошту суду, представник позивача просив справу розглядати за його відсутності (а.с. № 21). Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ані в підготовчі засідання, які були призначені на 03.06.2021р. та 19.07.2021р., ані в судове засідання 11.10.2021р. не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. № 13, 28, 68). В заявах до суду від 02.06.2021р., 13.07.2021р. та 06.08.2021р. представники відповідача - Шульга С. (самопредставництво) та Пелевіна С.А. (діє за довіреністю від 05.01.2021р. - а.с. № 62), просили справу розглядати без участі представника відповідача (а.с. № 19, 39, 62, 71). Підстав для ухвалення по справі заочного рішення немає, оскільки відсутня сукупність умов, передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України (представник відповідача надала письмовий відзив на позов та заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача). Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за правилами ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини у справі і відповідні ним правовідносини. Позивач [PERSON] є спадкоємцем майна померлого [INFO] діда - [PERSON] (актовий запис про смерть №5319 від 06.04.2019р.), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом №8-631, яке видане 23.10.2019р. державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Агасян А.Г. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом сума недоотриманої пенсії, що лишилась по смерті [PERSON] та була успадкована [PERSON] склала 523 557 грн. 40 коп. (а.с. №58). 22.01.2020р. позивач звернувся до Павлоградського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Після звернення позивача із цією заявою 01.04.2020р. йому була виплачена частина успадкованої по смерті [PERSON] пенсії, а саме у розмірі 380 282 грн. 46 коп. Також листом від 22.01.2020р. вих. №185/04.21-09 (а.с. № 8) за підписом начальника відділу з питань виплати пенсій №15 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивача з посиланням на ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було повідомлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. 16.07.2020р. позивач повторно звертався до відповідача із заявою про виплату залишку недоотриманої пенсії (у розмірі 143 274 грн.94 коп.), що лишилась після смерті [PERSON] та була успадкована [PERSON] в порядку спадкування за законом. Листом Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області від 07.08.2020р. №15233-15045/С-04/8-0400/20 (а.с. № 7) позивачу було повідомлено про відмову у виплаті залишку недоотриманої пенсії у розмірі 143 274 грн. 94 коп., з посиланням на норми ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та вимоги п. 1.7 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р., зареєстрованого у МЮУ 27.12.2005р. за №1566/11846. Відповідачем, зокрема, було зазначено, що позивач має право на недоотриману пенсію [PERSON] , який помер [INFO] , втім, тільки за період з 21.01.2017р. по 28.02.2019р., оскільки [PERSON] звернувся з усіма необхідними документами 22.01.2020р. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше, ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Цивільний Кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень (обмеження існують лише для звернень самих пенсіонерів). Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна. Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Вищенаведена правова позиція знайшла своє втілення у висновках Верховного Суду щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 06.07.2020р. у справі №750/8819/19. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Правовий аналіз вказаних норм та висновків Верховного Суду свідчить про те, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя. Тобто в даному випадку спадкоємець померлого [PERSON] - [PERSON] має право отримати пенсію, яка належала пенсіонерові й залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю. З огляду на те, що наявне спадкове майно, після померлого [INFO] [PERSON] , яке складається з недоотриманої пенсії у розмірі 143 274 грн. 94 коп. (523 557 грн. 40 коп. - 380 282 грн. 46 коп. = 143 274 грн. 94 коп.), на яке видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.10.2019р. (на загальну суму - 523 557 грн. 40 коп.), то вимоги позивача про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню. Право позивача на отримання недоотриманої пенсії не заперечував і відповідач, з огляду на те, що ним частково була здійснена виплата частини недоотриманої пенсії у розмірі 380 282 грн.46коп., проте не в розмірі, який відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом складає 523 557 грн. 40 коп. Таким чином, позивач є власником спадкового майна, яке складається з недоотриманої пенсії, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своею волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Під час розгляду цієї справи суд виходить з аналізу прецедентної практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), яка свідчить про важливість дотримання державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захист прав людини через призму цього принципу. Так у рішенні ЄСПЛ «Федоренко проти України» зазначено, що відповідно до прецедентної практики поняття «майно» може поширюватися на «наявне майно» або активи, включаючи претензії, щодо яких заявник може обґрунтовано стверджувати, що він принаймні має «законні сподівання» ефективно скористатися правом власності. Натомість сподівання на визнання права власності на майно, яким тривалий час неможливо було користуватися ефективно, не може вважатися «майном» у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції; це також стосується умовної вимоги, яка втрачає силу внаслідок недотримання цієї вимоги. Відповідно до прецедентного права Суду будь-яке втручання має підтримувати «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та вимогами щодо дотримання основоположних прав окремої особи. Намагання забезпечити цей баланс відображене в структурі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Тому мають бути витримані розумні пропорції між використаними засобами і досягнутими цілями. Більше того, так само, як і в інших сферах соціальної, фінансової та економічної політики, національні органи мають певну свободу розсуду під час прийняття і виконання законів, що регулюють питання власності та договірні відносини. Цю свободу розсуду все ж таки мають контролювати європейські структури. Тому Суд повинен був упевнитися, чи не були перевищені надані Урядові межі свободи розсуду, тобто чи застосовано в цій справі доктрину «ultra vires» (хоча й законну саму по собі) з урахуванням принципу пропорційності. У справі "Вольф-Ульрих фон Мальтцан та інші проти Германії" ЄСПЛ зробив висновок про те, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатись активом: вона повинна мати обґрунтовану закону підставу, якою зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (зокрема пенсійних, допомоги) на момент дії цієї норми є активом, на який може розраховувати громадянин як на свою власність. В даному випадку предметом спору є захист права онука спадкодавця на одержання суми недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю і яку спадкоємець, маючи законне сподівання, може отримати від держави. З огляду на вищевикладені обставини, позовні вимоги про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої [PERSON] за життя пенсії, який помер [INFO] , у розмірі 143 274 грн. 94 коп. підлягають задоволенню. Суд не може вважати слушними посилання представника відповідача на те, що оскільки [PERSON] звернувся до відповідача лише 22.01.2020р., тому недоодержана пенсія повинна бути розрахована тільки за період з 21.01.2017р. по 28.02.2019р., отже складає 380 282 грн.46 коп., оскільки ці посилання представника відповідача спростовуються свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.10.2019р. (а.с. № 58). Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору у розмірі 1 432 грн. 75 коп., що відповідно до Закону України «Про судовий збір» є відповідною ставкою судового збору на 2021р. при подачі позову майнового характеру фізичними особами (1 % від ціни позовних вимог майнового характеру, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (а.с. №2). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved