Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], за участю третіх осіб служби у справах дітей Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області, органу опіки та піклування виконавчого комітету В»язівської сільської ради Городищенського району Черкаської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, а [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], служби у справах дітей Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області про усунення перешкод матері у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні, визначення графіку спілкування матері з дітьми та зобов»язання не чинити певні дії. Обґрунтовуючи свою позовну заяву, позивач [PERSON] посилається на те, що [PERSON] є матір»ю їх спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], і з якою перебував у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 09 березня 2016 року шлюб між ними розірвано, про що в Книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено відповідний запис, визначено місце проживання дітей з ним. Після розірвання шлюбу, відповідач вибула у невідомому напрямку. Жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконувала. Не проявляла заінтересованості в подальшій долі дітей, не цікавилась їх станом здоров'я, не піклувалася про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей. Всі питання щодо виховання дітей вирішувались ним самостійно без участі та підтримки з боку матері. Діти перебувають на повному його утриманні. Зазначені обставини вбачає такими, як ухилення матері від виховання дітей, свідомого нехтування нею своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення до своїх батьківських обов'язків. Захищаючи права та інтереси неповнолітніх дітей звернувся з позовом до суду про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. Обгрунтовуючи зустрічну позовну заяву, відповідач [PERSON] посилається на ті обставини, що 01 червня 2002 року між нею і відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану м.Іллічівськ Одеської області, актовий запис №182. Від шлюбу мають двох синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] серпня 2014 року однією сім»єю проживали в с.В»язівок вул.Чапаєва, №83 Городищенського району Черкаської області. З грудня 2015 року відносини з позивачем погіршились, так як не могли дійти спільної думки у вирішенні важливих сімейних питань внаслідок різних поглядів на сімейне життя, на права і обов»язки подружжя. Між ними було втрачено почуття любові. У січні-лютому 2016 року зрозуміла, що збереження сім»ї неможливо і спільне проживання з багатою кількістю претензій один до одного лише остаточно погіршить їх відносини і буде негативно відображатись на дітях, їх психологічному розвитку, самоусвідомленні та майбутніх установках щодо створення власної сім»ї, що змусило забрати дітей та переїхати мешкати до м.Іллічівськ Одеської області, де проживає її батько. Позивач заперечив, посилаючись на те, що втратить сенс життя і покінчить собою. Протягом місяця-півтора не могли врегулювати це питання між собою, але домовились, що діти залишаться проживати з батьком і що він ніколи не буде обмежувати її спілкування з дітьми і буде завжди пояснювати їм, що таке рішення не означає, що вона любить їх менше батька і що дане рішення прийнято для того, щоб уберегти від стресу зміни місця проживання і місця навчання дітей. На прийняття такого рішення, з її боку, суттєво вплинув той факт, що у дитинстві батьки не могли визначитись за домовленістю між собою про її місце проживання та про характер участі кожного з них у вихованні, тому в подальшому була піддана сильній психологічній травмі при вирішенні цих питань під час спору між батьком і матір»ю в судовому порядку. Це і стало причиною вберегти дітей від подібних процедур і стресів. Після досягнення з позивачем домовленості про порядок участі у вихованні дітей та узгодження постійного місця проживання з батьком, позивач повідомив, що для закріплення домовленостей має підписати заяву для суду, що і зробила, хоча з позовною заявою не була ознайомлена, жодних документів, в тому числі і судових повісток, із суду не отримувала, на засідання органу опіки і піклування Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області запрошена не була. Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 09 березня 2016 року, шлюб між ними розірваний, вказане рішення суду отримала за місцем реєстрації в м.Іллічівськ Одеської області. За рішенням суду місце проживання дітей визначено за батьком. З кінця липня 2016 року мешкає в с.Докучаївське Харківського райому Харківської області. До серпня 2016 року, на неодноразові дзвінки з проханням надати можливість побачити дітей або побалакати з ними по телефону, відповідач повідомляв, що не потрібно травмувати дітей, що вони не готові до спілкування з нею. Коли її мати через знайомих зв»язалась із старшим сином по телефону, то відповідач дізнавшись про це, став погрожувати і повідомив, що зовсім перестане спілкуватися з нею та надавати будь-яку інформацію про дітей, їх стан здоров»я та інше. Відповідач погрожував їй та матері фізичною розправою в разі спроб поспілкуватися з дітьми, виражався нецензурними словами і повідомив, що старший син не хоче спілкуватись з нею, про що скаже сам по телефону. Дійсно, старший син невдовзі зателефонував і сказав, щоб більше не телефонувала, оскільки не має бажання спілкуватись. У листопаді 2016 року в черговий раз зателефонувала та попросила визначити день та режим зустрічі з дітьми у зручний для них час, але відповідач категорично заперечив. Таку його поведінку оцінює, як грубе порушення прав дітей і її особисті права, що позбавляє дітей на гармонічний розвиток в умовах любові поваги і турботи до них з боку обох батьків. Ставлення старшого сина до неї розцінює як наслідок неправильного формування позивачем відношення дітей до матері та налаштування дітей проти неї, чим чинить психологічне насильство над дітьми. Відповідач, незважаючи на складність ситуації, мав діяти виключно в інтересах дітей, а не керуватись власними страхами, що діти після зустрічі, матимуть бажання залишитись з нею. На даний час розуміє, що починаючи з лютого 2016 року, відповідач вводив її в оману щодо своїх дійсних намірів і бажань, завчасно спланував дії щодо відібрання дітей. Вважає, що суд, прокуратура і орган опіки та піклування організували розгляд справи про визначення місця проживання дітей за 10 днів, з яких 3 дні вихідні і святкові дні, остільки позов було подано 29 лютого 2016 року, а рішення у справі винесено 09 березня 2016 року. Впевнена, що позивач ніколи не мав наміру виконувати ті домовленості, які були досягнуті між ними щодо дітей, хоча для дітей була гарною матір»ю, яким присвячувала майже весь свій час, а саме доглядала за дітьми, вчила з ними уроки, готувала для них, навчала верховій їзді, супроводжувала до дитячого садочку, школи, разом відвідували тренінги, гуртки, свята, ігрові майданчики, парки, зоопарки, інші заклади. Діти були близькі з нею, мали тісний психологічний контакт. Ізоляція від дітей та психологічний тиск на них, шляхом повідомлення негативної інформації істотно шкодить їх здоров»ю та інтересам, а тому інтереси дітей мають бути захищені в судовому порядку. На даний час має ізольовану квартиру на підставі договору оренди в с.Докучаївське Харківського району Харківської області, в якій є всі необхідні умови для проживання дітей, квартира облаштована побутовою технікою, меблями, є окрема кімната для дітей. Місце проживання розташоване в 10 хвилин їзди на автомобілі від м.Харків. Має власний автомобіль. Джерелом доходу є орендна плата від здавання в оренду власної квартири в м.Іллічівськ Одеської області. На день подачі позову в суд є непрацюючою, не перебуває на обліку в лікаря-психіатра та нарколога, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась, за місцем роботи характеризувалася позитивно. Відповідач чинить перешкоди у її спілкуванні із синами, що стало підставою для звернення до суду з позовними вимогами про встановлення графіку спілкування, який буде якнайкраще сприяти її інтересам та дітей і усунення перешкод в спілкуванні. 24 травня 2017 року ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області первісний та зустрічний позови об»єднані в одне провадження (а.с.202 т.1). Під час судового розгляду позивач [PERSON] позовні вимоги зменшив та уточнив, подавши відповідну письмову заяву і просив стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття, з моменту подачі позову до суду, мотивуючи тим, що позивач за зустрічним позовом, після тривалого невиконання своїх обов»язків, як матері своїх дітей, виявила бажання спілкуватися з дітьми, шляхом зустрічей з ними у зручний для них час, але діти продовжують проживати з ним і утримувати їх несе обов»язок теж мати. Внаслідок зазначених обставин, підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відпали, і необхідно вирішити питання щодо стягнення аліментів на утримання дітей. За зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що не чинить перешкод матері у спілкуванні з дітьми, оскільки не в змозі заставити синів розмовляти з [PERSON]., від»їздити до місця її проживання, приймати подарунки та інше. Просив взяти до уваги, що ніколи не налаштовував синів проти їх біологічної матері, а навпаки, коли у 2016 році дружина залишила його і дітей, то робив все для того щоб діти у найлегшій формі сприйняли такий перебіг подій. На час розгляду справи вдруге одружився, до складу його сім»ї входить дружина та її син, із якими у дітей склалися доброзичливі стосунки.Всі пропозиції щодо організації зустрічей синів із [PERSON] приймав та відповідно організовував, остільки такі обов»язки на нього покладала [PERSON].Останній раз така зустріч відбулася у м.Черкаси і тривала близько 20 хв., остільки сини не проявили бажання спілкуватися більше. Визнає. що мати має право на спілкування з дітьми і ніколи цьому не перешкоджав, тому не вбачає підстав для зустрічей за графіком з годинами. Представник [PERSON] підтримала позицію [PERSON] та просила первісний позов задоволити повністю, а у задоволенні зустрічного відмовити через безпідставність визначеного змісту позовних вимог. Відповідач [PERSON] позов визнала частково та пояснила, що згідна сплачувати на утримання дітей до досягнення ними повноліття аліменти, але за розміром згідно чинного законодавства, тобто 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, так як має постійне місце роботи і не має на утриманні інших осіб. За зустрічним позовом пояснила, що вимоги до [PERSON] обґрунтовані, остільки впевнена, що діти бажають спілкування із нею як матір»ю, а перешкоджає цьому батько, який не пробачає їй вчиненого нею поступку.Не заперечила, що її відсутність була тривалою і стала великою помилкою у житті.Бажає постійно спілкуватися з синами за графіком : у першу та третю суботу і неділю місяця, починаючи з 9 години до 21 години, за місцем постійного проживання дітей, з можливістю виїзду разом з дітьми до різних громадських місць; у період шкільних осінніх канікул у першу половину канікул за місцем проживання матері; у період шкільних зимових канікул другу половину канікул за місцем проживання матері; у період шкільних весняних канікул першу половину канікул за місцем проживання матері; у період шкільних літніх канікул у червні місяці першу половину місяця, у липні місяці другу половину місяця, у серпні місяці першу половину місяця за місцем проживання матері; в день народження синів (10 грудня і 07 червня) з 9 години до 21 години за місцем постійного проживання дітей з можливістю виїзду разом з дітьми до різних громадських місць, зобов»язавши батька не чинити перешкоди, усунути ті які виявлені нею і стягнути на її користь судовий збір в розмірі 1102,42 грн..Представник [PERSON] пояснила суду, що спілкування матері і дітей має бути відкритим, без перешкод зі сторони батька, а позовні вимоги слід за первісним і зустрічним позовами задоволити згідно чинного законодавства, остільки вони суду доведені належними і допустимими доказами, на що і орієнтує суд у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людин Представники третьої особи служби у справах дітей Городищенської РДА Черкаської області за первісним позовом і як представники відповідача за зустрічним позовом, повідомили суду, що неповнолітній [PERSON] та малолітній [PERSON] втратили прихильність до матері, не виявляють бажання жити із нею з підстав розірвання шлюбу між батьками і остільки мати тривалий час була відсутньою, а це на протязі року, то така поведінка зумовила певне небажання дітей бути почутими і не примушувати до різного виду побачень. [PERSON] [PERSON] та [PERSON] працівниками служби було проведено бесіди, на предмет врахування інтересів дітей при вирішенні питання участі у їх розвитку та вихованні. Підстав стверджувати, що діти позбавлені батьківської уваги та турботи не вбачається. Звернень до служби з приводу перешкоджання батька у побаченнях дітей з матір»ю, до початку судових процесів, не було жодних. Моніторинг стану виховання та проживання дітей свідчить, що діти проживають з батьком, створена нова сім»я, між членами нової сім»ї існують і встановлені доброзичливі стосунки, стосовно дітей присутня постійна увага, догляд, вони відвідують навчальний заклад, працюють у гуртках, розвивають здібності. Сім»я [PERSON] матеріально забезпечена, але остільки місце проживання дітей визначено за рішенням суду з батьком, то є підстави утримувати з матері аліменти на дітей. [PERSON] Висновку про участь у вихованні та спілкуванні матері з малолітніми дітьми [PERSON] і [PERSON] від 15.08.2017 року органу опіки і піклування Городищенської РДА Черкаської області визначено за доцільне визначити матері спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми, враховуючи бажання дітей, за попередньою домовленістю, в канікулярні дні, на нейтральній території, в присутності батька. Представник третьої особи орган опіки та піклування виконавчого комітету В»язівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, вважає, що при вирішенні спору умови проживання для дітей є другорядним чинником, в першу чергу, необхідно враховувати інтереси дітей, сприяння їх нормальному психологічному розвитку та здоров'ю. Пояснила суду, що після розірвання шлюбу між сторонами, неповнолітній [PERSON] та малолітній [PERSON] залишились проживати біля батька, за місцем проживання якого створені належні умови для дітей. Під час обстеження житлово-побутових умов проживання встановлено їх належність санітарним, побутовим вимогам. Не згідна із тим, що батько чинить перешкоди у спілкуванні матері і дітей, тому, що при наявності таких, як сільський голова, знала б. При вирішенні спору покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши сторони, свідчення свідків [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про позитивні риси характеру позивача [PERSON], надзвичайне піклування та турботу про синів, проживання батька після розірвання шлюбу самостійно з дітьми, вибуття [PERSON] в невідомому напрямку після розлучення, факт неприязних відносин матері і старшого сина [PERSON] по причині небажання проживати з матір»ю, щодо меншого сина, то дитина добре відгукується про матір та батька, належне виконання [PERSON] своїх материнських обов»язків у період шлюбу, думку неповнолітнього сина [PERSON] про те, що проживає разом з братом, батьком, остільки батьки розлучилися і мати змінила місце проживання та нічого не пояснила йому з братом де буде знаходитися і через це вони на неї обідилися, мати їх останнім часом відвідує рідко, з нею він не спілкується, зі слів навчився жити без неї, бажання йти в сім»ю матері не має, як і розлучатися із меншим братом, зазначив, що він свідомо прагне проживати з батьком і це його рішення, яке він прийняв без тиску чи стороннього впливу, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку про часткове задоволення первісного та зустрічного позову, остільки сторони не довели своїх позовних вимог в повному обсязі, що є їх обовязком відповідно до засад змагальності процесу за ст.12 ЦПК України, з врахуванням того, що судом було створено всі умови для змагального процесу та розяснено сторонам і їх представникам всі права, обовязки, які передбачені цивільно-процесуальним законодавством держави. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та враховуючи положення цивільно-процесуального законодавства позивач повинен довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, повязує свою матеріально-правову вимогу, а суд повинен зясувати обставини, які повязані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини ст. 265ЦПК України. При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову. Позивачі за первісним і зустрічним позовами повинні зазначити і довести підставу позову, тобто обставини, з якими вони, як з юридичними фактами, повязують свою матеріально-правову вимогу. Предметом вимоги позивача [PERSON] за первісним позовом є виконання матір»ю обов»язку утримувати дітей у частці від заробітку згідно до права визначеного ст.ст.180,181,182,183,191 Сімейного Кодексу України Предметом вимоги позивача [PERSON] за зустрічним позовом є усунення перешкод матері у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні, визначення графіку спілкування матері з дітьми та зобов»язання не чинити певні дії згідно прав визначених ст.ст.141,153,157,159 Сімейного Кодексу України та відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору згідно ст.141 ЦПК України. В обґрунтування заявлених позовних вимог сторони додатково посилалися на норми Закону України «Про охорону дитинства», Конвенцію про права дитини, Декларацію прав дитини . На думку суду, правові відносини, які склалися між сторонами, підпадають під вид цивільно-правових відносин сімейне право. Із наданих суду сторонами доказів вбачається наступне. За первісним позовом: відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] 1-СР №137390 та [PERSON] 1-СР №113596, позивачі за первісним та зустрічним позовами є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.4-5 т.1). [PERSON] змісту заяви від 02 березня 2016 року до Городищенського районного суду Черкаської області, вбачається, що під час розгляду справи в суді про розірвання шлюбу між сторонами, [PERSON] просила визначити місце проживання дітей з батьком, про що не заперечила і в судовому засіданні (а.с.6 т.1). [PERSON] рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 09 березня 2016 року, шлюб між сторонами розірваний, місце проживання неповнолітніх дітей визначено з батьком [PERSON] (а.с.7 т.1). Рішення суду набрало законної сили і сторонами не оскаржувалось. Відповідно до довідки акта огляду медико-соціальною експертною комісією [PERSON] 12 ААА №197678, позивач-відповідач має другу групу інвалідності загального захворювання, згідно якої йому протипоказана важка фізична праця, але працепристосування дозволено (а.с.8 т.1). Позивач-відповідач працює лісничим І класу в Державному підприємстві «Смілянське лісове господарство» і загальна сума його доходу в період за січень 2016 року по жовтень 2016 року становить 151 599, 41 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 23 листопада 2016 року (а.с.11 т.1). [PERSON] свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24 січня 2007 року, позивач-відповідач є власником будинку лісника в урочищі «Середине» с.В»язівок Городищенського району Черкаської області (а.с.9 т.1). [PERSON] змісту довідки В»язівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Городищенської районної ради Черкаської області від 14 листопада 2016 року №150 слідує, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] є учнями, відповідно 7 та 1 класів, батько яких бере активну участь у вихованні дітей, постійно цікавиться їх навчанням, поведінкою, відвідує батьківські збори, діти доглянуті, добре одягнені, мають всі необхідні шкільні приладдя (а.с.10 т.1). Відповідно до характеристики Державного підприємства «Смілянське лісове господарство» від 23 листопада 2016 року №10-915, позивач-відповідач характеризується з позитивної сторони, а саме за період роботи з грудня 2002 року, зарекомендував себе як добросовісний, сумлінний працівник, який має добрі організаторські здібності, відповідально відноситься до своїх службових обов»язків, неодноразово відзначався грамотами адміністрації та профспілкового комітету лісового господарства, подяками директора, подякою голови Державного агентства лісових ресурсів України, приймає активну участь в культурно-масових заходах, врівноважений, вимогливий до підлеглих, в спілкуванні із колегами стриманий, доброзичливий, в колективі користується повагою та авторитетом (а.с.12 т.1) та характеристики виконавчого комітету В»язівської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 24 листопада 2016 року №1325, за місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно (а.с.14 т.1). [PERSON] довідки В»язівської сільської ради Городищенського району Черкаської області про склад сім»ї від 24 листопада 2016 року №1327, до складу сім»ї (зареєстрованих) у житловому будинку в с.В»язівок вул.Ярова, №83 Городищенського району Черкаської області входять [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.13 т.1). За змістом характеристики вихованця В»язівського дошкільного навчального закладу «Капітошка» Городищенської районної ради Черкаської області від 25 листопада 2016 року, [PERSON], [INFO], фізично здорова дитина, активний у житті групи, товариський, рухливий, любить грати в рухливі ігри, володіє своїм тілом, самостійно виконує правила особистої гігієни, має творчий підхід до завдань поставлених вихователем (а.с.15 т.1). Участь батька в житті та вихованні сина [PERSON] підтверджується довідкою В»язівського дошкільного навчального закладу «Капітошка» Городищенської районної ради Черкаської області від 25 листопада 2016 року №47 (а.с.17 т.1). [PERSON] довідки лікаря В»язівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини Комунального закладу Городищенського районного територіального медичного об»єднання Черкаської області від 24 листопада 2016 року, [PERSON] добре доглядає за своїми дітьми, вчасно приводить на щеплення, дбаючи про їх стан здоров»я, як доказ і довідки профілактичних щеплень (а.с.16, 18-19 т.1). З наявного [PERSON] обстежень матеріально-побутових умов сім»ї позивача-відповідача за адресою с.В»язівок вул.Ярова, №83 Городищенського району Черкаської області, вбачається, що за вказаною адресою проживають [PERSON] із синами [PERSON] та [PERSON], без реєстрації, власником будинку є [PERSON], який також має у власності три транспортні засоби, діти перебувають на повному утриманні батька і забезпечені всім необхідним, мати з лютого 2016 року виїхала в невідомому напрямку, на даний час батько дітей проживає у незареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка опікується дітьми, бере участь у їх вихованні та навчанні (а.с.20-21 т.1). Відповідно до характеристики учня [INFO], [PERSON], [INFO], навчається в даній школі з 5 класу, за період навчання виявив себе як здібний та старанний учень, має добру зорову та слухову пам»ять, на уроках активний, постійно готується до них, цікавиться додатковою інформацією, багато читає довідкової літератури, любить предмети фізико-математичного циклу, навчається на високому рівні навчальних досягнень, а з української мови на достатньому рівні, з учнями класу дружній, завжди прийде на допомогу, подільчивий, добрий, у класі виконує обов»язки замісника старости, добре ставиться до їх виконання, бере активну участь у житті класу, школи, має добру спортивну підготовку, грає у футбольній команді школи, в свою чергу батько цікавиться шкільним життям [PERSON], його інтересами, приймає активну участь у вихованні та розвитку дитини, сприяє його всебічному розвитку, забезпечує участь сина у роботі гуртків: краєзнавчого, спортивного (дзюдо), іноземної мови (а.с.22 т.1). [PERSON] характеристики учня [INFO], [PERSON], навчається в даній школі з 01 вересня 2016 року, допитливий, активний, фізично розвинений, старанний, працелюбний, навчається в повну міру своїх сил, має довільну змішану пам»ять, добре запам»ятовує навчальний матеріал, на уроках активний, має добрий загальний розвиток, любить читати, сумлінно ставиться до виконання доручень, бере активну участь у житті класу, має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями, його батько приділяє належну увагу вихованню дитини (а.с.23 т.1). [PERSON] обстеження житлово-побутових умов проживання сім»ї [PERSON] від 25 лютого 2016 року, 18 березня 2016 року та 27 квітня 2017 року, вбачається, що: санітарно-гігієнічні умови відповідають нормі; у будинку п»ять кімнат, які обладнані необхідними зручностями, оснащені технічними засобами; у дітей є окремо виділена кімната для відпочинку та приготування уроків; діти забезпечені в повній мірі одягом, взуттям, шкільним приладдям, мають іграшки, власну бібліотеку (а.с.191-193 т.1). Також, комісією у [PERSON] зазначено, що під час огляду у родині спостерігались дружні стосунки, мати [PERSON] з березня 2016 року разом із дітьми не проживає, в той час, як батько створює належні умови для проживання і бере активну участь у вихованні синів (а.с.191-193 т.1). Відповідно до листа В»язівського дошкільного навчального закладу «Капітошка» Городищенської районної ради Черкаської області від 02 березня 2017 року №10/01-30 щодо надання інформації на запит адвоката [PERSON], [PERSON], [INFO] відвідував дитячий садок з липня 2014 року по серпень 2016 року, але з лютого 2016 року вихованням сина та доглядом за ним займається виключно батько, останній раз мати [PERSON] приводила сина на свято Нового року у кінці грудня 2015 року, на святкуванні 8Березня 2016 року були присутні бабуся та дідусь (а.с.194-195 т.1). [PERSON] змісту доповідної класного керівника 7 класу В»язівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Городищенської районної ради Черкаської області від 03 травня 2017 року, вбачається, що 28 квітня 2017 року до [PERSON] прийшла мама [PERSON] з якою не мав бажання спілкуватися та все ж після розмови з нею повернувся у пригніченому стані, дитина плакала, не бажала спілкуватися з однокласниками, в розмові постійно вказував проговорюючи на бажання жити з батьком (а.с.196 т.1). Зміст доповідної підтверджує пояснення малолітнього [PERSON] в суді та вказує на психологічні переживання, негативні емоції та моральні страждання стосовно ситуації, що склалася. [PERSON] про пожежу, 23 серпня 2016 року в квартирі по вул.Данченка, №1 кв.29 Одеської області, в якій зареєстрована та яка належить [PERSON], сталася пожежа, внаслідок чого завдано матеріальні збитки (а.с.197 т.1). В підтвердження позивач за первісним позовом зазначив, що вказана квартира не придатна для проживання, тим більше з дітьми. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] І-СР №145278, позивач-відповідач [PERSON] 14 червня 2017 року зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с.238 т.1). Як вбачається із [PERSON] оцінки потреб дитини та сім»ї від 02 червня 2017 року №52, складеного на підставі звернення позивача-відповідача, у будинку по вул.Ярова, №83 с.В»язівок Городищенського району Черкаської області проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та її син [PERSON] (а.с.239-241 т.1). [PERSON] змісту зазначеного [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON], активні, радісні, доглянуті, одягнені по сезону, забезпечені продуктами харчування, батько приділяє достатньо уваги дітям, але старший син [PERSON], зі слів самої дитини, має негативні стосунки з матір»ю (а.с.239-241 т.1). За зустрічним позовом: згідно паспорта громадянина України Серії НМ №070907 , [PERSON] зареєстрована в [INFO] (а.с.127-128 т.1). У зв»язку з реєстрацією шлюбу 02 червня 2017 року, відбулась зміна прізвища [PERSON] на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб [PERSON] І-ВЛ №319243 (а.с.222 т.1). [PERSON] свідоцтв про народження [PERSON] І-СР №235858 та [PERSON] І-СР №235857, виданих повторно, позивач за зустрічним позовом є матір»ю [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.130-131 т.1). Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Городищенського районного суду Черкаської області розірваний 09 березня 2016 року, рішення суду вступило в законну силу 04 квітня 2016 року (а.с.132 т.1). На підставі договору найму житлового приміщення від 20 липня 2016 року позивач проживає в [INFO] (а.с.133 т.1) та підтверджується фототаблицею із зображенням квартири і умов проживання (а.с.145-148 т.1). Відповідно до листа В»язівської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 29 листопада 2016 року №321, позивача повідомлено про те, що інформацію щодо прийняття належної участі у вихованні дітей сільська рада не обліковує згідно чинного законодавства (а.с.134 т.1). [PERSON] змісту довідки-характеристики виконавчого комітету В»язівської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 29 листопада 2016 року №1340, слід вбачати, що позивач проживала в с.В»язівок вул.Ярова, №83 Городищенського району Черкаської області без реєстрації, інших матеріалів сільська рада не має (а.с.135 т.1). [PERSON] інформаційної довідки Головного Управління Національної Поліції в Одеській області від 02 грудня 2016 року №13/43/31, позивач до кримінальної відповідальності не притягувалась (а.с.136 т.1). Відповідно до довідок Комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоров»я» №163/2 та №991/1 від 30 листопада 2016 року, позивач на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с.137-138 т.1). За даними характеристики останнього місця роботи в Державному підприємстві «Смілянське лісове господарство» від 02 грудня 2016 року №10-944, позивач характеризується з позитивної сторони, а саме зарекомендувала себе добросовісним, сумлінним працівником, приймала активну участь в культурно-масових заходах, в спілкуванні з колегами стримана (а.с.139 т.1). [PERSON] змісту листа В»язівського дошкільного навчального закладу «Капітошка» Городищенської районної ради Черкаської області від 10 січня 2017 року №3, вбачається наступне, [PERSON], [INFO], відвідував дитячий садок з липня 2014 року по серпень 2016 року і його мати [PERSON] брала участь у вихованні дитини, а саме: приводила та забирала дитину з дитячого садка, не регулярно, але досить часто; її старший син [PERSON] інколи був присутній з матір»ю, коли вона забирала [PERSON] з дитячого садка; [PERSON] спілкувалася з вихователями з приводу своєї дитини, її потреб та успіхів у навчанні та вихованні; [PERSON] відвідувала дитячі свята та батьківські збори; [PERSON] був належним чином доглянутий батьками (а.с.140 т.1). Під час розгляду справи, позивач просила взяти до уваги, як доказ і фототаблицю із зображенням, де вона доглядала за дітьми, відвідувала навчальні заклади, навчала верховій їзді, разом відвідували тренінги, гуртки, свята, ігрові майданчики, парки, зоопарки, інші заклади (а.с.149-156 т.1). [PERSON] свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, позивач є власником транспортного засобу «Форд» (а.с.141 т.1) і як вона пояснила, маючи власний автомобіль, за 10 хвилин можна доїхати від її місця проживання в м.Харків, що є зручно для неї і дітей (а.с.141 т.1). Відповідно до [PERSON] про державну реєстрацію прав Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Іллічівської міської ради Одеської області від 11 липня 2011 року №30572395, позивач має у власності ? частини квартири в [ADDRESS], що підтверджується і Свідоцтвом про право власності на житло від 07 березня 2001 року та Договором дарування 1/2 частини квартири від 24 травня 2011 року (а.с.142-144 т.1). [PERSON] довідки товариства з обмеженою відповідальністю «ФІТО-ЛЕК» від 27 лютого 2017 року №74 , позивач з 01 лютого 2017 року працює бухгалтером, її посадовий оклад складає 4000,00 грн. (наказ про прийняття на роботу №75 К від 01 лютого 2017 року) (а.с.165 т.1). За місцем роботи, як зазначено в характеристиці з місця роботи від 23 лютого 2017 року, характеризується позитивно, а саме сумлінно виконує посадові обов»язки, з високим ступенем відповідальності ставиться до оформлення документації, об»єм роботи виконує в повному обсязі та вчасно, проявила себе організованим, дисциплінованим та пунктуальним працівником (а.с.166 т.1). [PERSON] змісту [PERSON] обстеження умов проживання від 16 лютого 2016 року, позивач проживає в [INFO], квартира складається з: спальні, вітальні, коридору, кухні, ванни, загальною площею 52,5 кв.м., з яких житлова площа становить 28,6 кв.м. (а.с.167 т.1). Вказана квартира обладнана водо-енерго-газопостачанням, в ній чисто, тепло є всі необхідні меблі та побутова техніка, санітарно-гігієнічним нормам відповідає, заборгованості за оренду квартири та комунальні послуги не має (а.с.167 т.1). Як зазначено у вказаному [PERSON], для виховання та розвитку дитини створено наступні умови: є окрема кімната, в якій знаходиться ліжко; стіл для зайняття творчістю; телевізор; ноутбук; іграшки (а.с.167 т.1). На запит адвоката [PERSON], опорний навчальний заклад Городищенська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №3 Городищенської районної ради Черкаської області листом від 10 березня 2017 року №60 повідомив, що [PERSON] навчався у зазначеному навчальному закладі з першого по четвертий клас і протягом цього періоду батьки приділяли достатньо уваги вихованню сина, дитина мала все необхідне для навчання, була доглянута, добре одягнена, вихована, також батьки брали участь у батьківських зборах, виховних заходах, допомагали в оформленні класної кімнати, цікавились успіхами сина в навчанні, до школи і додому [PERSON] приводив батько [PERSON], зі слів класного керівника, син емоційно реагував на присутність матері [PERSON] (а.с.168 т.1). На запит адвоката [PERSON], В»язівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Городищенської районної ради Черкаської області від 24 лютого 2017 року №22, інформував наступне: у період з 01 вересня 2014 року по 01 березня 206 року класним керівником було проведено 8 батьківських зборів, але точну присутність [PERSON] на них вказати не можливо, так як протоколи батьківських зборів не зберігаються; [PERSON] була присутня на шкільних святах з приводу 8-го Березня, Нового року, Першого дзвоника разом з [PERSON] в період з 01 вересня 2014 року по 01 березня 2016 року; сина мати забирала зі школи, але як часто не відомо; з класним керівником мати спілкувалась з приводу сина, але як часто протягом тижня, то це питання відкрите, у класі 15 учнів, але в більшості випадків класний керівник телефонувала до батька [PERSON]. В період з 01 березня 2017 року по даний час [PERSON] телефонувала до класного керівника 13 січня 2017 року, мотивуючи це тим, що вона не має номера телефона класного керівника; необхідне для навчання дитина мала, але після від»їзду матері учень став більш доглянутий, краще одягнений (а.с.169 т.1). Відповідно до [PERSON] з протоколу співбесіди практичного психологу з неповнолітнім [PERSON] та малолітнім [PERSON], рівень психічного розвитку дітей відповідає віковим нормам, діти комунікабельні, контактні, але мають місце підвищений рівень тривожності, пов»язаний із соціальними чинниками (а.с.31 т.2). Позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] В»ячеславовичем, з яким разом проживає, але це не створює перешкод для спілкування з дітьми за місцем її проживання, остільки [PERSON], як вбачається із наданих довідки КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» від 29 серпня 2017 року №1167 на диспансерному обліку не перебуває, як і інформаційної довідки Головного Управління Національної Поліції в Харківській області від 01 вересня 2017 року №58/119-27/03-2017 до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався (а.с.32-33 т.2). [PERSON] довідки лікаря В»язівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини Комунального закладу Городищенського районного територіального медичного об»єднання Черкаської області, позивач за зустрічним позовом [PERSON] протягом 2017 року 4 рази відвідувала вище вказаний заклад, цікавилася станом здоров»я своїх дітей [PERSON] та [PERSON], а саме: чи не хворіли вони, чи проходять медичні огляди, чи проводяться їм профілактичні щеплення, та щомісяця у 2017 році телефонувала дільничому педіатру і педіатричній медичній сестрі з приводу здоров»я своїх дітей (а.с.73 т.2). Відповідно до товарних чеків від 09 жовтня 2017 року та 07 вересня 2017 року купувала одяг, книги та згідно грошового переказу від 07 грудня 2017 року надіслала кошти в розмірі 1020 грн. (а.с.87 т.2), намагалася спілкуватися з дітьми шляхом надіслання СМС-повідомлень, що підтверджується їх роздруківкою (а.с.97-103 т.2). Встановлені обставини вказують на те, що мати цікавиться здоров»ям дітей, навчанням та бажає приймати участь у їх вихованні. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов'язку матері, батька утримувати дітей та забезпечення права дітей на належне батьківське виховання. Для вирішення спору між сторонами за первісним та зустрічним позовами суд застосовує наступне чинне законодавство. За положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Дитині необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Частиною 1 ст. 7 Конвенції встановлено, що дитина з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, сприяють підтримуванню на регулярній основі особисих відносини і прямих контактів з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.У Декларації прав дитини зазначено, що дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Принцип 6 Декларації прав дитини встановлює, що дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків і, у всякому випадку, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. [PERSON] із ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За правилами ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.Сімейний Кодекс України регулює сімейні, особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, в тому числі: відносини між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.Відповідно до вимог ст.141 СК України, мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначає ст.180 СК України. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Під час судового розгляду первісного позову на підставі наданих суду доказів встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 09 березня 2016 року було розірвано (а.с.7). 10 грудня 2003 року та 07 червня 2010 року у позивача та відповідача народилися сини [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-СР №137390 та серії 1-СР №113596 (а.с.4-5). Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 09 березня 2016 року місце проживання неповнолітніх дітей визначено з батьком (а.с.7). Відповідно до довідки №1327 від 24 листопада 2016 року неповнолітні діти проживають разом з батьком за адресою: вул.Ярова, №83 с.В»язівок Городищенського району Черкаської області (а.с.1). Сторони не заперечили факт проживання дітей з батьком та виникнення обов»язку матері, яка проживає окремо, утримувати неповнолітніх дітей до часу їх повноліття у грошовій формі за рішенням суду.Позивач [PERSON] просив стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до діючого законодавства.Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України).Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.Зважаючи на положення ст. ст. 141, 180-182 СК України, зокрема про обов'язок матері [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей та те, що інших утриманців не має, фізично здорова, має можливість надавати допомогу в утриманні дітей, суд, вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття, починаючи з 29 листопада 2016 року, як то визначено ст.183 СК України. Щодо позовних вимог про розмір аліментів у виді 1/2 частини усіх видів заробітку відповідача, то суд вбачає їх необґрунтованість виходячи із вимог ст.ст.183,184 СК України. В ході судового розгляду зустрічного позову досліджені та оцінені наступні докази. Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 09 березня 2016 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]Ю.(а.с.132). 10 грудня 2003 року та 07 червня 2010 року у позивача та відповідача народилися сини [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-СР №137390 та серії 1-СР №113596 (а.с.130-131). Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 09 березня 2016 року місце проживання неповнолітніх дітей визначено з батьком (а.с.132). За доповідною свідка [PERSON], яка є класним керівником 7 класу В»язівської ЗОШ 1-111 ступенів, 28 квітня 2017 року на урок англійської мови прийшла [PERSON] і намагалася поспілкуватися із сином [PERSON], який був проти цього і пояснив їй, що бажає жити з батьком та не розуміє візиту матері (а.с.196). У заяві до органу опіки та піклування виконавчого комітету В»язівської сільської ради та В»язівської ЗОШ 1-111 ступенів від 02 червня 2017 року, відповідач [PERSON] повідомляє, що з лютого 2016 року його сини перебувають на повному його утриманні, так як мати [PERSON] 1,5 року тому залишила сім»ю і він звернувся до суду з питанням позбавлення її батьківських прав, в результаті чого остання почала зустрічатися з дітьми під час навчального процесу в присутності однокласників, що викликає у них стурбованість і емоційну напругу та просив мінімізувати такий вплив і залучити фахівців центру соціальних служб для сім»ї, дітей і молоді (а.с.244). Висновком Комісії з питань захисту прав дитини Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 15 серпня 2017 року №555/01-01-24 визнано недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх [PERSON] та [PERSON]А.(а.с.158-159 том 2).Висновком Комісії з питань захисту прав дитини Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 15 серпня 2017 року №555/01-01-24, визначено матері [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми [PERSON] та [PERSON], з врахуванням бажання дітей, за попередньою домовленістю, в канікулярні дні, на нейтральній території, в присутності батька. Під час розгляду, комісія керувалась поведінкою матері, особистою прихильністю дітей до матері та інтересами дітей, що батьківські права повинні ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності та не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (а.с.160-161том 2). Зазначені Висновки підтверджуються Витягом з протоколу №6 засідання Комісії з питань захисту прав дитини Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 10 серпня 2017 року(а.с.162-164 том 2). Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 30 січня 2018 року, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], за участю третіх осіб служби у справах дітей Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області, органу опіки та піклування виконавчого комітету В»язівської сільської ради Городищенського району Черкаської області про зміну місця проживання дітей та визначення місця проживання дітей з матір»ю відмовлено в повному обсязі (а.с.165-166 том 2).27 грудня 2018 року, [PERSON] направила письмову пропозицію відповідачу [PERSON] про організацію зустрічі з дітьми на зимових канікулах (а.с.95 том 2). 06 січня 2018 року [PERSON] отримав пропозицію та повідомив, що не заперечує проти побачення з дітьми, та просив завчасно погоджувати такі, остільки зимові канікули вже тривають і запланований відпочинок дітей, які не згідні змінювати його за запропонованим нею графіком (а.с.96-97 том 2). 05 лютого 2018 року [PERSON] вдруге направила пропозицію [PERSON] про організацію зустрічі з дітьми, на що була надана відповідь про згоду(а.с.163 том2). З пояснень сторін зустріч 24 лютого 2018 року з дітьми відбулася. На підставі наданих суду доказів, позивач [PERSON] вбачає підстави до усунення перешкод, які чиняться їй, як матері, з боку батька, у спілкуванні та вихованні дітей, а також потребу в спілкуванні за графіком, із зобов»язанням відповідача не чинити перешкоди у час визначений для побачень, спілкування та спільного відпочинку. Оцінивши надані докази, суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог з врахуванням наступного. Так, згідно з ч.1ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.У відповідності до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи, як то визначено ч.ч.1, 2 ст.159 СК України.Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати або батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Статтею 171 СК України передбачено, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її [PERSON] зі ст. 13 Конвенції дитина має право вільно висловлювати свої думки. Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сімї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сімї. Відповідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11.09.1997 та є обов'язковою. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі. На національному рівні має бути гарантований правовий захист задля реального забезпечення прав і свобод, передбачених цією Конвенцією, коли держава має певну свободу розсуду щодо форм засобів захисту, але, у всякому випадку забезпечує їх ефективність як на практиці, так і за законом: можливість розглянути вимогу за суттю і надати захист в сенсі запобігання чи припинення подальшого тривання стверджуваного порушення, зокрема, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кудла проти Польщі». У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «[PERSON] проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.Відповідно до положень ст. 12 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини. Поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Олссон проти Швеції» від 27 листопада 1992 року, суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовки дитини до свідомого життя у суспільстві. Сторонами в судовому засіданні визнано факт тривалого не спілкування матері з синами [PERSON] та [PERSON], а саме на протязі 1,5 року. Діти проживали разом з батьком [PERSON] в с.В»язівок вул.Ярова, №83 Городищенського району Черкаської області. Обов»язок по вихованню та утриманню неповнолітніх дітей виконував батько [PERSON].Використовуючи своє право на спілкування з дітьми після тривалої відсутності, позивач [PERSON], як пояснила суду, відчула втрату уваги дітей до неї і прийняла рішення відновити спілкування як мати. Посилання позивача про створення відповідачем перешкод у спілкуванні з дітьми, суду належними і допустимими доказами не доведені. Надані докази позивачем у виді СМС-листування та пропозицій про зустрічі, суд, оцінює, як реалізацію права, на власний розсуд, для спілкування з дітьми та [PERSON].Прямих доказів про поведінку, рішення чи дії [PERSON], які б мали ознаки перешкод для позивача стосовно дітей, судом не встановлено. При наявності таких ознак вони б досліджувалися як письмові докази з відповідною оцінкою. Позивач за зустрічним позовом під час розгляду справи довела своє щире ставлення до дітей, бажання відновити з ними стосунки, зустрічі і інше. Суд, оцінивши надані сторонами докази, прийшов до висновку, що зустрічі матері з дітьми не перешкоджатимуть нормальному вихованню дітей. [PERSON] просила при вирішенні позовних вимог щодо визначення способу спілкування з дітьми встановити конкретні місця зустрічей, часові проміжки спілкування, але суд, в цій частині, такі позовні вимоги не вбачає підстав задоволити, виходячи виключно із інтересу матері про якнайшвидше відновлення спілкування, яке не може бути обмежене графіками і годинами. На думку суду в інтересах дітей, не доцільно визначати такі умови, остільки батькам слід враховувати і слідкувати за режимом дня дітей, харчуванням, станом сну, здоров»я і сприяти їх здоровому вихованню та розвитку, як то визначено ст.150, ст.152 СК України. При винесенні рішення, суд враховує і ту обставину, що сторони зареєстрували повторно шлюбні відносини, створили нові сім»ї і тому не можна залишати поза увагою правових наслідків нових шлюбів для [PERSON] та [PERSON], які полягають у праві спільно вирішувати питання сім»ї з новими чоловіком та дружиною на засадах рівності, поваги, а не приймати рішення одноосібно, як це мало місце під час судових засідань, щодо організації зустрічей цілодобово за місцем їх проживання, прибуття до місця проживання у час на власний розсуд, спільне проживання. Позовні вимоги позивача за зустрічним позовом в частині встановлення графіку спілкування матері із синами підлягають теж до часткового задоволення, з підстав, що визначений саме судом спосіб та порядок спілкування з дітьми, є обґрунтованим, найбільш доцільним та справедливим, оскільки такий спосіб направлений на уникнення між сторонами конфліктів, забезпечення спокійного психологічного розвитку та зростання дітей. При цьому, суд не погоджується із Висновком Комісії з питань захисту прав дитини Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 15 серпня 2017 року №555/01-01-24, яким визначено матері [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми [PERSON] та [PERSON], з врахуванням бажання дітей, за попередньою домовленістю, в канікулярні дні, на нейтральній території, в присутності батька, остільки вбачає у ньому порушення прав матері на особисте спілкування з дітьми, виключно лише у визначений період канікул, що не відповідатиме якнайвищим інтересам дітей. Крім того, суд враховує що, позивач за зустрічним позовом проживає окремо від дітей і тому об'єктивно знаходиться в нерівному становищі з батьком дітей щодо можливості приймати участь у вихованні синів та спілкуванні із ними. [PERSON] пояснень сторін у справі вбачається, що між ними існує спір і в частині визначення відповідальної особи з покладенням відповідних обов»язків на таку, щодо доставлення дітей до місць зустрічей, організації зустрічей і відпочинку, забезпечення бажання дітей взяти участь у зустрічі та інше. Відповідно суд, вважає за необхідне, виходячи із обставин справи, досліджених судом доказів, зауважити на рахунок матері [PERSON], яка звернула увагу суду на це, що згідно ст.155 СК України, здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов»язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дітей, їх людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дітей. Батьківське право це можливість або комплекс можливостей, наданих матері, батькові щодо дітей. Інтереси дітей різні: триваючі і скороминучі; нематеріальні, духовні і матеріальні; ті які заслуговують на увагу та , ті, які не сприяють розвиткові або можуть навіть зашкодити їм. Статтями 8, 9, 20 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей приділяється першочергова увага якнайкращому зі сторони батька і матері. Це законодавче правило відповідає конституційним засадам рівності прав та обов»язків жінки і чоловіка. Спілкування з матір»ю та батьком це право, а не обов»язок дітей і якщо сини [PERSON] та [PERSON] через певні обставини відмовляються бачитися з матір»ю, силувати їх ніхто не має права. Такий примус може бути оцінено за певних обставин актом неповаги до дітей. Обов»язок виховувати і утримувати дітей є рівною мірою обв»язком як матері, так і батька, причому обов»язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судовим рішенням не може бути виписано у зручний спосіб для сторони, яким чином та якими діями чи рішеннями мати [PERSON] може відновити втрачений зв»язок з дітьми, зробити спілкування бажаним та очікуваним, так як такі фактори є індивідуальними та притаманними кожній матері виокремлено. Суд, вважає, що покладання обов»язку на батька щодо забезпечення форм та організації спілкування з дітьми, може спрацювати у зворотньому напрямку не в інтересах відновлення контакту матері і синів. Тривала відсутність матері, суд визнає, і слід визнати сторонам, позначилася на малолітньому, фізіологічному розвитку хлопчиків і відповідно для відновлення втраченої довіри, потрібні сила духу, невичерпна енергія, витримка і неперевершене бажання пробачати дітям в силу їх віку можливі помилки та образи, як і виправляти свої. Щодо відповідача [PERSON]. то суд, з врахуванням вимог ст.157,ст.159 СК України, зобов»язує його не чинити перешкоди матері [PERSON] у вихованні та спілкуванні синів. Оцінюючи зібрані та досліджені у справі докази, суд приходить до висновку, що первісна позовна заява і зустрічний позов підлягають до часткового задоволення. Щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що лише позивач за зустрічним позовом заявила про їх стягнення з відповідача на її користь, та згідно ст.141 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судовий збір присуджується позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, то суд, вважає за обґрунтоване стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог виходячи із розміру судового збору 1102,42грн., що становить 551грн. 21коп.. У відповідності до п.1ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць та згідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] вбачає підстави стягнути на користь Держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.. Первісний позов [PERSON] і зустрічний позов [PERSON] підтверджуються: копіями паспортів [PERSON] і [PERSON], рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 09 березня 2016 року, свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON], серії 1-СР №137390 та серії 1-СР №113596, рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 30 січня 2018 року, довідкою №1327 від 24 листопада 2016 року, договором оренди житлового приміщення від 20 липня 2016 року, свідоцтвом про право власності на житло від 07 березня 2001 року, договором дарування ? частини квартири від 24 травня 2011 року, копією доповідної свідка [PERSON], від 28 квітня 2017 року, копією заяви до органу опіки та піклування виконавчого комітету В»язівської сільської ради та В»язівської ЗОШ 1-111 ступенів від 02 червня 2017 року [PERSON], висновком Комісії з питань захисту прав дитини Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 15 серпня 2017 року №555/01-01-24, копією висновку Комісії з питань захисту прав дитини Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 15 серпня 2017 року №555/01-01-24, копією витягу з протоколу №6 засідання Комісії з питань захисту прав дитини Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 10 серпня 2017 року, копією письмової пропозиції від 27 грудня 2018 року [PERSON] відповідачу [PERSON], копіями листів [PERSON] від 06 січня 2018 року та 05 лютого 2018 року [PERSON], копією акту про обстеження матеріально-побутових умов сім»ї [PERSON] , копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON] від 15 січня 2001 року, довідкою від 14 листопада 2016 року В»язівської ЗОШ 1-111ступенів Городищенської районної ради Черкаської області, довідкою про доходи [PERSON] від 23 листопада 2016 року, довідками характеристиками на [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: approved