Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

25.04.2018 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком №7, що розташований по вулиці Марянівська в с. Матусів, Шполянського району, Черкаської області. Свій позов\~позивач мотивує\~тим,\~що з\~відповідачем [PERSON]\~він проживав\~у цивільному\~шлюбі,\~тому 21.09.2009\~зареєстрував відповідача\~у власному\~будинковолодінні в\~с.\~Матусів по\~вул.\~Марянівська,\~7,\~що підтверджується\~довідкою Матусівської\~сільської ради\~Шполянського району\~Черкаської області\~№272\~від 30.03.2018.\~Даний будинок\~є особистою\~приватною власністю\~позивача.\~Відповідач [PERSON]\~з з\~2012\~року по\~даний час\~без поважних\~причин в\~ньому не\~проживає,\~тому позивач\~вимушений ставити\~перед судом\~питання про\~визнання позивача\~таким,\~що втратив\~право користування\~житлом,\~оскільки відповідач\~створює йому\~перешкоди у\~реалізації права\~власності на\~будинок,\~а саме:\~позивач не\~може оформити\~житлову субсидію,\~оскільки не\~може надати\~довідку про\~ доходи\~відповідача.\~Крім цього\~відповідач постійно\~погрожує,\~що набуде\~права власності\~на будинок\~позивача та\~відбере його\~у нього.\~[PERSON]\~без поважних\~причин перестала\~проживати в\~будинку позивача,\~змінила місце\~свого проживання,\~де проживає\~на даний\~час позивачу\~невідомо.\~Позивач не\~бажає,\~щоб відповідач\~користувався його\~житлом,\~тим паче,\~що він\~не є\~членом його\~сімї,\~а являється\~наймачем,\~протягом останніх\~шести років він не користується ним, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом з метою захисту свого приватного права власності на будинок. У судове засідання представник позивача не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, вказавши що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяву про перенесення розгляду справу не надав, причини неявки до суду не повідомив. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 10.05.2018 відкрито провадження по справі. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення на підставі наступного. У суді встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку №7, що розташований по вул. Марянівська в с. Матусів, Шполянського району, Черкаської області, що підтверджується договором дарування від 11.03.1993, посвідченим виконкомом Матусівської сільської ради (а.с.6), технічним паспортом на садибний житловий будинок, який знаходиться за адресою вул. Марянівська, 7, с. Матусів, Шполянського району, Черкаської області (а.с.10-12) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №109833769 від 03.01.2018 (а.с.9). Згідно з довідкою сільського голови [PERSON] №272 [PERSON], [INFO] зареєстрована з 21.09.2006 в с. Матусів, Шполянського району, Черкаської області по вул. Мар'янівська, 7, але в с. Матусів не проживає з 2012 року (а.с.7). Відповідачем не надані докази поважних причини відсутності у будинку за місцем реєстрації, крім того судом з'ясовано, що між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Згідно з ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтями 8, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 41,\~55 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 391\~ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, приватна власність громадян охороняється законом і її захист здійснюється судом, а тому власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права. В розумінні житлового права входячи з положень ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР членами сімї є дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідач не є членом сімї позивача. Відповідно до ч. 1ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст.72\~ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.6\~Закону України\~"Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Стаття 7\~цього ж\~Закону передбачає, що однією з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. При розгляді даної справи судом встановлено, що спірне приміщення дійсно є житлом, яке є власністю позивача; відповідач дійсно відсутній у спірному приміщені понад шість місяців; відповідачем не наведено поважних причини відсутності, крім того судом з'ясовано, що між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Відповідач не проживає у спірному житловому будинку з 2012 року без поважних причин, а тому відповідно до вимог ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР\~втратив право на користування цим житлом. Таким чином, суд вважає, що позивач на законних підставах пред'явив позов до відповідача, який належить до задоволення. Заходи забезпечення позову судом не застосовувались. Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання немає. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Згідно зі\~ст.133 ЦПК України,\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~повязаних з\~розглядом справи. \~Розмір судового\~збору,\~порядок його\~сплати,\~повернення і\~звільнення від\~сплати встановлюються\~законом. До\~витрат,\~повязаних з\~розглядом справи,\~належать витрати:\~ на професійну правничу допомогу, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; повязані з\~витребуванням доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст.\~137\~ЦПК України, витрати,\~повязані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат. Для\~визначення розміру\~витрат на\~правничу допомогу\~з метою\~розподілу судових\~витрат учасник\~справи подає\~детальний опис\~робіт (наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.8.\~ст.141\~ЦПК України,\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у звязку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо).\~Такі докази\~подаються до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі або\~протягом пяти\~днів після\~ухвалення рішення\~суду за\~умови,\~що до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі сторона\~зробила про\~це відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем вказано про понесені ним судові витрати в розмірі 3319,20 грн., з них: складання позовної заяви - 2114,40 грн. за 3 год. роботи юриста, 704,80 грн., - 1 год. судового розгляду за участю юриста та 500,00 грн. доставка свідків у судове засідання. Однак суду не надано договору про надання правничої допомоги, а також не надано доказів які підтверджують проведення таких розрахунків за надання правничої допомоги. Суд зобов'язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат. Тому суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача судових витрат позивача. Позивач є звільненим від сплати судового збору на підставі п.13 ч. 1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі ст.ст.\~41, 45 Конституції України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 391 ЦК\~України,\~ ст. 64, 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved