overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

29 грудня 2012 року між позивачем та відповідачкою була укладена кредитна угода №002-03503-291212, згідно умов якої Банк відкриває відповідачці картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, та встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 10 000 гривень. Відповідачка скористалася кредитною лінією, але станом на 19 травня 2014 року не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, яка складається з: тіло кредиту - 5 500 гривень; прострочене тіло кредиту - 4 500 гривень; заборгованість за комісіями - 8 880 гривень, яку позивач і просить стягнути з відповідачки на користь ПАТ КБ "Дельта Банк". Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачки 243,60 гривень судового збору. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день слухання справи сповіщена. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, кредитної угоди №002-03503-291212 від 29 грудня 2012 року встановлені договірні відносини. Згідно п.п. 2.1; 2.2; 2.5 ч.1 вищевказаного договору, Банк відкриває відповідачці картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті. Відповідно до п.2.3 ч.3 договору, Банк встановлює ліміт кредитної лінії в розмірі 10 000 гривень. На підставі п.2.4 ч.3 договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п.2.4 ч.2 Пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачці картковий рахунок в національній валюті та встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 10 000 гривень. Але відповідачка, скориставшись кредитною лінією, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, зобов'язання за договором не виконує, в результаті чого станом на 19 травня 2014 року склалася заборгованість на загальну суму 18 880 гривень, яка складається з: тіла кредиту - 5 500 гривень; простроченого тіла кредиту - 4 500 гривень; заборгованості за комісіями - 8 880 гривень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачка не виконала зобов'язання по договору, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо кредитної лінії є право позивача вимагати повернення суми за кредитною лінією, що і дає суду підставу стягнути з відповідачки на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат - 243,60 гривень судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

29 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач , вказала, що 5.11.1994 року між ним та відповідачем було укладено шлюб який був зареєстрований Лозуватською сільською радою Ульяновського району Кіровоградської області за актовим записом № 21 . Від шлюбу шлюбі мають доньку яка вже є повнолітньою . Спільне життя між подружжям не склалось через відсутність взаєморозуміння на сімейні відносини та обов"язки з ведення спільного господарства. Подружні стосунки не підтримують. Подальше збереження сім'ї стало неможливе. Добровільно розірвати шлюб через органи РАЦС відповідач відмовляється , в зв"язку з чим позивач вимушений звернутись до суду . Позивач просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 5.11.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 5.11.1994 року. Від шлюбу мають доньку яка вже повнолітньою. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, сумісне господарство не ведеться. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

29 грудня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1987 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 26.12.2014р. о 17 год. 23 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 26.12.2014р. о 17 год. 23 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лотаков лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора виказує безглузді маячні ідеї, які спричинили неадекватну поведінку; пошкодила патрульні машини - вкрала значок судді апеляційного суду. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт пошкодження патрульних машин та крадіжку значка судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, також вона намагалася вкрасти товар в магазині "Єва", але була затримана, представлялася суддею, казала, що хвора. Пояснила, що вона приїхала з м. Кривого Рогу, щоб поскаржитися на бездіяльність слідчих та прокуратури Кривого Рогу. Але заяву так і не написала. Лікуватися не бажає. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

29 грудня 2016 року сторони зареєстрували шлюб у Хмельницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 2160. Спільних дітей немає. У зв`язку із різними поглядами на життєві цінності між ними почали виникати конфлікти, що привело до припиненню сімейно-шлюбних відносин та окремого проживання, тому [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, проте позивач та відповідач просять справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги позивач підтримав, відповідач позов визнав. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

29 жовтня 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом, в якому просила розірвати шлюб укладений нею 13.07.2007 року з відповідачем [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст. 110,112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 13.07.2007 року, згідно свідоцтва про одруження, виданого виконкомом Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, актовий запис № 06, від якого народилися - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, у зв'язку з різни поглядами на життя та взаємним непорозумінням. Сторони припинили шлюбні відносини з грудня 2012 року і проживають окремо одне від одного. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання спільних дітей та поділ майна на час розгляду цієї справи немає. Після розірвання шлюбу [PERSON] виявила бажання залишити шлюбне прізвище - "[PERSON]". Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір в сумі 229 гривень 40 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

29 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 27.10.2002р.н., в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання сторони не з"явилис. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відстуності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони. перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.07.2002 року. 06.07.2007р. шлюб між ними розірвано /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 27.10.2002р.н (а.с. 5). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] не виконує обов'язок по утриманню сина, а значить вимога позивачки про стягнення аліментів підлягає задоволенню. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.( ч.3 ст. 181, ст. ст. 182, 183 СК України). Судом встановлено, що дитина об'єктів рухомого і нерухомого майна не має, проживає із матір'ю. Відповідач не працює, інших неповнолітніх дітей він не має, інших стягнень по виконавчим листам з нього не проводиться. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість стягнення із [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

29 квітня 2014 року [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча фізично здоровий, працює в цеху по виготовленню меблів, інших утриманців не має. Позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні подала заяву про зменшення позовних вимог, в якій просила суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю. Погодився сплачувати на утримання свого малолітнього сина аліменти в розмірі 600,00 грн. щомісячно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 18 липня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Могилів-Подільському Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 93. Від шлюбу у сторін народилися дитина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою квартального комітету №2 м. Могилева-Подільського від 15.04.2014 року за № 78. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів суд, відповідно до вимог ст. 182 СК України враховує матеріальне становище позивача, яка тимчасово не працює та на утриманні якої знаходяться малолітня дитина, матеріальне становище відповідача, який працює у приватного підприємця [PERSON] в цеху по виготовленню меблів, фізично здоровий, інших утриманців не має, позов визнав, та вважає, що розмір аліментів слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позивачем позову і до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд враховує вік дитини та прожитковий мінімум на одну дитину відповідного віку, який згідно з Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" становить 1032,00 грн. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

29 квітня 2014 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеної кредитної угоди від 4 грудня 2012 року відповідачу було відкрито картковий рахунок з лімітом кредитної лінії 8000 грн., проте він зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 17.01.2014 року виникла заборгованість в сумі 11802,50 грн., з них: тіло кредиту 5884,50 грн., прострочене тіло кредиту 1922 грн., за комісіями 3996 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання вдруге не з'явилася, хоча своєчасно була повідомлена про місце, дату і час розгляду справи судовою повісткою, надісланою рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. Про причину неявки суд не повідомила. Клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Відповідачем 4 грудня 2012 року було подано заяву про відкриття поточного рахунку з використання платіжної картки і вона ознайомилася з тарифами на обслуговування платіжних карток (а.с. 5, 6). Відповідно до п. 1.4. 1.5, 3.1 тарифів на обслуговування платіжних карток процент за користування кредитною лінією складає 0,0001, плата за обслуговування - 5,55 %, штраф за прострочену заборгованість 0,01%, але не менше 150 грн. за кожен факт прострочення (а.с. 6). Відповідно до розрахунку заборгованість за договором становить 12102,50 грн. (а.с. 15). Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті кредиту та тілу кредиту, суд вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення. Що стосується заборгованості за комісіями, то таке стягнення не передбачено ні укладеним між сторонами договором, ні Цивільним кодексом України. Відповідно до абз. 2, 3 ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Тому в частині позову про стягнення заборгованості за комісіями слід відмовити. Сума до стягнення складатиме 11802,50-3996=7806,50 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

29 квітня 2014 року позивачка звернулася до Жидачівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває в шлюбі із [PERSON], який 24 січня 1987 року зареєстрований у Зарічанській сільській раді Жидачівського району Львівської області, актовий запис № 01. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Причиною розпаду сім`ї послужило те, що відповідач не поважає позивачку як дружину, влаштовує безпричинні сварки, тривалий час спільно не проживають. Позивачка втратила до відповідача почуття любові, вважає, що примирення з відповідачем не можливе, шлюб розпався остаточно, поскільки суперечить її інтересам, а тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач будучи належним чином сповіщений про місце і час судового розгляду, повторно в судове засідання не з"явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності не подав, у зв"язку з чим, суд, за згодою позивачки, ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Заслухавши пояснення позивачки,, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, сім»я розпалась остаточно і перспектив її збереження суд не вбачає. Тому шлюб слід розірвати. Клопотань про зміну прізвища не поступило.

Outcome: approved