Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

24 лютого 2015 року Шишацька районна державна адміністрація Полтавської області в особі органу опіки та піклування звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітній дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що [PERSON], як батько малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], протягом тривалого часу з ними не спілкується, їх утриманням та вихованням не займається, покладені на нього аліментні зобов'язання не виконує, хоча офіційно й працевлаштований, категорично відмовився забрати дітей з центру соціально - психологічної реабілітації, де вони перебувають з 27 серпня 2014 року. Таке самоусунення батька від догляду за дітьми, на думку позивача, порушує норми сімейного кодексу України та положення Конвенції ООН про права дитини. Будучи допитаною в судовому засіданні представник позивача Величко В.В. категорично наполягала на позбавленні [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], які з серпня 2014 року перебувають у центрі соціально - психологічної реабілітації дітей, що в м. Полтава. При цьому, акцентувала увагу суду, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов'язків, зокрема, не бере участі ані в вихованні своїх дітей, ані в їх утриманні. Разом з цим, довела до відому суду, що рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 28 квітня 2015 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з передачею останніх під опіку органу опіки і піклування Чутівської районної державної адміністрації та постановлено стягувати щомісячно з [PERSON] на їх утримання на користь установ чи фізичних осіб, де будуть утримуватися діти, аліменти в розмірі ? частини усіх видів заробітку / доходу/, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 лютого 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач [PERSON], будучи належним чином неодноразово повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причин своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявив / а. с. 34, 35, 36 - 37 /, а від так суд з урахуванням думки учасників судового розгляду, вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку за правилами глави 8 ЦПК України. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, заступник селищного голови з питань виконавчого комітету Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області Білик О.М. вважав наявними підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей. Не заперечував проти задоволення позову і прокурор прокуратури Шишацького району Шкурупій І.В. Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши докази по справі в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в ході розгляду справи встановлено, що 18 квітня 2006 року в Великобузівській сільській раді Шишацького району Полтавської області [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2 та видано свідоцтво серії [NUMBER]. Від цього шлюбу, у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON], а [INFO] - син [PERSON], що стверджується свідоцтвами про їх народження, виданими Великобузівською сільською радою Шишацького району відповідно від 31 травня 2006 року серії [NUMBER] та від 14 травня 2008 року серії [NUMBER]. Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 26 вересня 2011 року, яке набрало законної сили 07 жовтня 2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], щомісячно аліменти в загальному розмірі 300 грн., починаючи з 07 вересня 2011 року і до досягнення кожною дитиною повнолітня / а. с. 7 - 8 /. Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 28 квітня 2015 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], з передачею останніх під опіку органу опіки та піклування Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області. Одночасно вирішено, стягувати щомісячно з [PERSON] на утримання доньки та сина аліменти в розмірі ? частини усіх видів заробітку / доходу / щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 20 лютого 2015 року і до досягнення дітьми повнолітня, на користь установ чи фізичних осіб, де будуть утримуватися діти / а. с. 41 /. З 27 серпня 2014 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у комунальному закладі « Центр соціально - психологічної реабілітації дітей » Полтавської обласної ради / а. с. 12 /. Як пояснила у судовому засіданні представник позивача Величко В.В., відповідач протягом часу, коли діти перебували у центрі, з ними не спілкувався, хоча був обізнаний про місце їх перебування. Забрати їх з центру відмовився, мотивуючи відсутністю власного житла. Згідно висновку служби у справах дітей Чутівської районної державної адміністрації в Полтавській області від 13 січня 2015 року, [PERSON] злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], тривалий час з ними не спілкується, не телефонує, не приїздить, не цікавиться їх життям та здоров'ям, не сплачує аліменти на їх утримання / а. с. 9 /. Згідно характеристики, виданої виконавчим комітетом Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області, на ім'я [PERSON], останній проживає із співмешканкою [PERSON], та її донькою, [INFO], у її ж домогосподарстві, що по [ADDRESS]. Діти [PERSON] разом з ним не проживають / а. с. 27 /. За результатами обстеження умов проживання [PERSON] встановлено, що він відмовився забрати дітей з огляду на відсутність у нього власного житла / а. с. 10 /. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21 червня 2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Згідно ст. 150 СК України, батьки мають обов'язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30 березня 2007 року зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Незважаючи на те, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, суд з огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини приходить до висновку про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], оскільки він свідомо впродовж тривалого часу нехтує своїми обов'язками щодо фізичного і духовного розвитку останніх. Також при прийнятті такого рішення суд бере й до уваги той факт, що відповідачу достовірно було відомо про вирішення даного питання в судовому порядку, однак він до суду не з'явився та не відстояв свій інтерес стосовно дітей, що свідчить про його байдужість до подальшої їх долі. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved