overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

22.12.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №2 по вулиці Лягіна 40 в м.Миколаєві, посилаючись на те, що відповідач в спірній квартирі не проживає з 2006 року, житловою площею не користується без поважних причин, обов'язки, які витікають з договору найму житлового приміщення відповідач не виконує. Ухвалою суду від 27.12.2018 року провадження по справі було відкрито. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань, відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, головним наймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON] Згідно довідки ПП "ЖЕК-10" від 28.08.2018 року за №2234 в квартирі [ADDRESS] з 16.09.1983 року зареєстровані [PERSON], [PERSON] З 23.11.1995 року в зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON] Судом було\~встановлено,\~що відповідач\~[PERSON]\~у квартирі\~[ADDRESS]\~ не\~проживає з\~2006\~року.\~Спірною квартирою\~не користується\~без поважних\~причин,\~ витрати,\~ пов'язані\~з оплатою\~житлово-комунальних\~послуг \~не несе.\~Вказане знайшло\~своє підтвердження\~дослідженими письмовими\~доказами по\~справі,\~зокрема Актом\~про не\~проживання від\~21.12.2018\~року.\~ \~ \~ \~ \~Статтями 71 та 72\~ЖК УРСР передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідач не проживає у вищевказаній квартирі більше шести місяців без поважних причин, на підставі ст. ст. 71,72 ЖК України, суд вважає [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: квартира [ADDRESS], а тому позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

22.12.2018 року позивачі, як співвласники квартири за № 84, розташованої в будинку № 5 по вулиці Дружби м. Бахмач Чернігівської області,\~звернулися до суду з даним позовом до [PERSON], як колишньої дружини [PERSON], оскільки остання з 2015 року не проживає за вказаною адресою, а тому втратила право користування даним житловим приміщенням. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися, але у наданих суду заявах просять розглядати справу у їх відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до положень п. 2 ч. 7 ст. 128 та ч. 11 ст. 128 ЦПК України. У встановлений судом строк відзив на позов не подала. \~ \~ Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні співвласниками квартири № 84 в будинку № 5, розташованій по вулиці Дружби м.Бахмач Чернігівської області, по 1/4 її частині є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 3524 від 09.12.1997 року (а.с. 19). Позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON], починаючи з 25.05.2002 року по 09.10.2018 рік, що підтверджується рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області (а.с. 20-21). Згідно довідки за № 7042, виданої виконавчим комітетом Бахмацької міської ради Чернігівської області 30.11.2018 року, в квартирі №84, розташованій в будинку № 5 по вулиці Дружби в м.Бахмач Чернігівської області на даний час зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.27). Відповідно до\~ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі \~ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. Згідно зі ст. 405 ч.2 ЦК України\~член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідачка [PERSON], як член сім»ї співвласників, понад один рік в квартирі за № 84, розташованій в будинку №5 по вулиці Дружби м.Бахмач Чернігівської області не проживає без поважних причин, що підтверджується довідкою голови будинкового комітету, тому наявні всі підстави для визнання відповідачки такою, що втратила право на користування зазначеним житлом. \~ Відповідачка\~[PERSON]\~в судове\~засідання не\~з»явилася та\~не спростувала\~доводів позивачів.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

22 вересня 2014 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 15 серпня 1999 року. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №5. Від даного шлюбу у них є двоє дітей: неповнолітній син [PERSON], [INFO] та неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 серпня 1999 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №5 (а.с.3). Від даного шлюбу у них є є двоє дітей: неповнолітній син [PERSON], [INFO] та неповнолітній син [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

22 вересня 2015 року [PERSON] звернувсь в суд із позовом до [PERSON], просив постановити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ним та відповідачкою 22 січня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис за № 2; малолітню дочку [PERSON], [INFO] , залишити на виховання для відповідачки [PERSON] В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що протягом останніх чотирьох років з відповідачкою не підтримують шлюбні відносини. Причиною розпаду їх сім'ї стало те,що вони мають різні погляди на життя, не розуміють один одного, через що між ними виникали сварки. Він проживає в цивільному шлюбі з іншою жінкою і має з нею дитину. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, він подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності , позовні вимоги він підтримав повністю із підстав, зазначених у заяві . Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилась і не повідомила суд про причину неявки, про час та місце розгляду справи вона повідомлена належно, згідно поштового повідомлення. Тому справа розглядається заочно, проти такого порядку вирішення справи позивач згідно його заяви не заперечує. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] обгрунтований, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу; миритись він не бажає, відповідачка в судове засідання не з»явилась і не надала суду ніяких заперечень щодо позовних вимог , тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Так як спір про дитину відсутній, суд залишає малолітню дочку [PERSON], [INFO] , на проживання для відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

22 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначала, що 02 листопада 1998 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб, про що Первомайською селищною радою Вітовського району Миколаївської області був здійснений відповідний актовий запис № 27. Разом з тим їх сімейне життя із відповідачем не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і мешкають окремо один від одного з 2007 року. Мають повнолітніх дітей, але відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи ДРАЦС. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, через що звернулася до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. У разі задоволення позову, просила залишити їй прізвище "[PERSON]" . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений за місцем реєстрації належно, що підтверджується даними зворотнього поштового повідомлення (а.с. 12). Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до повторно виданого свідоцтва про шлюб [NUMBER], відділом РАЦС Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 02 листопада 1998 року, про що в Книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за №27. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.4). Сторони мають повнолітніх дітей. Відповідно до довідки Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного протягом тривалого часу. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

22 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до повноліття дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, дитина повністю перебуває на утриманні позивача, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач позов визнав у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. З урахуванням вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України та роз'яснень пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 січня 2010 року (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6), який мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Судом встановлено, що спільне подружнє життя у сторін не склалося через несумісність характерів, вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з листопада 2012року, поновлювати їх не мають наміру, примирення та збереження сім'ї вважають неможливим. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексуУкраїни, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексуУкраїни, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд приймає до уваги проживання дитини сторін разом з матір'ю, перебування на її утриманні, обов'язок відповідача утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, враховуючи обставини справи та визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про необхідність його задоволення. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави та позивача в розмірі по 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

22 грудня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх доньок - [PERSON] та [PERSON], обох [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу щомісяця до повноліття дітей. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач, який є батьком дітей, матеріальну допомогу на їх утримання не надає, а вона позбавлена можливості самостійно забезпечити належні умови утримання доньок, тому була змушена звернутися до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте в адресованій суду заяві просила справу розглянути за її відсутності та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/ 3 частини усіх видів його доходу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак в адресованій суду заяві зазначив, що позовні вимоги визнає та просить розглянути справу у його відсутності. Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтв про народження, сторони мають неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які за даними Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області перебувають на утриманні матері [PERSON] (а.с. 6-8). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 та ч. 1 і ч. 2 ст.183 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вимоги ст.ст.180, 182 СК України, матеріальне становище дітей, позивачки та відповідача, який, до того ж позовні вимоги визнав, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів свого заробітку (доходу) щомісяця, але на кожну дитину не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Окрім цього, згідно зі ст. 79, ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

22 грудня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 19 вересня 1987 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано виконавчим комітетом Сергіївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 9. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя в сторін не склалося, з 2012 року шлюбні стосунки між ними фактично припинені. Проте відповідач не бажає розривати шлюб в органах РАЦС. [PERSON] вважає, що примирення неможливе та просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON], після розірвання шлюбу залишити прізвище "[PERSON]", стягнути з відповідача на свою користь сплочений судовий збір. Позивачка свої вимоги підтримала, на розірванні шлюбу наполягала, а справу просила слухати за її відсутності, зазначивши про це в заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, а відповідач не з'явився у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 19 вересня 1987 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого виконавчим комітетом Сергіївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 9 ( а.с.6). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбно - сімейні відносини між сторонами фактично припинені, на примирення вони не згодні. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам, що має істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved