Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

15 травня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, із урахуванням уточнених 31 травня 2017 року позовних вимог просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30\~% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною трирічного віку. Позов обґрунтовано тим, що до 10 травня 2017 року проживала однією сімєю із [PERSON] 30 березня 2015 року у позивача та відповідача народився спільний син - [PERSON]. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання сина, як і на її утримання, не надає, хоча офіційно працює та має змогу надавати таку допомогу. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом як за адресою, яку вказувала позивач [ADDRESS], так і за адресою реєстрації місця проживання [ADDRESS]. За таких обставин, із урахуванням клопотання позивача, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.\~ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27лютого 1991 року та набула чинності для України 27\~ вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України\~(далі -\~СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом установлено, що за час спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] 30 березня 2015 року народився спільний син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 21\~квітня 2015\~року (а.с. 5). Шлюб між сторонами офіційно зареєстровано не було. Судом також установлено, що дитина сторін проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч.1\~ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. СК України передбачає різні способи надання батьками утримання своїм дітям, у тому числі й стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття (ст. 181 СК України). Оскільки [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, то це свідчить про те, що батьки не досягли домовленості щодо способу виконання кожним із них обовязку утримувати свою дитину. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Положення ч.\~ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст.\~181,\~182 СК України\~дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів після їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами одержувача аліментів, а при визначенні розміру аліментів суд має враховувати матеріальне становище сторін, інші фактичні обставини справи та власне мету зобов'язання щодо утримання. Згідно із\~ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017рік"\~у 2017 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2017року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1\~грудня - 1492 гривні. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на час розгляду судом справи перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною та отримує допомогу при народженні дитини. Відомості щодо працевлаштування відповідача суду здобути не вдалось і такі позивачем не надано, тому при визначенні розміру аліментів суд виходить із того, що такі має бути стягнути в частці від всіх видів доходу (заробітку) батька. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує відсутність доказів щодо поганого стану здоров'я дитини чи її батька (зокрема, наявність хронічних хвороб тощо) та відсутність доказів щодо наявності у [PERSON] інших утриманців. Суд враховує також і те, що [PERSON] є дорослою працездатною молодою особою та може надавати грошове утримання своєму сину. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, із урахуванням обставин справи та враховуючи рівень споживчих цін на дитяче харчування, одяг та предмети особисто гігієни, суд вважає правильним та доцільним позов у частині стягнення аліментів на утримання дитини задоволити та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 травня 2017\~року та до досягнення сином [PERSON] повноліття. Відповідно до ч.\~1\~ст.\~75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. За змістом ст.84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Положення ст. 84 СК України дають підстави для висновку про те, що однією з основних умов стягнення аліментів на утримання жінки від чоловіка до досягнення їх дитиною трирічного віку є перебування чоловіка та жінки у зареєстрованому шлюбі. Оскільки сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували, то відсутні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення їх сином трирічного віку. Таким чином, у цій частині позов задоволенню не підлягає. У порядку вирішення питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст.\~88\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн 00 копза розгляд судом позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при предявленні цього позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved