Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

21.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та їх матері. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 26 липня 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який рішенням Шаргородського районного суду від 16 вересня 2014 року розірвано. Від даного шлюбу мають двоє малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з часу звернення її до суду і до досягнення дітьми повноліття та по 300 гривень щомісячно на її утримання до досягнення донькою [PERSON], [INFO] трирічного віку, посилаючись на те, що відповідач з сім'єю не проживає, не займається вихованням дітей, матеріальної допомоги на утримання дітей та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною не надає, чим ставить сім'ю у скрутне матеріальне становище. В судове засідання сторони не з'явилися, але до суду поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач [PERSON] позов підтримує частково, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньок в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з часу звернення її до суду і до досягнення дітьми повноліття та по 200 гривень щомісячно на її утримання до досягнення донькою [PERSON], [INFO] трирічного віку. Відповідач [PERSON] змінені позовні вимоги визнає. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2012 року (а.с.3), який рішенням Шаргородського районного суду від 16.09.2014 року розірвано (а.с.4-5). Від шлюбу мають двоє малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6,7), які проживають біля позивача і знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідками виконавчого комітету Шаргородської міської ради №№26,27 від 11.01.2016 року. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 86,180-183, 191 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно із ст.ст. 180-183 СК України батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У разі ухилення батьків від виконання цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з матері, батька дитини в частці від їх доходу і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно ст.86 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів і приходить до висновку, що змінені позовні підлягають задоволенню, оскільки відповідач є молодою особою, працює різноробочим в ЦПМСД Сімейна медицина і спроможний сплатити аліменти на утримання дітей та дружини в обсязі, визначеному спільно з позивачкою, а саме: у розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.01.2016 року і до досягнення дітьми повноліття та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років по 200 гривень щомісячно. За таких обставин суд приходить до висновку, що право малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] на матеріальне утримання з боку батька, та дружини [PERSON], яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною з боку [PERSON] порушено і підлягає судовому захисту. Відповідно до вимог ст.79 ЦПК України, ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 551,20 грн. В силу ст.367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved