Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

24.04.2019 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради звернулося до суду в інтересах дитини: [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття, на її особовий рахунок. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що на території Веснянської сільської ради, в СВТ "Весняне", проживає без реєстрації громадянка [PERSON] , [INFO] , яка має малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . 17.09.2018 року працівниками служби у справах дітей Миколаївської райдержадміністрації та Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУ НП у Миколаївській області була виявлена громадянка [PERSON] разом з малолітньою дочкою [PERSON] у стані значного алкогольного сп`яніння, що реально загрожувало здоров`ю та життю дев`ятимісячної дитини. Цього ж дня дівчинка була влаштована до дитячого відділення Миколаївської центральної районної лікарні. На матір, [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП України. Після цього відповідачка багато разів приходила у стані алкогольного сп`яніння до дитячого відділення лікарні і вимагала повернути їй дитину, ведучи себе неналежним чином. Неодноразово [PERSON] була помічена в мікрорайоні Варварівка, в компанії людей, схильних до вживання алкоголю. Після проведення відповідної роботи з громадянкою [PERSON] , вона написала заяву про тимчасове влаштування малолітньої [PERSON] до Миколаївського обласного Будинку дитини у зв`язку із складними життєвими обставинами, а саме незадовільними умовами проживання (відсутнє електропостачання) та необхідністю пройти курс лікування від алкогольної залежності. Відповідно до розпорядження голови Єланецької райдержадміністрації від 27.09.2018 № 295-р до Будинку дитини 10.10.2018 року була влаштована малолітня [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що у громадянки [PERSON] є серйозна проблема, пов`язана з періодичним вживанням алкоголю, внаслідок чого вона недбало відноситься до виховання своєї дитини, що, власне, призвело до влаштування [PERSON] до державного закладу. Неодноразово [PERSON] було рекомендовано пройти курс лікування від алкогольної залежності, але рекомендації не були прийняті до уваги і завжди знаходились якісь виправдання та причини такої негативної поведінки матері. 14.02.2019, 20.03.2019 та 10.04.2019 службою у справах дітей були здійснені виїзди до СВТ «Весняне» за місцем проживання громадянки [PERSON] з метою здійснити обстеження житлово-побутових умов, але цього зробити не вдалося, оскільки [PERSON] вдома не було. Служба у справах дітей посиляється на те, що [PERSON] навіть не намагалася подолати складні життєві обставини, на підставі розпорядження першого заступника голови Єланецької райдержадміністрації від 27.03.2019 № 58-р перебування малолітньої [PERSON] у Миколаївському обласному Будинку дитини продовжено ще на шість місяців. Тому зважаючи на вище викладене позивач просить стягнути з громадянки [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , та позбавити [PERSON] , батьківських прав по відношенню до дочки [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явивася. Представник позивача подав до суду заяву, якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності,проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Відзив відповідачка не подала. У зв`язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом ухвалено розглядати справу в заочному порядку у відсутності відповідача та на підставі наданих доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , народилася [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (відповідачка). (а.с. 6) Відповідно листа головного лікаря Миколаївської ЦРЛ до начальника служби у справах дітей, адміністрація Миколаївської центральної районної лікарні просить сприяти влаштуванню до Будинку дитини [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за місцем проживання: [ADDRESS] . в даному листі також зазначено, що за вказаною адресою умов для проживання дитини не має. Мати дитини [PERSON] [INFO] - одиночка, зловживає алкоголем. 17.09.2018 року мати написала заяву на оформлення дитини до Будинку дитини на 6 місяців у Миколаївській ЦРЛ в присутності рай педіатра та співробітників поліції, служби у справах дітей.(а.с. 8) Згідно повідомлення начальника Миколаївського районного відділення поліції, що відносно [PERSON] яка проживає за адресою: [ADDRESS] , 17.09.2018 року було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП. (а.с. 9) Розпорядженням Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області від 27 вересня 2018 року № 295-р, направлено малолітню [PERSON] , [INFO] , до Миколаївського будинку дитини на повне державне утримання, на термін до 6-ти місяців. (а.с. 10) Згідно повідомлення головного лікаря Миколаївського обласного Будинку дитини відповідачка [PERSON] шість разів з`являлася до закладу в стані алкогольного сп`яніння з яких три рази адміністрацією закладу були складені акти фіксації перебування особи у нетверезому стані. Юристом закладу кожного разу з [PERSON] проводилась профілактична бесіда. (а.с. 11) В акті обстеження сім`ї [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , зазначено, що на момент обстеження умов проживання громадянка [PERSON] була відсутня в дома. За місцем проживання сім`ї відсутнє електропостачання. (а.с. 12) Розпорядженням Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області від 27 березня 2019 року №58-р, продовжено термін перебування малолітньої [PERSON] , [INFO] , у Миколаївському обласному будинку дитини, до 6 місяців, на повному державному утриманні. (а.с. 13) Відповідно висновку від 23.04.2019 року ;359/05-19, служба у справах дітей Миколаївської райдержадміністрації, виконуючи функції органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити громадянку [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] . (а.с. 15) Беручи до уваги вищезазначене, можна зробити висновок, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитині, не турбується про стан її здоров`я. За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд вважає доведеним, що не спростовано і самим відповідачем, що остання протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини, не піклується про її духовний та фізичний розвиток не цікавиться життям дитини. Враховуючи викладене, суд, оцінюючи наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази, в їх сукупності та взаємозв`язку, вважає за можливе позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно її доньки. У відповідності до ст. 180 СК України відповідачка, будучи матір`ю дітей, зобов`язана утримувати їх до досягнення повноліття. При цьому згідно ст. 166 ч. 2 СК України особи, позбавлені батьківських прав, не звільняються від обов`язку щодо утримання дитини. Обставини, які б унеможливлювали виконання обов`язку відповідачкою по утриманню дитини за станом її здоров`я або за іншими поважними причинами судом не встановлені. Відповідачка є особою працездатного віку. Відповідно ст. 182 ч.1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ст. 182 ч.2 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У пункті 17 в абзаці 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин та на підставі ст. ст. 180, 182, 183 СК України позов в цій частині також підлягає задоволенню з визначенням розміру стягуваних аліментів - 1/4 частини усіх видів заробітку відповідачки. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved