Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

25 січня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Вінницького районного суду із позовом до [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 24 січня 1998 року в с. Широка Гребля Вінницького району Вінницької області, померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на право на земельну ділянку частку (пай), розміром 2,38 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується сертифікатом серії РН №978910. Зазначає, що вона є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, після смерті матері, спадщину прийняла, так як у встановлений законом строк звернулась з заявою до Вінницької районної державної нотаріальної контори. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у нотаріуса в вона не має можливості, оскільки правовстановлюючий документ видано після смерті спадкодавця. Просить суд, визнати за нею право на земельну частку (пай), яка перебуває в с. Широка Гребля, Вінницького району Вінницької області, розміром 2,38 га. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявились, але через канцелярію суду представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в яких позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Вінницького району також в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд даної справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з такого. З матеріалів справи судом, вбачається, що спадкодавець [PERSON] померла 24.01.1998 року, що вбачається з копії свідоцтва про смерть. (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина відповідне спадкове майно, в тому числі і на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Щорса с. Широка Гребля розміром 2,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належав спадкодавцю згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН №978910 (а.с.10-11), тобто право спадкодавця на земельну частку (пай) підтверджується копією вищезазначеного сертифікату на право на земельну частку (пай). Позивач являється єдиною спадкоємицею за законом, після смерті матері, яка спадщину прийняла, шляхом вступу в оперативне управління спадковим майном, про що свідчить довідка №49 від 03.02.2017 року, видана виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області. Інші спадкоємці першої черги за законом та спадкоємці за заповітом, особи, які мають право на обов*язкову частку в спадковому майні відсутні, що підтверджується листом з Вінницької районної державної нотаріальної контори від 26.12.2016 року №3609/02-17 (а.с.15). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що підтверджується листом від 26.12.2016 року №3609/02-17з Вінницької районної державної нотаріальної контори (а.с.15). Однак, оформити нотаріально свої спадкові права на вищезазначене майно позивач не може, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий після смерті [PERSON], крім того у даному сертифікаті відсутня дата реєстрації у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) та номер, за яким він був зареєстрований, що також підтверджується листом від 26.12.2016 року №3609/02-17з Вінницької районної державної нотаріальної контори (а.с.15). Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Згідно до розяснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до розяснень ,викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Судом встановлено, [PERSON] померла 24.01.1998 року, тому при вирішенні даного спору суд, повинен керуватися відповідними нормами ЦК УРСР та Земельного кодексу України 1990 року (в редакції 1992 року). Згідно до положень ч.ч.1-4,9,10 ст. 5 Земельного кодексу України 1990 року ( в редакції 1992 року). Земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств. Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК Української РСР , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП ім. Щорса, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на ім*я [PERSON] - 25 січня 2001 року, серія РН №978910, тобто після смерті [PERSON] , при житті, спадкодавець на законних підставах використовувала своє право земельну частку (пай), що підтверджено наведеними вище доказами, в свою чергу . із зазначеної причини, позасудовим порядком позивач позбавлена можливості оформити своє право на земельну частку (пай) , тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved