overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

17 лютого 2015 року [PERSON] подав до суду позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з 27 жовтня 2012 року, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з 2014 року. Від шлюбу мають сина, 2013 року народження,позивач є батьком дитини і на його утримання за рішенням суду сплачує аліменти. На переконання позивача шлюб існує формально, збереження сім'ї вважає неможливим, і на примирення не згоден. Спір про визначення місця проживання неповнолітньої дитини відсутній. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та суду пояснив, що подружжя досить тривалий час проживає окремо у різних населених пунктах, спільне господарство не ведеться і на примирення не згоден, дитина сторін проживає з дружиною, а він сплачує на його утримання аліменти, сина не бачив тривалий час, і у цьому винить себе. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, підстав для примирення не вбачає. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, рішення по справі може бути ухвалено судом у попередньому судовому засіданні у порядку ст. 174 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 жовтня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис за № 1326; за рішенням суду від 01 липня 2013 р. позивач сплачує на користь відповідача аліменти на неповнолітнього сина, [INFO] /копії ас. 5-7/. Крім того, сторони у судовому засіданні підтвердили, що подружжя тривалий час проживає окремо і шлюб існує формально, на примирення не згодні, місце проживання неповнолітньої дитини визначено добровільно. Правовідносини що склалися між сторонами у справі, виникли із сімейних правовідносин, врегульовані нормами статей 21,24, 56, 110 - 112, 115 Сімейного Кодексу України. Визнані сторонами обставини суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, суд знаходить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення; з часу знаходження позовної заяви в суді примирення не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, тому позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Підстав для надання строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до положень ст.113 СК України відповідач як особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу не звернулася до суду щодо повернення до дошлюбного прізвища " [PERSON]". У порядку ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

17 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 24 вересня 1999 року виконкомом Любомирської сільської ради Котовського району Одеської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, зазначила, що шлюб з відповідачем зареєстровано 24 вересня 1999 року. Стосунки з відповідачем ускладнилися, любов та повага пройшли, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував щодо розірвання шлюбу, пояснивши, що в зв'язку з характером його роботи він тривалий час знаходиться у відрядженнях. Це вплинуло на стосунки з дружиною. Тому він також згоден на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 24 вересня 1999 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбів виконкомом Любомирської сільської ради Котовського району Одеської області зроблено відповідний актовий запис за № 07 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ЖД № 272021 (а.с. 3). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, внаслідок чого між ними часто виникали сварки, в їх сім`ї склався несприятливий психологічний клімат. Фактичні шлюбні відносини припинені з липня 2015 року. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. В судовому засіданні сторони не виявили бажання примиритися, судом не встановлено між сторонами спору щодо спільно нажитого майна, шлюб сторони розривають вперше, а також сторони домовилися вирішити питання щодо виховання та утримання своїх неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивач побажала скористатися своїм правом та після розірвання шлюбу залишити прізвище "Басок". Сторони в судовому засіданні вказали на добровільне вирішення питання щодо розподілу судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

17 лютого 2018 року сторони зареєстрували шлюб у Мукачівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис\~№ 49, в якому у них народилося донька [PERSON] , [INFO] .. У зв`язку із різними поглядами\~на життєві\~цінності між\~ними почали\~виникати непорозуміння,\~що привело\~до припинення\~сімейно-шлюбних\~відносин та окремого проживання на протязі двох років, тому [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В судове засідання позивач не з`явилася, просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити, судові витрати просить з відповідача не стягувати. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте просив розглядати справу у його відсутність позовні вимоги визнав. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~Відповідно до абзацу 3 пункту 24\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~12.06.2009,\~№ 2\~"Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. \~ \~ \~ \~Спору щодо місця проживання доньки [PERSON] , [INFO] , немає. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. \~ \~ \~ \~ На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

17 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, який зареєстрований з відповідачем [PERSON] 27 грудня 2003 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №495. Від спільного шлюбу подружжя має неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та сім`ю. Сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що спільне проживання і збереження сім`ї не можливе та суперечить їхнім інтересам. Позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] до проведення підготовчого засідання подав до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутності, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до проведення підготовчого засідання подала до суду письмову заяву, просила справу розглядати у її відсутності, позов про розірвання шлюбу визнає, не заперечує проти задоволення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем та відповідачем. З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, що підтверджується документально (а.с.9), тому у відповідності до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" слід стягнути з відповідача в дохід держави 454,00 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

17 лютого 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 20 березня 2003 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] , від якого вони мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з відповідачем. Спільне життя із відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини припинені з 2019 року, з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Спорів щодо поділу майна та визначення місця проживання дітей не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 05 березня 2021 року було постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду і відкрито провадження у справі з її розглядом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Цією ж ухвалою суду сторонам було встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових пояснень (а.с. 17). 10 березня 2021 року від сторін, кожного окремо, через канцелярію суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає (а.с. 18, 19). Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 вересня 2003 року, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 624 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 11). Cторони від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження, наданими суду у засвідчених позивачем копіях (а.с. 9-10). За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові один до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2019 року, з того часу спільне господарство вони разом не ведуть, та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, з урахуванням визнання позову відповідачем, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454 грн. 00 коп. (а.с. 12), решта суми підлягає відшкодуванню відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

17 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] 05 серпня 2013 року. Який зареєстрований Михайло-Ларинською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 5. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, через те, що відповідач не працював, матеріально родину не забезпечував, в зв'язку з чим, втрачене почуття любові та поваги. З березня 2015 року сторони проживають окремо, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сім'ї неможливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище, яке їй було присвоєне при державній реєстрації шлюбу, - "[PERSON]". Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлений своєчасно та належним чином. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, які надані сторонами, судом встановлено наступне. 05 серпня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано Михайло-Ларинською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 5 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до довідки виконкому Михайло-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області № 757 від 09.10.2014 року позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] разом із дитиною, яка знаходиться на її утриманні (а.с. 7). Частиною 1 статті 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В своїй заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, неявку належним чином повідомленого відповідача суд вважає, як свідчення того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім'ю, у зв'язку з чим позов [PERSON] слід вважати таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

17 серпня 2016 року до суду надійшла заява Маріупольської міської лікарні № 7 про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], якого було доставлено в приймальне відділення КЛПУ «МПЛ № 7» за направленням лікаря-психіатра. Комісійним оглядом лікарів психіатрів [PERSON] поставлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервна. Представник Маріупольської міської лікарні № 7, який діє на підставі доручення, підтримав доводи заяви та пояснив суду, що [PERSON] було доставлено до психіатричної лікарні 16 серпня 2016 року. [PERSON] знаходиться на обліку у психіатра з 1968 року з приводу шизофренії, який є інвалідом ІІ групи та раніше знаходився на примусовому лікуванні. Лікувався стаціонарно 51 раз. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 19 грудня 2011 року [PERSON] був визнаний недієздатним, опікуном призначено [PERSON] Остання госпіталізація відбулась хворого з 28 січня 2016 року по 11 травня 2016 року. У звязку з поліпшенням стану він був виписаний з відділення в супроводі опікуна. Деякий час стан здоровя [PERSON] був задовільний. В подальшому психічний стан хворого змінився. Відмовився від прийому препаратів, сидів та дивився в одну точку, казав що в нього нема настрою, відмовлявся від прийому їжі, проведення санітарно-гігієнічних процедур. На підставі переліченого просить суд госпіталізувати [PERSON] Особа, у відношенні якої вирішується питання про примусову госпіталізацію, [PERSON], не розуміє необхідність лікування у міській лікарні, не вважає себе хворою особою. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку прокурора, який вважає, що хворого необхідно примусово госпіталізувати, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що в стані психічного здоров'я [PERSON] виявляються ознаки психічного розладу, що внаслідок стану хворого свідчить про необхідність його примусової госпіталізації до лікарні, що підтверджується комісійним оглядом та поставленим діагнозом. Згідно із комісійним оглядом лікарів № 45 від 17 серпня 2016 року [PERSON] поставлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервна. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особі тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Таким чином суд приходить до висновку щодо наявності достатніх підстав для госпіталізації до психіатричного закладу [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

17 серпня 2016 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті своєї дочки [PERSON], яка померла 7 липня 2004 року в с. Линів Локачинського району Волинської області. Мотивує заяву тим, що на час смерті дочки їй виповнилось 78 років, вона не змогла організувати доставку тіла дочки в морг смт. Локачі, паталогоанатомічне дослідження не було проведено, в зв'язку з чим відмовлено у видачі довідки про смерть. Встановлення даного факту їй необхідно для оформлення спадщини. В судовому засіданні представники заявника підтримали заяву. Представник заінтересованої особи вказав, що [PERSON] померла і була похоронена в с. Линів. Свідок [PERSON] вказала, що як завідуюча ФАП зареєструвала смерть [PERSON] 7 липня 2004 року і видала довідку про цей факт. Свідок [PERSON] пояснила, що у Локачинській лікарні їй не видали довідку про смерть, так як потрібно було зробити паталогоанатомічний розтин тіла. Судом встановлено, що [PERSON] була дочкою [PERSON] (свідоцтво про народження серії І-АГ № 069249 від 17 січня 1967 року, а.с. 4). Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян підтверджується відсутність актового запису про смерть [PERSON] (а.\~с. 5). Смерть [PERSON] підтверджується довідкою завідуючої ФАП с. Линів від 29 липня 2016 року (а.\~с. 6). Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) смерть фізичної особи є актом цивільного стану. А згідно із частинами 3 та 4 цієї ж статті смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Встановлення факту смерті дочки [PERSON] необхідно заявнику для оформлення спадщини. У зв'язку з тим, що смерть [PERSON] не було зареєстровано, суд погоджується з тим, що отримати свідоцтво про її смерть встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України неможливо, тому, з врахуванням вищенаведеного, вважає за необхідне встановити такий факт, задовольнивши вимоги заявника, які є доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved