Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

18.02.2021 головний лікар Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. В\~обґрунтування позову\~вказує,\~що [PERSON] обвинувачувався у\~вчиненні злочин,\~передбаченого ч.1\~ст.\~122\~КК України,\~а саме:\~умисному нанесені\~середньої тяжкості\~тілесних ушкоджень\~потерпілому [PERSON] \~та у\~зв`язку з\~чим,\~він знаходився\~на стаціонарному\~лікуванні у\~травматологічному відділенні\~КНП «БЛІЛ\~м.\~Бахмут» в\~період з\~06.09.2020\~по 07.09.2020\~та з 09.09.2020\~по 28.09.2020.\~Згідно довідки\~від 15.02.2021\~№ 1000\~на лікування\~та утримання\~ [PERSON] в\~травматологічному відділенні\~лікарні витрачено\~39\~726\~грн 06\~коп. (вартість одного ліжко-дня складає 1805,73 грн), чим заподіяно матеріальну шкоду лікарні. 26.01.2021\~ухвалою Артемівського\~міськрайонного суду\~Донецької області\~кримінальне провадження\~за обвинуваченням\~ [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Цивільний позов прокурора в кримінальному провадженні в сумі 39\~726,06 грн в інтересах держави залишено без розгляду. Ухвала Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26.01.2021 набрала законної сили 03.02.2021, проте матеріальні збитки КНП «БЛІЛ м. Бахмут», завдані кримінальним правопорушенням, у добровільному порядку [PERSON] не відшкодовано. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12.03.2021 відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача КНП «БЛІЛ м. Бахмут» Божко Л.М. в судове засідання не з`явилася, разом з тим, 15.04.2021 на електронну пошту суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти надання відповідачу розстрочки на погашення боргу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, він у встановленому законом порядку був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 12.04.2021 надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, однак просив застосувати розстрочку виплати матеріальних збитків, бо перебуває у тяжкому матеріальному становищі та має на утриманні малолітню дитину з інвалідністю. Просив розглянути справу без його участі. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Статтями\~1,\~2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності\~до ч.\~1\~ст.\~128\~КПК України,\~особа,\~якій кримінальним\~правопорушенням або\~іншим суспільно\~небезпечним діянням\~завдано майнової\~та/або\~моральної шкоди,\~має право\~під час\~кримінального провадження\~до початку\~судового розгляду\~пред`явити\~цивільний позов\~до підозрюваного,\~обвинуваченого або\~до фізичної\~чи юридичної\~особи,\~яка за\~законом несе\~цивільну відповідальність\~за шкоду,\~завдану діяннями\~підозрюваного,\~обвинуваченого або\~неосудної особи,\~яка вчинила\~суспільно небезпечне\~діяння. Частиною 7 цієї ж статті КПК України встановлено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Суд встановив, що ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2021 року кримінальне провадження за обвинуваченням\~ [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1\~ст.122\~КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Цивільний позов прокурора в інтересах Управління охорони здоров`я Бахмутської міської ради Донецької області в особі КПН «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут» до \~ [PERSON] про відшкодування витрат на лікування залишено без розгляду. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з зазначеними положеннями ЦПК України, вищевказані обставини, а також винність відповідача у вчиненні кримінального правопорушення, що визначені ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26.01.2021 не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи. Від вчиненого відповідачем кримінального правопорушення потерпілий [PERSON] отримав середньої тяжкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут» в період з 06.09.2020 по 07.09.2020 та з 09.09.2020 по 28.09.2020, що підтверджується довідкою № 1000 від 15.02.2021 виданої КНП «БЛІЛ м. Бахмут». Загальна вартість лікування склала 39\~726,06 грн (а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно з ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 1, 3, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 (545-93-п) від 16 липня 1993року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість даного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України\~від 16 липня 1993 року № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебуває на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування. Аналізуючи\~наведене, суд дійшов висновку про\~стягнення з відповідача на користь Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м.Бахмут» витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] в сумі 39 726,06 грн. Що стосується клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення строком, суд приходить до наступного висновку. Відповідно ч.1\~ст. 267 ЦПК України\~суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. При цьому, при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання, судам потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Тобто, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, його виконання може бути розстрочено на певних умовах або відстрочено. При вирішенні питання про розстрочку або відстрочку виконання рішення повинні бути враховані інтереси стягувача та оцінені повідомлені боржником обставини, на які він вказує, як на підставу розстрочки або відстрочки виконання рішення та які повинні бути суттєвими, в залежності від чого встановлюється можливість задоволення такої заяви. Розстрочка або відстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення суду лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. Судом встановлено, що відповідач на даний час не працює, має на утриманні доньку - [PERSON] , [INFO] , яка має інвалідність за захворюванням (патологічний стан) F H.8 підгрупи А (необхідність постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги), що підтверджується медичним висновком про дитину-інваліда віком до 18 років № 27 від 02.07.2019. Дані обставини об`єктивно суттєво ускладнюють майновий стан [PERSON] . У зв`язку з вищевикладеним, та враховуючи скрутне матеріальне становище відповідача, перебування на його утриманні дитини з інвалідністю, яка потребує постійного нагляду та лікування, суд приходить до висновку про задоволення заяви відповідача та розстрочення виконання судового рішення строком на 18 місяців. За положеннями ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 6 ч. 1\~ ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню 2 270,00 грн судового збору.

Outcome: approved