Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин з [PERSON] , який помер [INFO] та був його батьком. Позов мотивований тим, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. У встановлений законом порядок та строк, після смерті [PERSON] , позивач звернувся до Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини. Проте заявнику було надано роз`яснення, згідно якого в документах заявника, які підтверджують його родинні стосунки із спадкодавцем, є розбіжності, а саме в свідоцтві про народження заявника в графі батько вказано прізвище « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть спадкодавця « [PERSON] ». З метою врегулювання цього питання, позивачу було рекомендовано звернутися до суду. Встановлення факту родинних відносин позивачу необхідно для оформлення спадкових прав після смерті батька [PERSON] . Ухвалою суду від 07 червня 2021 року провадження у справі відкрито та ухвалено про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Процесуальним правом надати відзив на позов відповідач[PERSON] , не скористався. До початку судового засідання позивач надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач та його представник до початку розгляду справи, через канцелярію суду надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність та не заперечували проти задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів з урахуванням принципів розумності, справедливості, виваженості та пропорційності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 1, 3 ЦК України, ст.ст. 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України). Згідно п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів Згідно з абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з п. 10 цієї Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Крім того, згідно п. 12 цієї Постанови при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є синами [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 січня 2014 року та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 травня 1962 року (а.с.7, 51) Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12 березня 2018 року [PERSON] помер [INFO] (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Як видно, позивач звернувся у визначені законом строки передбачені ст. ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно письмового роз`яснення завідувача Арбузинською державною нотаріальною конторою Миколаївської області Бойченко В.А., позивачу [PERSON] , у зв`язку з необхідністю оформлення спадкових прав, рекомендовано звернутися до суду з метою встановлення факту родинних відносин з померлим. оскільки у поданих нотаріусу документах для оформлення спадщини виявились розбіжності в прізвищах осіб, на яких було видано документи, а саме, у свідоцтві про народження заявника прізвище батька зазначено як « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть « [PERSON] ». Як видно, встановлення факту родинних відносин позивачу необхідно для подальшого оформлення спадщини після смерті батька, так як нотаріус, згідно письмового роз`яснення, не має можливості видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на майно, належне померлому [PERSON] . Суд також вважає за необхідне зазначити, що рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01 червня 2018 року було задоволено заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин із його батьком [PERSON] , однак постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01 червня 2018 року скасоване. Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 05 березня 2020 року задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин із його батьком [PERSON] та визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 28-30). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 77, 78 ЦПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України). Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком позивача [PERSON] , про що свідчить співвідношення прізвища, по-батькові позивача з померлою особою. Від встановлення вказаного факту залежить право позивача на отримання спадщини після смерті [PERSON] та подальше розпорядження майном на власний розсуд. Тому вважає, що єдиним правовим способом поновлення порушеного її права є згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 та п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлення судом факту, що мають юридичне значення, а саме родинних відносин між фізичними особами. Тож, на підставі наданих сторонами доказів, досліджених їх в сукупності, відсутності з боку відповідача заперечень відносно заявленого позову та можливість задоволення позову, суд вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі.

Outcome: approved