Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту того, що він постійно проживав разом зі своєю матір'ю - [PERSON] за адресою: 63421, Харківська область, Зміївський район, с. Бірки, вул. Р. Люксембург, буд. 1, на день її смерті 31.07.2017. На обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 31.07.2017 в с. Бірки Зміївського району Харківської області померла його мати [PERSON], яка 22.12.2005 склала заповіт (не змінювався та не скасовувався), відповідно до умов якого заповідала йому 1/2 частину належного їй будинку за адресою: 63421, Харківська область, Зміївський район, с. Бірки, вул. Р. Люксембург, буд. 1, та земельну ділянку 0,0615 га, надану для обслуговування житлового будинку. Мати з батьком у шлюбі не перебували. Останнім місцем реєстрації матері була наступна адреса: 63421, Харківська область, Зміївський район, с. Бірки, вул. Центральна (кол. вул. Леніна)[ADDRESS], а тому місцем відкриття спадщини, в силу ч. 1 ст. 1221 ЦК України, є с. Бірки Зміївського району Харківської області. Після смерті матері відкрилася спадщина. Станом на день смерті матері разом з нею за однією адресою ніхто не мав реєстрації місця проживання. До нотаріальної контори з заявами про прийняття або відмову від спадщини також ніхто не звертався. Осіб, які мали б право на обов'язкову частину у спадщині станом на день смерті матері - не існувало. Фактично мати на день смерті проживала разом з ним за адресою: 63421, Харківська область, Зміївський район, с. Бірки, вул. Р. Люксембург, буд. 1, оскільки вона потребувала стороннього догляду в силу свого віку та стану здоров'я, у зв'язку з чим він вважав себе спадкоємцем, що прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем станом на момент смерті. Після його звернення у 2018 році до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, йому було вказано нотаріусом на те, що факт проживання зі спадкодавцем за однією адресою підтверджується тільки реєстрацією (пропискою), а акт депутата не має ніякого значення, оскільки встановлення такого роду фактів можливе тільки у судовому порядку за дотриманням правил ЦПК України. Зокрема, нотаріусом не може бути прийнятий наданий ним акт, оскільки викладені у ньому дані щодо проживання не підтверджуються письмово, в зв'язку з чим нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, встановлення факту проживання разом з матір'ю на час її смерті має для нього юридичне значення, встановити його наданням документа про реєстрацію місця проживання він не має можливості, тому звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 19.09.2018 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 02.11.2018. 02.11.2018 підготовче засідання відкладено, в зв'язку з відпусткою судді. 02.11.2018 позивач [PERSON] подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягав. 17.10.2018 та 13.11.2018 від представника відповідача - голови Бірківської сільської ради [PERSON] до суду надійшли заяви про визнання позову та розгляд справи за відсутністю представника територіальної громади в особі Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області. Частинами 3, 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки всі учасники справи подали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, а також враховуючи подання представником відповідача заяви про визнання позову, що не суперечить закону та порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що за результатами підготовчого провадження, за відсутністю учасників справи, належить ухвалити рішення по суті справи. Зважаючи на те, що всі учасники справи в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи сторін, викладені у заявах по суті, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірним є факт постійного проживання позивача разом зі своєю матір'ю [PERSON] за адресою: 63421, Харківська область, Зміївський район, с. Бірки, вул. Р. Люксембург, буд. 1, на день її смерті 31.07.2017. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження, виданого Бірківською сільською радою Зміївського району Харківської області 28.11.1974 (п. с. 16). 22.12.2005 року секретарем Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області був посвідчений заповіт, згідно з яким [PERSON] заповіла своєму сину [PERSON] 1/2 частину належного їй будинку за адресою: 63421, Харківська область, Зміївський район, с. Бірки, вул. Р. Люксембург, буд. 1, та земельну ділянку 0,0615 га, надану для обслуговування житлового будинку (а. с. 15). \~ \~ \~ \~ Згідно свідоцтву про смерть, виданому 02.08.2017 Бірківською сільською радою Зміївського району Харківської області, [PERSON] померла 31.07.2017 у віці 81 років в с.\~Бірки Зміївського району Харківської області (а. с. 14). Таким чином, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом померлої 31.07.2017 матері [PERSON] Даними довідки Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області №757 від 10.05.2018 підтверджується, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], а його мати [PERSON], [INFO], була зареєстрована з 2001 року по день смерті 31 липня 2017 року за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Бірки, вул.\~Центральна (колишня вулиця Леніна)[ADDRESS]. На день смерті [PERSON], за вищевказаною адресою, окрім померлої, ніхто не був зареєстрований, в тому числі малолітні і неповнолітні діти (а. с. 17). Даними акту, складеного депутатом Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, по виборчому окрузі № 8 [PERSON], за присутності свідків [PERSON], [PERSON], підтверджується, що [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована з 2001 року за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Бірки, вулиця Центральна (колишня вулиця Леніна)[ADDRESS], фактично постійно мешкала до дня смерті - 31 липня 2017 року, разом зі своїм сином [PERSON], [INFO], за адресою: село Бірки, вулиця Рози Люксембург, 1. [PERSON] доглядав свою матір, дбав про неї, вів спільне господарство й доглядав до смерті (а. с. 18). Постановою приватного нотаріуса\~Зміївського районного\~нотаріального округу\~Харківської області\~[PERSON]\~№234/02-31\~від 17.05.2018\~ відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують факт прийняття спадщини після померлої 31.07.2017 [PERSON] (а. с. 19-20). З листа Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області №1339/01-16 від 21.11.2018 вбачається, що після померлої 31 липня 2017 року [PERSON], з заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Заповіт від імені померлої в нотаріальній конторі відсутній (а. с. 35). Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. У відповідністю з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Частиною 1 ст. 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. На підставі зазначених вище, досліджених доказів, судом достовірно встановлено, що [PERSON] на час смерті смерті своєї матері [PERSON] був зареєстрований та дійсно фактично проживав у належному його матері будинку №1 по вул. Р. Люксембург с. Бірки Зміївського району Харківської області, що входить до складу спадщини за заповітом, разом з матір'ю, яка також проживала у належному їй будинку, але була зареєстрована [INFO]. Цей факт визнаний представником відповідача. Встановлення цього факту має для позивача юридичне значення і законом не визначено іншого порядку його встановлення. За таких обставин визнання позову представником відповідача не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Outcome: approved