overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

18.08.2016 року ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» звернулося до Миргородського міськрайонного суду із вище зазначеним позовом. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 22.09.2016 року провадження по справі в частині позовних вимог ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» до [PERSON] закрито (а.с.28). В направленому на адресу суду позові ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» зазначило, що відповідач зареєстрований проживанням за адресою: [INFO], є споживачем послуг ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» з теплопостачання, але своєчасної оплати отриманих послуг не проводив, внаслідок чого за період з 01.10.2014 року по 01.03.2016 року має заборгованість в сумі 4351,95 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» 4351,95грн. заборгованості за спожиту теплову енергію та понесені підприємством при зверненні з позовом до суду судові витрати. В судове засідання представник ОКВПТГ "Миргородтеплоенерго" не з'явився, але направив на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов представником підприємства підтримується, а справу він просить розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] про день та час судового розгляду справи повідомлений за місцем реєстрації у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України, в судове засідання не зявився. Відповідно до положень ст.ст. 77, 225 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим та проживає за адресою: [INFO] (а.с.6). Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що послуги, які спрямовані на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням є комунальними послугами. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власники житла зобов'язані своєчасно оплачувати комунальні послуги. Відповідно до довідки підприємства-позивача відповідач має заборгованість з послуг теплопостачання в розмірі 4351,95 грн. (а.с. 5). Відповідно п. 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року зі змінами та доповненнями (далі - Правила), послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до частини 3 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Як передбачено п. 30 Правил споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Зважаючи на вище викладене, позов ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» підлягає до задоволення. Судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

18.08.2017 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, протягом останнього часу з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, дитина проживатиме з позивачкою, майнового спору між ними немає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, письмово просила розглянути справу без її участі, позов задовольнити, після розірвання шлюбу обрала прізвище "[PERSON]", у разі неявки відповідача просила винести заочне рішення. (а.с.11). Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, через оголошення в газеті «Вінниччина» (а.с.18), а тому за згодою позивачки судом ухвалено про заочний розгляд справи на підставі ст.224, ст.225 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають спільно протягом останнього часу, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, спільно не проживають протягом останнього часу, суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

18.08.2021 року позивач звернулася до\~ суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивувала тим, що різні погляди на права та обов"язки подружжя, відсутність порозуміння призвело до поступового погіршення стосунків. Вказала, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин та примирення неможливе, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом. 19.08.2021 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання не прибули. Від позивача надійшла письмова заява, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, які просить задовольнити. Відповідач до суду повторно не прибув, про час та місце судового розгляду повідомлений вчасно та належним чином, відзиву на позов не подав. 19.11.2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ст.ст.\~21,\~24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ст.110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 15 жовтня 2007 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Броницькогутянської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 3, що стверджується свідоцтвом про шлюб/а.с.9/.\~ Дошлюбне прізвище позивача [PERSON] . Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина, дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем/а.с.11/. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї,\~ поступово втратили\~ зв`язки між собою, а, отже, сім`я припинила своє існування. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для неї, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Прізвище позивачу після розірвання шлюбу суд залишає без змін. Вирішуючи питання судових витрат у справі, суд прийшов до висновку, що на підставі вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача у сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

18.09.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищевказаною позовною заявою до [PERSON], вказуючи на те, що 11 листопа 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], про що виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Генічеського району Херсонської області зроблено актовий запис № 6. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину : сина [PERSON] [INFO]. На даний час сім»я фактично розпалась і існує формально. Причиною є те, що відповідач зловживав спиртними напоями , влаштовував бійки, постійні сварки в сім»ї. Вони з відповідачем вже близько двох років не проживають , відповідач живе з іншою жінкою. Сім»я розпалась остаточно, і вона вважає, що є підстави для розірвання шлюбу. Позивач до суду не з»явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, на задоволенні вимог наполягає. Відповідач в судовому засіданні, що відбулося в режимі відеоконференції, позов визнав, проте не погодився із зазначеними в позовній заяві причинами для розлучення, а саме що, алкогольними напоями він не зловживає, постійні сварки в сім»ї не влаштовував і намагався зберегти цей шлюб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані правовідносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст.105 ч.3,110 ч.1,112 Сімейного Кодексу України, роз»ясненями Пленуму ВС України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику розгляду судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя", ст.51 Конституції України, відповідно до яких сім'я охороняється державою. У судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя не можливе. Сім'я зруйнувалася остаточно і відновити її не можливо, адже подружжя тривали час , близько 2-ох років, не проживає разом, отже, слід розірвати шлюб. На підставі зазначеного, ст.105 ч.3,110 ч.1,112 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

18.09.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом, яким просила розірвати шлюб між нею і відповідачем, стверджуючи, що шлюбні відносини в них фактично припинені, оскільки вони разом не проживають, збереження шлюбу неможливо, між ними досягнута домовленість про місце проживання і утримання сина. Крім того, позивачка просила відновити їй дошлюбне прізвище - "[PERSON]". Ухвалою суду від 03.11.2014 року сторонам, за заявою відповідача, надавався строк для примирення, проте, по закінченню цього строку, позивач у заяві про слухання справи за її відсутністю, наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, відповідач до суду не з'явився, не надавав більше суду письмових пояснень чи заперечень. Про наявність між сторонами спору про місце проживання дітей та спільне майно суду відомостей не представлено. Суд, вивчивши позовні вимоги, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно матеріалів справи, шлюб між сторонами був зареєстрований 11 серпня 2006року Олександрівкою сільською радою Болградського району Одеської області (свідоцтво про одруження [NUMBER], видане 11.08.2006року, актовий запис №5). Від цього шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 25.03.2008року, а/запис №7), який проживає з матір'ю. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, незгода сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання їх права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу, що не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, дійсні причини розірвання шлюбу, наполягання позивача на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, відповідач не надав суду доказів щодо примирення сторін після надання судом строку для примирення. Крім того, на підставі ст.113 СК України підлягає відновленню дошлюбне прізвище позивача відповідно до її позовної вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

18.09.2014р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 14.07.2007р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина: дочка [PERSON], [INFO] народження. Зазначає, що сімейне життя у неї з відповідачем не склалося, оскільки останній перестав дбати про інтереси сім'ї та матеріально забезпечувати таку. Вказує, що перестали розуміти один одного та мають різні погляди на життя. Вживала заходів до збереження сім'ї, однак такі бажаного результату не дали. Стверджує, що більше двох років її шлюб з відповідачем існує лише формально. Миритись з відповідачем і залишатись в такому шлюбі не бажає, а тому просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу і надалі бажає іменуватись прізвищем "[PERSON]". Вимоги позивачкою підтримано в судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не з'явився, а подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони 14 липня 2007р. уклали шлюб, який зареєстрували у Відділі ДРАЦСу Мостиського районного управління юстиції Львівської області за актовим записом №34. Від даного шлюбу в сторін народилася одна дитина: дочка [PERSON], [INFO] народження. Сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому, як вважає суд, згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивачки, заявою відповідача, свідоцтвом про шлюб між сторонами, копією свідоцтва про народження дитини. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з його основних засад та такий ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася таким правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги те, що відповідач проти позову не заперечив, суд вважає, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше сімейне життя подружжя [PERSON] та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, у зв'язку з чим пред'явлений позов підлягає до задоволення. Враховуючи думку позивачки та виходячи з вимог ст.88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

18.09.2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла його баба -[PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна частка\\пай\\, яка розташована на території Павлівської сільської ради, Погребищенського району Вінницької області. [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом. Проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа, а саме державного акта на право власності на земельну ділянку, про що було оголошено в районній газеті "Колос". В судове засідання позивач не з'явився, просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, про що надав відповідну заяву. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, про що надав відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Беззаперечно встановлено, що померла [INFO] [PERSON] (свідоцтво про смерть а.с. 6) була власником земельної частки/паю/, яка розташована на території Павлівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Погребищенському районі Вінницької області (а.с. 10). Після смерті померлої баби [PERSON] являється спадкоємцем за законом, має намір успадкувати майно померлої, однак не має змоги цього зробити у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO], володіла правом на земельну частку/пай/, яка розташована на території Павлівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. [PERSON], як спадкоємець за законом має намір успадкувати майно, тому з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право на земельну частку/пай/, яка належала його померлій бабі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

18.09.2015 року [PERSON] звернувся з заявою про встановлення факту, того що він є рідним внуком [PERSON], померлої 09.12.2014 року в с. Миколаївка Кривоозерського району Миколаївської області. Заявлені вимоги мотивовані тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді належної останній земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 5,74 га в межах території Богачівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області та житлового будинку №4 по вул. Садовій в с. Миколаївка Кривоозерського району Миколаївської області. Ще за життя мати заповіла своє майно моїй матері [PERSON], однак та померла раніше за матір і спадкоємцем за заповітом за правом представлення є заявник. Коли [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини йому було відмовлено та розяснено, що у нього відсутні правовстанолюючі документи які підтверджують його родинні відносини з покійною [PERSON]. Так у Свідоцтві про народження матері заявника в графі мати казана [PERSON], а у Свідоцтві про смерть прізвище бабусі вказано " Малай". В судовому засіданні заявника [PERSON] підтримала заявлені вимоги та просили їх задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заявлених вимог. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст.ст. 10 ч.3, 60 ч.1 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Із копії свідоцтва про смерть видно, що [PERSON] померла 09.12.2014 року. Із копії заповіту видно, що [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON], але остання померла 09.04.2011 року, що підтверджено копією свідоцтва про смерть . Із копії свідоцтва про народження видно, що [PERSON] народився 25.03.1972 року і його батьками являються [PERSON] і [PERSON]. На підставі викладеного, враховуючи те, що заінтересована особа не заперечувала проти задоволення заявлених вимог та те, що свідок [PERSON] підтвердили заявлені вимоги, то суд знаходить їх доведеними і підлягаючими задоволенню відповідно до вимог ст. 256 ч. 1 п.1 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

18.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 1990 року, шлюб зареєстрований міським відділом РАГС в м. Нова Каховка Херсонської області, актовий запис № 464, про що видано свідоцтво. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження вважає за неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя не має. Просила суд шлюб розірвати, та залишити прізвище "[PERSON]" обране нею під час реєстрації шлюбу. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позов підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.224 ЦПК України, зі згоди позивача, суд, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 17листопада 1990 року. Від шлюбу дітей не мають. На теперішній час шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Спір про поділ майна подружжя відсутній. Сторони вживали заходи для примирення, але вони були безрезультатними. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім'ї суперечило б їх інтересам. Згідно ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved