Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

14.09.2015р. до Погребищенського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до Адамівської сільської ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на об'єкт нерухомого майна. Позовні вимоги аргументовано тим, що відповідно до договору купівлі-продажу позивач придбав у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Центральна №60, ст. Погребище-1, Погребищенського району, Вінницької області. При укладенні 03.11.1987 року договору, між сторонами по справі було досягнуто згоди про всі істотні умови договору купівлі-продажу житлового будинку на виконання яких позивачем було сплачено обумовлену суму коштів [PERSON], а [PERSON]П, відповідно до умов договору, передав йому ключі від будинку, тобто виконав умови договору в частині фактичної передачі майна та забезпечення до нього вільного доступу. Даний договір було посвідчено секретарем Адамівської сільської ради, чим було підтверджено факт повного розрахунку. Однак, незважаючи на взяті на себе зобов'язання зареєструвати договір в органі БТІ та отримати витяг з реєстру прав на нерухоме майно, що б підтвердило право власності на житловий будинок, [PERSON] не виконав. А оскільки між сторонами було досягнуто домовленості купівлі-продажу житлового будинку досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, та ці умови було повністю виконано з обох сторін, позивач просить визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним. В судове засідання позивач не з'явився. Направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник Адамівської сільської ради у судове засідання не з'явився, про що повідомив заявою №167 від 29.09.2015, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи доведено, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і це підтверджується письмовими доказами, а саме: договором купівлі-продажу від 03.11.1987 року позивач придбав у [PERSON] житловий будинок що знаходиться за адресою: вул. Центральна №60, ст. Погребище-1, Погребищенського району, Вінницької області. (а. с. 16-17) та випискою з погосподарчої книги Адамівської сільської ради (а. с. 27). Таким чином відбулося повне виконання договору, але взяті на себе зобов'язання зареєструвати договір в органі БТІ та отримати витяг з реєстру прав на нерухоме майно, що б підтвердило право власності на житловий будинок, [PERSON] не виконав, хоча позивач повністю виконав всі обов'язки покупця, які взяв на себе при укладені договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно до ст. 220 ЦК України яка встановлює, що у разі досягнення згоди щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним, у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 328, ст. 319 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечить закону. Непорушність права власності гарантується Конституцією України та ст. 321 ЦК України, а також відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом; право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що в даному випадку в наявності є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України.

Outcome: approved