Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ТОВ "Метал Стивідорінг компані" про стягнення невиплачених сум належних працівнику при звільненні, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 01 липня 2016 року [PERSON] , прийнятий на роботу до відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Метал Стивідорінг компані» на посаду докер-механізатор комплексної бригади на НРР. 10.07.2019р. підприємством видано наказ№150 про скорочення штату чисельності працівників товариства, із яким я був ознайомлений в той самий день. 25.09.2019р. наказом № 218/0, позивач звільнений у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників в порядку п.1 ст. 40 КЗпП України. Розрахунку при\~звільненні відповідачем\~з позивачем\~проведено не\~було,\~ніяких сум\~при звільнені\~не виплачено,\~(заробітна\~плата,\~грошові суми\~за невикористану\~відпустку вихідна\~допомога при\~звільненні),\~вимоги проведення\~розрахунку відповідач\~ігнорує. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, надали заяву про слухання справи за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 01 липня 2016 року, [PERSON] , прийнятий на роботу до відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Метал Стивідорінг компані» на посаду докер-механізатор комплексної бригади на НРР. 10.07.2019 року підприємством видано наказ №150 про скорочення штату чисельності працівників товариства, із яким я був ознайомлений в той самий день. 25.09.2019 року наказом № 218/о, [PERSON] звільнений у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників в порядку п.1 ст. 40 КЗпП У країни. Розрахунку при звільненні відповідачем з позивачем проведено не було, ніяких сум при звільнені мені не виплачено, (заробітна плата, грошові суми за невикористану відпустку вихідна допомога при звільненні) мої вимоги проведення розрахунку відповідач ігнорує. Згідно із довідкою від 25.06.2019р. за № 02-1-3/980 наданою відповідачем, дохід [PERSON] за період з 01.01.2019 року по 31.05.2019 року склав 60 795,93грн. Таким чином, розмір заборгованості по сплаті заробітної плати складає (8757,68 грн. + 4763,38 грн.) * 202 дні = 62072,58 грн. (розмір середнього заробітку затримки розрахунку. Крім того відповідачем не виплачено заробітну за червень - вересень 2020 року у розмірі 21498,48 гривень та 5374,62 гривень вихідної допомоги при звільненні. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу . Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу , при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117 , 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 , дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні регламентується постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Відповідно до розділу II п. 2 вказаної постанови середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved