Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до Публічного Акціонерного Товариства «Міський комерційний банк» - про повернення банківського вкладу, відсотків за вкладом, інфляційних витрат та 3% річних. Позивачі при зверненні до суду мотивують свої вимоги тим, що [PERSON] уклала з відповідачем договори банківського вкладу (депозиту) № 2630/24/15138382 від 04.11.2013 року, № 2630/24/156384 від 14.12.2013 року, № 2630/24/151981 від 09.01.2014 року, № 2630/24/105299 від 04.02.2014 року, № 2630/24/156383 від 04.02.2014 року, № 2630/24/156384 від 04.02.2014 року. Банк прийняв, а вкладник передав в управління Банку грошові кошти зі сплатою гроцентів. 21.02. 2014 р. [PERSON] письмово звернулась до Банку із заявою про дострокове розірвання договорів та повернення всіх 6 -ти вкладів (депозиту). Письмову відповідь на її заяву Банк не надав, проте, усно повідомив, що є розпорядження Нацбанку України про введення обмежень на видачу готівки в гривні з депозитних вкладів та заборону на повернення вкладів в іноземній валюті. Оскільки [PERSON] за станом свого здоров'я не могла постійно звертатися в банк, щоб отримувати лімітовані суми власних коштів, то за її клопотанням Банк переоформив нові поточні рахунки на її сина [PERSON] на які [PERSON] перевела всі свої кошти. Згідно заяви [PERSON] Банк перевів безготівкові касові операції про зняття коштів на загальну суму 74 006,30 грн., на рахунок № [NUMBER], а також 1318 доларів США та 200 євро на рахунок [NUMBER], оформлені на [PERSON] 17.18,19,25 березня, 01 та 07 квітня 2014 року [PERSON] отримав в касі банку по 1000 гривень, а 26.03 та 11.04.2014 року по 500 гривень. Між [PERSON] та відповідачем було оформлено Договори банківського вкладу року № 2630/24/166566 на суму 1318 доларів США на строк 31 день під 7,2 % річних та 2630/24/166570 на суму 200 євро на 31 день під 6,7 % річних, а також від 06 травня 2014 року № 2630/24/179202 на суму 67426 грн. 25 коп. строком на 10 днів під 15,5% річних. Станом на 15.09.2014 року залишок грошового вкладу [PERSON] в гривні складає 66 926,25 грн., а також 1318 доларів США (17002,20 грн.) та 200 євро (3336 грн.). На неодноразові звернення позивачів банк не реагує, кошти не повертає, а тому позивачі просять суд стягнути з відповідача на їхню користь 87 264, 45 грн. суму основного боргу. Також, у зв'язку з простроченням відповідачем виконання своїх зобов'язань позивачі просять суд стягнути на їхню користь проценти по вкладам у сумі 4 516 грн., інфляційні втрати 5 137, 44 грн. та 863, 60 грн. 3% річних. Позивачі в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, направили заяву про розгляд справи у їхню відсутність. ПАТ «Міський комерційний банк» в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] уклала з відповідачем договори банківського вкладу (депозиту) № 2630/24/15138382 від 04.11.2013 року, № 2630/24/156384 від 14.12.2013 року, № 2630/24/151981 від 09.01.2014 року, № 2630/24/105299 від 04.02.2014 року, № 2630/24/156383 від 04.02.2014 року, № 2630/24/156384 від 04.02.2014 року. Банк прийняв, а вкладник передав в управління Банку грошові кошти зі сплатою гроцентів. 21.02. 2014 р. [PERSON] письмово звернулась до Банку із заявою про дострокове розірвання договорів та повернення всіх 6 -ти вкладів (депозиту). Письмову відповідь на її заяву Банк не надав, проте, усно повідомив, що є розпорядження Нацбанку України про введення обмежень на видачу готівки в гривні з депозитних вкладів та заборону на повернення вкладів в іноземній валюті. Оскільки [PERSON] за станом свого здоров'я не могла постійно звертатися в банк, щоб отримувати лімітовані суми власних коштів, то за її клопотанням Банк переоформив нові поточні рахунки на її сина [PERSON] на які [PERSON] перевела всі свої кошти. Згідно заяви [PERSON] Банк перевів безготівкові касові операції про зняття коштів на загальну суму 74 006,30 грн., на рахунок № [NUMBER], а також 1318 доларів США та 200 євро на рахунок [NUMBER], оформлені на [PERSON] 17.18,19,25 березня, 01 та 07 квітня 2014 року [PERSON] отримав в касі банку по 1000 гривень, а 26.03 та 11.04.2014 року по 500 гривень. Між [PERSON] та відповідачем було оформлено Договори банківського вкладу року № 2630/24/166566 на суму 1318 доларів США на строк 31 день під 7,2 % річних та 2630/24/166570 на суму 200 євро на 31 день під 6,7 % річних, а також від 06 травня 2014 року № 2630/24/179202 на суму 67426 грн. 25 коп. строком на 10 днів під 15,5% річних. Станом на 15.09.2014 року залишок грошового вкладу [PERSON] в гривні складає 66 926,25 грн., а також 1318 доларів США (17002,20 грн.) та 200 євро (3336 грн.). Відповідно до статті 1074 Цивільного кодексу України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Крім того статтею 1060 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Таким чином вбачається, що відповідач всупереч волі позивача продовжує користуватись його грошовими коштами. Встановлено, що відповідач не повернув позивачу суму депозитного вкладу у терміни визначені умовами договору, чим порушив свої зобов'язання по договору. Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, є недопустимою одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Окрім того, своїми діями відповідач порушив також вимоги ст.ст. 629 та 1060 Цивільного Кодексу України, пункт 3.3 Постанови НБУ від 03.12.2003 року №516 "Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами" (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 р. за N 1256/8577). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що у встановлений в договорі строк відповідач суму вкладу та відсотки позивачу не повернув, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та доведеними, а тому приходить до висновку про задоволення позову. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми, слід зазначити наступне. Відповідно до ст.. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, у зв'язку із простроченням виконання грошового зобов'язання, відповідач повинен сплатити позивачу 3% річних від простроченої суми. Суд, перевіривши розрахунок позивача, вважає його вірним, а відтак приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача суми 3% річних. З урахуванням задоволення позову, у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1 955, 63 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved