Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

14.09.2021 року позивач [PERSON] звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між ним та відповідачем і зареєстрований на Універсальній Товарній Біржі «Марія» 12 листопада 1999 року за № 78 - дійсним. В обґрунтування позову зазначив, що 12 листопада 1999 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Зазначена квартира належала продавцю на підставі договору купівлі-продажу, укладеного на Південній Товарній Біржі 19 грудня 1995 року і зареєстрованого в Миколаївському обласному бюро технічної інвентаризації 22.12.1995 року за № 4793. Договір купівлі-продажу, укладений між ним і продавцем [PERSON] , був зареєстрований відповідно до Закону України «Про товарну біржу» на Універсальній Товарній Біржі «Марія» 12 листопада 1999 року за № 78, і 16.11.1999 року зареєстрований Миколаївським обласним бюро технічної інвентаризації за № 4793. Умови договору купівлі-продажу сторонами виконані в повному обсязі, ним сплачена відповідачу вся вартість вказаної квартири, позивач вселився у житло і користується ним, відповідач же, в свою чергу, отримала оплату за квартиру, виселилася і претензій до позивача не має. Наразі позивач має намір скористатись своїми правами щодо розпорядження вказаним нерухомим майном, проте, оскільки договір купівлі-продажу квартири не був посвідченим нотаріально і вирішити це питання у позасудовому порядку неможливо, останній був змушений звернутися в суд з даним позовом. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07.10.2021 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 12.11.1999 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу № 78, згідно з умовами якого відповідач [PERSON] продала, а позивач [PERSON] придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований на Універсальній Товарній Біржі «Марія» у Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 78 від 12.11.1999 р. (відповідно до статті 15 Закону України Про товарну біржу, діючої на момент реєстрації договору) та у подальшому зареєстрований у Миколаївському МБТІ за реєстровим № 4793 від 16.11.1999 року. На час укладення зазначеного договору угоди, які були зареєстровані на товарній біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Саме з цих підстав договір купівлі-продажу був прийнятий КП "Миколаївським МБТІ" в якості правовстановлюючого документу, а за позивачем [PERSON] , як покупцем, зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] за реєстровим № 4793 від 16.11.1999 року. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійснимироз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір № 78 купівлі-продажу укладений 12.11.1999 року, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР) статтею 227 якого було передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Відповідно до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується доказами та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, такий договір може бути визнаний судом дійсним. З матеріалів справи вбачається, що дана угода була виконана сторонами повністю. За таких обставин, суд вважає доводи позивача про визнання біржового договору купівлі-продажу дійсним, обґрунтованими, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved