Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

17 травня 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Товстенської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, в якій позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на майно її бабусі [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що після смерті її бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,97 га, вартістю 77162 гривні 20 копійок, що знаходиться на території Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області, однак через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно вона не може оформити спадкових прав в нотаріальному порядку, а тому змушена звернутися до суду. Представник позивачки в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить суд визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за правом представлення. Представник відповідача - Товстенської селищної ради в судове засідання не з`явився, однак від селищного голови надійшла письмова заява, в якій він просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.02.2019 року, свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 09.12.2002 року та свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.10.1950 року позивачка є онукою [PERSON] та спадкоємицею за правом представлення після смерті [INFO] згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.01.2010 року її бабусі [PERSON] , інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхній матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкове майно після смерті [PERSON] складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 1,97 га, вартістю 77162 гривні 20 копійок, що знаходиться на території Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 23.09.2004 року за реєстраційним № 010464701664, кадастровий номер [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] . Статею 1218 ЦПК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 1,97 умовних кадастрових гектарів, вартістю 77162 гривні 20 копійок, що знаходиться на території Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області, право на спадкування якої за правом представлення належить позивачці у справі. Згідно довідки, виданої виконкомом Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області № 251 від 21.02.2019 року, позивачка у встановлений законом строк прийняла спадщину. Однак, листом приватного нотаріуса Заліщицького районного нотаріального округу № 315/01-16 від 12.04.2019 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, виданого на ім`я спадкодавиці. Позивачці рекомендовано звернутися до суду. Згідно оголошення в газеті Колос № 15 від 05.04.2019 року втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданий на прізвище [PERSON] , вважати недійсним. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" п.23 передбачає, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності судовому розгляду не підлягають. У разі відмови в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явитипозов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Вирішуючи дані позовні вимоги, суд виходить із того, що дані правовідносини є спадковими, а позивачка позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому її право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання відповідно до вимог положень п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачем - Товстенською селищною радою, суперечить вимогам закону. За встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємиці при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивачка в порядку спадкування має право на земельну ділянку, що належала спадкодавиці [PERSON] . Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved