Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів. В обгрунтовання заявленого позову покликається на те, що 03 березня 2011 року між позивачем та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було підписано новацію - договір про визнання ними солідарного боргу на суму, що еквівалентна 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США. 03 жовтня 2017 року Галицьким районним судом міста Львова прийнято рішення (справа №461/2066/17 про стягнення солідарного боргу за договором від 03.03.2011 року із [PERSON] та [PERSON] в розмірі 405 000, 00 (чотириста п`ять тисяч) гривень. Рішення Галицького районного суду у справі в №461/2066/17 вступило в законну силу 26.02.2019 року. Рішення Галицького районного суду у справі в №4 61/2066/17 перебуває на примусовому виконанні в Шевченківському ВДВС міста Львова. Станом на 17 квітня 2019 року рішення Галицького районного суду у справі в №461/2066/17 - не виконано, боргу в розмірі 405 000,00 (чотириста п`ять тисяч) гривень не повернуто. На підставі викладено, просить позов задоволити, та стягнути проценти за користування коштами. Ухвалою суду від 10 травня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до поданого [PERSON] відзиву на позовну заяву вбачається наступне. Що між сторонами договору про визнання солідарного боргу від 03 березня 2011 року жодного разу в письмовій формі не укладались будь-які договори позики та не видавались розписки або інші боргові документи, які б свідчили про передачу грошових коштів відповідачам. Юридичною підставою для зобов`язання, яке виникає при новації, є перш за все домовленість сторін про припинення первинного зобов`язання. Разом з тим, позивачем не надано доказів, яке саме конкретно первинне зобов`язання існувало між сторонами, не представлено договору позики, розписки про боргові зобов`язання які виникли між сторонами щодо боргу у розмірі 405 000,0 грн. На підставі викладено просить відмовити у задоволені позову. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з мотивів наведених у ньому, просила задоволити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] , в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки вимоги позивача є безпідставними і не ґрунтуються на чинному законодавстві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за адресою реєстрації. Конверти із вмістом судової повістки повернулися до суду із зазначенням причини «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому, відповідач, в силу п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, вважається належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, виклик в судове засідання здійснювався на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі Інтернет в розділі «Виклики до суду», що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 03 березня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було підписано договір про визнання солідарного боргу перед кредитором, який виник з надання кредитором юридичних та адвокатських послуг в період з 01 липня 2007 року по 01 березня 2011 року кожному із боржників окремо та зокрема юридичній особі Товариству з обмеженою відповідальністю «ТехнАс», учасниками якого являються боржники, що виникли в минулому, а саме: борг виник з надання кредитором комплексних юридичних та адвокатських послуг, що були отримані [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] та юридичною особою ТзОВ «ТехнАс», учасниками якої являються боржники в період з 01 липня 2007 року по 01 березня 2011 року на підставі усних договорів та у зв`язку з виконанням доручення і представництва в судах та інших державних органах і установах та перед фізичними особами. (а.с.6) 03 жовтня 2017 року Галицьким районним судом міста Львова прийнято рішення у справі № 461/2066/17, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю, стягнуто солідарно борг за договором від 03 березня 2011 року із [PERSON] та [PERSON] в розмірі 405 000, 00 (чотириста п`ять тисяч) гривень на користь [PERSON] . Постановою Львівського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року, рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2017 року у справі № 461/2066/17 залишено без, змін В судовому засіданні встановлено, що станом на 17 квітня 2019 року рішення Галицького районного суду у справі № 461/2066/17- не виконано, борг у розмірі 405 000,00 (чотириста п`ять тисяч) гривень - [PERSON] не повернуто. Відповідно до п. 3 Договору від 03 березня 2011 року, борг виплачується на вимогу кредитора після завершення провадження в Шевченківському районному суді м. Львова, в якому ТзОВ «ТехнАс» приймає участь як третя особа на стороні Львівської обласної ради у справі №2-116/10. Про рішення у вказаній справі позивач вказує, що дізнався в травні 2017 року з матеріалів справи. Наявність боргових зобов`язань [PERSON] та [PERSON] та їх розмір 405 000,0 грн., не підлягають доказуванню у суді на підставі ст. 82 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до норм статті 1053 ЦК України, допускається заміна боргу, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, позиковим зобов`язанням. Згідно статті 1047 ЦК України, заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики. Тому, у [PERSON] та [PERSON] виникли позикові зобов`язання, починаючи з 29 грудня 2011 року - з часу завершення провадження у справі за №2-116/10 Шевченківського районного суду міста Львова. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Згідно із ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Частиною 2 статті 536 ЦК України встановлено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18 грудня 2018 року, справа № 908/639/18: "проценти, зазначені у статті 536 ЦК України, -це плата за користування чужими коштами, в тому числі безпідставно одержаними, збереженими грішми (стаття 1214 ЦК України). Підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України)". Договором від 03 березня 2011 року про визнання солідарного боргу, розмір процентів за користування грошима не передбачено. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що у разі не встановлення договором позики розміру процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до розрахунку процентів з урахуванням рівня облікової ставки Національного банку України, а саме: розрахунку процентів за користування грошовими коштами за період з 29 грудня 2011 року по 17 квітня 2019 року Сума : 418 506,51 (чотириста вісімнадцять тисяч п`ятсот шість )гривень 51 копійка Ставка НБУ: З 29.12.2011 року -7,5%, З 10.046.2013 року -7,0%, З 13.08.2013 року -6,5%, З 15.04.2014 року -9,5% , З 17.07.2014 року - 12,5% , З 13.11.2014 року - 14,0%, З 06.02.2015 року - 19,5%, З 04.03.2015 року -30,0%, З 28.08.2015 року -27,0%, З 25.09.2015 року -22,0%, З 22.04.2016 року -19%, З 27.05.2016 року - 18%, З 24.06.2016 року - 16,5%. - 405000,00 грн.х7,5% : 100% : 365 днів х 529 днів ( з 29.12.2011-09.06.2013 р.)= 44022,95 грн. - 405000,00 грн.х7,0% : 100% : 365 днів х 64 дні ( з 10.06.2013 -12.08.2013 р.) = 4970,96 грн. - 405000,00 грн.х6,5% : 100% : 365 днів х 245 днів (з 13.08.2013 -14.04.2014 р.)= 17670,21 грн. - 405000,00 грн.х9,5% : 100% : 365 днів х 93 дні ( з 15.04.2014 -16.07.2014 р.) = 9803,22 грн. - 405000,00 грн.х12,5% : 100% : 365 днів х 119 днів (з 17.07.2014-12.11.2014 р.)=16505,14 грн. - 405000,00 грн.х14,0% : 100% : 365 днів х 85 днів (з 13.11.2014-05.02.2015 р.)=13204,11 грн. - 405000,00 грн.х19,5% : 100% : 365 днів х 27 днів (з 06.02.2015-03.03.2015 р.)= 5841,98 грн. - 405000,00 грн.х30,0% : 100% : 365 днів х 177 днів (з 04.03.2015-27.08.2015 р.)=58919,18 грн. - 405000,00 грн.х27,0% : 100% : 365 днів х 27 днів (з 28.05.2015-24.09.2015 р.)=8088,90 грн. - 405000,00 грн.х22,0% : 100% : 365 днів х 97 днів (з 25.09.2015-31.01.2015 р.)=23678,63 грн. - 405000,00 грн.х22,0% : 100% : 366 днів х 112 днів (з 01.01.2016-21.04.2016 р.)=27265,57 грн. - 405000,00 грн.х19,0% : 100% : 366 днів х 35 днів (з 22.04.2016-26.05.2016 р.)=7358,61 грн. - 405000,00 грн.х18,0% : 100% : 366 днів х 28 днів (з 27.052016-23.06.2016 р.)=5577,05 грн. - 405000,00 грн.х16,5% : 100% : 366 днів х 35 днів (з 24.06.2016-28.07.2016 р.)=6390,37 грн. - 405000,00 грн.х15,5% : 100% : 366 днів х 49 днів (з 29.07.2016-15.09.2016 р.)=8404,31 грн. - 405000,00 грн.х15,0% : 100% : 366 днів х 42 дні (з 16.09.2016-27.10.2016 р.)=6971,31 грн. - 405000,00 грн.х14,0% : 100% : 366 днів х 64 дні (з 28.10.2016-31.12.2016 р.)=9914,75 грн. - 405000,00 грн.х14,0% : 100% : 365 днів х 103 дні (з 01.01.2017-13.04.2017 р.)=16000,27 грн. - 405000,00 грн.х13,0% : 100% : 365 днів х 42 дні (з 14.04.2017-25.05.2017 р.)=6058,36 грн. - 405000,00 грн.х12,5% : 100% : 365 днів х 154 дні (з 26.05.2017-26.10.2017 р.)=21359,59 грн. - 405000,00 грн.х13,5% : 100% : 365 днів х 48 днів (з 27.10.2017-14.12.2017 р.)=7190,14 грн. - 405000,00 грн.х14,5% : 100% : 365 днів х 41 день (з 15.12.2017-25.01.2018 р.)=6596,51 грн. - 405000,00 грн.х16,0% : 100% : 365 днів х 35 днів (з 26.01.2018-01.03.2018 р.)=6213,70 грн. - 405000,00 грн.х17,0% : 100% : 365 днів х 133 дні (з 02.03.2018-12.07.2018 р.)=25087,81 грн. - 405000,00 грн.х17,5% : 100% : 365 днів х 56 днів (з 13.07.2018-06.09.2018 р.)=10873,97 грн. - 405000,00 грн.х18,0% : 100% : 365 днів х 223 дні (з 07.09.2018-17.04.2019 р.)=44538,91 грн. Відповідно до ч. 1, 4 статті 543 ЦПК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, дає підстави для висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6, 7ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved