Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] сільської ради Новоайдарського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 04.08.2017 року помер її батько [PERSON], який за життя мешкав один за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Смолянинове, вул. Садова, буд. 135. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: домоволодіння, яке знаходиться за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Смолянинове, вул. Садова, буд. 135, право власності на яке визнано за [PERSON] рішенням Новоайдарського районного суду від 06.10.2005 року, та земельна ділянка для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства площею 0,57 га, яка залишалась після смерті матері [PERSON] [PERSON], та право власності на яку переоформлене не було. За життя [PERSON] заповіту складено не було, єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON] При зверненні позивача до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу [PERSON] з метою отримання свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у звязку з тим, що [PERSON] не було зареєстровано у встановленому порядку право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Смолянинове, вул. Садова, буд. 135, право власності на яке визнано за [PERSON] рішенням Новоайдарського районного суду від 06.10.2005 року. Також згідно Державного акту на право власності на землю земельна ділянка, розташована за вказаною адресою, належить на праві власності [PERSON], право на спадщину після якої [PERSON] визнавав рішенням суду. У звязку з вищевикладеними обставинами позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкове майно в позасудовому порядку та вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, в позовній заяві просила суд розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоайдарського району Луганської області [PERSON] в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень\~ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень частини до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 04.08.2017 року помер батько [PERSON] [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 504287, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Новоайдарського району Луганської області (а.с.34). За життя [PERSON] мешкав один за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Смолянинове, вул. Садова, буд. 135, що підтверджується копією довідки № 1002, виданої 21.09.2017 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Новоайдарського району Луганської області (а.с.38). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: домоволодіння, яке знаходиться за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Смолянинове, вул. Садова, буд. 135, право власності на яке визнано за [PERSON] рішенням Новоайдарського районного суду від 06.10.2005 року (а.с.10), та земельна ділянка для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства площею 0,57 га, яка залишалась після смерті матері [PERSON] [PERSON], та право власності на яку переоформлене не було, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛГ № 095548 (а.с.32). Мати [PERSON] [PERSON] померла 20.02.2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 024725, виданого 11.08.2005 року Новоайдарським відділом РАЦС (а.с.35). За життя [PERSON] заповіту складено не було, єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON] Факт того, що позивач [PERSON] дійсно є дочкою [PERSON], померлого 04.08.2017 року, підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕД № 391693 (а.с.7), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ЕД №381268 (а.с.8), копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЕД № 156373 (а.с.9). При зверненні позивача до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу [PERSON] з метою отримання свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у звязку з тим, що [PERSON] не було зареєстровано у встановленому порядку право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Смолянинове, вул. Садова, буд. 135, право власності на яке визнано за [PERSON] рішенням Новоайдарського районного суду від 06.10.2005 року. Також згідно Державного акту на право власності на землю земельна ділянка, розташована за вказаною адресою, належить на праві власності [PERSON], право на спадщину після якої [PERSON] визнавав рішенням суду (а.с.39). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до\~ч.ч.\~2,3\~ ст.\~1225\~ЦК України\~до спадкоємців\~житлового будинку,\~інших будівель\~та споруд\~переходить право\~власності або\~право користування\~земельною ділянкою,\~на якій\~вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014\~ № 5, якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» статтею 1297\~ЦК\~встановлено обов'язок\~спадкоємця звернутися\~за свідоцтвом\~про право\~на спадщину\~на нерухоме\~майно.\~Проте нормами\~цієї статті,\~так само\~як й\~іншими нормами\~цивільного права,\~не визначено\~правових наслідків\~недотримання такого\~обов'язку\~у виді\~втрати права\~на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297\~ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування. Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно в судовому порядку. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1222, 1261, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved