Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом - «Заявник») звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявник зазначив, що у зв`язку із заміною паспорта громадянина України, у нього виникли складнощі у отриманні пенсії, реалізації права на земельну ділянку та інше, оскільки у новому паспорті його прізвище змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] , прізвище заявника - « [PERSON] ». На підставі вище вказаного свідоцтва про народження, у жовтні 2019 року заявником було отримано паспорт громадянина України нового зразка на прізвище - « [PERSON] ». Оскільки, за втраченим паспортом зразка 1993 року, прізвище заявника - « [PERSON] », то й правовстановлюючі документи у період користування цим паспортом, заявник отримував на прізвище - « [PERSON] ». Внаслідок зазначених розбіжностей записів у паспорті заявника та інших правовстановлюючих документах, заявник не має можливості реалізовувати свої права та захищати інтереси. Заявник просив встановити факт належності [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку площею 2,1963 га, серії ЯА №460957, виданого на його ім`я та встановити факт належності [PERSON] пенсійного посвідчення серії [NUMBER] . У судовому засіданні Заявник свої вимоги підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що є дружиною заявника з 1997 року. Підтвердила обставини викладені в заяві. Суд, вислухавши пояснення заявника та свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] виданого Хутірчеркаською сільською радою від 28.01.1952 року, актовий запис №3, його прізвище записано - « [PERSON] ». Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку виданого заявнику 13.10.2005 року, Білоцерківською райдержадміністрацією 09.03.2005 року №72 (розпорядження), його прізвище вказано як - « [PERSON] ». Відповідно до паспорта громадянина України, серії [NUMBER] , виданого Білоцерківським РВГУМВС України в Київській області від 30.01.1998 року, прізвище заявника вказано як - « [PERSON] ». Таким чином, надані заявником докази у своїй сукупності підтверджують вказані ним обставини. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку з втратою годувальника. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що заяву [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки вона обґрунтована, а її доводи не спростовані та підтверджені належним і допустимими доказами. Встановлення даного факту необхідно Заявнику для реалізації своїх прав та захищати свої інтереси. На підставі викладеного та

Outcome: approved