Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в подальшому змінивши предмет позову, до [PERSON], третя особа: Староміський РВ у м. Вінниці УДМС України у Вінницькій області, про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, зазначивши, що є власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], при цьому зазначає, що відповідач, [PERSON], є його знайомою, яку 24.07.2013 року він зареєстрував на належній йому житловій площі, за її проханням для вирішення її особистих питань, однак в кінці 2013 року [PERSON], виїхала на роботу до Італії не попередивши позивача та не знявшись з реєстрації, в силу чого позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS], визнавши відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явився, однак, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Представник третьої особи будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, проте звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, під час вирішення справи покладається на думку суду. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. За даних обставин суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній документів та доказів. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача, суд визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.12.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1976, спадкоємцем майна [PERSON], померлого [INFO] року, є [PERSON] який успадкував майно, що складається з цілого житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] (а.с. 3). Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.12.2009 року № 24826497 [PERSON] є власником будинку з господарськими будівлями та спорудами, адреса: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-1976 від 04.12.2009 ( а. с. 4). Зміст відповідей на запит суду довідок адресно-довдкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Вінницькій області вказує, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS]. (а.с. 10). Таким чином судом встановлено, що позивач 17.12.2009 року став власником будинку, що розташований в [ADDRESS] зареєструвавши за собою відповідне право у визначеному законодавством порядку, при цьому [PERSON] зареєстрована в даному домоволодіння на правах наймача, оскільки суду не надано жодного доказу про перебування [PERSON] в даному домоволодінні як члена сім'ї власника будинку, при цьому, виходячи із позиції позивача, починаючи з грудня 2013 року [PERSON] по місцю реєстрації не проживає. Норма ч.1 ст. 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до норми ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 3 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначає, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Норма ст. 71 Житлового Кодексу України зазначає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За даних обставин, враховуючи, що відповідач набув права користування відповідним житлом як наймач, а не як член сім'ї, при цьому більше шести місяців [PERSON] була відсутня по місцю своєї реєстрації, яка в даному випадку носить формальний характер, в силу чого суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обгрунтованими та підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved