Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

25.12.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь, на утримання повнолітньої доньки [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до закінчення донькою навчання. В них народилася донька - [PERSON], [INFO]. За рішенням суду відповідач сплачував аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття, тобто до 31.10.2013 року. З 01.09.2012 року донька навчається на денному відділенні Донбаського державного педагогічного університету. Термін закінчення навчання 30.06.2016 року. Позивачка вказує, що на теперішній час відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча можливість це робити в нього є постійний дохід, на утриманні інших осіб не має. На підставі статей 199, 200 Сімейного кодексу України просить суд стягнути аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до закінчення донькою навчання. Позивачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала і просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно до правил ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Пленум Верховного суду України в своїй Постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»зазначив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV " Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що сторони 26 листопада 1994 року уклали шлюб за актовим записом ВРАЦС Петропавлівського райвиконкому № 100, про що свідчить копія свідоцтва про шлюбу від 26.11.1994 року серія [NUMBER]. За час перебування в шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], про що підтверджується свідоцтвом про народження від 24.11.1995 року серія [NUMBER]. Згідно з довідкою № 286-13 від 07.11.2013 року [PERSON] з 01.09.2012 року донька навчається на денному відділенні Донбаського державного педагогічного університету. Термін закінчення навчання 30.06.2016 року. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України позивачка зазначила ціну позову за сукупністю виплат за шість місяців виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з частиною 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» прожитковий мінімум на працездатну особу складає з 01.01.2013 року - 1147 грн., відповідно ціна позову склала 1147 грн. х 30% х 6 місяців = 2064 грн. 60 коп.. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» розмір мінімальної заробітної плати складає 1147 грн., в зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 229 грн. 40 коп. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько дитини, повинен піклуватися про неї та утримувати, однак матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягувати на користь позивачки на утримання доньки, аліменти у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, щомісячно до закінчення донькою навчання, але не більше чим до досягнення нею 23 - х років, починаючи стягнення з 25 грудня 2013 року. На підставі зазначеного, ст.ст. 182, 199, 200 Сімейного Кодексу України, ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved