overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

23.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07 листопада 2003 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось, подружні стосунки припинені більше трьох років тому через різні характери та погляди на подружнє життя, ведення домашнього господарства, на ґрунті чого в сім'ї постійно виникали суперечки та непорозуміння і подальше сумісне проживання та збереження сім'ї стало неможливим, а тому просить суд позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивачка позов підтримує, відповідач позов визнає. За таких обставин, суд, відповідно до ухвали судді від 06.02.2014 року проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2003 року (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Подружні стосунки припинені більше трьох років тому, сторони наполягають на розлученні, миритись не бажають. Причиною розпаду сім'ї стали суперечки та непорозуміння, що виникали на ґрунті різних характерів та поглядів на подружні стосунки та ведення домашнього господарства. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і "в разі його розірвання" Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої доньки, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

23.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21 вересня 2013 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось, подружні стосунки припинені через різні характери та погляди на подружнє життя, на ґрунті чого в сім'ї постійно виникали суперечки та непорозуміння і подальше сумісне проживання та збереження сім'ї стало неможливим, а тому просить суд позов задовольнити та відновити її дошлюбне прізвище «[PERSON]». В судове засідання сторони не з'явилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивачка позов підтримує, відповідач позов визнає. За таких обставин, суд, відповідно до ухвали судді від 06.02.2014 року проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2013 року (а.с.4). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки припинені, сторони наполягають на розлученні, миритись не бажають. Причиною розпаду сім'ї стали суперечки та непорозуміння, що виникали на ґрунті різних характерів та поглядів на подружні стосунки. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і "в разі його розірвання". В силу ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися тим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

23.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21 серпня 2012 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось, подружні стосунки припинені через те, що відповідач часто зловживає спиртними напоями і будучи в нетверезому стані вчиняє сварки та скандали, ображає її, безпричинно ревнує та обманює, а тому просить суд позов задовольнити. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, але від неї поступила заява про розгляд справи у її відсутності. Згідно поданої заяви позивачка позов підтримує, наполягає на розлученні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки. Причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи,що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України без фіксування судового процесу допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2012 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають (а.с.7). Подружні стосунки припинені, позивачка наполягає на розлученні, миритись не бажає. Причиною розпаду сім'ї стали сварки та скандали, що виникали на ґрунті зловживання відповідачем спиртними напоями. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і "в разі його розірвання". Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися тим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

23.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24 листопада 2003 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось, подружні стосунки припинені через різні характери та погляди на подружнє життя, ведення домашнього господарства, на ґрунті чого в сім'ї постійно виникали суперечки та непорозуміння і подальше сумісне проживання та збереження сім'ї стало неможливим, а тому просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір. В судове засідання сторони не з'явилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивачка позов підтримує, відповідач позов визнає. За таких обставин, суд, відповідно до ухвали судді від 20.02.2014 року проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2003 року (а.с.4). Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Подружні стосунки припинені, сторони наполягають на розлученні, миритись не бажають. Причиною розпаду сім'ї стали суперечки та непорозуміння, що виникали на ґрунті різних характерів та поглядів на подружні стосунки та ведення домашнього господарства. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і "в разі його розірвання" Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

23.01.2014 року ПАТ АТ «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту від 24.03.2008 року в сумі 16 852,98 доларів США та 1831,59 грн., посилаючись на те, що останній не виконує свої зобов'язання за договором, допустивши прострочення внесення платежів. В судовому засіданні представник позивача Канюка Т.В. наполягає на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] позов визнав, але пояснив, що не має можливості одночасно сплатити всю суму коштів по договору. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.03.2008 року [PERSON] уклав з ПАТ АБ «Укргазбанк» кредитний договір № 1232008/2л, за яким отримав кошти в сумі 21 000 доларів США при умові сплати процентів- 13,3 річних, які можуть збільшуватися на 1% в разі простроченої заборгованості, відповідно до п.3.1.10 договору. Свої зобов'язання за договором кредиту позичальник не виконує належним чином, допустив прострочення сплати коштів і станом на 18.12.2013 року заборгованість за кредитом складає 16 852,98 доларів США, що в еквіваленті до національної грошової одиниці України становить 134 705,87 грн., яка складається із строкової заборгованості по кредиту - 14962,50 долари США, простроченої заборгованості по кредиту - 574,98 доларів США, заборгованості по процентах поточної - 102,17 долари США, заборгованості по процентах простроченої - 1213,33 долари США, також позичальнику нараховано 1831,59 грн. заборгованості з пені, а саме 543,84 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту та 1287,75 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів. Вказані обставини підтверджуються: договором кредиту, розрахунком заборгованості, поясненнями сторін в судовому засіданні. Відповідно до ст.1054 ЦК України "За кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти". Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 551 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Свої зобов'язання перед банком за договором кредиту відповідач виконує неналежним чином, що є підставою для стягнення суми несплоченого кредиту, нарахованих процентів та пені. Судові витрати становлять 1365,37 грн. і розподіляються відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

23.01.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказав, що: 14 березня 2013 року уклав шлюб з відповідачем, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, так як між ними немає взаєморозуміння, в них різні погляди на життя та шлюбно-сімейні стосунки. Шлюбно-сімейні стосунки між ними припинені з листопада 2013 року. Спільне господарство не ведеться. А тому просив винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить його інтересам. Від позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу, так як сім"я розпалась остаточно і він має намір створити нову сім"ю. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явилася, про день, час, місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням). Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від неї не надходило. Суд вирішив розглянути справу заочно, на підставі наявних у ній доказів та за згодою представника позивача - постановлює заочне рішення. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про шлюб, сторони 14 березня 2013 року зареєстрували шлюб. - згідно копії свідоцтва про народження сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з листопада місяця 2013 року, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, на примирення позивач не згоден і наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що на даний час шлюб суперечить його інтересам, відповідач заперечень не надала. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

23.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 14 жовтня 1995 року зареєструвала з ним шлюб. Від спільного проживання народився син [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Із-за різних характерів, відсутності взаєморозуміння і довіри проживання з ним стало неможливим. Спорів щодо спільно нажитого майна немає. Шлюбні відносини припинені 3 2007 року. В судове засідання не з'явилася. В поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила не надавати строк для примирення так як в них є інші сім'ї, шлюб розірвати. Відповідач позов визнав. Суду пояснив, що подружні відносини між ними дійсно припинені ще у 2007 році. Позивачка залишила сім'ю і виїхала на проживання в місто Нетішин з другим чоловіком. Вихованням дитини займався він, оскільки син залишився проживати з батьком. На даний час син повнолітній. Він утворив іншу сім'ю у якій народилося двоє дітей, на даний час чекають народження третьої дитини. Тобто, він та позивачка створили інші сім'ї, з цих підстав примирення між ними та збереження шлюбу неможливе. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, зв'язків не підтримують, створили інші сім'ї, тому збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

23.01.2017 р. [PERSON] звернулася до Літинського районного суду Вінницької області з даним позовом, мотивуючи тим, що вона є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], 09.06.2016 р., які повністю перебувають на її утриманні і потребують матеріальної допомоги від батька. Батьком дітей є [PERSON] - відповідач у справі. Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідач має можливість матеріально утримувати дітей, оскільки фізично здоровий, інших утриманців немає, тому змушена звернутися до суду із даним позовом про стягнення аліментів. Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що її місячний дохід становить лише 860 грн. на місяць, який вона отримує від соціальної служби на утримання малолітньої доньки. Цього доходу недостатньо для утримання двох малолітніх дітей. Просить стягувати із відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 1800 грн. щомісячно. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність. Позов підтримує та просить його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 28). Відповідач [PERSON] будучи викликаний у судове засідання через оголошення в газеті "Урядовий Курєр" (випуск № 63від 04.04.2017 р.), відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову до суду не надав (а.с. 38).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

23.01.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] В судове засідання позивач не з'явилася, її представник надав суду заяву з проханням слухати справу у їх відсутність, позов підтримав, просив його задовольнити. Позовні вимоги мотивувала тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.1992 року належить житловий будинок, який розташований по вул. Центральній, 41 в с. Жовтневе, Первомайського р-ну Миколаївської області, що підтверджується договором купівлі-продажу та технічним паспортом. 14.05.2013 року на прохання відповідача, вона зареєструвала її в даному будинку, як члена сім'ї, оскільки вона є її онукою і отримала паспорт. [PERSON] ніколи не проживала в належному позивачці будинку, вона проживала за місцем навчання, потім вийшла заміж і виїхала за межі України. Ніякого майна чи особистих речей відповідача в будинку немає. З огляду на викладені обставини, позивач позбавлена свого передбаченого законодавством права розпоряджатися належним їй на праві приватної власності майном. Відповідач в судове засідання не з'явилася, її представник надав суду заяву з проханням слухати справу за їх відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.1992 року, посвідченого секретарем Степківської сільської ради [PERSON], - є [PERSON]. Відповідно до довідки Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області № 32 від 18.01.2017 року, за даною адресою [PERSON] не проживає з 2015 року. Відповідно до ст. 107 ЖК України та роз'яснень викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12.04.1985 року, наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. На підставі ст. 107 ЖК України наймач жилого приміщення або член його сім'ї може бути визнаний судом таким, що втратив право користування цим приміщенням, якщо фактичні дані справи свідчать про обрання ним іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресування кореспонденції, утворення сім'ї в іншому жилому приміщенні, перевезення туди майна, виїзд до іншого населеного пункту і постійна прописка в ньому чи укладення там трудового договору на невизначений строк тощо). Оскільки відповідач в будинку [ADDRESS], не проживає понад 6 місяців, то є підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved