Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

17 грудня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що відповідно до рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року по справі F186/806/15 було стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача. 03 липня 2015 року було відкрито виконавче провадження. Відповідач станом на 01 жовтня 2018 року мав заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 28 280,59 гривень. Нею приведено розрахунок пені в зв'язку з простроченням сплати аліментів за період з 01 листопада 2016 року по 31 жовтня 2018 року, розмір якої становить 112 611,93 гривні. Так як сума пені значно перевищує суму заборгованості по сплаті аліментів, то вважає, що загальна сума пені дорівнює 28 280,59 гривень. Просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 28 280,59 гривень. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає повністю, тому що на кінець 2018 року погасив борг по аліментах повністю в сумі 31 000 гривень, висилав дитині на її картку 2 500 гривень (чеки додає), кожні канікули дитина приїздить до нього додому, він їй допомагає і без чеків, як батько. Зобовязується і надалі платити аліменти своєчасно, щоб не було заборгованості. На даний час в нашій країні не такі великі зарплати, щоб іще платити пеню. Просив врахуквати, що він виховує сам доньку 4 роки. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу F7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 75,80,84,86,180-183, 191 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України F789 -Х11 від 27 лютого 1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей F першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу F7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовFязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України в разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ст.150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст. 18 «Конвенції про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Отже утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги, є природним обов'язком батьків. Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторонами не оспорюються обставини справи щодо подружнього життя, батьківства дитини та необхідності сплати аліментів відповідачем, тому перевірки судом підлягають лише обставини обсягу та періодів фактичної сплати аліментів відповідачем, підстав, можливості та правильності нарахування пені у відповідності до ст.196 СК України. Що стосується позовних вимог про стягнення пені, що нараховується на заборгованість зі сплати аліментів, суд приходить до наступного. Згідно ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовFязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. [PERSON] Верховного Суду в постанові F572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року відійшла від правової позиції, висловленої у постановах Верховного Суду України у справах, та зазначила, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+FFF.(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Так, судом встановлено, що рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області F186/806/15-ц від 23 червня 2015 року стягнуто на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з [PERSON], щомісячно, до повноліття дитини. На підставі вказаного рішення суду, видано виконавчий лист та звернуто його до примусового виконання. Позивач надала довідку-розрахунок, видану державним виконавцем Центрального ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Першотравенського МВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області, згідно якої, станом на 31 березня 2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на користь позивача за період з жовтня 2016 року по 31 березня 2018 року включно становила 23 313,59 гривень. Довідкою-розрахунком від 02 листопада 2018 року, виданою державним виконавцем Новомосковського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області підтверджується, що заборгованість по аліментах [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини станом на 01 листопада 2018 року становить 30 837,25 гривень. Відповідач надав суду копії квитанцій про перерахування аліментів на користь позивача на утримання дитини. Даними квитанціями підтверджується, що ним було сплачено в рахунок заборгованості по аліментах: 01 вересня 2018 року 1 970,00 гривень, 25 жовтня 2018 року 400,00 гривень, 15 листопада 2018 року 3 000,00 гривень, 14 грудня 2018 року 25 000,00 гривень та 3 323,00 гривень. Всього за період з 01 вересня по 14 грудня 2018 року сплачено 33 693,00 гривень. Таким чином, обставини справи свідчать, що відповідач аліменти сплачував нерегулярно, протягом тривалих періодів взагалі не сплачував аліментів, в зв'язку з чим утворилася заборгованість з його вини. Доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася не з вини відповідача, останній суду не надав. Станом на 14 грудня 2018 року відповідач погасив заборгованість зі сплати аліментів на користь позивача. У частині 1 статті 20 СК України зазначено, що до вимог, які випливають із сімейних правовідносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст.72, ч.2 ст.129, ч.3 ст.138, ч.3 ст.139 цього Кодексу. Отже, строк позовної давності не застосовується до правовідносин, які регулюються статтями 194 - 197 СК України. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що права позивача порушені, а тому вона має право на стягнення неустойки (пені). Розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 листопада 2016 року по 31 жовтня 2018 року ( в межах заявленого строку позовних вимог) складатиме: 112 611,93 гривень = (987,00х1%х730) + (1 184,56х1%х700) + (1 184,56х1%х669)+ (1 184,56х1%х638) + (1184,56х1%х610) + (1 184,56х1%х579) + (1 184,56х1%х549) + (1 184,56х1%х518) + (1 184,56х1%х488) + (1 184,56х1%х457) + (1 184,56х1%х426) + (1 184,56х1%х396) + (1 184,56х1%х365) + (1 184,56х1%х335) + (1 184,56х1%х304) + (1 914,25х1%х273) + (1 914,25х1%х245) + (1 914,25х1%х214) + (1 413,38х1%х184) + (1 413,38х1%х153) + (1 413,38х1%х123) + (1 413,38х1%х92) + (1 413,38х1%х61) + (1 013,38х1%х31). Оскільки станом на 01 жовтня 2018 року розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів становив 28 280,59 гривень, на виконання приписів ст.196 СК України - пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити, стягнувши з відповідача на користь позивача пеню за прострочення зобов'язання в сумі 28 280,59 гривень. Розмір неустойки може бути зменшений, якщо відповідач визнає неустойку, але посилається на обставини матеріального та сімейного стану, що є підставою для зменшення розміру неустойки, однак відповідачем не надано суду ніяких доказів на підтвердження свого матеріального та сімейного становища, відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, тобто обставини для зменшення розміру неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів на даний час відсутні. Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при пред'явленні позову до суду, позовні вимоги задоволено повністю, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 гривень, оскільки позов подано 17 грудня 2018 року.

Outcome: approved