overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

30.01.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго" про стягнення заборгованості по заробітній платі. Із позову вбачається, що з 06.10.1998 року позивачка працює у відповідача та по теперішній час бухгалтером першої категорії. До травня 2014 року позивачка без затримок отримувала заробітну плату, але з травня 2014 року відповідач перестав регулярно сплачувати заробітну плату, та по листопад 2014 року заборгованість склала у розмірі 26474,89 грн. В добровільному порядку відповідач заборгованість не погашає, що змусило позивачку звернутися з позовом до суду. На підставі викладеного позивачка просить суд стягнути з відповідача - Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго", на її користь заборгованість із заробітної плати за період з травня 2014 року по листопад 2014 року в сумі 26474,89 грн., а також судові втрати просить стягнути з відповідача. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність. У судове засідання представник відповідача не з'явився надав суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності. Також представник відповідача надав суду заперечення проти позову в яких просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: У судовому засіданні встановлено, що позивачка перебуває у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується трудовою книжкою (а.с. 12-16). Відповідно до довідки, відповідачем не в повному обсязі було проведено з позивачем розрахунок по заробітній платі, а саме: заборгованість по заробітній платі склала: за період з травня 2014 року по листопад 2014 року у розмірі 26474,89 грн. (а.с. 11). Згідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівниками регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Суд вважає, що відповідач порушив законні права позивача на оплату його праці та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі зазначеному позивачем. Розглядаючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст. 88 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

30.01.2017 року позивачка подала в суд указаний позов, мотивуючи вимоги таким. Вона перебувала з відповідачем [PERSON] у шлюбі з 05.02.1998 року по 27.12.2016 рік. Від шлюбу з відповідачем у неї народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO]; дочка - [PERSON], [INFO]. Діти сторін після розірвання шлюбу проживають разом з позивачкою. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку щодо утримання неповнолітньої дочки. За цих підстав позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі 1500 грн., щомісячно. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подавши суду заяву в якій просить розгляд справи провести без її участі, заявлені вимоги підтримує. Відповідач подав суду письмову заяву в якій вказує, що заявлений [PERSON] позов визнає в повному обсязі, згідний сплачувати аліменти позивачці на утримання дочки в сумі 1500 грн.. До заяви подав суду квитанцію про добровільну сплату судового збору по справі в сумі 640 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору. Оцінивши позиції сторін, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти, оскільки таке не порушує права та інтереси сторін, інших осіб, та позов задовольнити, виходячи з таких підстав. Вимоги позивачки відповідають вимогам ст.ст. 180-183, 191 СК України. Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов'язки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122 та 125 цього Кодексу. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.03.2002 року, батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є сторони [PERSON], [PERSON] Неповнолітня дочка сторін проживає разом з матір'ю в с.Син.Поляна Міжгірського району Закарпатської області, що визнано відповідачем. Згідно з ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі з урахуванням, обставин, зазначених у ст.182 СК України. Отже, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає що заявлений позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], підлягає до задоволення. Судові витрати, згідно з вимогами ст. 88, 80 ч.1 п.3, 81 ЦПК України, ст. 4 ч.1 п.1 ЗУ "Про судовий збір", покладаються на відповідача. Згідно квитанції від 01.02.2017 року судовий збір в сумі 640 грн. сплачено відповідачем добровільно, до винесення судом процесуального рішення. Рішення в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

30.01.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 22.09.2015 року він з відповідачкою зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. З відповідачкою сімейні не склалися через різні характери, спільного господарства вони не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, поновлювати шлюбні відносини не бажає, на примирення не згоден, тому просив суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 22.09.2015 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2398. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, не бажають примиритись, що свідчить про дійсність їх намірів щодо розірвання шлюбу та дає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне залишити відповідачці прізвище "[PERSON]". Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

30.01.2019 року ПАТ по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз" звернулося в суд з вищезазначеним позовом. Зважаючи на складність даної справи, суд вважає за необхідне проголосити вступну і резолютивну частини рішення, а складення рішення в повному обсязі відкласти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

30.03.2015 року ПАТ "Акцент-Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 01.09.2012 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит в розмірі 4995,50 грн. зі сплатою 0,12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача станом на 10.03.2015 року заборгованість по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 16056,48 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 01.09.2012 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 4995,50 грн. зі сплатою 0,12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а також платежів визначених тарифами, умовами кредитування і правилами банку. (а.с. 8-16) Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 10.03.2015 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 4995,50 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 8,78 грн.; по комісії - 3896,62 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором в розмірі - 5914,80 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 740,79 грн. (а.с. 6-7) Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в сумі - 16056,48 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

30.03.2015 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 14.04.2008 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 7000 грн. зі сплатою 22,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 28.02.2015 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 13176,55 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 14.04.2008 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку 7000 грн. зі сплатою 22,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку, та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с. 9-16) Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 28.02.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 5984,02 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 5276,98 грн.; по комісії - 1050,00 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 250 грн.; штраф (процентна складова) - 615,55 грн. (а.с. 6-8) Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в загальній сумі - 13176,55 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

30.03.2015 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 1206,54 грн. шкоди, спричиненої безобліковим користування електроенергією, яке було виявлено 16.12.2014 року працівниками Первомайської філії ПАТ "Миколаївобленерго" під час перевірки оселі відповідача за адресою [ADDRESS], а саме: самовільне підключення, струмоприймачів, електроустановок до електричної мережі енергопостачальника відкритою електричною проводкою без приладу обліку, що можливо виявити під час проведення контрольного огляду приладу обліку в зв'язку з чим було складено акт В 3659 та нарахована шкода за період з 14.10.2014 року по 16.12.2014 року в сумі 1206,54 грн. Також позивач просить стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явилась, а надала заяву в якій позов підтримала повністю і просила його задовольнити, та погоджувалась на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, заперечень та відповідних доказів по суті позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ст. 1166 ч.ч. 1, 2 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. На підставі викладеного, суд знаходить що позов підлягає задоволенню, так як його підтверджено ксерокопіями акту В 3659 від 16.12.2014 року «Про порушення Правил користування електричною енергією для населення» (а.с.3-4), протоколом засідання комісії філії ПАТ «Миколаївобленерго» Первомайського району по вказаному акту ( а.с.7-8), проти чого відповідач заперечень та відповідних доказів не надав, а тому суд знаходить доведеними позовні вимоги та підлягаючими задоволенню. На підставі ст. 88 ч.1 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

30.03.2015 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 4933,40 грн. шкоди, спричиненої безобліковим користування електроенергією, яке було виявлено 27.12.2014 року працівниками філії ПАТ "Миколаївобленерго" Первомайського району під час перевірки оселі відповідача за адресою [ADDRESS], а саме: самовільне підключення струмоприймачів, електроустановок та електропроводки до електричної мережі енергопостачальника відкритою електричною проводкою з порушенням схеми обліку в зв'язку з чим був складений акт В3772 та нарахована шкода за період з 27.06.2014 року по 27.12.2014 року на суму 4933,40 грн. Також позивач просить стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явилась, але надала заяву в якій позов підтримала повністю і просила його задовольнити, а справу розглядати в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заяву в якій позов визнав і проти його задоволення не заперечував, а справу просив розглядати в його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст.61 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі викладеного, суд знаходить що позов про стягнення шкоди по акту В 3772 від 27.12.2014 року «Про порушення Правил користування електричною енергією для населення» в сумі 4933,40 грн. доведений і підлягає задоволенню згідно ст. ст. 638, 639 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

30.04.2014 р. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Позивачка також зазначала, що на теперішній час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, доходів не отримує, в зв`язку з чим вважає, що позивач зобов`язаний також надавати кошти на її утримання. Посилаючись на вищевикладене позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно; стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 600 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала. Відповідач [PERSON]визнав позов. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] Відповідно до Довідки ЖКП МР "Південь" від 28.04.2014 р. за вих. № 1521 неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] працює, однак в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки Дарини не надає. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані матеріально утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Матеріальної допомоги позивачці відповідач [PERSON] в добровільному порядку не надає. Дослідивши надані докази в сукупності суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. З відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

30.04.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі до 21.05.2013 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання сина відповідач не бажає. У зв'язку з даними обставинами вона була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. Інших платежів аліментного характеру відповідач не має. 28.08.2014 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] оспорювання батьківства . В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначив, що фактично їх шлюбні відносини припинились з січня 2013 року, ще до офіційного розірвання шлюбу, саме з цього часу вони стали проживати окремо та перестали бути пов'язаними спільним побутом, тому батьком народженої [PERSON] дитини він бути не може, оскільки на час її зачаття проживав з іншою жінкою, так само як і [PERSON] проживала з іншим чоловіком, який і є скоріше за все батьком [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач по основному позову не з'явилася, надавши суду письмову заяву в якій просить залишити її позов без розгляду та визнає позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, а також просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач по основному позову в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву в якій позовні вимоги по основному позову не визнає в повному обсязі та підтримує в повному обсязі позовні вимоги за зустрічним позовом, а також просить суд розглядати справу за його відсутності. Оскільки позивач по основному позову просить залишити її позовну заяву без розгляду та визнає позовні вимоги за зустрічним позовом в повному обсязі, тому відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, зустрічний позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. На підставі ст.ст.122, 136, 138 Сімейного кодексу України, п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"

Outcome: approved