Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

29.09.2014 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. В обгрунтування позовних вимог вказував, що 03.10.2007 року між ЗАТ «АІСЕ Україна», правонаступником якого є ПрАТ «АІСЕ Україна» та [PERSON] була укладена Угода №176052 та підписано додатки №1 та №2 до неї, які є невід*ємними її частинами. Вказана угода була укладена з метою придбання автомобіля - ЗАЗ ТF699р01 ( Ланос), на основі системи Автоплан. Відповідно до умов вказаної угоди ПрАТ «АІСЕ Україна» гарантувало відповідачу право на отримання автомобілю, за умови, що він виконає всі зобов*язання, які випливають з цієї угоди. Відповідно до Асигнаційного акту від 27.07.2011 року, відповідачу було надано право на отримання автомобілю, яким він скористався, звернувшись до позивача на підставі ст. 10 Додатку №2 до Угоди, з заявою про вибір іншої моделі автомобілю ніж та, що вказана у Додатку №1 до Угоди. Так, 27.08.2011 року відповідач отримав автомобіль - ЗАЗ ТF69YO ( Ланос), кузов [NUMBER], 2011 року випуску, зареєструвавши його на своє ім*я у Миколаївському ВРЕР УДАЇ УМВС, державний номер - [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]). При цьому, зобов*язувався оплатити стовідсоткову вартість автомобілю та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 100 щомісячних повних внесків. 13.08.2011 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки, за яким вона зобов*язувалася відповідати перед позивачем у повному обсязі за виконання [PERSON] зобов*язань за Угодою №176052. Так, відповідач [PERSON] протягом листопада 2007 року по вересень 2011 року сплачував щомісячні внески, а починаючи з жовтня 2011 року порушив умови Угоди у частині періодичності сплати внесків, а з червня 2012 року зовсім припинив їх сплачувати. Неодноразові звернення до відповідача [PERSON] у телефонному режимі та шляхом листування, результату не дали. Тому, 30.07.2014 року, у порядку п.17.5 ст. 17 Додатку №2 до Угоди, позивачем на адресу відповідача [PERSON], було направлено вимогу одноразової сплати всієї суми заборгованост і не пізніше 09.08.2014 року, але, станом на вересень 2014 року, вказана вимога не виконана. Представник позивача у позовній заяві просив суд стягнути у солідарному порядку з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь ПрАТ «АІСЕ Україна» суму заборгованості за Угодою №176052 у розмірі 72 877,10 грн., а також судовий збір у повернення. У судове засідання представник позивача не з*явився. Заяви про розгляд справи без його участі не надав. Причина неявки суду невідома. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з*явилися, надали суду заяви у яких просять справу слухати без їх участі, позовні вимоги визнали. Дослідивши та оцінивши матеріали справи на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного. Так, з матеріалів справи встановлено, що 03.10.2007 року між ЗАТ «АІСЕ Україна», правонаступником якого є ПрАТ «АІСЕ Україна» та [PERSON] була укладена Угода №176052 в рамках створеної в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів «Автоплан»та підписано Додатки №№ 1 та 2 до неї, які є невід'ємними частинами Угоди. Відповідно вказаним Угоді та додаткам до неї, відповідач [PERSON] отримав автомобіль, зобовязавшись сплатити його стовідсоткову вартість, а також вартість наданих йому позивачем послуг (а.с. 7-12). Відповідно до ст.ст.204, 227 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У результаті дослідження укладених Угод та додатків до неї 1,2 встановлено, що відповідно укладеній Угоді в рамках системи «Автоплан», позивач надає учасникам послуги, які спрямовані на придбання автомобіля на основі системи «Автоплан». Послуги полягають у формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах жеребкувань і аукціонів, а також інших послуг, передбачених Угодою, які забезпечують придбання автомобіля кожним Учасником системи «Автоплан». Таким чином, позивачем свої зобовязання виконано, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Миколаївським ВРЕР УДАЇ УМВС, відповідно до якого за [PERSON] зареєстровано транспортний засіб ЗАЗ ТF69YO, червоного кольору, державний номер - [NUMBER], кузов [NUMBER], 2011 року випуску (а.с.17). Відповідач [PERSON] протягом листопада 2007 року по вересень 2011 року сплачував щомісячні внески, а починаючи з жовтня 2011 року порушив умови Угоди у частині періодичності сплати внесків, а з червня 2012 року зовсім припинив їх сплачувати. Відповідно п. 17.5 ст. 17 додатку 2 до Угоди, учасник системи, який отримав автомобіль та не сплатив два або більше послідовних або вибіркових повних внесків, втрачає право сплати ціни автомобіля шляхом внесення повних щомісячних внесків відповідно графіку та зобовязаний повністю сплатити усі несплачені повні внески протягом 10 днів з моменту отримання вимоги про погашення боргу від позивача. За вимогами п.11.1 ст. 11 додатку 2 до Угоди, в разі, коли протягом терміну дії угоди виробник та/або імпортер здійснить заміну або припинить імпортувати або виробляти модель автомобіля, яка зазначена у Додатку1, фірма зобовязується замінити її новою моделлю або іншим автомобілем, ціна якого буде дійсною для розрахунку повного внеску для сплати усіма учасниками групи. На виконання вказаної вимоги позивач з урахуванням листа директора Запорізького відділення філії «Авто-ЗАЗ-сервіс» №5408 від 23.07.2008 року щодо припинення виробництва автомобіля Ланос та реєстру № 400ДК/240608 роздрібних цін на автомобілі виробництва ЗАТ «ЗАЗ» від 30.06.2008 року, реєстру № 425ДК/240708 роздрібних цін на автомобілі виробництва ЗАТ «ЗАЗ» від 30.06.2008 року та реєстру №127/1 роздрібних цін на автомобілі ЗАЗ для ПрАТ "АІСЕ _ Україна" від 01.07.2014 року здійснив для учасників системи заміну автомобілю ЗАЗ ТF699р01 на ЗАЗ ТF69YО, що в подальшому було взято до уваги під час розрахунків щомісячних внесків відповідача за підписаною ним Угодою ( а.с.18-21). Згідно з п.11.2 ст.11. Додатку №2 до Угоди, якщо різниця між ціною нової моделі та ціною автомобіля зазначеного у Додатку №1, перевищує 10% часники системи, то в цьому разі розмір несплачених повних внесків які вже отримали попередню модель, сплачуватимуть щомісячні внески, розраховані згідно з ціною автомобіля, яка діяла на останньому Асигнаційному акті, коли така попередня модель присуджувалася, та буде відповідне змінюватися в процентному відношенні відповідно до ціни нової моделі. Кількість сплачених відповідачем внесків, що ним не заперечувалось у судовому засіданні становить: 49,6432% із 100% з оплати чистих внесків, 43 внески з оплати адміністративних витрат, у звязку із чим борг [PERSON] становить 64,0865% внесків від ціни автомобіля станом на липень 2014 року. Загальний розмір заборгованості [PERSON], відповідно розрахунку позивача, становить 72 877,10 грн., з яких: 55 189 грн. чистих внесків (64,0865%) та 17 688,05 грн. внесків на адміністративні витрати. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. За правилами ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.2 ст. 554 ЦК України). Так, згідно договору поруки (а.с.13)., укладеного 13.08.2011 року між ПрАТ «АІСЕ Україна» та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 2723. [PERSON], будучи ознайомленою зі змістом зобовязань [PERSON], що виникають з Угоди, погодилася відповідати перед Кредитором за їх виконання, зобовязалася солідарно відповідати перед кредитором в повному обсязі за виконання зобовязань боржника за Угодою № 176052 від 03.10.2007 року. В разі невиконання Боржником зобовязань за Угодою визначили, що Боржник і кожен із співопоручителів відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Також, ст. 2 вказаного договору встановлено, що вказаною порукою забезпечено виконання Боржником зобовязань за Угодою, в тому числі виконання обовязків щомісячно сплачувати внески, передбачені Угодою, які складаються з сум Чистого внеску, Адміністративних витрат та Страхового внеску, а також виконання зобовязань сплачувати інші платежі, передбачені Угодою. Ст. 3 вказаного договору передбачено права і обовязки спів поручителів, в тому числі і обовязок щодо сплати кредитрові грошових коштів в розмірі несплачених боржником Повних внесків протягом 10 днів від дати отримання відповідного повідомлення Кредитора. Відповідно до платіжних вимог, що надсилалися відповідачам [PERSON] ( вих. № 176052/п/в від 30.07.2014 року, отримано 06.08.2014 року), [PERSON] (вих. № 176052/п/в від 30.07.2014 року, отримано 06.08.2014 року), були залишені відповідачами без задоволення (а.с. 22-25). Тому виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved