Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] 30.01.2014 року звернулася до суду з цим позовом, вказавши, що вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON], під час спільного проживання з яким народила сина [PERSON], [INFO]. Повідомила, що дитина проживає разом з нею і знаходяться на її утриманні, а їй одній важко утримувати сина, так як вона на даний час ніде не працює та доглядає дитину до досягнення нею трирічного віку, а також, що на її утриманні знаходиться ще двоє дітей від поперднього шлюбу. Зазначила, що разом з відповідачем не проживає та не підтримує сімейних стосунків, останній матеріально допомагає їй утримувати дитину, але цих коштів не вистачає для нормального проживання та харчування дитини. Вказала, що інших утриманців у відповідача немає, стягнень по виконавчим документам не проводиться, він офіційно ніде не працює, але займається самостійним заробітком, від якого має певний дохід, частину доходу отримує в натурі. Просила стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, подавши попередньо до суду письмові заяви щодо розгляду справи за їх відсутності, при цьому позивач підтримала заявлені вимоги, а відповідач позов визнав повністю. Вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до вимог ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог, так як він належно обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, безумовно визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо заявлених вимог майнового характеру. Враховуючи викладене,

Outcome: approved