Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

23 травня 2016 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з вказаним позовом та просила суд визнати відповідача такою, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: м. Миколаїв, пр.Леніна 141-а. кв.37. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що він є власником квартири № 37, що розташована за адресою: м.Миколаїв, пр.Леніна 141-а, разом із ним у спірній квартирі зареєстрована відповідач. Також позивач зазначив, що відповідач тривалий час за місцем реєстрації не з'являється, жодної участі в утриманні квартири не приймає, та їх реєстрація порушує інтереси позивача як власника, а за такого просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала суду заяву, відповідно до якої просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день слухання справи повідомлялися належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістили. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: Спірна квартира № 37, яка розташована за адресою м. Миколаїв, пр.Леніна 141-а належить [PERSON] на підставі договру купівлі - продажу № 4-58 від 08.05.2000 року, зареєстрованого Універсальною товарною біржею "Рико-Альянс" /а.с.8/. Укладений 08.05.2000 року договір купівлі - продажу № 4-58, визнаний дійсним рішенням Централього районного суду м.Миколаєва від 02.11.2011 року /а.с.11/. Відповідно до акту про непроживання відповідач не проживає в спірній квартирі з 2002 року. /а.с.13/. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на ст.ст.71, 72 Житлового кодексу України, ст.319 ЦК України. Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 19 липня 2000 року /а.с.6/, 18.02.2014 року вказаний шлюб сторонами було розірвано /а.с.7/. Судом встановлено, що відповідач є колишньою дружиною позивача, тобто є членом сім'ї власника житла, та відповідно до норм цивільного законодавства, має право користування спірним житлом - сервітут, припинення цього права має відбуватись відповідно до вимог статтей 405, 406 ЦК України. Норми ст.ст.71,72 ЖК України, які регулють відносини між наймачами житлових приміщень та членами їх сім'ї, не можуть застосовуватись до відносин, що виникли між позивачем та відповідачем. Згідно ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач без поважних причин не проживає в спірному домоволодінні понад один рік. Виходячи з вказаних обставин та зазначених правових норм суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved