Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

20.05.2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем, судові витрати стягнути з відповідача. Свої вимоги мотивував тим, що різні погляди на права та обов"язки подружжя, відсутність порозуміння призвело до поступового погіршення стосунків. З травня 2012 року відповідачка залишила його з двома неповнолітніми дітьми та стала проживати окремо від сім`ї. Вказав, що на даний час шлюбних відносин не підтримують, а тому вказує, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин та примирення неможливе. Тому змушений звернутися до суду. 12.06.2019 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження, визначено підготовче судове засідання. 15.07.2019 року у підготовчому судовому засіданні закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не прибули. Від позивача надійшла письмова заява, в якій останній просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, які просить задовольнити. 02.10.2019 року постановлено про заочний розгляд справи Відповідач до суду повторно не прибула, про час та місце судового розгляду була повідомлено вчасно та належним чином, відзиву на позов не подала. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 01 травня 1997 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Великомолодьківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 4, що стверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.3/. Дошлюбне прізвище відповідача [PERSON] Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Згоди на добровільне розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану ( ст. 106 СК України) сторони не дійшли. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, поступово втратили зв`язки між собою, а, отже, сім`я припинила своє існування. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для нього, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Прізвище відповідачу після розірвання шлюбу суд залишає без змін. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору, сплаченого ним при подачі позову до суду у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved