Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

27.06.2014 року позивач ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 5334 грн. 62 коп. та судові витрати, посилаючись на те, що 04.01.2013 року між ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №002-07035-040113, згідно вимог якого відповідач отримав кредит в сумі 5229 грн. 82 коп. на строк до 04.10.2013 року на придбання певного майна (послуг) з платою за користування кредитом в розмірі 0,01 відсотків річних. Однак, [PERSON] порушила вимоги кредитного договору, а саме, не виконала в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту, відсотків та комісії по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільно-процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, повідомлена судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явилась і не повідомила суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленої належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 04.01.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» (кредитор), та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № 002-07035-040113 (а.с.5), згідно вимог якого відповідач отримав кредит в сумі 5229 грн. 82 коп. на придбання певного майна (послуг), про що свідчить меморіальний ордер №859111 від 08.01.2013 року (а.с.3) та рахунок на оплату № ТТ0020-000015ТТ від 04.01.2013 року, на строк до 04.10.2013 року з платою за користування кредитом в розмірі 0,01 відсотків річних. Відповідач [PERSON] отримала у своє розпорядження майно - ноутбук Acer Aspire V3-571G-33114G75Maii, комплексний пакет «Ультра налаштування», що підтверджується актом прийому - передачі № 0020-000084 від 04.01.2013 року. Відповідно до п.2.1 кредитного договору №002-07035-040113 від 04.01.2013 року моментом погашення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених кредитним договором, та можливих штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання позичальником умов кредитного договору. Згідно п.2.4 зазначеного кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 0,01 % в рік. Процентна ставка є фіксованою. На підставі п.2.5 вказаного кредитного договору за обслуговування кредитної заборгованості позичальник сплачує комісію: перші 9 місяців на рівні 0,00% в місяць, починаючи з 10-го місяця користування кредитом 2,00 % в місяць. Відповідно до п. 4 зазначеного кредитного договору №002-07035-040113 від 04.01.2013 року починаючи з місяця, що слідує за місяцем, в якому наданий кредит, позичальник щомісяця не пізніше 04 числа кожного місяця сплачує кредитору суму грошових коштів 582 грн. 00 коп., яка включає заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів. На підставі п.2.4 ч. 5 зазначеного кредитного договору позичальник зобов'язується не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту виконати своєчасно та в повному обсязі зобов'язання за кредитним договором. Згідно п. 5 ч. 5 кредитного договору, в разі порушення строків сплати платежів, банк має право з наступного календарного дня за передбаченим пропозицією днем сплати платежу, нарахувати та стягнути штрафні санкції в розмірі 10 % суми невиконаного зобов'язання, але не менше та/або не більше 250 гривень. Однак, [PERSON] вимоги кредитного договору не виконує, в обумовлені строки кредит, комісії та відсотки по ньому не сплачує. Станом на 11.04.2014 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором №002-07035-040113 від 04.01.2013 року в розмірі 5334,62 гривень, а саме: 5229,82 гривень - заборгованість за сумою кредиту; 0,20 гривень - заборгованість за відсотками; 104,60 гривень - заборгованість за комісіями (а.с.4). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору №002-07035-040113 від 04.01.2013 року ПАТ «Дельта Банк», надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак, [PERSON] порушила вимоги кредитного договору, а саме не виконала в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту, комісії та відсотків по ньому, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, несплачених відсотках та несплаченій комісії відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved