Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю разом з [PERSON] , померлою [INFO] [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 3,63 га, розташованої на території Петрівської Першої сільської ради Тарутинського району Одеської області. Заявник зазначив, що він з [PERSON] до її смерті проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] залишила заповіти, але у них зазначені сертифікати про право на земельний пай, а оскільки після виділення в натурі земельної ділянки право на земельну частку (пай) зникає, воно не може бути успадкованим. Разом з тим, ще за життя [PERSON] у відповідності до ст.. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації від 06.08.2004 р. №296/А отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД № 045261, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 263 від 25.08.2004 р., яким було посвідчено право на земельну ділянку площею 3,63 га, з цільовим призначенням (використанням) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Петрівської Першої сільської ради Тарутинського району Одеської області. Проте після отримання державного акту [PERSON] не скористалася встановленим ст. 1254 ЦК України правом на внесення змін до заповітів. Тому в такому випадку спадкування земельної ділянки, яка належала [PERSON] , відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України повинно буде здійснюватись за законом. При зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане спадкове майно заявнику було відмолено у зв`язку з тим, що [PERSON] було надано Державний акт на прво власності на земельну ділянку, а у заповітах зазначені сертифікати про право на земельний пай, а оскільки після виділення в натурі земельної ділянки право на земельну частку (пай) зникає, воно не може бути успадковане. У зв`язку з цим, заявник просить в судовому порядку встановити факт його постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] . Заявник в судове засідання не з`явився, надала суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, заяву підтримав. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, згідно надісланої до суду заяви не заперечує проти заяви та просив розглянути справу за його відсутності. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 3,63 га, розташованої на території Петрівської Першої сільської ради Тарутинського району Одеської області (а.с. 13). Відмова нотаріуса свідчить про неможливість заявнику отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з ненадання доказів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно довідки Петрівської першої сільської ради Тарутинського району Одеської області №733/02-17 від 26.09.2018 р. [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована на день смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Згідно довідки Петрівської Першої сільської ради №288/02/17 від 20.05.2019 р. [PERSON] , яка померла [INFO] в період з 2003 року по день її смерті спільно проживала з [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Згідно погосподарської книги членами домогосподарства є [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 17-19). З письмових показів свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] , разом із [PERSON] (а.с.20, 21). У відповідності з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із роз`яснень, викладених у п.п.2,23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30. 05.2008 р. «Про судову практику у справах спадкування», слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Частиною 2 ст. 1264 ЦК України передбачено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК Україниу четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п.п.3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Судом встановлено, що заявник на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON] Факт, про встановлення якого просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на спадок. Таким чином, суд вважає можливим визнати факт постійного проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто з 2003 року і до 2013 року. Враховуючи викладене,

Outcome: approved