Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

1. Виклад позицій позивача та відповідача. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просила змінити спосіб стягуваних аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13.01.2015 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі, в розмірі 700 грн. щомісячно, до досягнення донькою повноліття. 14 грудня 2018 року донька змінила прізвище на [PERSON] . Позивач вважає, що встановлена сума є недостатньою для розвитку дитини та задоволення її мінімальних потреб, оскільки на даний час донька [PERSON] є студенткою 1 курсу факультету романської філології Київського національного лінгвістичного університету. Навчання проводиться на платній основі. Вартість освітньох послуги за рік становить 26658 грн., проживання у гуртожитку - 2600 грн. Відповідач має інвалідність загального захворювання, але є працездатною особою, являється приватним підприємцем, має власний автомобіль, проживає в квартирі своїх батьків. Відповідач сплачує призначені аліменти на утримання доньки в розмірі 700-800 грн. щомісячно. Однак, позивач вважає, що визначений судом розмір аліментів є незначним по відношенню до встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 років до 18 років та є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та забезпечення її належного матеріального утримання, тому просить стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку до досягнення донькою повноліття. 04.08.2020 року відповідач подав до суду відзив в якому заперечив про задоволення позовних вимог, зазначивши, що має погане матеріальне забезпечення, за 2019 рік його дохід склав 72300 грн. при цьому в нього на утриманні перебувають його непрацездатні батьки, крім того він надає матеріальну допомогу сину [PERSON] . Не має у власності автомобіля. Має як і позивач у власності 1/2 частину квартири. Позбавлений батьківських прав відносно доньки [PERSON] , саме спосіб утримання якої позивач просить змінити. Вважає розмір частки, який просить стягнути позивач 1/4 від його доходів завеликим, так як середній його дохід (беручи за 2019 рік)на місяць 6025 грн, та якщо він буде сплачувати аліменти 1500 грн., йому залишиться 4500 грн, яких не вистачить на купівлю ліків, утримання непрацездатних батьків та забезпечення інших необхідних витрат, розмір частки яку просить стягнути позивач позбавить його можливості забезпечити його життєві потреби. З огляду на незмінність обставин, що мають значення для визначення розміру стягуваних аліментів або ж способу їх стягнення, вважає позов необгрунтованим, недоведеним належними та допустимими доказами. Позивач в свою чергу подала до суду відповідь на відзив в якому просила задовольнити позовну заяву, зазначивши, що ствердження відповідача, що на його утриманні знаходяться його непрацездатні батьки не відповідає дійсності, та не доведенні належними та допустимими доказами, так як вони є пенсіонерами та отримують пенсію, крім відповідача мають ще дітей, відповідач інших неповнолітніх дітей не має, вважає, що відповідач має можливість утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Той факт, що [PERSON] просить суд врахувати як обставину, що має істотне значення при призначенні аліментів позбавлення його батьківських прав на доньку свідчить про необгрунтованість відзиву, так як позбавлення батьківських прав не тягне за собою звільнення від сплати аліментів, тому відзив відповідача є необгрунтованим, а викладені в ньому вимоги вважає такими, що не підлягають задоволенню. 2.Заяви, клопотання учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Данна справа не відноситься до категорії справ зазначених у ч.4 ст.274 ЦПК України (редакція до змін внесених згідно із Законом № 460-IX від 15.01.2020 р.), тому, враховуючи ціну позову, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, вважаю за можливе розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою судді від 16.06.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 14.07.2020 року (а.с.23-24). Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за адресою місця реєстації, що зареєстроване у встановленому законом порядку, згідно з інформацією відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. 17.06.2020 року позивачем подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. 14.07.2020 року відповідач подав до суду клопотання про перехід від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Крім того 04.08.2020 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якому заперечив щодо задоволення позовних вимог. Також 04.08.2020 року від відповідача [PERSON] до суду надійшло клопотання про виклик свідків та клопотення про витребування доказів. Ухвалою суду від 05.08.2020 року відмовлено в задоволенні клопотань відповідача. 25.08.2020 року позивач подала до суду відповідь на відзив, в якому просить задовольнити позовні вимоги, через несвоєчасне повідомлення про час розгляду справи та вручення відповідачу відзиву справа за клопотанням відповідача відкладано на 16.09.20р та 28.09.20 та 16.10.2020рр.. 3. Фактичні обставини встановлені судом. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та подані докази, відзив, відповідь на відзив, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13.01.2015 року стягнуто аліменти з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Новоукраїнка Кіровоградської області, громадянина України, працюючого приватним підприємцем, ідентифікаційний код [NUMBER] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , - на користь [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Новоукраїнка Кіровоградської області, громадянки України, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , - аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 700 (семисот) гривень, щомісячно, розпочавши стягнення з 10 грудня 2014 року, і до досягнення донькою повноліття - до [INFO] . Відповідно до рішення було видано виконавчий лист №396/3164/14-ц (а.с.6). 14 грудня 2018 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] (а.с. 11). Згідно довідки відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 29.07.2019 року [PERSON] з 12.06.2018 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно довідки Київського національного лінгвістичного університету Міністерства освіти і науки України від 20.09.2019 року №40440 [PERSON] є студенткою І курсу денної форми здобуття освіти факультету романської філології Київського національного лінгвістичного університету. Термін навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року (а.с.13). Вартість освітньої послуги за один рік навчання [PERSON] становить 26658 грн., що підтверджується договором про надання освітніх послуг від 07.08.2019 року №6313-0008 (а.с.14-15). 4. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд враховує п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, в якому судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п. 17 Постанови вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на двох дітей не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Вирішуючи питання про аліменти відповідно до ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. П.5 статті передбачає, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі за № 143- цс 13. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Суд враховує, що батьки зобов`язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд вважає, що той розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач не забезпечує нормального життєвого рівня дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Також суд враховує, що 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет на 2020 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року - становить - 2218 гривень, отже аліменти, які отримує позивач на утримання дітей, є значно меншими ніж того передбачає закон. З урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2020 році, швидкими темпами зростання цін, значного зростання витрат на оздоровлення, харчування, лікування, утримання дітей, а також з урахуванням навчання дитини у вищому навчальному закладі на платній основі, попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. При цьому аліменти слід визначити у частці визначеній позивачем. Суд вважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001року № 2402-III предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своїх дітей, то такий розмір аліментів забезпечить дітям збереження певного матеріального рівня утримання. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Суд приймає до уваги доводи відповідача про наявність у нього непрацездатних батьків пенсійного віку, але відповідачем не подано доказів, що останній є платником аліментів на утримання непрацездатних батьків, а тому наявність батьків жодним чином не впливає на розмір аліментів на неповнолітню доньку. Відтак, суд вважає, що за віком відповідач є працездатною особою, являється фізичною особою-підприємцем, є особою з інвалідністю та отримує стабільний розмір пенсії, суд враховує, що як особа з інвалідністю потребує медичного обстеження, що піждтверджено копіями товарних чеків на тестами та їх оплату один раз на рік (а.с. 64-68), проте доводів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини у частці від доходу суду не подав, за таких обставин суд приходить до беззаперечного висновку про можливість їх сплати останнім, а саме у частковом розмірі від доходів відповідача, який одночасно є і фізичною особою-підприємцем та особою з інвалідністю. Таким чином з урахуванням положень ст.182 СК України суд вважає, що мінімально визначений розмір аліментів на одну дитину має становити визначену судом частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивач має право на зміну розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, тобто має право на зміну способу стягнення аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме: збільшився прожитковий мінімум та відповідно збільшився мінімальний розмір аліментів на дитину, що незначно, однак перевищує розмір аліментів, які були стягнуті з відповідача за рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13.01.2015 року. Тому такі вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Отже з урахуванням встановлених вище обставин, суд вважає за необхідне змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів з твердої грошової суми 700 грн. на дитину на частку від заробітку(доходу) в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини, обов`язок по утриманню яких покладений на відповідача, та захистом прав відповідача. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду від 15.05.2006 № 3 про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з моменту подання цивільного позову до суду. Починаючи з дня набрання рішенням законної сили припинити стягнення аліментів на підставі рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13.01.2015 року (справа №396/3164/14-ц). Крім того, позивач в силу Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved