Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

26 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, посилаючись на ту обставину, що народилася [INFO] в с. Врубівка Лутугінського району Луганської області. У липні 1987 року заявник зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON]. У травні 1989 року цей шлюб було розірвано та прізвище заявник залишила [PERSON]. 17 травня 1989 року була прийнята маляром у Луганське ремонтно-будівельне управління, у 1990 році управлінням заявнику було надано кімнату у гуртожитку, яке було розташовано у с. Ювілейне у м. Луганську, де заявник мешкала до квітня 1995 року. У 1995 році заявник зареєструвала шлюб із громадянином Росії [PERSON] та виїхала до Росії на постійне місце проживання, набула громадянство Росії, але від громадянства України не відмовлялась. У липні 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, у листопаді 2013 року [PERSON] повернулась в Україну та у грудні 2013 року звернулась до УДМС України в Луганській області із заявою про встановлення належності громадянства України. Але заявнику було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту мешкання на території України з травня 1989 року по квітень 1995 року. Для набуття громадянства України у встановленому законом порядку та прописки за вищезазначеною адресою, для подальшого життя в Україні заявник звернулася до суду та просить встановити факт її постійного проживання на території України з травня 1989 року по квітень 1995 року. В судовому засіданні заявник надала суду пояснення аналогічні викладеним у заяві про встановлення факту мешкання на території України. Представник зацікавленої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви, про що надав суду відповідні пояснення. Заслухавши пояснення заявника та представника зацікавленої особи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи та перевіривши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено ст. ст. 234, 256 ЦПК України, суд в окремому провадженні розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Наведений у ЦПК України перелік фактів, що встановлюються судом не є вичерпним. За наявності умов суд може встановити й інші факти, що мають юридичне значення. У порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Правовий зміст громадянства України, підстави його набуття та припинення визначено Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-ІІІ. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство», особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР (у разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка органу внутрішніх справ про те, що станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР); в) рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, а відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Як встановлено в судовому засіданні, заявник народилася [INFO] в с. Врубівка Лутугінського району Луганської області (а.с. 6), у липні 1987 року заявник зареєструвала шлюб з [PERSON], 29.05.1989 року цей шлюб було розірвано, прізвище заявник залишила [PERSON] (а.с. 7). 17 травня 1989 року заявник була прийнята маляром у Луганське ремонтно-будівельне управління (а.с. 9-11, 12). У 1995 році заявник зареєструвала шлюб із громадянином Росії [PERSON], змінила прізвище на [PERSON] та виїхала до Росії на постійне місце проживання, набула громадянство Росії. 27.07.2010 року вказаний шлюб було розірвано за рішенням суду, прізвище заявника залишено [PERSON] (а.с. 8). Документи на підтвердження проживання [PERSON] у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] на підприємстві ДВАТ «Луганське ремонтно-будівельне товариство», де працювала [PERSON], відсутні (а.с. 12). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони є знайомими [PERSON], були сусідами по гуртожитку, що перебував за адресою: [ADDRESS]. [PERSON], як відомо свідкам, з травня 1989 року по квітень 1995 року проживала за адресою [ADDRESS] оскільки їй було надано кімнату підприємством. Крім того, свідки пояснили, що заявник проживав за даною адресою до виїзду до Росії, де заявник одружилася. Наведене свідкам відомо, оскільки будучи колегами по роботі та сусідами по гуртожитку, підтримували стосунки між собою, регулярно спілкувалися та були обізнані про особисте життя, в тому числі і [PERSON] Тож, оскільки показання свідків є стабільними та узгодженими, не суперечать матеріалам справи та поясненням заявника, суд приймає дані показання в якості доказів. Таким чином, наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт проживання заявника тривалий час на території України, в тому числі з травня 1989 року по квітень 1995 року, а тому суд приходить до висновку, що заявлена ним вимога підлягає задоволенню, так як встановлення даного факту породжує для заявника юридичні наслідки - можливість отримання громадянства України. На підставі викладеного,

Outcome: approved