Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє представник [PERSON], звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач посилається на те, що 23 серпня 2012 року вона уклала шлюб з [PERSON], який вони зареєстрували у адміністрації міського району Прага під порядковим номером 67. Зазначає, що спочатку спільне життя в них не складалось і з часом вони все більше почали віддалятись та холонути один до одного. Разом з чоловіком вони поїхали за кордон, де і зареєстрували шлюб і проживали там довгий час. Вказує, що причиною розірвання офіційних шлюбних відносин є те, що вони з чоловіком не зійшлись характерами та кожен з них мас діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Вони не здатні підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Через постійні сварки та повне непорозуміння між ними як вона, так і відповідач морально знесилились. Ці фактори привели їх до того, що вони не проживають разом декілька років і вона вирішила розірвати шлюбні відносини. Також зазначає, що в шлюбі в них народився син - [PERSON], [INFO]. Відразу після народження дитини вони з чоловіком припинили спільне проживання і його місцезнаходження їй невідоме до тепер. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у неї та у сімї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між нею та відповідачем закінчились ще після народження сина, між ними відсутнє нормальне спілкування і відповідач зник з її життя і життя дитини. Стверджує, що обставин, які б перешкоджали розірвання шлюбу в такий спосіб, немає. На підставі вищевикладеного просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 14.06.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. У підготовче засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак її представник [PERSON] через канцелярію суду зареєстрував клопотання про розгляд справи без їхньої участі, зазначив, що позовні вимоги підтримують та просив їх задовольнити. У підготовче засідання відповідач [PERSON] не зявився, однак, його представник адвокат [PERSON] 28.11.2018 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, в заяві зазначив, що вважає, що є всі підстави для задоволення позову. Також зазначає, що у 2015 році [PERSON] також звертався до суду із позовом про розірвання шлюбу, однак ухвалою суду від 14.12.2016 року його позов залишено без розгляду (справа № 308/11770/15-ц). В заяві також зазначив, що діти у шлюбі відсутні. У відповідності до ч. 1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обовязки. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 23.08.2012 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], укладено шлюб, який зареєстровано в управлінні міського району Прага 22, за порядковим номером № 67, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах (Договір ратифіковано Законом України "Про ратифікацію Договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах" № 2927-III від 10.01.2002) у справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на час подачі заяви про розлучення. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обовязків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося, вони разом не проживають та сімейних стосунків не підтримують. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, його представник не заперечив щодо задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу, тобто відповідач фактично визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо поділу спільного майна сторін у даній справі не заявлено. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 352,40 грн. судового збору.

Outcome: approved