overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якого діє [PERSON] , звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив встановити факт смерті батька [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця міста Донецька Донецької області, який помер [INFO] , причина смерті: злоякісне новоутворення шлунку, місце смерті: місто Донецьк, Донецької області. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] у місті Донецьку помер його батько - [PERSON] , що підтверджується довідкою про причину смерті № 2819 від 22.06.2020. Оскільки довідку про причину смерті видано на території тимчасово не підконтрольній владі України, заявник позбавлений можливості зареєструвати факт смерті батька в органах державної реєстрації актів цивільного стану, тому змушений звернутися до суду з даною заявою. Представник заявника надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні заяви. Представник заінтересованої особи надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, розгляд заяви залишив на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що померлий [PERSON] доводиться батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.12.1979 року. [PERSON] помер [INFO] у місті Донецьк, причина смерті: злоякісне новоутворення шлунку, що підтверджується довідкою про причину смерті № 2819 від 22.06.2020 року. Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Враховуючи, що свідоцтво про смерть [PERSON] від 26.02.2020 року та довідка про причину смерті № 2819 від 22.06.2020 року, видані на території, тимчасово не підконтрольній владі України, відповідно дост.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"є недійсними і не створюють правових наслідків, а від встановлення факту смерті [PERSON] , залежить виникнення для заявника права на отримання спадщини, суд вважає за необхідне встановити факт смерті останнього.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. У заяві вказав, що у зв'язку з розбіжністю у написанні у державному акті на право власності на земельну ділянку та паспорті по батькові заявниці [PERSON] вона не має можливості оформити належним чином витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Виправити описку не має можливості, оскільки виправлення до державного акту на право власності на землю не вносяться. В зв'язку з цим заявник в інтересах [PERSON] звернувся до суду і просив встановити факт належності [PERSON], [INFO], державного акта на право власності на земельну ділянку від 05.05.2005 року серії ПЛ №047551, кадастровий номер земельної ділянки - 5325785202-02-001-0094. В судове засідання заявниця, представник заявниці та представник заінтересованої особи не з'явились. Представник заявниці подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заяву підтримав. Представник заінтересованої особи подав заяву про розгляд справи за його відсутності Заперечень проти задоволення заяви не заявляв. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що у паспорті громадянина України серії [NUMBER] та у картці платника податків по батькові заявниці [PERSON] вказане "[PERSON]", але у державному акті на право власності на земельну ділянку від 05.05.2005 року серії ПЛ №047551, зазначено власника - [PERSON]. За таких обставин суд вважає доведеним, що при оформленні державного акту на право приватної власності на землю серії ПЛ №047551 допущено помилку у написанні по батькові заявниці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала заяву про слухання справи в її відсутності, в якій позов підтримала, з мотивів, викладених в позовній заяві. Просила позов задоволити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Перевіривши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 18.10.2001 р. квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях. Із довідки виписки з будинкової книги від 03.02.2014 року вбачається, що квартира по [ADDRESS] приватизована. У даній квартирі відповідно до вищезазначеної довідки зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.06.2013 року вбачається, що [PERSON], [INFO] помер [INFO] року. Спадкоємцем 1/3 частки квартири [ADDRESS] в м.Івано-Франківську є його дочка [PERSON] Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 30.04.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №621 від 24.10.2009 року. Судом встановлено, що відповідачка з часу реєстрації у цій квартирі ніколи не проживала, оскільки вона та [PERSON] проживали у приватному секторі по [ADDRESS] що в м.Івано-Франківську. У зв'язку з тим, що між [PERSON] та відповідачкою не було створено міцної сім'ї, оскільки остання не турбувалася про створення нормальних сімейних стосунків, не брала участі у ведені спільного господарства, [PERSON], у травні 2008 року добровільно, забравши всі свої особисті речі покинула житло і вибула у невідомому напрямку. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України, член сім"ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки відповідачка не проживає у квартирі [ADDRESS], що в м. Івано-Франківську понад строки встановлені законодавством, тому її слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у вказаній квартирі. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягування з відповідача на користь повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліментної плати в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісяця до закінчення дочкою навчання в Національній академії статистики, обліку та аудиту, мотивуючи тим, що з відповідачем мають дочку [PERSON], [INFO] На даний час вона навчається в Національній академії статистики, обліку та аудиту. Позивачка зазначила, що для утримання дочки-студентки потрібні значні кошти для проїзду до місця навчання, щомісячної оплати за житло. Дочка не отримує стипендії, навчається по контракту і за навчання потрібно сплачувати по 850 грн. щомісячно. Відповідач ніде не працює, має нерегулярний, мінливий дохід. В судовому засіданні позивачка зменшила позовні вимоги і просила стягувати з відповідача на користь повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліментну плату в твердій грошовій сумі в розмірі по 200 грн. щомісяця до закінчення дочкою навчання в Національній академії статистики, обліку та аудиту, про що надала суду письмову заяву. Відповідач зменшені позовні вимоги визнав повністю, про що надав суду письмову заяву. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], яка відповідно до довідки Миколаївської сільської ради №390 від 05.05.2014 року знаходиться на утриманні позивачки. Згідно довідки Національної академії статистики, обліку та аудиту №14.108 від 24.04.2014 року [PERSON] є студенткою третього курсу денної форми навчання з напрямку підготовки "Фінанси та кредит" Національної академії статистики, обліку та аудиту IV рівня акредитації, навчається на контрактній основі з 01.09.2014 року. Термін навчання закінчується 30 червня 2015 року. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З відповідача в прибуток держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягування з відповідача на користь повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліментної плати в твердій грошовій сумі в розмірі по 450 грн. щомісяця до закінчення дочкою навчання в Житомирському агротехнічному коледжі, мотивуючи тим, що з відповідачем мають дочку [PERSON], [INFO] На даний час вона навчається в Житомирському агротехнічному коледжі. Позивачка зазначила, що для утримання дочки-студентки потрібні значні кошти для проїзду до місця навчання, щомісячної оплати за житло, харчування. Відповідач ніде офіційно не працює, однак їздить на заробітки, а тому спроможний матеріально допомагати дочці. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву, в якій зменшила позовні вимоги і просила стягувати з відповідача на користь повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліментну плату в твердій грошовій сумі в розмірі по 250 грн. щомісяця до закінчення нею навчання в Житомирському агротехнічному коледжі, справу розглянути у її відсутності. Відповідач зменшені позовні вимоги визнав повністю, про що надав суду письмову заяву, просив справу розглянути у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], яка відповідно до довідки Ємільчинської селищної ради від 14.01.2014 року знаходиться на утриманні позивачки. Відповідно до довідки Житомирського агротехнічного коледжу №15 від 15.01.2014 року [PERSON] навчається в Житомирському агротехнічному коледжі за спеціальністю "Виробництво і переробка продуктів рослинництва" на державній основі з 01 вересня 2011 року. Термін навчання закінчується 30 червня 2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З відповідача в прибуток держави підлягає стягненню судовий збір та на користь позивачки витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

[PERSON] в інтересах малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів, третя особа: орган опіки та піклування Виноградівської РДА. Позовні вимоги позивач обґрунтовуються тим, що відповідач по справі - мати дітей та позивача донька [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей ухиляється, дітей матеріально не підтримує та їх життям не цікавиться і вже понад півроку не бачилась зі своїми дітьми, утримуванням та опікуванням дітей займається позивач. Незважаючи на ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків відповідач отримує на їхнє утримання соціальну допомогу. Позивач в судовому засіданні обставини та вимоги позову підтримала. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що позов підлягає задоволення. Представником органу опіки та піклування подано до суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та призначення позивача опікуном малолітніх, в судовому засіданні предстанвик вимоги позову підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоч належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Стаття 164 цього Кодексу передбачає підстави за яких батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п.2). Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину абз. 2 ч. 2 ст. 166 СК України. Статею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матір"ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.13-15). Діти проживають та знаходяться на утриманні позивача [PERSON], яка забезпечує дітей належним вихованням та утриманням (а.с.10-11, 32-33). За матеріалами справи, висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, судом встановлено, що мати дітей ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків щодо виховання та утримання власних дітей. За встановлених обставин, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наявних доказів, оцінюючи всі докази в їх сукупності, приходить до переконання, що вимоги позову підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

[PERSON] в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів, третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Виноградівської РДА. Позовні вимоги позивач обґрунтовуються тим, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Мати дітей [PERSON] померла [INFO]. Діти проживають та знаходяться на утриманні позивачки, які є її племінницями. Батько дітей ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків. Прокурор та представник органу опіки та піклування в судовому засіданні зазначили, що позов підлягає задоволення. Представником органу опіки та піклування подано до суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також подання про призначення позивача опікуном малолітніх. Позивач та її представник в судовому засіданні обставини та вимоги позову підтримали, позовні вимоги просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Стаття 164 цього Кодексу передбачає підстави за яких батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п.2). Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину абз. 2 ч. 2 ст. 166 СК України. Статею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.8,9). Мати дітей, [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Діти проживають та знаходяться на утриманні позивачки [PERSON], яка забезпечує дітей належним вихованням та утриманням (а.с.13-16,18,19). За матеріалами справи, висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, судом встановлено, що батько дітей ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків щодо виховання та утримання власних дітей. Встановлені судом обставини свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання своїх дітей. За встановлених обставин, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наявних доказів, оцінюючи всі докази в їх сукупності, приходить до переконання, що вимоги позову підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

[PERSON], в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], звернулась до суду позовом до виконкому Павлівської сільської ради, про визнання права власності на спадщину. Вказала, що [INFO] в селі Павлівка Крижопільського району Вінницької області померла її мати, а [PERSON] баба - [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Павлівської сільської ради Крижопільського району площею 1,0661. Син позивача являється спадкоємцем за заповітом, але право власності нотаріально оформити не може, в зв'язку з відсутністю оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, в якій позов підтримала з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Вивчивши матеріали справи: копію паспорту, свідоцтво про смерть, витяг з технічної документації, копію Державного акту на право власності на земельну ділянку, заповіту та інші, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається із земельної ділянки на території Павлівської сільської ради. Спадщину позивач не оформила у зв'язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку, який було втрачено і в Крижопільській районній газеті "Сільські новини" від 16.05.2014 року № 36 (9853) опубліковано оголошення про визнання Державного акту недійсним. [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], проте оформити спадщину в нотаріуса позивач дійсно не може через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку. Іншим чином визнати право власності на спадкове майно за [PERSON], окрім прийняття ним спадщини в судовому порядку, неможливо. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Крім того, відповідач позов визнав, а відповідно до ст. 174 ЦПК України, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

[PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його втратившим право користування житловим приміщенням- квартирою № 122 по вул. 6-го Грудня № 143 в м. Олександрії Кіровоградської області. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягає в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, відповідно вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Квартира належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.1998 року (а.с.5). В квартирі зареєстрований і відповідач по справі, який в квартирі не проживає з лютого 2017 року, що підтверджується довідкою ОСББ "Наш Дім-143" від 03.09.2018 р., та актом комісії від 03.09.2018 року (а.с.11). Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі акта складеного за участю сусідів [PERSON], [PERSON], встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] з лютого 2017 року. Тому є всі підстави визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved