Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. В вересні 2019 року [PERSON] інтереси якої представляє адвокат Падучак І.І., звернулася до суду з позовом до сільськогосподарського кооперативу «Берізка» , третя особа - Вербилівська сільська рада Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру , яка знаходиться по [ADDRESS] . Позовна заява мотивована тим, що вона з 1995 року проживає у квартирі, що зхнаходиться по [ADDRESS] . Вона неодноразово зверталася до виконавчого комітету Вербилівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області з клопотанням про те , щоб визнали за нею право власності на вказану квартиру. Однак, в позасудовому порядку їй не вдалося набути право власності на спірну квартиру та було рекомендовано звернутися з відповідним позовом до суду. Вважає, що має всі законні підстави бути визнаною власником нерухомого майна за набувальною давністю, оскільки добросовісно, відкрито та безперервно володіє квартирою тривалий час, майно не належить на праві власності жодній іншій особі, а тому просить позов задовольнити. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася. До суду надійшло письмове клопотання представника позивача адвоката Падучак І.І. про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи у їхній відсутності. Представник сільськогосподарського кооперативу «Берізка» в підготовче засідання не з`явився , подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Представник Вербилівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області - сільський голова Білоус І.М. в підготовче засідання не з`явився , подав заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності . В зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в підготовче засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частин 3 та 4 ст.200 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює у підготовчому засіданні рішення про задоволення позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Враховуючи визнання позову відповідачем суд вважає, що є законні підстави для ухвалення у підготовчому засіданні рішення про задоволення позову, з огляду на таке. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази. Судом встановлено , що позивач [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрована та проживає за адресою : [ADDRESS] більше двадцяти років, а саме з 1995 року , вільно та безперешкодно користується вказаним майном. Даний факт підтверджується довідкою виконавчого комітету Вербилівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області № 472 від 08 серпня 2019 року. Позивач доглядає за квартирою, виконує ремонтні роботи, сплачує комунальні послуги. Згідно уточненого переліку необоротних активів майна пайового фонду реорганізованого сільськогосподарського кооперативу «Берізка» квартира по [ADDRESS] знаходиться на балансі Сільськогосподарського кооперативу « Берізка» . Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки від 14 серпня 2019 року ринкова вартість трикімнатної квартири [ADDRESS] становить 77 600 грн. Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли цивільні правовідносини щодо набуття права власності за набувальною давністю та регулюються нормами Цивільного кодексу України 2003 року. 4. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. В п.9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) . Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п. 11 Постанови). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). Отже, враховуючи, що [PERSON] добросовісно заволоділа майном, а саме квартирою , яка знаходиться по [ADDRESS] і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти, майно не належить на праві власності іншій особі, а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved