Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

18 грудня 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 27 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором № DNH4KP20690127 від 19 липня 2005 року в сумі 152\~320 грн 81 коп. На підставі зазначеного виконавчого напису старшим державним виконавцем Першого міського відділу ДВС 5 жовтня 2017 року відкрито виконавче провадження №54831262. Вчинений виконавчий напис нотаріуса позивач просить визнати таким що не підлягає виконанню з тих підстав що порушено строки вчинення виконавчого напису, оскільки за умовами договору, кредит мав бути повернутий до 19 липня 2010 року. Також сума заборгованості, яка стягнута за виконавчим написом є спірною, оскільки нотаріусу не було подано усіх документів визначених Постановою КМ України №1172 від 29 червня 2017 року, крім того заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 30 квітня 2015 року з [PERSON] було стягнуто на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за вищезазначеним договором. На підставі цього рішення Першим відділом ДВС здійснювалися дії по стягненню грошових коштів. 19 жовтня 2017 року відповідне заочне рішення було скасовано. Також на думку позивача ПАТ КБ «Приват Банк» допустило зловживання правами, оскільки стягуючи заборгованість на підставі судового рішення, відповідач звернувся до приватного нотаріуса про стягнення коштів за цим самим договором. З огляду на викладене, позивач просить його вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву в якому проти задоволення позову заперечив, зазначив, що банком було надано усі необхідні документи для вчинення виконавчого напису нотаріусом. Представник третьої особи Першого відділу ДВС подав до суду письмові пояснення в яких зазначив, що 4 жовтня 2017 року до відділу надійшла заява від ПАТ КБ «Приват Банк» про прийняття до примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від27 червня 2017року про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь банку. Даний виконавчий напис не скасовано, а тому по ньому вчиняються усі необхідні дії для його виконання. Приватний нотаріус [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні 27 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] відповідно до ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМ України №1172 від 29 червня 1999 року на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват банк» з [PERSON] було стягнуто заборгованість за кредитним договором DNH4KP20690127 від 19 липня 2005 року за строк 4\~335 днів, а саме з 19 липня 2005 року по 1 червня 2017 року в сумі 152\~320 грн 81 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту 2\~115 грн 06 коп., заборгованість за відсотками в сумі 36\~764 грн 86 коп., заборгованість з пені 113\~440 грн 89 коп. Для вчинення виконавчого напису ПАТ КБ «Приват Банк» надало наступні документи: копію кредитного договору, виписку з особового рахунку боржника, вимогу про усунення порушень за кредитним договором, розрахунковий документ про оплату послуг поштового звязку, опис вкладенні в цінний лист. 5 жовтня 2017 року старшим державним виконавцем Дячок М.В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №54831262 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 152\~320 грн 81 коп. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»\~(надалі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим\~Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»), зокрема Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - «Порядок»). Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 цього Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що кредитодавцю забороняється: вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Зміни внесені до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконними та нечинними в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Відповідно до підпункту 3.1 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно підпункту 3.2 Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. З урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. На думку суду очевидним є те, що при вчиненні виконавчого напису не було дотримано вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» щодо наявності такої умови для його вчинення, як пропуск стягувачем трирічного строку для предявлення вимоги з дня виникнення такого права. Безспірність заборгованості за поданими ПАТ КБ «Приват Банк» приватному нотаріусу документами спростовується тим, що Хмельницьким міськрайонним судом 8 липня 2013 року у справі №686/7877/13-ц було внесено заочне рішення, яким було задоволено позов ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] та стягнуто з останньої заборгованість за договором DNH4KP20690127 від 19 липня 2005 року в сумі 69\~100 грн 48 коп. На підставі зазначеного рішення державним виконавцем Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22 грудня 2017 року у справі №686/7877/13-ц після скасування заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду від 8 липня 2013 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено у звязку із пропуском строків позовної давності. Зокрема встановлено той факт, що кінцевий термін повернення кредиту умовами договору був визначений до 19 липня 2007 року, а з позовом кредитор звернувся тільки 18 квітня 2013 року. Зазначене рішення суду набрало законної сили 27 січня 2018 року. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Стаття 50 Закону «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Оскільки при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» таких умов як безспірність заборгованості та не предявлення стягувачем вимоги до боржника протягом трьох років з дня виникнення такого права, суд вважає за необхідне визнати виконавчий напис від 27 червня 2017 року зареєстрований в реєстрі за №6364, вчинений приватним нотаріусом [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором DNH4KP20690127 від 19 липня 2005 року в сумі 152\~320 грн 81 коп. таким, що не підлягає виконанню. Судові витрати по справі становлять 640 грн, які відповідно до вимог ст.141 ЦПК України слід стягнути з ПАТ КБ «Приват Банк» на користь [PERSON]

Outcome: approved