Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

15 березня 2019 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем за період з серпня 2000 року по [INFO] року. В обґрунтування заявленої вимоги зазначила, що з серпня 2000 року її близька знайома, [PERSON], яка була одинокою людиною, тяжко захворіла та не мала змоги себе обходити самостійно. Через вади здоров'я запропонувала заявниці переїхати до неї в квартиру за адресою: [ADDRESS], до тої пори поки вона не стане краще почуватися. З цього часу вони почали проживати разом у належній [PERSON] квартирі, при цьому маючи спільний бюджет та вести спільне господарство. Заявниця зазначила, що через хворобу [PERSON], за станом здоров'я могла пересуватися лише по квартирі, але на вулицю їй неможливо було вийти, тому [PERSON] самостійно купувала за власні кошти харчі та ліки, прибирала в квартирі, готувала їжу. [INFO] року [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] заявниця у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову, в зв'язку з відсутністю факту родинних відносин будь - якої черги спадкування. На підставі зазначеного звернулась до суду для встановлення факту проживання разом із спадкодавцем. Ухвалою суду від 19 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 04 квітня 2019 року. 04 квітня 2019 року в судовому засіданні було оголошено перерву за клопотанням заявника [PERSON], щодо виклику та допиту свідків в судовому засіданні, оголошено перерву на 14 квітня 2019 року. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги посилаючись на обставини, викладені нею в заяві. Заінтересована особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Бурлак Р.О. в судове засідання не з'явився, напередодні розгляду справи надав витребувані судом матеріали спадкової справи та заявив письмове клопотання стосовно розгляду справи за його відсутністю, зазначив, що заперечень до заявлених вимог не має. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає повному задоволенню, виходячи з обставин зазначених самим заявником які, знайшли повне підтвердження в ході розгляду справи в суді. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року (надалі - Постанова), якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ст. 1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1264 ЦК України встановлює, що, четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. В Листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності ЦК (п. 21 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7). До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім'єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини. Ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно акту, складеного та підписаного мешканцями буд. [ADDRESS] 14 березня 2019 року, підписи яких затверджено майстром КК «ДОМ - КОМ» заявниця [PERSON] фактично проживала однією сім'єю спільно з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] до її смерті , оскільки остання перебувала в тяжкому фізичному стані через проблеми зі здоров'ям внаслідок чого потребувала стороннього догляду. Згідно свідоцтва про смерть, виданого Покровським районним у м. Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] померла [INFO] року , про що зроблено актовий запис № 1303 від 15 серпня 2018 року. Після смерті [PERSON] було відкрито спадщину. Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Бурлак Р.О. було заведено спадкову справу № 08/2019, із якої видно, що [PERSON] 24 січня 2019 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] Звернувшись до нотаріальної контори 14 березня 2019 року з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало померлій [INFO] року [PERSON], яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], однак отримала відмову у зв'язку із відсутністю факту родинних відносин із спадкодавцем, до того ж [PERSON] була зареєстрована за іншою адресою : [ADDRESS]. Зазначена обставина підтверджена наявною у матеріалах справи постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 14 березня 2019 року. Судом встановлено, що свідок [PERSON], що був допитаний в судовому засіданні суду пояснив, що [PERSON] та [PERSON] мешкали разом з літа 2000 року по день смерті [PERSON], [INFO] року. Вони мешкали, як одна родина, вели спільне господарства. [PERSON] поховала [PERSON]. Все сказане у нього відбувалось на його очах, так як він мешкав в одному під'їзді разом з покійною [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні судом встановлено, що свідок [PERSON], що була допитана в судовому засіданні суду пояснила, що [PERSON], та покійна [PERSON] мешкали разом з літа 2000 року по день смерті покійної [PERSON] [INFO] року. [PERSON] та [PERSON] проживала разом за адресою: [ADDRESS], вели спільно господарство, та сімейний побут. Покійна [PERSON] була інвалідом, а тому потребувала догляду, [PERSON] поховала [PERSON] Вказане вона бачила на власні очі, так як мешкала разом на одному поверсі під'їзда будинку з [PERSON] та [PERSON] Отже, заслухавши пояснення заявниці, обставини, зазначені свідками, дослідивши матеріали справи та в сукупності докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON], щодо факту її постійного проживання разом із [PERSON] однією сім'єю з серпня 2000 року та до моменту відкриття спадщини (на день смерті - [INFO] року), знайшли своє підтвердження, а тому заяву про встановлення факту, що має юридичне значення слід задовольнити. Згідно до ст. 293 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved