Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, 1Д м. Київ, 01001) про визнання припиненим договору іпотеки та зняття заборони на відчуження нерухомого майна. Позов мотивують тим, що 19.08.2008 між [PERSON] та відповідачем було укладено кредитний договір та договір іпотеки № PLOKGA0000000017. Відповідно до договору іпотеки, банку було передано під заставу житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] та дві земельні ділянки за цією ж адресою, площею 0,05 га цільове призначення для обслуговування житлового будинку і господарських будівель кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,10 га цільове призначення для ведення підсобного господарства кадастровий номер [NUMBER] , що належать позивачу [PERSON] Позивачі стверджують, що 26.10.2017 було повністю погашено заборгованість по кредитному договору, а тому вважають, що договір іпотеки також припинив свою дію, а запис у реєстрі заборон та обтяжень підлягає скасуванню. Оскільки, 11.08.2018, приватним нотаріусом Савіновою Н.М. позивачам було відмовлено у реєстрації припинення договору іпотеки та зняття заборони на відчуження данного майна, у зв`язку з виниклими розбіжностями, у зазначенні кадастрових номерів на земельні ділянки, позивачі були вимушені звернутися з такими вимогами до суду. Враховуючи викладене, просять суд задовольнити позовні вимоги, а саме визнати припиненим договір іпотеки № PLOKGA0000000017 від 19.08.2008 та скасувати обтяження у виді заборони на відчуження належного їм нерухомого майна. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 29.12.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі. Згідно ухвали суду від 01.04.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. У судове засідання позивачі не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачів, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю із підстав викладених у позовній заяві з урахуванням уточнень наданих до суду 28.03.2019. Просив позов задовольнити. Відповідач, ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку. Третя особа, приватний нотаріус Савінова Н.М. в судове засідання надала клопотання про розгляд справи без її участі. Просила суд прийняти рішення згідно норм чинного законодавства України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у\~статті 16 ЦК України. Звертаючись до суду з позовом про визнання припиненим Договору іпотеки від 19.08.2008, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , [PERSON] , позивачі послалися на відсутність можливості в позасудовому порядку здійснити реєстрацію припинення іпотеки у зв`язку із розбіжностями у зазначенні кадастрових номерів земельних ділянок, що є предметом Договору іпотеки, про що свідчать відповідь Банку від 27.10.2017 та відмова нотаріуса датована 22.08.2018. Згідно з п. 3 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін,\~\~слід дійти висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про припинення іпотеки,\~скасування записів про реєстрацію обтяження на нерухоме майно є належним способом захисту порушеного права\~згідно частини другої\~статті 16 ЦК України. Судом встановлено, що 19.08.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та позивачем [PERSON] укладено кредитний Договір № PLOKGA0000000017, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит на строк з 19.08.2008 по 19.08.2018 включно, у розмірі 153610,38 грн у вигляді непоновлюваної кредитної лінії (а.с.11-13). З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним Договором № PLOKGA0000000017 від 19.08.2008,\~що укладений\~між [PERSON] \~та Банком,\~19.08.2008\~року укладено\~Договір іпотеки\~між [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та ЗАТ\~КБ «ПриватБанк».\~Предметом даного\~договору іпотеки\~були -\~житловий будинок,\~що розташований\~за адресою: [ADDRESS] . [ADDRESS] та дві земельні ділянки за цією ж адресою, площею 0,05 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,10 га - цільове призначення для ведення підсобного господарства кадастровий номер [NUMBER] (а.с.7-9). Як стверджував у судовому засіданні представник позивачів, [PERSON] , 26.10.2017 позивачем [PERSON] повністю погашено кредит, отриманий згідно кредитного Договору № PLOKGA0000000017 від 19.08.2008. Однак, наразі вона не має можливості скасувати заборону на відчуження нерухомого майна, накладену згідно Договору іпотеки, у зв`язку із розбіжностями у кадастрових номерах земельних ділянок, що маються у Договорі іпотеки та витягах із Державного земельного кадастру. У зв`язку з чим виникли дані розбіжності, стороні позивача невідомо. Наразі позивач позбавлена можливості безперешкодно користуватися належним їй майном, а тому змушена була звернутися до суду із вимогами про припинення договору іпотеки від 19.08.2008, що слугував підставою накладення обтяження на її майно. Як вбачається із листа ПАТ КБ «ПриватБанк» від 27.10.2017 за №20.1.0.0.0/7-20171027/172, основне зобов`язання за кредитним Договором від 19.08.2008 за № PLOKGA0000000017, [PERSON] виконано повністю. Разом з тим, Банк пропонує [PERSON] звернутися до реєстраційної служби або до приватного нотаріуса Савінової Н.М. для зняття заборони на відчуження нерухомого майна, оскільки така процедура Банком не проводиться (а.с.17). Згідно листа від 22.08.2018, приватним нотаріусом Савіновою Н.М. було відмовлено позивачу у реєстрації припинення договору іпотеки та зняття заборони на відчуження нерухомого майна, у зв`язку із розбіжністю у зазначенні кадастрових номерів земельних ділянок, які містяться в договорі іпотеки від 19.08.2008 що зареєстрований під № 1757 в Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з відомостями, що містяться у витягах з Державного земельного кадастру про земельні ділянки належні [PERSON] (а.с.15). Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,15 га, що розташована по [ADDRESS] та надана для: обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] виданого 29.09.1997 (а.с.14). Під час реєстрації земельної ділянки та виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, на підставі вищезазначеного державного акту, їй було присвоєно 2 кадастрові номери: [NUMBER] площею 0,100 га з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства та [NUMBER] площею 0,0500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться по [ADDRESS] . Таким чином належність [PERSON] зазначених земельних ділянок, що розташовані за її місцем проживання, а саме по [ADDRESS] , підтверджується, зокрема - листом від 09.07.2018 за №16/148-18 відділу у Чутівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області; витягами з Державного земельного кадастру сформованими 20.06.2018 за № НВ-5307506262018 та № НВ-5307506282018 та довідкою Чутівської селищної ради №443 від 21.01.2019 (а.с.16, 61-70, 77). Згідно із п.35.3 та п.35.4 Договору іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним Договором, в іпотеку було передано наступне майно, що належить позивачу [PERSON] : - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] ; - земельна ділянка площею 0,05 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель , кадастровий номер [NUMBER] , що знаходиться по [ADDRESS] ; - земельна ділянка площею 0,10 га для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер [NUMBER] , що знаходиться по [ADDRESS] . Із відомостей, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на вищевказаний будинок та земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] , що належать [PERSON] , 19.08.2008 приватним нотаріусом Савіновою Н.М. накладена заборона на відчуження до припинення Договору іпотеки (а.с.18-23). Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що під час укладення Договору іпотеки, а саме щодо зазначення кадастрових номерів земельних ділянок, належних [PERSON] виникла помилка. Оскільки, стороною позивача в суді доведено та підтверджено доказами про наявність у [PERSON] за адресою [ADDRESS] лише двох земельних ділянок із кадастровими номерами: [NUMBER] площею 0,1000 га з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства та [NUMBER] площею 0,0500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Підстав, вважати, що у власності [PERSON] є інші земельні ділянки на території Чутівської селищної ради, в суду не має. Згідно зі\~статтею 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стаття 1 Закону України «Про іпотеку»\~визначає іпотеку як вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі\~статтею 593 ЦК України, статтями\~3,\~17 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека як забезпечувальне зобов`язання, що має похідний характер від основного зобов`язання, зокрема, припиняється у разі виконання зобов`язання, виконання якого забезпечене іпотекою. Підстави припинення іпотеки окремо визначені в\~статті 17 зазначеного Закону. Відповідно до\~статті 17 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього\~Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Згідно із частиною першою\~статті 593 ЦК України\~право застави припиняється у разі: припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Частиною 3\~статті 17 Закону України «Про іпотеку»\~встановлено, що відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до п. 4 ч. 1\~ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягають\~заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Приписами\~ст. 182 ЦК України\~передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно положення ч. 1\~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Відповідно до ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а"пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності визначено у ст.317 ЦК України, згідно якої власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України визначено право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Крім того, власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що встановлено ст.391 ЦК України. Таким чином, суд належним чином оцінивши надані докази, вважає, що основне зобов`язання за кредитним Договором виконано у зв`язку з повним погашенням всієї суми заборгованості за кредитним Договором, отже, таке зобов`язання припинилось на підставі\~статті 593 ЦК України, внаслідок чого припинилось право застави (іпотеки). Крім того суд зазначає, що ч.2 ст. 5 ЦПК України передбачено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. [PERSON] захищає свої справа на нерухоме майно як власник (стаття 391 ЦК України), тобто захист цих прав потребує як скасування запису про реєстрацію обтяження будинку та земельних ділянок, яким порушено її права, так і визнання припиненим Договору іпотеки з метою запобігання такому порушенню у майбутньому. Отже,\~вимоги позивачів\~про визнання\~Договору іпотеки\~припиненим та\~скасування обтяження\~об`єктів\~нерухомого майна\~є взаємопов`язаними\~та такими,\~що випливають\~одна з\~одної. Таким чином суд, дійшов висновку, що вимоги позивачів підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved