Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, третя особа без самостійних вимог: Чепівська сільська рада Виноградівського району Закарпатської області. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] , згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від №356 від 25.06.2001 p., витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 202426403 від 29.02.2020 p., є одноосібним власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] з 2002 року не проживає за зареєстрованим місцем проживання в [ADDRESS] , вона вийшла заміж в Угорщині і з 2002 року там постійно проживає. Зазначена обставина підтверджується актом про проживання особи від 20.03.2020 р. №02-05/94 . Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, справу просить розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання без поважних причин не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Справа розглянута в порядку ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК з ухваленням заочного рішення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є одноосібним власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від №356 від 25.06.2001 pоку, витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №202426403 від 29.02.2020 p. (а.с.8-9). Відповідач [PERSON] зареєстрована в належному позивачеві будинку, фактично не проживає в ньому більше десяти років (а.с.11). Реєстрація відповідача у будинку належному позивачу, порушує права та законні інтереси останнього. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням наведеного, відсутністю домовленості між власником нерухомого майна та відповідачем щодо користування житлом, не проживання останнім понад один рік без поважних причин у будинку належному позивачу, внаслідок чого відповідач втратив право користування житлом, у зв"язку з чим суд приймає рішення про задоволення позову.

Outcome: approved