Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою в якій вказує, що йому на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] площею 5,1555 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Маловулизької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, що стверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 16 листопада 2012 року. Зазначена земельна ділянка знаходиться у фактичному користуванні ТОВ «Агро Інвест Україна» в особі філії «Стояни». 17.03.2017 року він звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повідомити, на яких підставах ТОВ «Агро Інвест Україна» користується належною йому земельною ділянкою та не обробляти цю земельну ділянку. Натомість відповідачем було надано йому ксерокопії договорів оренди № 133, перший без дати, інший від 15 січня 2013 з актами прийому-передачі землі без дат із підписами від його імені, які візуально відрізняються від його підпису та йому не належать. Вказані договори державну реєстрацію не проходили, що стверджується зокрема Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.03.2017р., в якому відсутні записи про право оренди та не зазначено про реєстрацію будь-яких договорів оренди. В усному порядку працівники товариства пояснили, що ТОВ «Агро Інвест Україна» використовує цю земельну ділянку з 2007 року і що він ніби-то сам передав її товариству. Проте вказану земельну ділянку він набув в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] а саме успадкував належну спадкодавцю земельну частку (пай) розміром 5,65 га в умовних кадастрових гектарах в землях, які перебували в колективній власності КСП «Рогізнянське» с. Рогізна Тиврівського району Вінницької області, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18.12.2009 р. та в подальшому виготовив технічну документацію із землеустрою щодо визначення її меж в натурі і одержав державний акт на право приватної власності на землю від 16 листопада 2012 року. Тому передати цю земельну ділянку товариству у 2007 році він ніяк не міг, так як не могла цього зробити і його покійна мати [PERSON], оскільки вона померла раніше у [INFO] Жодних договорів оренди землі між ним та ТОВ «Агро Інвест Україна» не укладено та не зареєстровано, в тому відповідач незаконно, без належної правової підстави використовує належну йому земельну ділянку. Просить усунути йому, [PERSON], перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер [NUMBER] площею 5,1555 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Маловулизької сільської ради Тиврівського району Вінницької області шляхом витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Інвест Україна» (код ЄДРПОУ - 34478187) вказаної земельної ділянки. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати згідно квитанції. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заяву підтримав і просить її задоволити з мотивів, наведених в ній. Представник відповідача в судове засідання двічі (20.06.2017 та 17.08.2017 р.) не з'явився, хоч про слухання справи повідомлений своєчасно. 16.08.2017 р. від представника [PERSON] подано заяву про відкладення розгляду справи, оскільки вона з 14.08.2017 р. перебуває у відпустці. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну або припинення цивільних прав та обов'язків при цьому сторони є вільними в укладенні договору (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли угоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право, в тому числі самостійно господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.4 ЗУ України «Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягає, зокрема, право користування земельною ділянкою. Орендар зобов'язаний приступити до використання земельної ділянки тільки після державної реєстрації договору оренди землі (ст.24 3У «Про оренду землі»). Судом встановлено, що [PERSON] - власник земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 5,1555 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Маловулизької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, що стверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 16 листопада 2012 року (а.с.5). Вказану земельну ділянку [PERSON] набув в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] а саме успадкував належну спадкодавцю земельну частку (пай) розміром 5,65 га в умовних кадастрових гектарах в землях, які перебували в колективній власності КСП «Рогізнянське» с. Рогізна Тиврівського району Вінницької області, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18.12.2009 р. та в подальшому виготовив технічну документацію із землеустрою щодо визначення її меж в натурі і одержав державний акт на право приватної власності на землю від 16 листопада 2012 року. Передати цю земельну ділянку товариству у 2007 році він ніяк не міг, так як не могла цього зробити і його покійна мати [PERSON], оскільки вона померла раніше у [INFO] Зазначена земельна ділянка з 2007 року знаходиться у фактичному користуванні ТОВ «Агро Інвест Україна» в особі філії «Стояни», внаслідок чого він не може в повній мірі користуватися нею та обробляти свою земельну ділянку. В усному порядку працівники товариства пояснили, що ТОВ «Агро Інвест Україна» використовує цю земельну ділянку і що він ніби-то сам передав її товариству. Договори оренди № 133, перший без дати, інший від 15 січня 2013 з актами прийому-передачі землі без дат із підписами від імені позивача, державну реєстрацію не проходили, що стверджується зокрема Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.03.2017р., в якому відсутні записи про право оренди та не зазначено про реєстрацію будь-яких договорів оренди. Позивач наміру на передачу земельної ділянки в оренду ТОВ «Агро Інвест Україна» не мав, жодних договорів оренди землі між ним та ТОВ «Агро Інвест Україна» не укладено та не зареєстровано, позивач заперечує щодо належності йому підписів в наданих ксерокопіях договорів оренди та в актах прийому-передачі землі, а тому такі договори є неукладеними, а відповідач без належної правової підстави використовує належну позивачу земельну ділянку. Будь-яких обґрунтованих заперечень відповідачем не надано. За правилами ст.124 ЗК України "Про оренду землі", передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Порушені права позивача, як власника земельної ділянки, підлягають відновленню, а тому суд вважає за доцільне позов задоволити. Згідно ст.88 ЦПК України суд присуджує судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved