Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

23 травня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що він з 2010 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано в 2015 році. Від даного шлюбу позивач та відповідач мають двох неповнолітніх дітей. Заочним рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 13 березня 2015 року з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини із всіх доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення їх повноліття. Зазначає, що в нього змінився матеріальний та сімейний стан, оскільки 05 червня 2015 року уклав шлюб із [PERSON] від якого має доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Южноукраїнського міського суду від 12 січня 2018 року з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої [PERSON] в розмірі 1/6 частки всіх заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення її повноліття та стягнуто із позивача на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходів) до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO]. На теперішній час розмір відрахувань із його заробітної плати становить 79.17 %, чим порушується його право на нормальне існування та забезпечення мінімальними потребами. За захистом своїх прав вимушений звернутися до суду з вимогами, де просив суд змінити розмір аліментів, визначений заочним рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 13 березня 2015 року та стягнути із позивача на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх всіх заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаю з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Також просив стягнути із відповідача сплачені ним судові витрати. Ухвалою суду від 29 травня 2018 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Правом на подачу відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Від позивача до судового засідання надійшла заява, згідно якої він підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд слухання у справі провести за його відсутності та судові витрати покласти на нього, надав згоду на винесення заочного рішення по справі. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явилась, причини своєї неявки суду не повідомила. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] до судового засідання надійшла заява про слухання справи за її відсутності. Згідно ухвали Арбузинського районного суду від 23.07.2018 року прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до наступного. Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 27 січня 2015 року розірвано шлюб, укладений 13 січня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9) Копією свідоцтва про народження підтверджується, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10) Заочним рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 13 березня 2015 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини із всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку з 13 лютого 2015 року до досягнення їх повноліття (а.с. 12). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а.с. 13) 05 червня 2015 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] за актовим записом № 106. Згідно копії свідоцтва про народження (а.с. 14) [INFO] народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] Рішенням Южноукраїнського міського суду від 12 січня 2018 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої [PERSON] в розмірі 1/6 частки всіх заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з 14 грудня 2017 року і до досягнення її повноліття та стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходів) до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] (а.с. 15-16). Відповідно до довідки про склад сім»ї (а.с. 18) [PERSON] проживає разом із [PERSON], її сином [PERSON], [INFO] та донькою [PERSON], [INFO] в [ADDRESS]. Відповідно до довідки [PERSON] працює у ТОВ «Інтекс-Агро» з 25 липня 2017 року за основним місцем роботи на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва та його середня заробітна плата за останні чотири місяці склала 19938 грн. 00 коп., з якої утримано 3729 грн. 33 коп. податків та 10039 грн. 70 коп. аліментів (а.с. 17). Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов'язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення у справі «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garsia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26 із подальшими посиланнями). Пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на одну дитину, визначається судом. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесяти відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. У відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3, відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У разі пред'явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі. З урахуванням рішення Братського районного суду Миколаївської області від 13.03.2015 року та рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12.01.2018 року з [PERSON] в сукупності підлягають стягненню аліменти у розмірі 79,17% ((1/2=50%)+(1/6=16,67%)+(1/8=12,5%)), розмір яких перевищує 50% його доходу, що не відповідає вимогам ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, з набранням чинності рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12.01.2018 року, у платника аліментів [PERSON] суттєво змінився сімейний та матеріальний стан. З урахуванням вищевикладеного та на підставі наведених норм права, суд, вважає, що, оскільки у позивача на утриманні з'явилася ще одна дитина та непрацездатна дружина, його матеріальний та сімейний стан змінився, а тому стягувані на користь [PERSON] на утримання дітей, аліменти підлягають зменшенню, до 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача,але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. На підставі наведеного та

Outcome: approved