Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

22.05.2015 року [PERSON] звернувся з дійсним позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON] В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на протязі сумісного життя у них виникали сварки та чвари, які призвели до втрати почуття кохання та поваги один до одного. Шлюбно-сімейні відносини припинені з 2008 року та мешкають вони окремо один від одного, сімя існує формально, примирення між ними не можливе. 25.06.2015 року від відповідачки за первісним позовом [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява, у якій вона просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1000 грн. щомісяця на утримання доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 22.06.2015 року до її повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.09.1998 року був зареєстрований між нею та [PERSON], від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач за зустрічним позовом у вихованні та утриманні дочки ніякої участі не приймає, не надає жодної матеріальної допомоги, дочка знаходиться повністю на її утриманні, а вона зі свого боку докладає всіх зусиль для забезпечення потреб дитини, але це не дозволяє їй повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини. Крім того, [PERSON] вказує, що угоди про добровільну сплату між ними не досягнуто, розмір заробітку та місце роботи їй невідомо, вважає, що необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити, у задоволені зустрічного позову не заперечував та погодився виплачувати аліменти у розмірі 1000 грн. щомісяця. Відповідачка за первісним позовом та позивач за зустрічним [PERSON] у судовому засіданні проти первісного позову не заперечувала, підтримала свій зустрічний позов та просила його задовольнити. Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.09.1998 року, від шлюбу мають неповнолітня дитину - [PERSON], [INFO]. У відповідності до вимог ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України \~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя \~і збереження сімї суперечило б інтересам одного з них. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, так як сімя сторін розпалася остаточно та поновлена бути не може, подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, сторони з квітня 2008 року припинили шлюбно-сімейні відносини остаточно. Відповідно до абзацу 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 215908 відповідач за зустрічним позовом [PERSON] дійсно є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. (а.с. 5) Виходячи з цього, відповідач, як батько, зобовязаний брати участь у виховані та утримані своєї дитини наряду з позивачем. При цьому, відповідно до абзацу 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, відповідач не має офіційного місця роботи, а тому суд приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Приймаючи до уваги, що прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, який на даний час, згідно Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" становить 1032 грн., від шести до вісімнадцяти років становить 1286 грн., суд вважає, що аліменти у розмірі 1000 грн. буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати у розмірі 243,60 грн. підлягають стягненню в дохід держави з відповідача, так як позивачка за зустрічним позовом, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved