Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться у шлюбі з відповідачем, що зареєстрований 27.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №586. Від зазначеного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (повторно) серії [NUMBER] від 04.04.2017 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленфнського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №36. Спільне життя з відповідачем не склалося. На теперішній час шлюбні відносини фактично між подружжям припинені, сторони проживають окремо з 2015 року, спільного господарства не ведуть. Спір про розподіл майна - відсутній. Сторони прийшли до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них. Позивач має цивільну дружину, очікує на дитину, у зв'язку з чим збереження сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем не виявляється можливим. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання також не з'явилась, заяви про розгляд справи у її відсутність суду не надавала.Згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Донецькій області від 24.07.2017 року, [PERSON] зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться, з огляду на що про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлений через засоби масової інформації - газету "Часопис Донеччина" від 06.10.2017 року (стор.3). Враховуючи наведене, відповідно до ухвали від 13.10.2017 року, судом прийнято рішення розглядати справу заочно, на підставі ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених вимог, з огляду на викладене нижче. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України), позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 27 серпня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №586. (а.с.4) Враховуючи відсутність з боку обох сторін заперечень проти задоволення позову, небажання подружжя зберегти шлюб, відсутність спору відносно виховання та мешкання неповнолітньої дитини, майнового спору, а також, спору про поділ сумісного майна, суд приходить до висновку, що примирення сторін неможливе, подальше збереження шлюбу інтересам подружжя не відповідатиме. Згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не ставить питання про зміну прізвища, оскільки під час укладання шлюбу позивачем прізвище не змінювалось.

Outcome: approved