Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

22 листопада 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаним позовом до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання за набувальною давністю право власності на 1/3 (одну третю) частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позов послалася на те, що вона з 29.03.1985 року постійно проживає в жилому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 02 липня 2018 року №564, станом на 31.12.2012 року за даними інвентаризаційної справи право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] адреса [ADDRESS] ), зареєстровано в ДКП «Миргородтехінвентаризація» за реєстровим №124 в реєстровій книзі 18 за: [PERSON] - 1/3 частина, згідно рішення Народного суду Миргородського району Полтавської області від 09.12.1963 року; [PERSON] - 1/3 частина, згідно рішення Народного суду Миргородського району Полтавської області від 09.12.1963 року; [PERSON] - 1/3 частина, згідно Свідоцтва про право на спадщину по закону від 27.02.1998 року, виданого Першою Миргородською ДНК за р. №1-723. [PERSON] , її мама, проживала в цьому будинку до дня своєї смерті [INFO] . [PERSON] , двоюрідна бабуся, проживала в цьому будинку до дня своєї смерті [INFO] . [PERSON] відповідно до ухвали Миргородського районного народного суду Полтавської області від 24 квітня 1992 року по справі №2-383 виправлено її ім`я з « [PERSON] » на правильне « [PERSON] ») не проживала в цьому будинку, а проживала в Російській Федерації, а від родичів стало відомо, що вона померла в 2003 році і вони телефонували до її спадкоємців, але вони не виявили бажання прийняти спадщину. Таким чином, відомості про наявність нових власників частки будинковолодіння, що належала [PERSON] , відсутні, проте вказане нерухоме майно безхазяйним не визнане. З 22.01.2018 вона є власником 1/3 частини вказаного вище жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Право власності на вказане майно підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 111704494 від 25.01.2018. У Витязі вказано, що складовими частинами нерухомого майна є житловий будинок А-1 з прибудовами А1-1, а, а2, аЗ, а4 загальною площею 98,8 кв.м., житловою площею 56 кв.м. Складовими частинами нерухомого майна також є : погріб а5, погріб В, убиральня Д, гараж Е, сарай-прибудова Ж, убиральня 3, сарай-прибудова Л, господарські споруди №2, 3, 7-11. Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину за законом ВАС №254924 від 25.12.2002 року, зареєстроване в реєстрі №2- 2538, видане державним нотаріусом Першої Миргородської державної нотаріальної контори Смага Л.М. Відповідно до цього свідоцтва, вказане майно розташоване на земельній ділянці розміром 1000 кв.м. Вказану 1/3 частину жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами вона успадкувала після [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім цього, із 17.10.2019 вона є власником 1/3 частини вказаного жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами. Право власності на вказане майно підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 185187939 від 17.10.2019, де вказано, що складовими частинами нерухомого майна є житловий будинок А-1 з прибудовами А1-1, а, а2, а3, а4 загальною площею 98.8 кв.м., житловою площею 56 кв.м. Складовими частинами нерухомого майна також є : погріб а5, погріб В, убиральня Д, гараж Е, сарай-прибудова Ж, убиральня 3, сарай-прибудова Л, господарські споруди №2, 3, 7-11. Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.10.2019 року, видане приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Пазиничем Р.В. Відповідно до цього свідоцтва, вказане майно знаходиться на неприватизованій земельній ділянці, що належала померлій [PERSON] на підставі Рішення народного суду Миргородського району Полтавської області від 09 грудня 1963 року, та зареєстрованого в Лубенському міжміському бюро технічної інвентаризації 22 квітня 1964 року в реєстрову книгу №18, за реєстровим №124. Вказану 1/3 частину жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами вона успадкувала після [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 грудня 2002 року, проживає в будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] з 29.03.1985 року, відкрито володіє і користується, а також несе витрати по утриманню частки [PERSON] , тобто фактично здійснює функції власника, але не може юридично оформити ці правовідносини, оскільки на даний час власник цього майна їй невідомий. Оскільки право власності [PERSON] на 1/3 будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] припинилося відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України внаслідок смерті власника в 2003 році, а після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , коли вона фактично прийняла спадщину, тобто більше 10 років, вона відкрито та безперервно володіє цією часткою будинку з господарськими будівлями та спорудами та здійснює його утримання, і даних про те, що право власності на це майно перейшло до іншої особи немає і ніхто до цього часу не пред`явив до неї вимоги про реалізацію свого права власності, вважає, що є всі передбачені законом підстави для визнання за нею права власності на вказану частку будинку з господарськими будівлями та спорудами за набувальною давністю. Ухвалою судді від 26.11.2019 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі . Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального провадження, призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] в підготовчому засіданні вимоги позовної заяви підтримала просила задовільнити їх в повному обсязі. Суду пояснила, що вона проживає в будинку по [ADDRESS] з 1985 року, після смерті матері успадкувала 1/3 частину даного будинку. Відповідно до довідки ДКП «Миргородтехінвентраизація» 1/3 частина будинку належить [PERSON] та ще 1/3 частина - [PERSON] . [PERSON] померла, після неї ніхто її частину не успадкував. Вона відкрито та безперервно володіє цією часткою будинку з господарськими будівлями та спорудами та здійснює його утримання більше 10 років, тому вважає , що має право на визнання за нею права власності на 1/3 частину будинку за набувальною давністю . Представник відповідача Миргородської міської ради Полтавської області в підготовче засідання не з`явився, направив заяву, просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав (а.с. 31). Свідок [PERSON] суду пояснила, що будинок по [ADDRESS] належав її батькам та [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадщину (1/3 частину будинку) прийняла її сестра, позивач по справі. Ще 1/3 частина будинку належала [PERSON] , яка померла, та ніколи не користувалася своєю частиною. 10 років ремонту в цій частині ніхто не робив, господарів не має, однак сестра [PERSON] здійснювала догляд за фасадом будинку та дахом. Заслухавши позивача, свідка, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ВАС №254924 від 25.12.2002 року, зареєстроване в реєстрі №2- 2538, видане державним нотаріусом Першої Миргородської державної нотаріальної контори Смага Л.М. [PERSON] належить 1/3 частина жилого будинку з надвірними побудовами, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 17). Згідно довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 02 липня 2018 року №564, станом на 31.12.2012 року за даними інвентаризаційної справи право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] адреса [ADDRESS] ), зареєстровано в ДКП «Миргородтехінвентаризація» за реєстровим №124 в реєстровій книзі 18 за: [PERSON] - 1/3 частина, згідно рішення Народного суду Миргородського району Полтавської області від 09.12.1963 року; [PERSON] - 1/3 частина, згідно рішення Народного суду Миргородського району Полтавської області від 09.12.1963 року; [PERSON] - 1/3 частина, згідно Свідоцтва про право на спадщину по закону від 27.02.1998 року, виданого Першою Миргородською ДНК за р. №1-723 (а.с. 10). З часу набуття права власності [PERSON] , остання, 1/3 частиною житлового будинку не користувалась, вказаною частиною користувалася [PERSON] що підтвердила в судовому засіданні свідок. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.10.2019 року, видане приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Пазиничем Р.В. [PERSON] належить 1/3 частина жилого будинку з надвірними побудовами, що знаходиться в [ADDRESS] , після смерті [INFO] [PERSON] (а.с. 16). З часу смерті [PERSON] [INFO], позивач [PERSON] користується 1/3 частиною житлового будинку, що належала [PERSON] та 1/3 частиною будинку, що належала [PERSON] . Відповідно до частин 1 та 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.13 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 5 враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Згідно з п.14 вказаної Постанови ВССУ, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Згідно з положенням ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Позовні вимоги позивача не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає до задоволення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, шляхом визнання за нею за набувальною давністю право власності на 1/3 (одну третю) частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1563 грн. 22 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (а.с. 1). Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 781,61 грн. В зв`язку з тим, що позивач просив не стягувати судові витрати з відповідача, тому суд,

Outcome: approved