Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

29.05.2019 позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що заочним рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 02 квітня 2019 року у справі № 578/1188/18 провадження №2/578/69/19, яке набрало законної сили 13.05.2019, визнано за нею право особистої приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS] . При зверненні позивача до приватного нотаріуса Вангородського В.В. з метою оформлення права власності виник сумнів у належності їй особисто земельних ділянок за адресою [ADDRESS] , оскільки договір про придбання землі було укладено у період шлюбу і доля вказаних земельних ділянок не була визначена рішенням суду від 02.04.2019. Просить визнати за нею право особистої приватної власності на земельну ділянку площею 0.0490 кадастровий номер 5922355600:01:009:0399 цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, вартістю 3406,00 грн, а також на земельну ділянку площею 0.1210 кадастровий номер 5922355600:01:009:0400 цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, вартістю 3639,00 грн, які розташовані за адресою [ADDRESS] , та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач, згідно поданої заяви, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, сповіщався про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки відзив на позовну заяву не подав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст.317, 319, 328 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Об`єктом власності може бути, зокрема, земельна ділянка /ст. 373 ЦК України/. Відповідно до статті 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Згідно п. 24 ч. 2 Постанови Пленуму Верховному Суду України від 21.12.2007 №11, «не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто». Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Така позиція узгоджується з висловленими в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ висновками від 16.06.2016 N 607/22446/13ц, Постановах Верховного Суду України від 18.05.2016 N 6-1327цс15, від 01 липня 2015 року (справа №6-612цс15), від 16 грудня 2015 року (справа №6-2641цс15), від 07 вересня 2016 року (справа №6-801цс16). Заочним рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 02 квітня 2019 року у справі № 578/1188/18 провадження № 2/578/69/19, яке набрало законної сили 13.05.2019, визнано за позивачем право особистої приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS] . В силу частини 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 120 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, пропорційно до частки у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] - законними, обґрунтованими і такими, що підлягають повному задоволенню. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 141 ЦПК, відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved