Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

18.10.2012 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] В судовому засіданні позовні вимоги були уточнені, посилаючись на наступні обставини: сторони мають спільну дитину - доньку, [PERSON], [INFO]. Повнолітня донька навчається. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі ? частини за період з 01.09.2012 р. по 29.01.2013 р., з 01 вересня 2013 року. Відповідач працює та має можливість надавати матеріальну допомогу. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з*явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Представник позивача за довіреністю, [PERSON], в судове засідання не з*явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причину неявки не повідомив. Представник відповідача за довіреністю, [PERSON], в судове засідання не з*явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, про причину неявки не повідомила. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача проти винесення заочного рішення не заперечувала. Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. 18.10.2012 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їхньої повнолітньої доньки, яка продовжує навчання (а.с.1-2). 12 грудня 2012 року судом було винесено заочне рішення, позов задоволено (а.с.32). Ухвалою Дебальцевського міського суду від 21 червня 2013 року за заявою відповідача заочне рішення від 12.12.2012 р. було скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку (а.с.51). Згідно уточненої позовної заяви (а.с.104-105) представник позивача просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання за період з 01.09.2012 р. по 29.01.2013 р., з 01 вересня 2013 в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до закінчення нею навчання. Згідно зі ст. 199 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає син, а також сам син, який продовжує навчання. Згідно зі ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і ( або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного Кодексу України. Відповідач проти задоволення позову заперечував, так як доньку то зараховують на навчання, то відраховують; можливості надавати матеріальну допомогу доньці він не має. Згідно копії свідоцтва про народження, сторони мають повнолітню доньку, [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно довідки начальника управління міжнародної освіти та співробітництва від 26.08.2013 р. [PERSON] була студенткою руссько-німецького інституту з 01.09.2012 по 29.01.2013 р. (а.с.81). Згідно наказу від 20.08.2013 р. №3729/с [PERSON] була зарахована до числа студентів університету на перший курс Гуманітарного інституту (а.с.80). В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"№3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. [PERSON] повнолітня, дійсно продовжує навчання, однак позивачем не доведено її потребу у матеріальній допомозі. До того ж, позивач не довів, що у відповідача [PERSON] є можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці. Таким чином, суд, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. В силу ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з позивача судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 182, 198, 199, 200 СК України та

Outcome: approved