Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Керівника Кам`янської окружної прокуратури Кузьменко С. в інтересах держави в особі Кам?янської міської ради в особі Комунального некомерційного підприємства Кам?янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. У своєму позові з позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на користь держави в особі Дніпропетровської обласної ради (ЄДРПОУ23928934) кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] у розмірі 31 064 (тридцять одна тисяча шістдесят чотири) грн. 67 коп. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.11.2020 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. [PERSON] 17.05.2020 р. керуючи своїм автомобілем «Daewoo Lanos», о 21 год. 00 хв. у темний час доби, здійснив рух по пр. Т.Шевченка в м. Кам`янське, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити пішохода, який переходив проїжджу частину по нергульваному піщоходному переходу, з права на ліво в напрямку смуги руху автомобіля, дану обставину як небезпечну не сприйняв, заходи гальмування вчасно не вжив, в внаслідок чого допустив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок дорожньо транспортної пригоди, яка сталась з вини водія потерпілій [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження у вигляді полі травми тіла, з приводу чого остання перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні Комунальний заклад «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечнікова» в період з 17.05.2020 по 25.06.2020 р., витрати на лікування складають 31\~064, 67 грн. 2. Заяви, клопотання позивача, відповідача. В судовому засіданні представник позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилалась на обставини зазначені в позові. Прокурор надала відповідь на відзив. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнають, пояснили, що відповідач сплачував потерпілій за лікування в добровільному порядку, потерпіла претензій не має. Відповідач надав відзив на позов, та заперечення на відповідь на відзив Представник Комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечнікова`в судове засідання не з`явився, надав заяви про розгляд справи за відсутністю представника, вимоги підтримують. 3. Процесуальні дії по справі. 01 червня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Як вбачається з матеріалів справи, вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.11.2020 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (10-11). Умисними діями\~відповідача [PERSON] потерпілій [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження, за висновком СМЕ № 571 Е від 27.05.2020 р. заподіяні тілесні ушкодження у вигляді полі травми тіла: важкої проникаючої черепно мозкової травми з раною та гематомою в тім`яній кістки, яка розповсюджується на скроневу кістку, з забоєм головному мозку 2 ступеню, субдуральною гематомою зліва, закритого перелому лівої великогомілкової кістки в верхній третині, малогомілкової кістки в верхній та нижній третині, медіальної лодижки лівої гомілки, синців на лівій нижній кінцівці відноситься до тяжких тілесних пошкоджень (а.с.17,18). Як вбачається з позову, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному закладі «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечнікова» в період з 17.05.2020 по 25.06.2020 р., витрачено грошові кошти в розмірі 31\~064, 67 грн. (а.с.12). Як вбачається з матеріалів справи відповідачем [PERSON] кошти не повернуті Комунальному закладу «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечнікова» по лікуванню потерпілої [PERSON] . 5. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Статтею 12 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадкам і в порядку, що визначені законом. З урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст п. З ч. 1 ст.131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено. Положення п. 3 ч. 1 ст.131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру". Відповідно до ч. З ст. 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку передбаченому ч. 4 цієї статті. Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загрозі порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття інтерес держави. Так, встановлюючи відсутність підстав для представництва інтересів держави, обов`язковими є висновки Конституційного Суду України викладені у рішенні від 08.04.1999 р. № 3-рп/99, про те що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини). Враховуючи зазначене, вважаю, що позовні вимоги обґрунтовані належними нормами матеріального права, які узгоджуються та відповідає Конвенції та практиці ЄСПЛ. Так, Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на ті підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдані за певних обставин, наприклад, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках потрібно захистити інтереси держави (справа «Менчинська проти Росії. Тому участь прокурора у даній справі, з урахуванням вище зазначеної практики Верховного суду та Європейського Суду з прав людини виправданою, не порушує справедливого балансу та зумовлена не та захистом державного, але й публічного інтересу, який полягає у захисті і великої кількості громадян. Таким чином, при порушенні або наявності загрози інтересам держави бездіяльності органу державної влади чи місцевого самоврядування компетенції якого віднесено відповідні повноваження, найефективнішим правовим способом захисту, поновлення порушеного права і припинення які порушують це право, буде саме представництво органів прокуратури: інтересів держави в особі відповідачів. Аналогічної правової позиції дійшла Велика Палата Верховного Суду під час розгляду 15.10.2019 справи № 903/129/18 за позовом заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі сільської ради; фізичної особи-підприємця Про зобов`язання повернути земельну ділянку водного фонду. Зокрема, у постанові зазначено, що незалежно від причин неспроможності самостійно звернутися до суду вже сам факт не звернення сільською радою до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтересам жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження щодо повернення земельної ділянки, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людині. Тому посилання представника відповідача про те, що позивач не має повноважень звертатись д осуду є безпідставними. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України передбачено, що особа, вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди перевищенні межі необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно до\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2\~ст.1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~суду вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно вимог ч. ч. 1, 3\~ст. 1206 ЦК України\~особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. N 545\~(надалі Порядку), сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Крім того,\~п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11\~«Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину», та судових витрат передбачено, що позов про стягнення таких витрат може бути пред`явлений закладом охорони здоров`я, органом Державного казначейства України або прокурором. Також, відповідно до вимог п. 3 вищевказаного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Суд погоджується з доводами прокурора про те, що ненадходження коштів до бюджету призводить до неналежного фінансування діяльності зазначеного лікувального закладу та порушує інтереси держави, внаслідок чого виникає передбачене законом право прокурора на звернення до суду з позовом для їх захисту. Відповідно до п. п. «а» п.3 ч.1\~ст. 89 Бюджетного кодексу України\~до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать видатки на первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санітарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, а також дільничні лікарні, медичні амбулаторії, фельдшерсько-акушерські та фельдшерські пункти, центри первинної медичної (медико-санітарної) допомоги). 6.\~Висновки суду. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що оскільки Комунальним закладом «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечнікова» було понесено витрати на лікування потерпілої [PERSON] в розмірі 31\~064, 67 гривень з відповідача слід стягнути вказану суму на користь вказаного комунального закладу. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня\~2006 року). 7.Розподіл\~судових витрат. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір у сумі 908 грн. відповідно до вимог\~ст.141\~ЦПК України на користь держави. Враховуючи викладене та

Outcome: approved