Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

28.10.2021 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія-Актив» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.10.2021 року він отримав від приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області ВитвицькогоВ.В. постанову про відкриття виконавчого провадження №67208482 від 20.10.2021 року, щодо стягнення з нього заборгованості на користь ТОВ «Юридична компанія «Дія-Актив» в загальній сумі 19850,00 грн. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження стало відомо, що вказана заборгованість стягується на підставі виконавчого напису №26920 від 15.09.2021 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. Вважає вказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню виходячи із того, що вказана сума заборгованості, щодо стягнення якої відповідач просив вчинити виконавчий напис нотаріуса, не можна вважати безспірною. Згідно виконавчого напису зазначено, що заборгованість стягується на підставі кредитного договору №UP2059600 від 19 листопада 2019 року, зокрема стягується заборгованість за сумою кредиту - 10000,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам - 9200,00 грн. У виконавчому написі зазначено, що сума кредиту становить 10000,00 грн, а відсотки за вказаною сумою становлять вже 9200,00 грн. Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачає, що умови договору є несправедливими якщо встановлено вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, тобто в даному випадку відсотки перевищують основну суму боргу, що є прямим порушенням зазначеної норми закону. Вказаний виконавчий напис є протиправним, тобто такий, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному переліку. При цьому цей перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в законі та порядку. Нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Вважає, що заборгованість визначена виконавчим написом нотаріуса має спірний характер, оскільки не враховує усіх обставин визначених чинним законодавством для примусового стягнення саме суми в розмірі 19850,00 грн. Тому просив визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнути понесені судові витрати. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Представник позивача - адвокат Борсук Д.Я. подав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Від нього до суду надійшла заява за змістом якої просив розгляд даної справи проводити без його участі та поклався на розсуд суду у вирішенні даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати і, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно правового висновку Верховного Суду від 05 грудня 2018 року, постанова у справі № 756/7916/15-ц, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87 ,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. З матеріалів справи судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області від 20.10.2021 року було відкрито виконавче провадження №67208482 про стягнення з боржника [PERSON] на користь TзОB «Юридична компанія «Дія-Актив» заборгованість в розмірі 19200 грн. (а.с.6). Підставою для відкриття вказаного виконавчого провадження став виконавчий напис № 26920 від 15.09.2021 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. Згідно вказаного виконавчого напису з [PERSON] на користь TзОB «Юридична компанія «Дія-Актив» підлягає стягнення заборгованість в розмірі 19200 грн., згідно кредитного договору № UP2059600 від 19.11.2019 укладеним між [PERSON] та ТзОВ «Юридична компанія «Дія-Актив». Стягнення заборгованості проводиться за період з 05.12.2019 по 06.08.2021 р. (а.с.5). Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.10.2021 у справі № 554/6777/17-ц, від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 ( з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 30 вересня 2019 року (справа № 357/12818/17), від 15 січня 2020 року (справа №305/2082/14-ц). Відповідачем не надано доказів направлення стягувачем листа-вимоги про повернення боргу та отримання боржником такого листа. Не надано самого розрахунку заборгованості, з чого б вбачалось нарахування відсотків, які заявлені до стягнення, період їх нарахування, що в свою чергу свідчить про відсутність безспірності вимог, що також є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого. За правилами ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, які пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 908,00 грн. за подання позовної заяви, та судового збору в розмірі 454,00 грн. за забезпечення позову, а всього 1362,00 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», пп.3.2, 3.5 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,

Outcome: approved