Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

20 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку [ADDRESS], укладеного між ним та відповідачем на Універсальній біржі "Рона" 31.03.2000 року за реєстраційним № 1/18. В обґрунтування позову вказує, що договір було укладено в простій письмовій формі, зареєстровано на Універсальній біржі «Рона» відповідно до ЗУ «Про товарні біржі», проте нотаріально не посвідчувався, так як зі змісту договору та ст. 15 вказаного Закону слідувало, що не потребують нотаріального посвідчення договори, що зареєстровані товарною біржею. Умови цього договору сторонами було виконано, він передав кошти за придбане майно в повному обсязі, а [PERSON] звільнила будинок від свого майна. З укладенням вказаного договору та його виконанням, позивач вважає, що набув право власності на вищевказане майно, однак через невиконання вимог закону щодо нотаріального посвідчення договорів щодо купівлі -продажу нерухомого майна позбавлений можливості офіційно набути прав власника цього майна та як власник розпорядитися ним, що йому стало відомо нині при зверненні до нотаріуса з приводу відчуження цього майна. Враховуючи, що сторонами вищевказаного договору було в повному обсязі виконано його умови, більш того права позивача щодо цього майна зареєстровані в Миколаївському БТІ, що нині унеможливлює укладення нотаріально договору купівлі-продажу, то за захистом своїх прав він був змушений звернутися до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглянути у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибули, про причини неявки не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до змісту договору купівлі-продажу, укладеного 31 березня 2000 року та зареєстрованого Універсальною біржею «Рона» за № 1/18 від 31.03.2000 року, [PERSON] придбав, а [PERSON] продала домоволодіння [ADDRESS]. Згідно цього ж Договору, вказане домоволодіння належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.1994 року за реєстраційним номером 1-1420, зареєстрованого Миколаївським МБТІ за № 169 (а.с. 6). Право власності за [PERSON] на вказаний житловий будинок зареєстровано в БТІ на підставі вищевказаного Договору 17.05.2000 року за № 169 (а.с. 6 зворотній бік). За даними Миколаївського міжміського БТІ, власником вказаного майна станом на 28.12.2012 року є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.2000 року (а.с. 7). На ім'я позивача 22.11.2013 року також виготовлено технічний паспорт щодо вищевказаного житлового будинку (а.с. 8). Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, власником земельної ділянки за вищевказаною адресою є [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до рішення виконкому Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 29.03.2012 року № 49, [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS] (а.с. 23). Так, статтею 227 ЦК України 1963 року, який був чинним на час укладення вказаного спірного договору, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Недотримання даної вимоги тягне за собою недійсність договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України). Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК України в редакції 1963 року суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору вбачається, що сторони узгодили та виконали всі його суттєві умови, в тому числі й ціну, право власності за [PERSON] на це майно зареєстровано в Миколаївському МБТІ, поте у зв'язку з невиконанням вимог щодо нотаріального посвідчення вказаного договору позивач позбавлений можливості розпорядитися своїм майном. За такого, враховуючи вимоги ст. 16 ЦК України, та встановивши узгодження та виконання всіх суттєвих умов договору, суд вважає, що цивільне право позивача підлягає захисту шляхом визнання дійсним вищевказаного договору купівлі-продажу. На підставі викладеного,

Outcome: approved