Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

16.08.2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 14.01.2013 року на перехресті вулиці Червонопрапорна з пр. Науки у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за наслідками якої його автомобіль «Форд Транзит» д.н.з. [NUMBER] зазнав технічних пошкоджень. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок протиправних дій водія [PERSON], який керував автомобілем «Мітсубісі» д.н.з. [NUMBER], якого постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.06.2013 року визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.. Право власності на автомобіль «Форд Транзит» д.н.з. [NUMBER] зареєстровано за [PERSON], однак автомобіль перебуває у його користуванні на підставі довіреності. На момент вчинення адміністративного правопорушення цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «Мітсубісі» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] була застрахована у ПрАТ «УОСК» у зв»язку з чим він звертався з заявою до страховика про виплату страхового відшкодування у чому йому було відмовлено з тих підстав, що відповідач не повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду. За даними висновку про оцінку майна №0517, яка провадилася представниками ПрАТ «УОСК» вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу - автомобіля «Форд Транзит» д.н.з. [NUMBER] складає 11 041, 00 грн. Просив стягнути з [PERSON] 11 041, 00 грн., які необхідні йому для ремонту автомобіля, що пошкоджений з його вини. Ухвалою суду від 28.10.2013 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ПрАТ «УОСК». У судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав, просив вартість відновлювального ремонту використовуваного ним автомобіля, що був пошкоджений за наслідками дорожньо-транспортної пригоди стягнути з [PERSON] який визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 12.12.2012 року, оскільки останній не виконав умови договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду. Представник відповідача [PERSON], у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON], заявлених до [PERSON], посилаючись на те, що ПрАТ « «УОСК» було обізнано про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася за участі забезпеченого транспортного засобу, страховиком було визначено розмір збитків, завданих потерпілій особі. Просила задовольнити позовні вимоги [PERSON] за рахунок відповідача ПрАТ «УОСК». Відповідачем ПрАТ «УОСК» явку представника у судове засідання не забезпечено, направлено на адресу суду письмові заперечення з клопотанням про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідно до змісту письмових заперечень відповідача ПрАТ «УОСК», останнє просить відмовити в задоволенні позовних вимог до нього, посилаючись на те, що страхувальник [PERSON] не виконав вимоги договору обов»язкового страхування щодо повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду. Заслухавши представника позивача, представника відповідача [PERSON] дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, стягненням належного позивачу відшкодування з ПрАТ «УОСК» з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.01.2013 року у м. Києві на перехресті вулиці Червонопрапорної з проспектом Науки мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Мітсубісі» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «Форд Транзит» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], якого постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.06.2013 року з урахуванням виправлень постановою судді цього ж суду від 19.08.2013 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що знаходиться в причинному зв»язку з пошкодженням автомобіля «Форд Транзит» д.н.з. [NUMBER], належного на праві власності [PERSON], який використовувався [PERSON] (а.с.4,5,6,8). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За правилами ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до полісу № АЕ/1797139 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.12.2012 року власник транспортного засобу - автомобіля «Міtsubishi Golt» д.н.з. [NUMBER] застрахував цивільно-правову відповідальність на період з 13.12.2012 року по 12.12.2013 року у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну потерпілих 50 000, 00 грн. (а.с.18). Відповідно до правил ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов"язана у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов"язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 2. ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов»язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові. Відповідно до п. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). 15.01.2013 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «УОСК» з заявою встановленого зразка про настання події, яка має ознаки страхового випадку, що мав місце 14.01.2013 року з вини страхувальника [PERSON] та повідомив про обставини дорожньо-транспортної пригоди (а.с.32). На виконання умов договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «УОСК» 22.01.2013 року звернулося до ФОП «[PERSON]» про визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford Transit» д.н.з. [NUMBER]. На підставі зазначеного звернення ФОП «[PERSON]» 26.01.2013 року складено звіт №0517 з оцінки транспортного засобу за даними якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу автомобіля «Ford Transit» д.н.з. [NUMBER] внаслідок пошкодження при ДТП, складає 11 04138 грн. з урахуванням фізичного зносу автомобіля в тому числі ПДВ 1 562, 15 грн. (а.с.37-43). 19.07.2013 року ПрАТ «УОСК» направило на адресу позивача листа, яким повідомлено про прийняте рішення щодо відмови останньому у виплаті страхового відшкодування за його заявою від 15.01.2013 року у зв»язку з пошкодженням транспортного засобу - автомобіля «Ford Transit» д.н.з. [NUMBER] за результатами дорожньо-транспотної пригоди, що сталася з вини водія забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «Міtsubishi Golt» д.н.з. [NUMBER] відповідно до полісу № АЕ/1797139 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.12.2012 року (а.с.46). Відповідно до змісту зазначеного повідомлення, підставою для прийняття ПрАТ «УОСК» рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування страховиком зазначено невиконання страхувальником транспортного засобу - автомобіля «Міtsubishi Golt» д.н.з. [NUMBER] п. 33.1.4. ст.. 33 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до змісту якого - у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов»язаний - невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності ( у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов»язок, він має підтвердити це документально. Проте, відповідно до роз»яснень, що містяться у п. 19 постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку, може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. З огляду на те, що потерпілий від протиправних дій страхувальника [PERSON], з вини якого було пошкоджено транспортний засіб - автомобіль «Ford Transit» д.н.з. [NUMBER] повідомив страховика забезпеченого транспортного засобу автомобіля «Міtsubishi Golt» д.н.з. [NUMBER] про дорожньо-транспортну пригоду, страховиком було вчинено дії щодо визначення розміру збитку завданого власнику пошкодженого майна, то суд приходить до висновку, що ПрАТ «УОСК» переконалося, що дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 14.01.2013 року є страховим випадком, а тому неповідомлення страхувальником про настання страхового випадку не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. За правилами ст.ст. 29,38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: у зв»язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов»язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством; страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Отже, на виконання умов договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу - автомобіля «Міtsubishi Golt» д.н.з. [NUMBER] ПрАТ «УОСК» має виплатити позивачу страхове відшкодування яке складає вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу автомобіля «Ford Transit» д.н.з. [NUMBER] внаслідок пошкодження при ДТП, складає 11 041,38 грн. з урахуванням фізичного зносу автомобіля,однак за мінусом податку на додану вартість у розмірі 1 562, 15 грн., а саме в розмірі 9 479, 13 грн., оскільки позивач не надав суду доказів на підтвердження проведення ним відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та сплату податку на додану вартість, а правилами п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі , що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст.. 41 цього Закону - МТСБУ) документального підтвердження оплати проведеного ремонту. Та обставина, що позивач у судовому засіданні підтримав заявлені ним вимоги до відповідача [PERSON] та за рахунок останнього просив відшкодувати завдану шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не приймається судом до уваги, оскільки відповідно до рекомендацій, що містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суду першої інстанції» у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та до якої пред»явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. За результатами судового розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача за правилами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved