Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

27.01. 2014 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа Пустомитівський районний сектор Головного управління державної міграційної служби України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позовній заяві позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: позивачеві на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. У зазначеному будинку зареєстрований відповідач, який протягом семи років не проживає за зазначеною адресою. Де саме на теперішній час проживає відповідач позивачу невідомо. Поштової кореспонденції відповідач за місцем реєстрації не отримує, особистих речей в будинку не зберігає. Факт відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації стверджується відповідними актами перевірки правил проживання. Зняття з реєстрації відповідача необхідно для зменшення оплати за комунальні послуги. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд позовні вимоги задоволити. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, проте подала до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останнього не надходило. Представник третьої особи Пустомитівського районного сектору Головного управління державної міграційної служби України у судове засідання не з'явився. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: позивачеві на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS], що стверджується Свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 21.11.2000 року серії КММ № 008556 /а.с. 5/. Встановлено, що у житловому будинку [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], що стверджується Довідкою Оброшинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 87 від 15.01. 2014 року /а.с. 9/. Також зазначені обставини підтверджуються Будинковою книгою для прописки громадян, що проживають [ADDRESS] /а.с. 6-8/. Встановлено, що відповідач за зареєстрованим місцем свого проживання не проживає більше ніж шість місяців, що стверджується: Актом обстеження умов проживання згідно правил паспортного режиму від 05.07.2013 року /а.с.10/, Актом обстеження умов проживання згідно правил паспортного режиму від 11.10.2013 року /а.с. 11/, Актом обстеження умов проживання згідно правил паспортного режиму від 17.01.2014 року /а.с. 12/. В силу вимог ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців. Сторонами не представлено та судом не здобуто жодних доказів того, що відповідачу чиняться перешкоди у проживанні у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та докази того, що відповідач протягом останніх шести місяців брав участь в утриманні житлового будинку за зазначеною адресою. Також, судом не здобуто доказів того, що існують обставини передбачені п.п. 1 - 7 ч. 3 ст. 71 ЖК України для збереження за відповідачем права користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] . За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що відповідач за зареєстрованим місцем свого проживання не проживає більше шести місяців, без поважних на те причин; те, що відповідачу перешкоди у проживанні за його зареєстрованим місцем проживання не чиняться, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] підставні та підлягають задоволенню. Заявлена позивачем вимога про зняття з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] задоволенню не підлягає виходячи з наступного: в силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 р., № 1382-IV зняття з реєстраційного обліку місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Із наведеної норми закону слідує, що вимога позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку є безпідставною, так як для зняття відповідача з реєстрації за зареєстрованим місцем проживання достатньо визнання останнього таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Також позивачем не представлено суду доказів того, що органи уповноважені на здійснення функцій щодо зняття з реєстрації за місцем проживання фізичних осіб не виконують вимоги закону. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтверджені понесені позивачем судові витрати, які складаються із судового збору оплаченого позивачем. На підставі наведеного та

Outcome: approved