Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравцова О.О серії НОН № 108041, вчинений 22.04.2020. В обґрунтування позову зазначив, що 16.01.2014 року між позивачем та ПАТ «ВТБ Банк» був укладений кредитний договір №R53133515984В, відповідно до якого позивач отримав споживчий кредит в сумі 46500,00 грн. на строк до 16.01.2017 зі сплатою процентів у розмірі 10% річних. Сума кредиту погашалась позивачем до квітня 2014 року, але після початку антитерористичної операції на території Донецької області відділення банку припинили свою діяльність, тому позивач не мав можливості здійснювати погашення кредиту. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням чинного законодавства, оскільки строк кредитування в договорі встановлено до 16.01.2017, а приватний нотаріус вчинив виконавчий напис 22.04.2020, тобто з порушенням строку позовної давності. На адресу позивача не надходило жодних вимог щодо виконання зобов`язань за кредитним договором. Отже, заборгованість за кредитним договором не є безспірною. Ухвалою судді від 18 червня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу без його участі та без участі його представника. Представник позивача Герасимець М.В. у судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, надав суду відзив, в якому просив розглядати справу без його участі та відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Зазначає, що 16.01.2014 між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір відповідно до якого останній отримав кошти в сумі 46500,00 грн. У зв`язку з невиконанням ним умов кредитного договору утворилась заборгованість. 22.06.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав нового кредитора до позивача за кредитним договором № R53133515984В від 16.01.2014 року. В подальшому, 29.01.2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» і ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло прав нового кредитора до позивача за кредитним договором № R53133515984В від 16.01.2014. Перед зверненням до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису 01.03.2019 на вказану в кредитному договорі адресу позичальника, ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було направлено [PERSON] повідомлення про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань та вимогу про погашення заборгованості. Щодо доводів позивача про вчинення виконавчого напису поза межами трирічного строку зазначає, що момент, з якого у ТОВ «ФК «Прайм Альянс» виникло право примусового стягнення заборгованості, обчислюється з дня направлення вимоги про погашення кредиту, тобто з 01.03.2019. Отже, виконавчий напис вчинено в межах строку позовної давності. Третя особа приватний нотаріус Кравцов О.О. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Копію виконавчого напису на вимогу суду не надав. Представник третьої особи Новогродівського міського відділу державної виконачої служби Придатько Т.А. про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала заяву, в якій остання просила розглянути справу без її участі, проти позовних вимог не заперечує. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Згідно кредитного договору №R53133515984В від 16 січня 2014 року, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] , банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти (кредит) в порядку та на умовах, зазначених в договорі, а також в Правилах споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк» у сумі 46500,00 грн. на строк по 16 січня 2017 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10% річних або в іншому розмірі, передбаченому договором. Кредитний договір укладено у простій письмовій формі та нотаріально не посвідчений. Пунктом 4.2. договору передбачено, що позичальник зобов`язаний сплачувати щомісячно, відповідно до Графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості сукупних послуг, комісійну винагороду за управління кредитом у розмірі 1,69 % від початкової суми кредиту. Сторони дійшли згоди, що кредит повертається, а проценти та комісія сплачуються позичальником до 16 числа кожного місяця у відповідності до Графіка, який є невід`ємною частиною цього договору та включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, сплати процентів, комісійних винагород, інших сукупних платежів, розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки (п. 4.3. договору). У п. 4.1. договору зазначено, що кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника у Донецькому відділенні №2 ПАТ "ВТБ Банк". Днем видачі кредиту вважається день безготівкового перерахування коштів. Як вбачається із матеріалів справи, позивач не заперечує про те, що ним на підстві вказаного договору було отримано кредитні кошти у розмірі 46500,00 грн. 22.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О. вчинено виконавчий напис серії НОН №108041 про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» заборгованості за кредитним договором №R53133515984В від 16 січня 2014 року, за період з 29.01.2019 по 10.03.2020, у загальному розмірі 49391,16 грн., з яких 41934,16 грн. - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 1790,53 грн. - заборгованість по відсоткам, 5177,45 грн. - комісія, 489,02 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Зареєстровано в реєстрі №1176. З матеріалів справи вбачається, що спірний виконавчий напис було вчинено на підставі: кредитного договору № R53133515984В від 16 січня 2014 року, який був укладений між [PERSON] та ПАТ «ВТБ Банк»»; договору відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав нового кредитора до позивача за кредитним договором № R53133515984В від 16 січня 2014 року; договору факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, укладеного між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» і ТОВ «ФК «Прайм Альянс», відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло прав нового кредитора до позивача за кредитним договором №R53133515984В від 16 січня 2014 року. При цьому, судом встановлено, що кредитний договір №R53133515984В від 16 січня 2014 року, укладено у простій письмовій формі та нотаріально не посвідчено. На підставі спірного виконавчого напису, державним виконавцем Новогродівського МВ ДВС 19.02.2021 відкрито виконавче провадження № 64573051, що підтверджується копією постанови. Згідно копії постанови державного виконавця Новогродівського МВ ДВС від 15.03.2021 у виконавчому провадженні № 64573051 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON] . Згідно копії постанови державного виконавця від 15.03.2021 у виконавчому провадженні №64573051 звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , який отримує дохід у ПАТ «Автопідприємство «Укрбуд». Здійснено відрахування із доходів боржника у розмірі 20 відсотків на користь стягувача в рахунок погашення боргу у розмірі 48902,14 грн., виконавчий збір у розмірі 4890,21 грн., витрати виконавчого провадження у розмірі 170,00 грн. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цими актами є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 61-84цс19). Як вбачається з тексту оспорюваного виконавчого напису від 22 квітня 2020 року, приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 22 квітня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/200084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору, укладеного між [PERSON] та ПАТ «ВТБ Банк». Отже, враховуючи, що позивач заперечує щодо розміру заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку, що зазначена у виконавчому написі заборгованість не є безспірною, а оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строку, оскільки з дня виникнення права вимоги всієї суми простроченої заборгованості за кредитним договором, на час вчинення виконавчого напису 22.04.2020, минуло більше трьох років. Крім того, виконавчий напис вчинено з порушенням законодавства, оскільки приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 22 квітня 2020 року застосував нечинні норми законодавства, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі. Доводи відповідача щодо вчинення виконавчого напису в межах трирічного строку є безпідставними, оскільки за положеннями ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Право вимоги у кредитора виникає після настання терміну внесення чергового платежу за договором щодо кожного щомісячного платежу і після спливу строку кредитування зобов`язання щодо усієї суми простроченої заборгованості, та не пов`язане з моментом направлення вимоги про погашення заборгованості після закінчення строку кредитування. Крім того, матеріали справи не містять доказів направлення позивачу відповідачем повідомлення про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань та вимоги про погашення заборгованості. З наданої відповідачем на підтвердження направлення [PERSON] повідомлення про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань та вимоги про погашення заборгованості копії Списку №16029-110-70 згрупованих поштових відправлень Укрпошта з описом вкладень від 01.03.2019, вбачається, що відправником кореспонденції є ТОВ «Дірект Технолоджі», а не ТОВ «ФК «Прайм Альянс», а також не зазначено, яку саме кореспонденцію було направлено [PERSON] . За викладених обставин, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved