Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з цивільним позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, який був зареєстрований 24 грудня 2019 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та м. Сєвєродонецьк ГТУЮ у Луганській області, актовий запис №346, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинилися в травні 2020 року. Він не бажає примирення. На підставі вищевказаного просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала та просила задовольнити, прізвище бажає залишити шлюбне. Ухвалою суду від 02 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження із призначенням судового засідання. Інших процесуальних дій не вчинялося. З урахуванням того, що до розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, судом постановлено ухвалу про розгляд справи по суті та ухвалення рішення у справі з підстав визнання відповідачем позову, і прийняття такого визнання судом. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин вважає встановленими наступні обставини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 24 грудня 2019 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та м. Сєвєродонецьк ГТУЮ у Луганській області, актовий запис №346(а.с. 4). Відповідно до поданого позову, суд вбачає наявність між сторонами спору, який виник у сімейних правовідносинах та предметом спору є право на вільне перебування у шлюбі, вважаючи за необхідне розірвати шлюб, з підстав, вказаних у позові, позивач звернувся до суду. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів. Згідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, подружжя спільного господарства не веде, сторони категорично наполягають на розірванні шлюбу, шлюб є добровільним, а тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо питання про право іменуватися післяшлюбним прізвищем, суд зазначає, що у відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, а відтак, позивачка не позбавлена права і надалі іменуватися післяшлюбним прізвищем, та зміна останнього можлива лише за її згоди, з огляду на що, суд не вбачає порушення такого права. Статтею 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки сторони звільнені від сплати судового збору відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 18 березня 2004 року № 1618-IV, суд вважає за необхідне віднести його на рахунок держави. Враховуючи викладене, ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved