Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

15.02.2018 р. до Подільського районного суду м. Києва надійшла заява психіатричного закладу, в якому заявник просить прийняти рішення про госпіталізацію до ТМО «Психіатрія» [PERSON], [INFO]. Заява мотивна тим що, 14.02.2018 р. о 09:10 год. [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], була госпіталізована у відділення ТМО «Психіатрія» у м. Києві у зв'язку з погіршенням психічного стану, виявляє галюцинаторну - параноїдну симптоматику, що проявляється у вигляді злоби, агресивних тенденцій по відношенню до матері і оточуючих, невдоволення виражає рухливим збудженням та криком, імпульсивними діями. Пацієнтка конфліктна, дратівлива, на зауваження не реагує, відмовляється від прийому їжі і медикаментів. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києвавід 18.08.2006 р. (справа № 2-о-95, 2006 р.) [PERSON] [INFO], визнана недієздатною та призначено опікуна - матір [PERSON], [INFO] 14.02.2018 р. [PERSON] була оглянута комісією у складі: заступника директора [PERSON], зав. відділенням [PERSON], лікаря-психіатра [PERSON] у зв'язку з необхідністю госпіталізації та надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару. За результатами огляду комісія встановила, що хвора, в зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршення психічного стану, [PERSON] потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару. [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно - параноїдний синдром, виражений апатико - дисоціативний тип дефекту. При госпіталізації опікун хворого [PERSON] надала згоду па госпіталізацію своєї дочки [PERSON], але рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 р. визнано неконституційним положення ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» щодо можливості госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. А тому просить прийняти рішення про госпіталізацію до ТМО в судовому порядку. В судовому засіданні представник психіатричного закладу [PERSON] (за довіреністю), яка також є і лікарем-психіатром, підтримала заяву та надала пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, вказавши, що за висновками лікарсько-консультативної комісії, враховуючи хронічний психічний стан пацієнтки та зміну поведінки, [PERSON] потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару за медичними показниками. Хвороба, на яку страждає пацієнтка, є тяжким психічним захворюванням, та якщо її зараз не лікувати стаціонарно, вона являє небезпечність безпосередньо для себе та оточуючих. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні просила надати дозвіл на госпіталізації її доньки. Прокурор в судовому засіданні вважав вимоги психіатричного закладу обґрунтованими та заснованими на законі, вказавши, що в зв'язку із загостренням психічного стану недієздатної [PERSON] та становлення небезпеки для себе, остання потребує лікування в умовах стаціонару психіатричного закладу. Заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви, виходячи з наступного. Згідно з Рішенням Солом'янського районного суду м. Києвавід 18.08.2006 р. [PERSON] визнана недієздатною та їй було призначено опікуна - [PERSON]. 14.02.2018 р. [PERSON] була госпіталізована у відділення ТМО «Психіатрія» у м. Києві у зв'язку з погіршенням психічного стану. На підставі Рішення Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», згідно з яким особа визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Відповідно до ч. 2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України» КСУ вказав на такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Підстави, за якими відбувається госпіталізація особи за судовим рішенням, передбачені ст. 14 Законом України «Про психіатричну допомогу. Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 14.02.2018 р., комісія, оглянувши [PERSON] прийшла до висновку, що у зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршення психічного стану, потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару та лікування в умовах психіатричного стаціонару за медичними показниками. Як вбачається з наданих документів, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого вона вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON], підлягає примусовій госпіталізації та лікуванню, оскільки страждає важким психічним захворюванням, яке загрожує їй особисто. Таким чином, заява психічного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, в зв'язку з чим підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved