Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

20.07.2020 року позивач звернулася з позовом до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області про зняття заборони з нерухомого майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що син позивача [PERSON] , є власником житлового будинку за [ADDRESS] , який він успадкував після смерті діда [PERSON] 06.06.2018 року позивачу стало відомо, що на вказаний житловий будинок накладено заборону на нерухоме майно у зв`язку із договором іпотеки. Станом на 20.07.2020 року [PERSON] виконав свої зобов`язання по виконанню кредитного договору № 772 від 30.05.2006 року, в забезпечення виконання зобов`язань за яким було укладено іпотечний договір № 775 від 31.05.2006 року. Нотаріус, як реєстратор, немає визначених законодавством підстав для зняття заборони на нерухоме майно, у зв`язку із викладеним позивач вимушена звернутися із вказаним позовом до суду. Позивач в судове засіданні не з`явилася, надала письмову заяву, згідно якої позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач, будучи завчасно та належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Представник третьої особи Хмільницької державної нотаріальної контори Вінницької області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду невідомо, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.06.2020 року, спадкова справа №№ 63/2018, зареєстрованого в реєстрі за № 400 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.06.2020 року, спадкоємцем житлового будинку за [ADDRESS] , що належав [PERSON] є [PERSON] (а.с.7-9) 31.05.2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено іпотечний договір.(а.с.10-11) Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.06.2018 року та забороною державного нотаріуса серії ВСТ № 536530, на житловий будинок за [ADDRESS] накладено заборону на нерухоме майно.(а.с.9, 12) Відповідно до листа ПАТ «Державний ощадний банк України» від 20.07.2020 року № 10104, станом на 20.07.2020 року [PERSON] виконав свої зобов`язання по виконанню кредитного договору № 772 від 30.05.2006 року, в забезпечення виконання зобов`язань за яким було укладено іпотечний договір № 775 від 31.05.2006 рок та вказаний договір іпотеки припинив свою дію.(а.с.13) За положеннями ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до положень ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Нормативні положення ст.391 ЦК України регламентують, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи із встановлених судом фактичних обставин, а саме, що обтяження у виді заборони на нерухоме майно у зв`язку із договором іпотеки не існує, суд визнає позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved