Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Азот» про стягнення заборгованості по заробітній платі та суми компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати. Свої вимоги мотивує тим, що він 13.03. 2001 року він був прийнятий до ПАТ «Азот»на посаду апаратнику очищення газу 6 розряду цеху А-5. 20 травня 2005 року він був переведений апаратником очищення газу 6 розряду технологічного персоналу цеху А-5. 22 грудня 2006 року переведений апаратником конверсії 6 розряду цеху А-5. 20 листопада 2007 року переведений старшим апаратником синтезу 6 розряду технологічного персоналу цеху А-5. 01 квітня 2016 року переведений начальником зміни цеху А-5. Вказує, що починаючи з лютого 2017 року відповідачем регулярно затримується виплата заробітної плати. 28 вересня 2017 року ним було подано до ПАТ «Азот» заяву з вимогою виплатити йому заборгованість по заробітній платі. Проте, ПАТ «Азот» його заяви з проханням виплатити заборгованість по заробітній платі та видати довідку про заборгованість по заробітній платі ігнорує та не дає ніяких відповідей. Позивач зазначає, що станом на день подачі позовної заяви заборгованість становила 27408,51 грн., з яких за лютий 3532, 45 грн., за березень - 8373,78 грн., квітень 8761,07грн., за травень 6741,21 грн.Також, загальна сума компенсації втрати частини доходів становить 2330, 46 грн. Просить суд стягнути з ПАТ «Азот» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 27408,51 грн. та суму компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з затримкою її виплати у розмірі 2330,46 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, до початку судового засідання надав заяву про слухання справи без його участі. Також вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Представник відповідача ПАТ «Азот» в судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Також, надали суду відзив на позовну заяву. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, що відповідно до відомостей трудової книжки [PERSON]він працює на ПАТ «Азот» та займає посаду Начальника зміни цеху А-5. Відповідно до Довідки ПАТ «Азот» № 102 від 05.02.2018 року, заборгованість по заробітній платі станом на 05.02.2018 року складає: за лютий 2017 року 3532грн.45коп., за березень 2017 року 8373грн.78коп., за квітень 2017 року 8761грн. 07 коп., за травень 2017 року 6741грн.21 коп. Загальна сума заборгованості 27408 грн. 51 коп. Станом на час розгляду справи, встановлено, що КП ПАТ «Азот» (код ЄДРПОУ 00203826) не ліквідоване, що підтверджується даними інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань МЮУ. Справи щодо захисту порушених, оспорюваних або невизнаних прав, свобод чи інтересів, що виникають із трудових відносин, за положеннями ст. 15 ЦПК України розглядаються судами у порядку цивільного судочинства. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та КЗпП України. Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України; Законами України: «Про оплату праці», «Про індексацію грошових доходів населення», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати»; Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078; Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами (ст. 94 КЗпП України). Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавцем, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ст. 115 ч.1 КЗпП України). Частиною першою ст. 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивачем не порушені строки звернення до суду, передбачені ст. 233 КЗпП України (позовна заява надійшла до суду 16.01.20182017) з врахуванням положень рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 по справі № 4-рп/2012. ПАТ «Азот» на день вирішення справи не заперечує наявність заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] за лютий, березень, квітень та травень 2017 року в сумі 27408,51 гривень. Проте відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на те, що розрахунок з позивачем не був проведений не з вини підприємства, а через накладений державним виконавцем арешт на банківські рахунки підприємства, що унеможливило проведення будь яких банківських операцій. Крім того, згідно з абзацом пятим п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести у своєму рішенні розрахунки, з яких він визначав суми стягнення. Оскільки справляти і сплачувати ПДФО та військовий збір це обовязок роботодавця, у резолютивній частині судового рішення визначають суму без їх утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949\~ № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї. Частиною пятою \~статті 97 Кодексу законів про працю встановлено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Частиною шостою\~статті 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Отже, держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. В ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» зазначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу особи). Стаття 2 даного Закону передбачає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Відповідно до ч. 6 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Частиною 1 ст. 2 вказаного вище Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема - оплата праці (грошове забезпечення). Оскільки індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою, отже за порушення строків її виплати настає право працівника вимагати компенсації втрати частини заробітку. Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, дія якого поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки за один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема і заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Компенсація втрати частини доходів за лютий становить 384, 99грн. за період з березня по грудень (2532,45 грн. х 101,8% - 3532,45грн.) + (3532,45 грн. х100,9% - 3532,45грн.) +(3532,45грн. х101,3%-3532,45грн.) + (3532,45грн. х101,6% - 3532,45 грн.)+ (3532,45 грн. х100,2% - 3532,45 грн.) + (3532,45 грн. х 102% - 3532,45 грн.) + (3532,45 грн. х 101,2% -3532,45 грн.)+ (3532,45 грн.х100,9% - 3532,45 грн.) + (3532,45 грн. х 101,0% -3532,45 грн.) = 384,99 грн. Компенсація втрати частини доходів за березень становить 761,97 грн. за період з квітня по грудень (8373,78грн. х100,9% - 8373,78 грн.) + (8373,78грн. х 101,3 % - 8373,78 грн.) + (8373,78грн. х 101,6 % - 8373,78 грн.) + (8373,78грн. х 100,2 % - 8373,78 грн.) + (8373,78грн. х 102 % - 8373,78 грн.) + (8373,78грн. х 101,2 % - 8373,78 грн.) + (8373,78грн. х 100,9 % - 8373,78 грн.) + (8373,78грн. х 101,0 % - 8373,78 грн.) = 761, 97грн. Компенсація втрати частини доходів за квітень становить 718,38 грн. за період з травня по грудень (8761,07 грн. х 101,3% - 8761,07грн.) + (8761,07 грн. х 101,6 % - 8761,07 грн.) + (8761,07 грн. х 100,2% - 8761,07 грн.) + (8761,07 грн. х 102% - 8761,07 грн.) + (8761,07 грн. х 101,2 % - 8761,07 грн.) + (8761,07 грн. х 100,9 % - 8761,07 грн.) + (8761,07 грн. х 101,0 % - 8761,07 грн.) + 718,38 грн. Компенсація втрати частини доходів за травень становить 465,12 грн. за період з червняпо грудень (6741,21 грн. х 101,6% - 6741,21грн.) + (6741,21 грн. х 100,2% - 6741,21грн.) + (6741,21 грн. х 102% - 6741,21грн.) + (6741,21 грн. х 101,2% - 6741,21грн.) + (6741,21 грн. х 100,9% - 6741,21грн.) + (6741,21 грн. х 101,0 % - 6741,21грн.) = 465,12 грн. Загальна сума компенсації становить 2330 грн. 46 коп. Таким чином до стягнення з ПАТ «Азот» на користь [PERSON]підлягає компенсація втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати в сумі 2330 грн 46 коп. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення заробітної плати в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання. На підставі ст.ст. 133,141 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПАТ «Азот» в дохід держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного та,

Outcome: approved