Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

15.01.2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінанснова компанія управління активами», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В., та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 01.09.2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 6424, який вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., щодо стягнення з неї на користь відповідача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 4092/1949SFPRP7 від 15 червня 2012 року суми в розмірі 14 939,02 грн. та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 15 червня 2012 року вона отримала кредит в розмірі 12 458,53 грн. в ПАТ «Платінум Банк», з кінцевою датою повернення 15.06.2015 року. Позивачка проводила відповідні платежі, але в 2015 році ПАТ «Платінум банк» був визнаний неплатоспроможним, тому вона припинила проводили оплату за кредитом, так як були відсутні точні реквізити щодо оплати по кредитному договору. В листопаді 2019 року вона отримала постанову приватного виконавця Говорова П.П., про відкриття виконавчого провадження № 604376623, з якої їй стало відомо про відступлення права вимоги по вищезазначеному кредиту ПАТ «Платінум банк» товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами». Підставою відкриття виконавчого провадження послугувало винесення приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу виконавчого напису від 01.09.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6424. Вказана сума боргу, не є безспірною, кат як вона проводила оплати за кредитним договором. Відповідачем вимог щодо заборгованості на її адресу не направлялися. Також позивачка звертає увагу суду на те, що виконавчий напис винесений поза межами строків позовної давності, а саме три річного терміну, що до основної суми боргу та одно річного терміну щодо стягнення заборгованості за нарахованою пенею, розмір пені перевищує суму основного боргу в два рази, на неї покладено витрати відповідача в сумі 150 грн. за вчинення виконавчого напису, що є неприпустимим, відсутні будь-які розрахунки пені, відсотків, залишку кредиту. Як наслідок, дана сума боргу, не є безспірною, тому вона вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 29.04.2020 року підготовче провадження було закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідачка - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами", до суду не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bg.od.court.gov.ua/sud1507/, та надіслання судової повістки за юридичною адресою, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В. в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомили, пояснень або заперечень з приводу позовних вимог не надали. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Судом встановлено, що 21.09.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Є.М. на підставі заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», ст.87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6424, яким нотаріусом запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 20180724-1/2 від 24.07.2018 року, якому в свою чергу ПАТ «Платинум банк» на підставі договору факторингу № 20151125-Г від 25.11.2015 року, відступлено право вимоги за договором № 4092/1949SFPRP7 від 15 червня 2012 року, укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4 781,02 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами в ромірі 1 496,00 грн.; заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею в ромірі 8 512,00 грн.; плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 150,00 грн., що становить загальну суму 14 939,02 грн. (а.с.12). На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. в межах виконавчого провадження № 60437623 28.10.2019 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно (а.с.11). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора - заставодержателя вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Відповідно до п. 3.1., 3.5 ст. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, ні відповідачем, ні третьою особою не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що вчиняючи виконавчий напис нотаріус врахував та перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості та виконав вимоги ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості, як не надано належним чином завіреної копії матеріалів нотаріальної справи щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором № 4092/1949SFPRP7 від 15 червня 2012 року у розмірі 14 939 гривень 02 коп. Таким чином, суду не надано належних та допустимих доказів безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що сума боргу, зазначена у виконавчому написі нотаріуса, яка розрахована відповідачем на дату звернення із заявою про вчинення виконавчого напису, не може бути визнана безспірною, оскільки розмір боргових зобов`язань позивача перед Банком, який визначений у виконавчому написі нотаріуса, не є підтвердженим належно складеною випискою по рахунку позивача за Кредитним договором № 4092/1949SFPRP7 від 15 червня 2012 року, що є порушенням вимоги п. 3.5 ст. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, а також відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень у не менш ніж тридцятиденний строк, що є обов`язковою вимогою відповідно до п. 6 ч. 10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не враховано, що вказаний пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 - визнано незаконним та нечинним. Відповідно до ч.3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, розмір заборгованості за кредитним договором, який значиться на виконавчому написі нотаріуса викликає сумнів щодо правильності нарахування кредитної заборгованості, суд доходить до висновку, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 21 вересня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 6424 необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, а тому позов слід задовольнити повністю. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд при вирішенні питання розподілу судових витрат, присуджує стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, а саме в розмірі 840,80 грн. згідно квитанції №10 від 13.01.2020 року (а.с.1) та 420,40 грн. згідно квитанції №11 від 13.01.2020 року (а.с.2), що передбачає ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved