Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

26 січня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, тому у 2005 році шлюб між ними було розірвано. Рішенням Старовижівського районного суду від 12 грудня 2009 року присуджено до стягнення з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року. 24 грудня 2014 року рішенням цього ж суду присуджено до стягнення з відповідача [PERSON] на її користь на утримання повнолітньої дочки [PERSON], яка продовжує навчання, аліменти в сумі по 609 грн. щомісячно до закінчення дитиною навчання. На даний час повнолітня дочка [PERSON] навчається на четвертому курсі денного відділення Ковельського медичного коледжу на контрактній формі навчання, що передбачає оплату в розмірі 7530 грн. за один навчальний рік, яку позивач змушена була протягом 2011-2014 років оплачувати самостійно. Відповідач є працездатним, а тому він зобов'язаний і може надавати матеріальну допомогу на утримання дочки. Вважає, що відповідач повинен сплатити їй половину суми додаткових витрат, які були понесені нею за період 2011-2014 років, тобто за період навчання дочки до досягнення останньою повноліття, а саме по 3765 грн. за кожен рік навчання. Просить стягнути з відповідача в її користь 15060 грн. додаткових витрат, що складає половину суми, сплаченої за навчання дочки [PERSON] за 2011-2014 роки. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задоволити, а також стягнути судові витрати по справі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставний і підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 19 грудня 2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.3). Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON], батьками цієї дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Старовижівського районного суду від 12 грудня 2009 року присуджено до стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року. Разом з тим, рішенням цього ж суду від 24 грудня 2014 року присуджено до стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітньої дочки [PERSON], яка продовжує навчання, аліменти в сумі по 609 грн. щомісячно до закінчення дитиною навчання. Відповідно до копії довідки Ковельського медичного коледжу, виданої 11.09.2014 року за №473/01-07, [PERSON] є студенткою четвертого курсу денного відділу, навчається на контрактних умовах, термін навчання закінчується 30 червня 2015 року (а.с.6). Згідно копій квитанцій про сплату за навчання, позивачем [PERSON] було сплачено за період з липня 2011 по грудень 2014 року 26355 грн. (а.с.8-12). Частинами 2 і 3 статті 150 СК України встановлено обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В силу дії ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). У пункті 18 постанови N 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При зверненні до суду позивач [PERSON] частково обґрунтувала свої позовні вимоги і подала докази понесення додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, при цьому посилалася на ст.185 СК України, якою визначаються правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину. Відповідно до ч.1 ст.6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] досягла повноліття [INFO] року. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей передбачений нормами глави 16 Сімейного Кодексу України. Зокрема, в статті 201 Сімейного Кодексу України зазначається, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. В цьому переліку відсутня ст. 185 СК України, яка знаходиться в главі 15 цього Кодексу, а отже, до спірних правовідносин щодо утримання батьками своїх повнолітніх дітей в зв'язку з тим, що вони знаходяться на утриманні іншого з батьків, а тому потребують додаткових витрат норми ст. 185 СК України не застосовуються. Враховуючи наведені обставини, аналізуючи норми зазначеного законодавства, суд приходить до висновку, що участь у додаткових витратах мають нести батьки щодо неповнолітніх дітей. На повнолітніх дітей норма про участь батьків у додаткових витратах не розповсюджується. Тому судом приймається до уваги загальна сума додаткових витрат на навчання, понесена позивачем, за виключенням вересня-грудня 2014 року, тобто періоду після досягнення дитиною повноліття. За перший курс навчання позивачкою [PERSON] сплачено 7565 грн., що підтверджуються квитанцією від 02.08.2011 року на суму 3765 грн. та квитанцією від 11.06.2012 року на суму 3800 грн.; за другий курс навчання - 7575 грн., що підтверджуються квитанцією від 21.01.2013 року на суму 3775 грн. та квитанцією від 05.07.2013 року на суму 3800 грн.; за третій курс навчання - 7600 грн., що підтверджуються квитанцією від 15.01.2014 року на суму 3800 грн. та квитанцією від 10.06.2014 року на суму 3800 грн.; за перший семестр четвертого курсу навчання - 3615 грн., що підтверджуються квитанцією від 10.12.2014 року на суму 3615 грн. Таким чином, позивачем сплачено за весь період навчання всього 26355 грн. Оскільки позивачем [PERSON] заявлена вимога про стягнення з відповідача половини суми додаткових витрат, понесених нею в період до досягнення дитиною повноліття, тому загальна сума, що підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] складає 11911,50 грн., виходячи із наступного розрахунку: 7600,00 грн. (плата за навчання за третій курс):12 міс. = 633,00 грн. (в місяць); 633,00 грн. х 4 міс. = 2532,00 грн. (плата за 4 місяці навчання); 26355,00 грн. (плата за весь період навчання) - 2532,00 грн. (плата за навчання після досягнення дитиною повноліття) = 23823,00 грн.; 23823,00 грн. : 2 = 11911,50 грн. До стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені нею витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., що підтверджується документально (а.с.21). В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Outcome: approved