Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

[PERSON] 11.04.2018 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що із відповідачем по справі [PERSON] вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 02.10.2016 року виконкомом Кармалюківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, актовий запис №4. Від цього шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Пояснила, що вона разом із відповідачем вже близько року не проживають та не підтримують сімейних стосунків, останній матеріально не допомагає їй утримувати дитину, живе у власне задоволення та витрачає кошти на алкоголь і розваги. Відповідач також не приймає ніякої участі у вихованні дитини, не піклується як морально так і матеріально, її неодноразові звернення щодо надання належної допомоги дитині, відповідач ігнорує та всіляко намагається ухилитися від свого обов'язку, як батька. Зазначила, що їй від спільних знайомих стало відомо, що [PERSON] займається підробітками, але їй невідомий точний його дохід. Повідомила, що наразі їх донька [PERSON] ще дуже маленька, їй лише 1 рік та 4 місяці, тому вона постійно знаходиться біля доньки та здійснює потрібний догляд, таким чином, вона не має змоги влаштуватися на роботу. Однак між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] в позасудовому порядку. У відповідача інших утриманців немає, стягнень по виконавчим документам не проводиться. Враховуючи викладене, просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму (в грошовому еквіваленті 746 грн.) для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття; та стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 400 грн. щомісяця до досягнення донькою [PERSON], [INFO] трирічного віку (а.с.1-2). 12.04.2018 року ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду дану позовну заяву залишено без руху, та надано позивачу триденний термін для усунення недоліків (а.с.11). 20.04.2018 року до суду надійшла письмова заява від позивача [PERSON] про виправлення та усунення недоліків (а.с.19-20). 25.04.2018 року ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду відкрито провадження в даній справі, визначено її розгляд провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз'яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданніі з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз'яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень протии розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.31). Відповідач [PERSON], належно повідомлений за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання згідно положень ч.7,8 ст.128 ЦПК України, відзиву на позовну заяву не представив. Відтак суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Так, з копій свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.4) та свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.3), вбачається, що сторони у справі з 02.10.2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та являються батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Виконавчого комітету Кармалюківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 26.03.2018 року №2-19/217 (а.с.9) позивач [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], до складу її сім'ї входить дочка [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, ніким не оскаржуються та не суперечать один одному. Відповідно до вимог ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до вимог ч.1,2 ст.80, ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; аліменти одному з подружжя присуджуються, зокрема, у частці від заробітку другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі; розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З огляду на дослідженні в судовому засіданні докази в суду немає сумнівів щодо справжності обставин, викладених у заяві позивачем, які свідчать про те, що відповідач ухиляється від свого обов'язку утримувати свою доньку до досягнення дитиною повноліття, а також матеріально допомагати своїй дружині. Оскільки відповідач відзиву на позовну заяву у визначені судом строки не подав, разом з тим, жодних заперечень проти позовних вимог стосовно заперечень батьківства, незадовільного стану власного здоров'я чи наявності у нього інших утриманців не вказав, а тому суд визначає позовні вимоги справедливими та належно аргументованими, оскільки відповідач [PERSON] є батьком народженої у шлюбі з позивачем доньки [PERSON], [INFO], яка є неповнолітньою, проживає з матір'ю - позивачем [PERSON] та перебуває на її утриманні. В добровільному порядку питання щодо утримання неповнолітньої дитини позивач та відповідач не вирішили. У зв'язку із здійсненням догляду за дитиною, вік якої менше трьох років, позивач з об'єктивних підстав не має можливості працювати та утримувати себе. Відповідач є особою працездатного віку, відтак на думку суду, має можливість надавати матеріальну допомогу також і на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, а відтак за сукупності наведених висновків позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до положень ст.430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до положень п.14 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору за цим предметом цивільного спору. Відтак, за правилами ст.141 ЦПК України при задоволенні позову з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати із сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. щодо вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини на час пред'явлення позову.

Outcome: approved