Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частки у майні колишнього колгоспного двору та на спадкове майно за заповітом. Позовні вимоги обгрунтовує слідуючими обставинами. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки зазначене домоволодіння було майном колгоспного двору і станом на 15.04.1991 року вказані особи були його членами, внаслідок чого кожен з них набув право власності на 1/5 частину домоволодіння. [INFO] померла мати [PERSON] , і після її смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/5 домоволодіння. Також до складу спадкового майна увійшла земельна ділянка площею 0,36 га, цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території с.Їжівці Їжівської сільської ради. При житті все своє майно [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] , який своєчасно прийняв спадщину. У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки [PERSON] при житті не оформила право власності на належну їй частину домоволодіння за собою та не зареєструвала це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Оформити право на спадщину в нотаріальному порядку щодо земельної ділянки позивач також не може в зв`язку з втратою оригіналу державного акту. Відповідачі відмовились від належних їм часток у майні колишнього колгоспного двору на користь позивача. Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить постановити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння, що складається з житлового будинку літ.«А-І», ганку з козирком літ.«а», літньої кухні літ.«Б», тамбура літ.«б», сарая літ.«В/В», сарая літ.«Г», убиральні літ.«Д», літньої кухні літ.«Е», тамбура літ.«е», гаража літ.«Є», підвалу літ.«Пд», входу в підвал літ.«вх/пд», воріт з хвірткою під № 1, огорожі під № 2, криниці під № 3 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 0,36 га, цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території с.Їжівці Їжівської сільської ради, належної [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧВ № 010226. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник надав суду клопотання у якому просить розглянути справу за відсутності позивача та за його відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви у яких позовні вимоги визнали, справу просять розглянути за їх відсутності. Також зазначили, що від належної їм частки у майні колишнього колгоспного двору відмовляються на користь [PERSON] . Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та ухвалити рішення по справі. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність домоволодіння, що згідно технічного паспорта складається з житлового будинку літ.«А-І», ганку з козирком літ.«а», літньої кухні літ.«Б», тамбура літ.«б», сарая літ.«В/В», сарая літ.«Г», убиральні літ.«Д», літньої кухні літ.«Е», тамбура літ.«е», гаража літ.«Є», підвалу літ.«Пд», входу в підвал літ.«вх/пд», воріт з хвірткою під № 1, огорожі під № 2, криниці під № 3 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки зазначене домоволодіння було майном колгоспного двору і станом на 15.04.1991 року вказані особи були його членами. Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 роз`яснив, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ч.1 ст.120 ЦК Української РСР (1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а ч.2 ст.123 цього Кодексу визначає, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. \~ \~ \~ \~Таким чином, кожен з вказаних осіб набув право власності на 1/5 частину домоволодіння. [INFO] померла мати позивача [PERSON] [PERSON] . \~ \~ \~ \~Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/5 житлового будинку літ.«А-І», 1/5 ганку з козирком літ.«а», 1/5 літньої кухні літ.«Б», 1/5 тамбура літ.«б», 1/5 сарая літ.«В/В», 1/5 сарая літ.«Г», 1/5 убиральні літ.«Д», 1/5 літньої кухні літ.«Е», 1/5 тамбура літ.«е», 1/5 гаража літ.«Є», 1/5 підвалу літ.«Пд», 1/5 входу в підвал літ.«вх/пд», 1/5 воріт з хвірткою під № 1, 1/5 огорожі під № 2, 1/5 криниці під № 3 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також до складу спадкового майна увійшла земельна ділянка площею 0,36 га, цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території с.Їжівці Їжівської сільської ради, належна спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧВ № 010226. При житті все своє майно [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] . Заповіт був складений 13.04.1999 року, посвідчений секретарем Їжівської сільської ради і зареєстрований в реєстрі за № 15. Вказаний заповіт не змінювався та не скасовувався, про що свідчить довідка Їжівського старостинського округу Чудейської сільської ради від 05.11.2021 року № 1-156. [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом, своєчасно, в установлений законом шестимісячний строк, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном відповідно до вимог ст.549 ЦК Української РСР, оскільки залишився проживати у спадковому домоволодінні, обробляв присадибну земельну ділянку, і в 2001 році звернувся із відповідною заявою до Сторожинецької державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа № 206/2001 і 15.05.2001 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом щодо права на земельну частку (пай). У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки [PERSON] при житті не оформила право власності на належну їй частину домоволодіння за собою та не зареєструвала це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Оформити право на спадщину в нотаріальному порядку шляхом одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину щодо земельної ділянки [PERSON] також не може в зв`язку з втратою оригіналу державного акту, про що свідчить відповідне оголошення, опубліковане в газеті «Рідний край» від 11.11.2021 року за № 45 (8861). \~ \~ \~ \~ Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відмовились від належних їм часток у майні колишнього колгоспного двору на користь позивача [PERSON] , про що свідчать їх належним чином засвідчені заяви. Таким чином, взагалом [PERSON] набув право на все домоволодіння, зокрема, 1/5 як спадщина за заповітом після смерті [PERSON] , 1/5 як його частка у майні колишнього колгоспного двору та 3/5 як частки у майні колишнього колгоспного двору, від яких відмовились [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . За змістом розділу VII ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті спадкодавця, спадкування - це перехід до спадкоємців тих прав та обовязків, що належали спадкодавцеві на законних підставах на момент відкриття спадщини (день смерті спадкодавця). Згідно ст.524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до\~ст. 1216 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та\~\~обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).\~ Статтею 1218 Цивільного кодексу України\~визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Також в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна. За таких обставин, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved