Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Семенівської сільської ради Мелітопольського району, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що його матері [PERSON] належить домоволодіння, розташоване за адресою: с. Семенівка, вул. Межова, б.12. Він весь час проживав сумісно з матірю, вони разом вели господарство. 30.03.2012р. [PERSON] померла. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина, яка складалась з вищезазначеного домоволодіння. За час проживання в будинку, до 1989р., вони власними силами та за свої кошти, в домоволодінні побудували тамбур «а1-1», розміром 2,45х3,33м., гараж «В-1», розміром 4,90х6,00м. та сарай «Г-1», розміром 2,80х2,50м. З метою отримання свідоцтва про прийняття спадщини, він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, своєю постановою від 09.12.2014р., державний нотаріус Мелітопольської районной державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Іншим спадкоємцем першої черги за законом, крім нього, є донька померлої [PERSON], яка не зверталася до нотаріальних органів з заявою про прийняття спадщини та не проживала разом з померлою. Зараз він мешкає в вищезазначеному будинку, доглядає за спадковим майном, сплачує всі необхідні платежі повязані з утриманням домоволодіння, тощо. Вирішити дане питання позасудовим порядком не можливо, тому він просить суд визнати за ним, [PERSON] право власності на домоволодіння розташоване за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Семенівка, вул. Межова, б.12 в порядку спадкування, після [PERSON], померлої 30.03.2012р. В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Семенівської сільської ради Мелітопольського району - в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Згідно ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч.1 ст. 1222 ЦПК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч.2 ст. 182 ЦК України, державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Як встановлено в судовому засіданні, матері позивача [PERSON], [PERSON], належить домоволодіння, розташоване за адресою: с. Семенівка, вул. Межова, б.12, на підставі свідоцтва про право власності, довідки №226 виданою КП «ММБТІ» 04.02.2015р. та технічного паспорта (а.с.8-13). 30.03.2012р. [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.15). Згідно матеріалів справи після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння за адресою: с. Семенівка, вул. Межова, б.12 та додаткових споруд: тамбур «а1-1», розміром 2,45х3,33м., гараж «В-1», розміром 4,90х6,00м. та сарай «Г-1», розміром 2,80х2,50м., згідно акту КП «ММБТІ» №4 від 22.01.2015р.. Відповідно до р.3 «Інструкцій про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», додаткові споруди не належать до самочинного будівництва, оскільки побудовані до 5 серпня 1992 року (а.с.16). Згідно довідки №226 від 04.02.2015р, виданої КП «ММБТІ», вартість домоволодіння становіть 64660,00грн. (а.с.8). Згідно вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Єдиними спадкоємцями на майно померлої за законом є [PERSON] та відповідач [PERSON], однак [PERSON] не зверталася до нотаріальних органів з заявою про прийняття спадщини та не проживала разом з померлою. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно довідки Семенівської сільської ради від 06.02.2015 року [PERSON] зареєстрован у домоволодінні за адресою: с. Семенівка, вул. Межова та проживав там на день смерті [PERSON] (а.с.14). Згідно ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Після смерті [PERSON], позивач [PERSON] у встановлений законом термін звернувся до державного нотаріуса Мелітопольської районної державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про прийняття спадщини за законом. Однак, своєю постановою від 09.12.2014р., державний нотаріус Мелітопольської районной державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з тим, що ним не було надано документів, які б підтверджували право власності померлої на нерухомість (а.с.17). Згідно п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ч.1, 2 ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, той факт, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом, з заявою про відмову від прийняття спадщини до державної нотаріальної контори не звертався, відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечує та до нотаріальної контори не зверталася, сторони не заперечують проти оформлення права власності за позивачем, на даний час у зв'язку із смертю матері позивач не має можливості надати необхідні правовстановлюючі документи для отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом, мешкає в вищезазначеному будинку, доглядає за спадковим майном, сплачує всі необхідні платежі повязані з утриманням домоволодіння та має бажання прийняти спадщину, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на спадкове майно за законом. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved