Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

22.08.2018 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати за нею право особистої приватної власності на земельні ділянки площею 0,0655 та 0,0584 для індивідуального садівництва, які розташовані за адресою: с.Бірки Яворівського району Львівської області, кадастровий номер: 4625880800:02:000:1018 та 4625880800:02:000:1019. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що з 06 листопада 1993 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя у них народилось троє дітей. 19 березня 2015 року рішенням Шевченківського районного суду Львівської області шлюб між сторонами було розірвано. За час спільного проживання у шлюбі з відповідачем жодного спільного майна, що підлягає поділу не набуто. Відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, свій заробіток не вносив до сімейного бюджету, витрачав його у своїх власних інтересах, був залежний від наркотичних засобів. Ще до реєстрації шлюбу, позивач [PERSON] проживала зі своїми батьками в квартирі [ADDRESS] . Після реєстрації шлюбу відповідач, почав проживати з ними. Під час спільного проживання з її батьками, між сторонами почали виникати сварки та скандали. Таким розвитком подій її батьки були незадоволені та 03 грудня 2001 року продали належну їм квартиру та за виручені кошти купили дві: одну однокімнату, яку передали їй для проживання, а в іншій проживали самі. 17 червня 2005 року вона продала квартиру та 20 червня 2005 року придбала дві земельні ділянки у садово-городньому кооперативі «Поліграфіст», для індивідуального садівництва, що розташовані на території Бірківської сільської ради Яворівського району Львівської області, площею 0,0584 га, кадастровий номер 4625880800:02:000:1019 та площею 0,0655 га, кадастровий номер 4625880800:02:000:1018, право власності на які, було зареєстровано в Државному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23 червня 2017 року. На земельній ділянці площею 0,0655 га. був побудований невеликий садовий будинок, та за залишок коштів виручених з продажу квартири, хотіла облаштувати умови проживання разом з дітьми, однак довідавшись про продаж квартири, відповідач з`явився та відібрав від неї залишок коштів від продажу кваритри. Враховуючи наведене вважає, що земельні ділянки не можна вважати спільним майном подружжя, оскільки відповідач на їх придбання не дав жодних коштів, тому просить визнати, що спірні земельні ділянки належать їй на праві особистої приватної власності. Дана справа перебувала в провадженні судді Винара Л.В. Згідно розпорядження керівника апарату Яворівського районного суду Львівської області про закінчення повноваження судді Винара Л.В. першого періоду призначення на посаду судді та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані судді Карпин І.М. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 08.11.2018 цивільний позов прийнято до провадження та призначено до розгляду. 01.04.2019 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак її представник- адвокат Задворняк В.В. надіслала до суду клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. У разі неявки сторони відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. В судовому засіданні, яке відбулось 31.07.2019 позивач [PERSON] та її представник - адвокат Задворняк В.В. надали пояснення аналогічні доводам позовної заяви. Відповідач\~ [PERSON] ,\~будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Згідно з\~ст.\~247\~ЦПК України\~\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідача [PERSON] ,\~проти чого позивач не заперечив. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.\~12,\~13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.11.1993. З договору купівлі продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О.А., зареєстрованого в реєстрі за №6603 від 03 грудня 2001 року, встановлено, що [PERSON] , купила квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п.4 цього договору, продаж квартири вчинено за 6502,00 грн., які повністю покупець ( [PERSON] ) сплатила до підписання Договору. З договору купівлі-продажу від 13 грудня 2001 року посвідченого приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Страшевською Х.Г., зареєстрованого в реєстрі за №2141 від 13 грудня 2001 року, вбачається, що [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . З договору купівлі-продажу від 17 червня 2005 року посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №3517 від 17 червня 2005 року, вбачається, що [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] . З договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Дудою С.Б., зареєстрованого в реєстрі за №535 від 20 червня 2005 року, встановлено, що [PERSON] придбала у власність земельну ділянку для ведення садівництва та городництва, що розташований на території Бірківської сільської ради в с.Рокитно, Яворівського району Львівської області, площею 0,0584 га., що розташована в садово-городньому кооперативі «Поліграфіст». З договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Дудою С.Б., зареєстрованого в реєстрі за №539 від 20 червня 2005 року, встановлено, що [PERSON] придбала у власність земельну ділянку для ведення садівництва та городництва, що розташований на території Бірківської сільської ради в с.Рокитно, Яворівського району Львівської області, площею 0,0655 га., що розташована в садово-городньому кооперативі «Поліграфіст». Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 19 березня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу змінено прізвище [PERSON] на дошлюбне « [PERSON] ». Витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованих 30.06.2017 встановлено, що земельні ділянки, площею 0,0584 га, кадастровий номери 4625880800:02:000:1019 та площею 0,0655 га, кадастровий номер 4625880800:02:000:1018, перебувають у приватній власності [PERSON] Свідок [PERSON] , який є близьким другом сім`ї позивачки, в судовому засіданні вказав, що [PERSON] та [PERSON] після одруження проживали разом з батьками позивачки, однак, внаслідок постійних конфліктів батьки [PERSON] (позивача) продали квартиру, в якій вони проживали, та купили одну однокімнату квартиру [PERSON] , а другу двохкімнатну для проживання самим. Пізніше [PERSON] продала однокімнатну квартиру та купила дві земельні ділянки в с.Рокитне Яворівського району Львівської області, за кошти виручені з продажу квартири. Свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою позивачки, вказала що після одруження [PERSON] та [PERSON] проживали у батьківській квартирі позивача, однак внаслідок постійних сварок, які виникали внаслідок зловживання [PERSON] алкогольних напоїв, батьки продали квартиру та купили [PERSON] (позивачу) однокімнатну квартиру, в якій вона з дітьми проживала. В подальшому, внаслідок фінансових труднощів, позивачка продала дану квартиру та купила дві земельні ділянки, на одній з яких знаходився невеликий садовий будинок. Відповідно до ст.57\~Сімейного кодексу\~України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до\~Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Згідно з ст.60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 червня 2018 року у справі № 711/5108/17. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею у набутті майна. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи вищевикладене, надавши правову оцінку доводам та доказам сторін, суд дійшов висновку, що позов є підставним, вимоги позивача [PERSON] \~грунтуються на вимогах закону, докази на які позивач посилається є належними та допустимими, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, спірні земельні ділянки позивачем придбані 20.06.2015, за особисті кошти позивача, які вона виручила за відчуження квартири, яка належала їй, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно\~до ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір\~в розмірі\~1178 грн.підлягає до стягнення\~з відповідача\~ [PERSON] .

Outcome: approved