Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

16.08.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на утримання позивача у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову позивач зазначає, вона з відповідачем знайома з червня 2010 року, приблизно з жовтня 2010 року сторони почали проживати разом єдиною родиною та вести спільне господарство (проживали в цивільному шлюбі). Позивач та відповідач постійно мешкали за адресою позивача до вересня 2013 року, коли [PERSON] почав виїжджати на заробітки вахтовим методом до м. Губкінський Тюменської області РФ. З червня 2014 року сторони стали постійно проживати у [INFO] РФ. Під час спільного проживання народилася дитина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між позивачем та відповідачем не склалися, фактично припинили спільне проживання з квітня 2016 року. Після припинення шлюбних відносин, їх спільна дитина постійно проживає разом з позивачем. Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання позивача та їх сина у добровільному порядку, тому [PERSON] змушена утримувати дитину самостійно. У звязку із вищевикладеним, позивач була вимушена звернутися до суду з позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити на підставах, викладених у позові. Проти винесення заочного рішення не заперечувала, про що надала суду заяву. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем його проживання поштовими повідомленнями. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно зі ст. 224 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії І-ПК № 730161, видане 17.03.2016 року відділом запису актів цивільного стану м. Губкінський служби запису актів цивільного стану Ямало-Ненецького автономного округу, дитина [PERSON] народився 10 вересня 2015 року у м. Губкінський Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації, батьками дитина записані: батько - [PERSON], громадянин України, мати [PERSON], громадянка України (арк.с.3). Як підтверджено свідоцтвом про визнання батьківства (серія І-ПК № 521512) [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], громадянин України, визнаний батьком дитини [PERSON], народженого 10.09.2015 року у м. Губкінський Ямало-Ненецького автономного округу РФ, про що 17 .03.2016 року зроблено запис акту про встановлення батьківства № 14 (арк.с.4). Позивач зараз перебуває у відпустці по догляду за дитиною, дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 14.06.2016 року № 02-57/104, виданої Часовоярською міською радою, дитина [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] з 14.06.2016 року по теперішній час (арк.с.5). Відповідач, являючись батьком дитини зобов'язаний згідно\~ст. 180 СК України\~утримувати її до досягнення нею повноліття, але матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча є працездатним, не є інвалідом, аліменти нікому не сплачує. Згідно\~ст.179 Сімейного Кодексу України\~аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Згідно ч.3\~ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України \~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184\~цього Кодексу. На підставі ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. \~\~\~\~ За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дитину підлягають до задоволення, а саме до стягнення з відповідача аліментів на користь позивача в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], та до досягнення дитиною повноліття. Статтею 75 СК України\~передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. \~\~\~ \~Частиною 2\~ст. 84 СК України\~передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4\~ст. 84 СК України). \~\~Із наведених доказів вбачається, що сторони проживають окремо, позивач виховує і утримує дитину самостійно, відповідач має можливість утримувати дитину, так як здоровий, інших утриманців не має, непрацездатних батьків не має, а тому позивач доказала своє право на стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини та її. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню повністю. У відповідності до\~\~ч.3 ст.88\~\~ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 гривень. Згідно статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved