Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

29 липня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, в якому просить винести рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі Ѕ частини всіх заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позов обґрунтовано наступним. Сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 25 травня 2007 року, який 29 листопада 2016 року розірвали. Від спільного проживання у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , [INFO] народилася дочка [PERSON] та [INFO] народилася дочка [PERSON] , в свідоцтві про народження яких сторони записані батьками. В період сумісного проживання відповідач піклувався про дочок, надавав матеріальну допомогу, але на даний час він категорично добровільно надавати допомогу не бажає, тому з цим позовом вона змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 12 серпня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Відповідача по справі було повідомлено про слухання справи на офіційному веб-сайті Томашпільського районного суду Вінницької області. Ухвалами суду від 02 та 17 жовтня 2019 року справа відкладалась, оскільки у суду відсутні відомості про вручення відповідачеві повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Станом на 28 жовтня 2019 року відзив на позов від відповідача до Томашпільського районного суду Вінницької області не надійшов. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що у сторін є неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , у свідоцтві про народження яких батьками записані сторони (а.с.4-6). Як вбачається з рішення Томашпільського районного суду від 29 листопада 2016 року шлюб між [PERSON] , та [PERSON] розірвано (а.с.8-9). Згідно довідки № 466 від 15 липня 2019 року виданої Антонівською сільською радою Томашпільського району Вінницької області [PERSON] про те, що на її утриманні знаходяться діти дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо стягнення аліментів та зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні доньки, взаємний обов`язок батьків по її утриманні, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, суд вважає справедливим та обґрунтованим стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 430 ЦПК Українисуд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі п. 3 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір"від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Отже, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 768, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved