Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

31.10.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги: [PERSON], про визнання права власності у порядку спадкування за законом, відповідно до ст. ст. 16, 328, 1223, 1261, 1268, 1274 ЦК України просить суд: визнати, що земельна ділянка, площею 0,12 га, надана для ведення індивідуального садівництва, яка розташована у [ADDRESS] та садовий будинок [ADDRESS], розташований на вказаній земельній ділянці є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,12 га, яка надана для ведення індивідуального садівництва, та розташована у [ADDRESS], яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], виданого 04.01.2005 року на підставі рішення Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 22.10.2004 року № 651, а також на 1/2 частку садового будинку [ADDRESS] та складається з: літ. «а» - підвал, літ. «А1» - мансарда, літ. «А» - садовий будинок загальною площею 121,7 кв.м., житловою 51,4 кв.м., літ «а1» - навіс, літ. «Б» - навіс, літ. «В» - вбиральня, №1 - огорожа, №2 - огорожа , №3 - хвіртка, №4 - ворота, № 5 - огорожа, № 6 - цистерна; визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,12 га , яка надана для ведення індивідуального садівництва, та розташована у [ADDRESS], яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], виданого 04.01.2005 року на підставі рішення Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 22.10.2004 року № 651, а також на 1/6 частку садового будинку [ADDRESS] та складається з: літ. «а» - підвал, літ. «А1» - мансарда, літ. «А» - садовий будинок загальною площею 121,7 кв.м., житловою 51,4 кв.м., літ «а1» - навіс, літ. «Б» - навіс, літ. «В» - вбиральня, №1 - огорожа, №2 - огорожа ,№3 - хвіртка, №4 - ворота, №5 - огорожа, №6 - цистерна. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.02.2018 року, залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги: [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за законом, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON], що проживає за адресою: [ADDRESS]. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.07.1989 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. У період шлюбу вони отримали земельну ділянку, площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва, яка розташована в [ADDRESS]. [PERSON] на підставі рішення Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 22.10.2004 року № 651 отримав 04.01.2005 року Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорі оренди землі за № 010451500010, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. На вказаній земельній ділянці подружжя збудували садовий будинок [ADDRESS], який також був оформлений на чоловіка, що підтверджується листом КП «Білгород-Дністровське БТІ» від 10.10.2017 року, про те, що на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про право власності на садовий будинок [ADDRESS] [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивач у своєму позові зазначає, що після смерті чоловіка вона поховала його, встановила пам'ятник. Також, позивач своєчасно звернулась до міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Іншими спадкоємцями першої черги є син померлого [PERSON] та дочка померлого [PERSON], яка відмовилась від належної їй частки у спадщині на користь [PERSON] Позивач у своєму позові посилаючись на ст. 60,69,70,71 СК зазначила, що оскільки садовий будинок та земельна ділянка були придбані подружжям за час перебування у шлюбі, то ? частки будинку та земельної ділянки належить їй та вона має право на цю частку оформити своє право власності. На підставі вищевказаних обставин позивач і звернулась до суду за захистом своїх прав. Учасники справи в судове засідання не з'явились, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити; представником відповідача надано заяву про розгляд справи у відсутність, з проханням розглянути справу згідно вимог чинного законодавства. Від третьої особи [PERSON] та його представника надійшли заяви з проханням позовні вимоги задовольнити, розглянувши справу у їх відсутності. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 01.07.1989 року позивач уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. За час перебування у шлюбі, [PERSON] на підставі рішення Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 22.10.2004 року № 651 оформив право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га у межах згідно з планом, що розташована в [ADDRESS], надана для ведення індивідуального садівництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010451500010, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], а також Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Також, [PERSON] зареєстрував своє право власності на садовий будинок [ADDRESS] та виготовив технічний паспорт на садовий (дачний) будинок. Згідно листа № 2444 від 10.10.2017 року КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» повідомлено, що станом на 31.12.2012 року власником садового будинку [ADDRESS] був [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 09.09.2005 року. Дублікат правовстановлюючого документу комунальним підприємством «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» не реєструвався. Станом на 27.09.2017 року садовий будинок у цілому складався з: садового будинку літ. «А», загальною площею 121,7 кв.м., навісу літ. «Б», вбиральні літ. «В»», споруд № 1-6. Рішенням Салганської сільської ради № 766-VІ від 15.10.2015 року надана назва [ADDRESS]. Самочинно збудовані будівлі, споруди та самочинні переобладнання, перепланування, добудови, перебудови, реконструкції та інші зміни щодо його технічних характеристик, зокрема такі, які потребують попереднього погодження й отримання дозволів компетентних органів, відсутні. Позивач у своєму позові зазначає, що усе майно, придбане за час перебування у шлюбі є спільною сумісною власністю подружжя. В обґрунтування своїх доводів надає до матеріалів справи копію членської книжки садовода [NUMBER] [PERSON], що підтверджують сплату нею членських взносів податку за землю. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерті серії [NUMBER]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно у вигляді садового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки під [ADDRESS]. 03.07.2007 року позивач звернулась до міської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини. Листом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області від 25.10.2017 року № 2566/02-14, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку садового будинку та частку земельної ділянки після померлого [INFO] [PERSON] в зв'язку з тим, що у неї відсутні оригінали правовставнолюючих документів на спадкове майно. Задля повного та об'єктивного розгляду справи, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 03.11.2017 року був здійснений запит до Білгород-Дністровської міської нотаріальної контори з приводу надання відомостей про те, чи звертались спадкомці майна померлого [INFO] [PERSON] із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, якщо так, то вказати коло спадкоємців майна померлого та направити на адресу суду засвідчені копії документів та спадкової справи. Так, згідно наданої на запит суду копії спадкової справи № 173/2007 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулись не тільки дружина спадкодавця, але й син - [PERSON]. Донька спадкодавця - [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] на користь сина померлого [PERSON]. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За ч.1 ст.61 СК України, об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби, грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Згідно зі ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За змістом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Отже, вказана стаття встановлює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя щодо майна, набутого за час шлюбу. Крім того, для визнання речей, набутих під час шлюбу, об'єктами спільної сумісної власності подружжя не має значення, на ім'я кого з них оформлено це майно. Як вбачається з матеріалів справи, за час перебування у шлюбі позивача із [PERSON], останнім було придбано та оформлено на його ім'я садовий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка під [ADDRESS]. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними (частина перша статті 70 СК України). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст.1261 ЦК України ,у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки Частка в спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив спадкодавця, не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого з подружжя. Такий висновок також узгоджується з правовою позицією ВСУ, викладеною у Постанові від 25 травня 2016 року по справі №6-692цс16. Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Положеннями статей 364, 367 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до частини першої статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі (частина друга статті 1278 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1279 ЦК України спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна в межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що за час перебування у шлюбі позивача із [PERSON], останнім було придбано та оформлено на його ім'я садовий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка під [ADDRESS], то спірне майно має бути визнано спільною сумісною власністю подружжя, та як наслідок, у сенсі розуміння ст. 70 СК України за позивачем необхідно визнати право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,12 га, яка надана для ведення індивідуального садівництва, та розташована у [ADDRESS], яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], виданого 04.01.2005 року на підставі рішення Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 22.10.2004 року № 651, а також на 1/2 частку садового будинку [ADDRESS] та складається з: літ. «а» - підвал, літ. «А1» - мансарда, літ. «А» - садовий будинок загальною площею 121,7 кв.м., житловою 51,4 кв.м., літ «а1» - навіс, літ. «Б» - навіс, літ. «В» - вбиральня, №1 - огорожа, №2 - огорожа ,№3 - хвіртка, №4 - ворота, №5 - огорожа, №6 - цистерна, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про визнання за позивачем 1/6 частки спадкового майно, то суд також вважає за можливе в цій частині задовольнити, оскільки дійсно позивач є спадкоємицею до майна померлого [INFO] [PERSON] першої черги за законом, та із врахуванням того, що ? частина належного [PERSON] майна не спадкується, оскільки визнана в судовому порядку правом власності позивача, та прийнявши до уваги коло спадкоємців, та відмову доньки спадкодавця від прийняття спадщини на користь [PERSON] - сина спадкодавця, суд вважає доцільно визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за законом на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,12 га , яка надана для ведення індивідуального садівництва, та розташована у [ADDRESS], яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], виданого 04.01.2005 року на підставі рішення Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 22.10.2004 року № 651, а також на 1/6 частку садового будинку [ADDRESS] та складається з: літ. «а» - підвал, літ. «А1» - мансарда, літ. «А» - садовий будинок загальною площею 121,7 кв.м., житловою 51,4 кв.м., літ «а1» - навіс, літ. «Б» - навіс, літ. «В» - вбиральня, №1 - огорожа, №2 - огорожа , №3 - хвіртка, №4 - ворота, №5 - огорожа, №6 - цистерна. У відповідності до ч.1 ст. 131 ЦПК України , судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.3 п.1 вищезгаданої статті Цивільно-процесуальнього законодавства, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Доповненням до позовної заяви, позивач відмовилась від вимог про стягнення судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved