Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

24.10.2017 р. Костянтинівський міський центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача 648,67 грн. у якості відшкодування безпідставно отриманої допомоги по безробіттю, пославшись на те, що [PERSON] 09.02.2016 р. подав Костянтинівському міському центру зайнятості заяву про надання статусу безробітного. Згідно зі ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» (далі - ЗУ 5067), статус безробітного було надано в той же день. Відповідно до ст.22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі - ЗУ 1533) [PERSON] було призначено допомогу по безробіттю з 16.02.2016 р., тобто з 8-го дня після реєстрації безробітного. 10.02.2017 р. Костянтинівським міським центром зайнятості було прийнято рішення про припинення реєстрації безробітного [PERSON] у зв'язку з поданням безробітним заяви про припинення реєстрації відповідно до абзацу 17 пп.2 п.37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу. Також відповідно до ч.1 ст.31 ЗУ 1533 йому було припинено виплату допомоги по безробіттю з 10.02.2017 р. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 р. № 60/62 та постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 р. № 7-1, службою зайнятості проводяться розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення. Розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітного та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітного. Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Під час співставлення (звіряння) первинних документів особи з інформацією ДФС стало відомо, що [PERSON] в період перебування на обліку отримав дохід від КЗ «Донецький палац молоді «Юність». У зв'язку з цим, Костянтинівським міським центром зайнятості була проведена перевірка з виходом на підприємство та складено Акт розслідування страхових випадків… №167 від 07.08.17, яким встановлено, що відповідач виконував роботи в КЗ «Донецький палац молоді «Юність» згідно з цивільно-правовими договорами №1 від 05.01.2017 та №2 від 10.02.2017 з 05.01.2017 по 31.01.2017 та з 05.01.2017 по 28.02.2017 відповідно, та отримав за це винагороду. Таким чином, відповідно до ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» [PERSON] відносився до зайнятого населення в період перебування на обліку як безробітного. Внаслідок цього було встановлено незаконне перебування [PERSON] в статусі безробітного та отримання соціальних послуг, в тому числі отримання допомоги по безробіттю з 05 січня 2017 року по 09 лютого 2017 в сумі 648,67 грн. Костянтинівським міським центром зайнятості 09.08.2017 року за вихідним № 01/3439 була направлена претензія відповідачу для добровільної сплати отриманих коштів по безробіттю. На 23.10.2017 р. кошти не сплачені. Відповідач, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з'явився, заперечень проти позову суду не надав. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків: Відповідно до статті 2 Закону України "Про зайнятість населення" безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-III є допомога по безробіттю. Судом встановлено, що 09.02.2016 р. [PERSON] звернувся до Костянтинівського міського центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного та призначення йому виплати допомоги по безробіттю у розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», з 8-го дня після реєстрації. В заяві зазначив, що через відсутність роботи він не має заробітку та інших передбачених законодавством доходів, та не забезпечує себе роботою самостійно. Також зазначив, що він не є суб'єктом підприємницької діяльності, не отримує пенсії на пільгових умовах та за вислугу років та будь-які інші види допомоги відповідно до законодавства. З правами та обов'язками зареєстрованого безробітного, що визначені Законом України «Про зайнятість населення» та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» ознайомлений (а.с.3). [PERSON] було надано статус безробітного з 09.02.2016 р., про що свідчить його персональна картка (ПК) № 052316020900015 із Додатком до неї (а.с.5-7). Рішенням, прийнятим територіальним органом щодо зареєстрованого безробітного (Додаток №2 до ПК) у відповідності до ст.22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» [PERSON] було призначено допомогу по безробіттю з 16 лютого 2016 року, тобто з 8-го дня після реєстрації безробітного (витяг з наказу від 16.02.2016 р. №НТ160206 - на а.с.7 зворот-8). Відповідно до Акту №167 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 07 серпня 2017 року встановлено що відповідач виконував роботи в КЗ «Донецький палац молоді «Юність» згідно з цивільно-правовими договорами з 05.01.2017р. по 31.01.2017р. та з 10.02.2017р. по 28.02.2017р., та отримав за це винагороду (а.с.10-11). Статтею 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі працевлаштування безробітного (п.1 ч.1). 10 лютого 2017 року Костянтинівським міським центром зайнятості було прийнято рішення про припинення реєстрації безробітного [PERSON] у зв'язку з поданням безробітним заяви про припинення реєстрації з 10 лютого 2017 року (а.с.8,9). Згідно з Додатком до персональної картки відповідача як безробітного з 16.02.2016 р. по 10.02.2017 р. йому безпідставно нараховано 648,67 грн. (а.с.6-7). З метою досудового врегулювання питання про добровільну сплату незаконно отриманих коштів, на адресу відповідачу було направлено Претензію від 09.08.2017 р. №01/3439 про необхідність добровільного повернення коштів, сплачених як допомога по безробіттю на рахунок Центру зайнятості (а.с.16). Станом на день розгляду справи сума заборгованості відповідачем позивачу не сплачена. Згідно з ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані у встановленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з ч.3 ст.36 наведеного Закону сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. З огляду на те, що даний спір є цивільно-правовим, що також підтверджується висновками Верховного суду України в постанові від 22.09.2015 року у справі №21-1884а15, тому до спірних правовідносин мають застосовуватися загальні положення відшкодування шкоди, передбачені главою 82 Цивільного кодексу України. Згідно статті 1166 Цивільного кодексу майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахування вказаних положень відповідач має відшкодувати реальну вартість незаконно отриманих коштів, тобто компенсувати саме той розмір витрат, які поніс позивач внаслідок неправомірних дій відповідача. Розмір завданої шкоди має бути доведеним позивачем. Позивачем було доведено представленим власним розрахунком розмір завданої шкоди в сумі 648,67 грн. Тож позов підлягає задоволенню , а саме стягненню з відповідача на користь позивача 648,67 грн.

Outcome: approved