Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

28 серпня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до ПАТ «БМФ «Азовстальбуд», яким просить стягнути з відповідача на її користь: заборгованість по заробітній платі станом на 28 серпня 2017 року в сумі 3632,31 гривень, суму індексації заробітної плати за період з квітня 2016 року по січень 2017 року в сумі 11418,88 гривень, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обовязкових платежів, компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату станом на 28 серпня 2017 року в сумі 262,89 гривень, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обовязкових платежів, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 28 серпня 2017 року в сумі 23744,40 гривень, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обовязкових платежів. В обґрунтування позову зазначає, що з 29 березня 2016 року по 31 січня 2017 року працювала у ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» на посаді бухгалтера. За період роботи вона як посадова особа жодного разу не притягувалась до дисциплінарної або адміністративної відповідальності. Роботодавець у свою чергу порушує її трудові права щодо своєчасної виплати заробітної плати, розрахунку при звільненні. За захистом порушених прав звертається з даним позовом до суду. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2017 року провадження у даній справі в частині позовних вимог [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі закрито у звязку з відмовою позивача від вказаних позовних вимог. До зали судових засідань позивач не прибула, через канцелярію суду подала заяву, якою підтримала решту позовних вимог, на їх задоволенні наполягала, просила судове засідання провести без її участі. Представник відповідача - ПАТ «БМФ «Азовстальбуд», будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, будь-яких заяв суду не надав. З урахуванням наведених обставин суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних письмових матеріалів, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі, виходячи з наступного. Статтею 43 Конституції України\~закріплено право на працю і заробітну плату, а саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Стаття 55 Конституції України\~наголошує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 233 Кодексу законів про працю України\~(далі КЗпП України) у разі порушення\~\~законодавства про\~\~оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом\~\~про стягнення належної\~\~йому заробітної плати без обмеження будь яким\~\~строком. Згідно до\~ст. 115 КЗпП України\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Встановлено, що наказом ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» за № 99-к від 31 січня 2017 року [PERSON] звільнено з підприємства з посади провідного бухгалтера на підставі\~ст. 36 п.5 КЗпП України\~за переведенням до ТОВ «БК «Азовстальбуд». Позивач посилається на те, що їй залишається невиплаченою індексація заробітної плати та компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, які є складовими заробітної плати. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про оплату праці»\~заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно вимог\~ст. 33 Закону України «Про оплату праці»\~в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі\~Закону України "Про індексацію грошових доходів населення"\~та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078. Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. Структуру заробітної плати визначено у\~ст. 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої\~наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713. Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до\~ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року N 1282-XII\~індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (в редакції до 24.12.2015 р.). Як зазначено у\~ст. 2 вказаного Закону, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, до таких доходів відноситься оплата праці (грошове забезпечення). Аналогічне визначення містить Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою КМУ від 17.03.2003 р. № 1078, відповідно до п. 4 якого, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Згідно п. 5 вказаного Порядку, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як вбачається з довідки ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» за № 08/234 від 20 жовтня 2017 року за період з травня 2016 року по січень 2017 року включно їй не нараховувалась та не сплачувалась індексація по заробітній платі в сумі 11418,88 гривень. Вказана сума збігається з сумою, розрахованою позивачем та підлягає стягненню на її користь з відповідача з утриманням з цієї суми обовязкових платежів та податків. Вирішуючи позов в частині стягнення грошової компенсації за втрату частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, суд виходить з наступного. Як вже зазначалось вище, статтею 115 КЗпП України\~встановлено обов'язок роботодавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідачем вказаних вимог закону в повній\~\~мірі не було дотримано, при звільненні сума індексації, яка є складовою заробітної плати та входить до її структури, позивачці в повному обсязі виплачена не була. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (01 січня 2001 року). Аналогічні норми закріплені в\~статті 34 Закону України «Про оплату праці», якими передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Приймаючи до уваги вказані положення Закону та факт несвоєчасної виплати заробітної плати, відповідач має також обов'язок здійснити виплату позивачу компенсації, передбаченої Законом. Статтею 3 Закону передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затверджено\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159\~(надалі за текстом - Порядок). Згідно пункту 4 вказаного Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Позивач просить стягнути з відповідача компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в сумі 262,89 гривень. Згідно довідки ПАТ БМФ «Азовстальбуд» № 08/236 від 14 вересня 2017 року, позивачу до виплати належить компенсація в сумі 262,89 гривень, що узгоджується з вимогами позивача, в тому суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині позовних вимог. Вирішуючи позов в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з наступного. Відповідно до\~\~ст. 47 КЗпП України\~\~роботодавець\~\~зобовязаний в день звільнення\~\~видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 КЗпП України. Згідно\~ст.116 КЗпП України\~при звільненні працівника\~\~виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 КЗпП України\~підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року\~роз'яснено, що суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Вирішуючи спір в цій частині, суд також керується нормами ст.ст. 83, 94, 97 КЗпП України, ст.ст. 1, 15, 21 Закону України «Про оплату праці» щодо обовязку власника або уповноваженого ним органу в першочерговому порядку виплачувати працівникові заробітну плату за виконану ним роботу у разі звільнення працівника. Приймаючи до уваги, що індексація заробітної плати та компенсація за несвоєчасну її виплату позивачу досі не сплачена, що не спростовується відповідачем, а також враховуючи, що індексація та компенсація є складовими заробітної плати та входять до її структури, а доказів, що затримка розрахунку при звільненні сталася не з вини відповідача, суду не надано, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні передбачений Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно п. 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток станом на 28 серпня 2017 року; відповідачем розрахунок середнього заробітку здійснений саме на цю дату та становить за даними довідки ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» № 08/235 від 14 вересня 2017 року 23688 гривень із розрахунку 141 роб. дні затримки та розміру середньоденної заробітної плати позивача - 168,40 гривень. Проте із даним розрахунком суд погодитись не може, адже при множенні середньоденного заробітку позивача на число робочих днів затримки розрахунку сума середнього заробітку дорівнює 23744,40 гривень (141 х 168,40), отже саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача індексації заробітної плати в сумі 11418,88 гривень з утриманням з цієї суми обовязкових платежів та податків, компенсації за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 262,89 гривень з утриманням з цієї суми обовязкових платежів та податків, та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, станом на 28 серпня 2017 року, в сумі 23744,40 гривень з утриманням з цієї суми обовязкових платежів та податків. Крім того, за положеннями ст.ст.\~79,\~88 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved