Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 20.08.1988 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташовані по [ADDRESS] належав колгоспному двору, головою якого була мати позивача [PERSON]. У відповідності до технічного паспорта від 20.08.2018р. дане житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою "А", загальною площею 91,4 кв.м, житловою площею 63,6 кв.м, трьох літніх кухонь, трьох сараїв, двох стодол, двох комор, двох навісів, вбиральні, колодязя та огорожі. Будівництво житлового будинку завершено у 1971 році, господарських будівель - протягом 1975-1991 років. [PERSON] померла [INFO]. Заповітного розпорядження на випадок своєї смерті вона не залишила. З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернувся до Городенківської державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину, де була заведена спадкова справа № 204. 18 березня 2003 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на майновий пай. Проте, нотаріус відмовила йому у видачі документів на спадщину на житлове господарство через реєстрацію його як колгоспного двору, що стверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 30.08.2018 року № 1998/02-31. З довідки Сороківської сільської ради № 397 від 30.07.2018 р. вбачається, що на момент припинення колгоспних дворів у житловому господарстві проживали: дружина позивача [PERSON], та їх діти [PERSON] та [PERSON], які не зверталися з заявами про прийняття спадщини чи про виділ частки у колгоспному дворі. Позивач на час смерті матері проживав разом з нею, вони вели спільне господарство. Після смерті матері позивач фактично вступив в управління спадщиною - оформив свідоцтво про право на спадщину за законом на майновий пай, постійно разом з сім'єю проживає у житловому будинку, користується спадковим майном на власний розсуд, оплачує комунальні послуги, виготовив технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняв спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через реєстрацію спадкового житлового господарства як колгоспного двору. Відповідно до звіту про оцінку суб'єкта оціночної діяльності [PERSON] ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 149 028 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Сторони, їх представники в судове засідання не з'явилися. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Одночасно зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], до суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнають в повному обсязі, на частку у спадковому майні не претендують та не зверталися до нотаріальної контори з приводу її оформлення і не мають наміру звертатися в майбутньому, за виділом частки у колгоспному дворі теж не зверталися та не претендують на неї. Передбачених ч.1 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва на право особистої власності на будинковолодіння від 20 серпня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 148 від 10 серпня 1988 р., посвідчено, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, службових будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] - дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Станом на 15 квітня 1991 року в господарстві по [ADDRESS] проживали: голова двору [PERSON], 1912 р.н., син [PERSON], 1952 р.н., невістка [PERSON], 1957 р.н., внук [PERSON], 1975 р.н., внучка [PERSON], 1981 р.н., що доводиться довідкою № 584, виданою виконавчим комітетом Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 05.11.2018 р. [PERSON] померла [INFO] в с. Сороки Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 13 від 02.08.1994 р., про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане 02.08.1994 року Сороківською сільською радою. На час смерті спадкодавця [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Ст. 548 ЦК України (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Довідкою виконавчого комітету Сороківської сільської ради № 570 від 26.10.2018 р. стверджено, що на час смерті ([INFO]) [PERSON] була зареєстрованою та проживала [ADDRESS], разом з нею в господарстві були зареєстровані та проживали: син [PERSON], 1952 р.н., невістка [PERSON], 1957 р.н., внук [PERSON], 1975 р.н., внучка [PERSON], 1981 р.н., Копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER], виданого 7.04.1960р. Гвоздецьким райбюро ЗАГС доводиться, що [PERSON] народився [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] у віці 73 роки в с. Слобідка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 23 від 28.10.1975 року, що стверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 17.03.2003 року відділом РАГС м. Городенка. Позивач [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON] На час смерті матері позивач проживав разом з нею. Як спадкоємець першої черги за законом, позивач вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері [PERSON]. Копією спадкової справи № 204/2003 наданою суду в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С. стверджується, що позивач [PERSON] 18 березня 2003 року подав до Городенківської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. Копією свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 467 (спадкова справа № 204), виданого 18.03.2003 року державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М., стверджується, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], яка складається з свідоцтва про право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER], виданого виконкомом Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в [ADDRESS]. Копією З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1971 році, інші господарські будівлі збудовані в 1975, 1977, 1991 роках. Згідно Звіту про оцінку житлового будинку (загальною площею 91,4 кв.м), складеного ФОП [PERSON], ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] станом на 21.08.2018 року становить 149 028 грн. За даним господарством зареєстрована земельна ділянка площею 0,25 га: для обслуговування житлового будинку, що стверджується довідкою № 569, виданою 26.10.2018 року виконавчим комітетом Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звертався до Городенківської районної державної нотаріальної контори. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1998/02-31 від 30.08.2018 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що житловий будинок належав колгоспному двору, однак частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS], як спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON] та співвласником колишнього колгоспного двору, судом не встановлено, відповідачі даний позов визнають, тому суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 120, 123, 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328,346, 392, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved