Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 26.05.2011 зареєстрував шлюб з [PERSON] у виконавчому комітеті Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, актовий запис № 5. У шлюбі з відповідачкою у них народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що подружнє життя з відповідачкою не склалося, їхні погляди на життя та інтереси є різними, між ними неодноразово виникали непорозуміння та конфлікти, що призвело до того, що протягом останніх чотирьох років вони проживають окремо та не підтримують жодних подружніх стосунків. На сьогодні, сім`я існує лише формально, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам. Не заперечує, щоб після розірвання шлюбу малолітня дочка залишилась проживати із відповідачкою, зазначає про те, що питання про поділ майна подружжя ними не ставиться. Враховуючи вищенаведене, просить суд розірвати шлюб між ним, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 26 травня 2011 року виконавчим комітетом Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, актовий запис № 5. У судове засідання позивач не з`явився, подавши суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, у зв`язку з перебуванням на лікуванні. Позовні вимоги підтримав. Відповідачка у судове засідання не з`явилася і не повідомила суду про причини неявки, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно Трускавецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 09 серпня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (прізвище після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] ), [INFO] , зареєстрували шлюб 26 травня 2011 року, про що складено відповідний актовий запис № 5. Місце державної реєстрації - виконавчий комітет Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області. Згідно даних, викладених позивачем у позовній заяві, у шлюбі з відповідачкою у них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у статті 24 СК України, у якій, серед іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч. 3, 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 104 цього ж Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до змісту пункту 10 постанови пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Таким чином, беручи до уваги те, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, та забезпечення державою принципу свободи шлюбу та принципу свободи розірвання шлюбу, та з урахуванням того, що матеріалами справи встановлено, що сторони протягом тривалого часу не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують жодних подружніх стосунків, тобто фактично припинили шлюбні відносини, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, який скористався своїм правом на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved