Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

28.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, в обґрунтування якого посилається на те, що 02.10.2013 року водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «ГАЗ-33023 414СПГ» реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вулиці Леніна біля будинку 56 в смт. Томаківка здійснив наїзд на пішохода [PERSON], який перетинав проїжджу частину дороги перед автомобілем. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON], [INFO], від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. В результаті вищевказаного зіткнення та наслідків від нього, близьким родичам померлого, позивачу, а саме дружині [PERSON] та сину [PERSON], було завдано матеріальної та моральної шкоди. Представник позивача надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про причини неявки не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи не надали. Суд, за письмової згоди представника позивача, ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст.224 ЦПК України Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставити та дійшов до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що 02.10.2013 року водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «ГАЗ-33023 414СПГ» реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вулиці Леніна біля будинку 56 в смт. Томаківка здійснив наїзд на пішохода [PERSON], який перетинав проїжджу частину дороги перед автомобілем. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON], [INFO], від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії Постановою старшого слідчого відділу по розслідуванню ДТП слідчого управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 28.11.2013 року, кримінальне провадження № 1201300000000531, відомості про яке внесені до ЄРДР, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, закрито у зв'язку із відсутністю в діяннях [PERSON] складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1ст. 284 КПК України. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність водія, який на законних підставах здійснює експлуатацію транспортного засобу «ГАЗ-33023 414СПГ», реєстраційний номер [NUMBER]. була застрахована у відповідача відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/8782873. [PERSON], 29.09.2016, повідомила ПАТ «Страхова компанія «Провідна» про настання страхового випадку та звернулася, в порядку визначеному Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІУ від 01.07.2004, зі заявою на виплату страхового відшкодування, в якій просила перерахувати суму страхового відшкодування на банківські реквізити уповноваженого представника [PERSON]. Дану заяву Відповідач отримав 30.09.2016 та зареєстрував за вхідним номер 1492. У грудні 2016 року ПАТ «СК «ПРОВІДНА» виплатили позивачу 6530,00 грн. витрат на поховання та 2000,00 грн. витрат на спорудження надгробного пам'ятника, а в частині відшкодування моральної шкоди відмовив з посиланням на те, що редакцією Закону №1961-ІV від 01.07.2004 станом на укладення договору страхування не передбачено відшкодування моральної шкоди родичам загиблих внаслідок ДТП. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно частини 1 статі 1187 ЦК України: «Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб». "Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдана за умови, що дії останнього були неправомірними, між; ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є " вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, -незалежно від наявності вини» (п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки). «Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завдано смертю фізичної особи» (ухвала ВССУ від 30.05.2016). Пунктом 3 даного Договору (Полісу) встановлено, що страхова сума за шкоду завдану життю і здоров'ю потерпілих становить 100000,00 грн. Пунктом 1.3. статті 1 Закону №1961-ІУ від 01.07.2004, визначено, що: «Потерпілі -юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу». Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004: «Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування». Відповідно до змісту ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Окрім вказаного, згідно п. 25 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування' шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону №1961-IV. Статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству; ритуальні послуги - послуги, пов'язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання. Згідно заяви [PERSON] на виплату страхового відшкодування, відповідачу було надано оригінал свідоцтва про смерть [PERSON] , та оригінали товарних чеків на підтвердження понесених витрат. З квитанції №423 від 03.10.2013 та квитанції №15/04 від 15.04.2015 вбачається, що позивачем було понесено втрати на поховання чоловіка у сумі 24730,00 грн. У грудні 2016 року, відповідачем було відшкодовано позивачу частину витрат на поховання чоловіка у розмірі 8530,00 грн. З урахуванням частини витрат, що відшкодовані [PERSON] ПАТ «Страхова компанія «Провідна», розмір страхового відшкодування належного Позивачу внаслідок смерті чоловіка [PERSON], становить 16200,00 грн. Відповідно до свідоцтва про шлюб, покійний за життя перебував у шлюбі з [PERSON], [INFO], з якою мав сина [PERSON] Володимировича, [INFO]. 20 вересня 2016 року, сином покійного було надано Позивачу розписку про відмову від отримання страхового відшкодування моральної шкоди завданої йому внаслідок смерті батька на користь [PERSON] Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно пункту 22.3. статті 22 Закону №1961 -IV від 01.07.2004 в редакції від 18.11.2012: «Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує; не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою,яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні. дорожньо-транспортної пригоди». Пунктами 1, 2 статті 23 Цивільного кодексу України передбачено, що: «Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів». З матеріалів справи вбачається, що моральна шкода завдана Позивачу полягає саме у душевних стражданнях, яких остання зазнала у зв'язку у протиправною поведінкою щодо її близьких родичів. 12.09.2016 року між [PERSON] та ТОВ «Автопоміч» було укладено договір про надання правової допомоги. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи. Згідно зі ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Позивач сплатив 4000,00 грн., що підтверджується квитанцією, яка міститься в матеріалах справи. Згідно п.2 ч.1 ст. 5 закону України « Про судовий збір» «від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи. З урахуванням наведеного, суд вважає що заявлений позивачем позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження в матеріалах справи. На підставі наведеного та

Outcome: approved