Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

17.04.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.07.2008 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції, актовий запис №19, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.07.2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . На даний час в провадженні Марківського районного суду Луганської області знаходиться її позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Неповнолітня донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач матеріальної допомоги для її утримання не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач є працездатною особою та може надавати матеріальну допомогу. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх заробітків (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.04.2020 року і до її повноліття. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, свої вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.21). Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.20). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) з 19.07.2008 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції, актовий запис №19, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.07.2008 року (а.с.6). У період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 16.09.2008 року (а.с.7). Згідно Довідки №1045 від 17.04.2020 року, виданої Марківською селищною радою Марківського району Луганської області, [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми: донькою [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Отже, судом встановлено, що існує спір з приводу утримання малолітньої дитини, що регулюється Главою 15 Сімейного кодексу України "Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання". Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач в позовній заяві стверджує, що відповідач добровільно будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатною особою, угоду про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, а тому вона змушена звернутися до суду. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх заробітків (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.04.2019 року до її повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву, а подав заяву про визнання позову, тому у суду нема підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а тому позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до пп. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняють позивача за подання позову про стягнення аліментів. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн. Відповідно до п.1 ч.1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання його дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved