Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Горлівської міської ради Донецької області про визнання права власності на рухоме майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON]. Після його смерті він став єдиним спадкоємцем за законом всього його майна, в тому числі і легкового автомобіля. У встановленому порядку і строки він звернувся до Другої Горлівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з чим була заведена спадкова справа № 53001430. Згідно зі ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до норм ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виконуючи вимоги ст. 1297, 1299 ЦК України, позивач зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Нещодавно він вирішив отримати Свідоцтво про право на спадщину на автомобіль, однак у зв'язку із введенням антитерористичної операції на території окремих міст Донецької області нотаріальна контора, де була заведена спадкова справа після смерті його батька, перестала функціонувати. Оригінали спадкової справи залишилися в зоні АТО на тимчасово окупованій території. В Горлівці триває антитерористична операція і на сьогоднішній день нотаріальні контори не працюють, тому він не має іншої можливості оформити спадщину і йому доводиться звертатися до суду на підставі ст. 392 Цивільного кодексу України, згідно з якою власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Крім того, у відповідності до наказів Міністерства юстиції України від 25.11.2014 № 246/7, 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області» та «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» видані на цій території після 01 грудня 2014 року документи не є документами, виданими компетентними органами України. Відповідно до вимог статей 1216, 1261, 1268 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Отже, враховуючи, що в силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, вважає, що є всі підстави для задоволення позову. Просить суд визнати право власності [PERSON] у порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO], на легковий седан марки DAEWOO LANOS TF 69Y, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ідентифікаційний номер [NUMBER] Позивач [PERSON] до судового засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Разом з позовною заявою надав до суду Заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, за участю представника адвоката Керанчука В.Б. та задовольнити його позовні вимоги ( а.с. 27). Представник позивача [PERSON] - адвокат Керанчук В.Б., який діє на підставі Договору на представництво інтересів у суді першої та апеляційної інстанції по цивільній справі від 10 жовтня 2016 року, до судового засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 25 жовтня 2016 року надав до суду Заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, та задовольнити позовні вимоги [PERSON] ( а.с. 40). Представник відповідача - Горлівської міської ради Донецької області до судового засідання не з'явився. У зв'язку з тим, що м. Горлівка Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р., при цьому, з 27.11.2014 припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у т.ч. до/з м. Горлівка (згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті УДППЗ "Укрпошта") (а.с.30). У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України « У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку». Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Згідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України «Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.» У відповідності до п.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року « При вирішенні питання про публікацію оголошення про виклик у суд через оголошення в пресі необхідно керуватися, крім Глави 7 Цивільного процесуального кодексу України Порядком визначення друкованого засобу масової інформації, у якому розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання ( перебування) яких невідоме, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2006 року № 52 ( Порядок), а також Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 1022-р. «Про друковані засоби масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2014 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання ( перебування) яких невідоме». Відповідно до п.2 Порядку оголошення про виклик до суду публікується в установлені законодавством строки у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та в друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження за останнім відомим місцем проживання ( перебування) на території України відповідача, третіх осіб, свідків. Таким чином належним повідомленням відповідача буде вважатися його виклик у суд, здійснений одночасно у двох друкованих засобах масової інформації: загальнодержавної та місцевої сфер розповсюдження. При встановленні регіону, у якому має бути опубліковано відповідне оголошення, необхідно враховувати, що згідно з наведеною нормою Порядку визначальним фактором є не розташування суду, який розглядає справу, а останнє відоме місце проживання ( перебування) на території України відповідача. Також необхідно зважати на те, що норми ч.9 ст. 74 ЦПК України мають бути застосовані щодо кожного із судових засідань.» Оголошення у пресі - Газеті «Урядовий кур»єр» про виклик до судового засідання відповідача представника Горлівської міської ради Донецької області було опубліковано у Газеті «Урядовий кур»єр» № 198 (5818) від 22 жовтня 2016 року (а.с.39). Оголошення у пресі - Газеті «Донеччина» про виклик до судового засідання відповідача представника Горлівської міської ради Донецької області було опубліковано у Газеті «Донеччина» № 37 (15928) від 13 жовтня 2016 року (а.с.34). і тому з 13 жовтня 2016 року представник відповідача Горлівської міської ради Донецької області вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов»язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з»явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Представник відповідача Горлівської міської ради Донецької області своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з»явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані заявниками документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до Горлівської міської ради Донецької області про визнання права власності на рухоме майно в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] у місті Горлівка помер батько позивача - [PERSON] ( а.с. 7). Згідно даних Спадкового реєстру спадщина відкрилась за законом, заповіт відсутній. Спадкова справа в Україні № 53001430 заведена в Першій Горлівській державній нотаріальній конторі за заявою сина - [PERSON] про прийняття спадщини. Позивач є спадкоємцем, який спільно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини і вважається таким, що прийняв спадщину згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України. ( а.с.24). У склад спадкового майна після смерті [PERSON] входить транспортний засіб - автомобіль марки DAEWOO LANOS TF 69Y, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ідентифікаційний номер [NUMBER], легковий седан (а.с.9). Зазначений автомобіль належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 20 липня 2006 року, виданого Горлівським МРЕВ Донецької області ( а.с.9). Таким чином, після смерті [PERSON], спадкоємцем, який у встановлений строк прийняв спадщину є його син [PERSON]. Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» п.1 «Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину». Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування». Нотаріусом позивачу [PERSON] на підставі Постанови № 191/08-3 від 01 жовтня 2016 року було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на транспортний засіб - автомобіль марки DAEWOO LANOS TF 69Y, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ідентифікаційний номер [NUMBER], легковий седан, після померлого [INFO] батька - [PERSON] у зв»язку з відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі Свідоцтва про право на спадщину на рухоме майно документів реєстрації права власності, який не був проведений відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення за спадкодавцем ( а.с. 24). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Вказане також підтверджене і роз'ясненням, наданим у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на рухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у вигляді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299 ЦК України). Право власності на транспортний засіб - автомобіль марки DAEWOO LANOS TF 69Y, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ідентифікаційний номер [NUMBER], легковий седан було зареєстроване за батьком позивача - [PERSON], спадкоємцем якого є позивач [PERSON]. Шляхом прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивач - [PERSON] фактично придбав право власності на спадкове рухоме майно, але нотаріус відмовив йому в оформленні права на спадщину, про що вказав у постанові. За відсутністю останнього право власності на належне йому спадкове майно може бути визнане за відповідачем. Умови для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вимога [PERSON] про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду. Відповідно до вищевикладеного та змісту ст. 16, 392 ЦК України [PERSON] має право на пред'явлення позову про визнання за ним права власності на транспортний засіб - автомобіль марки DAEWOO LANOS TF 69Y, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ідентифікаційний номер [NUMBER], легковий седан, як на майно, отримане ним у порядку спадкування після смерті [PERSON] Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності . У відповідності до п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» « Момент виникнення права власності на річ ( майно) визначається законом. Таким чином, виникла ситуація, коли позивач [PERSON] фактично успадкував транспортний засіб - автомобіль марки DAEWOO LANOS TF 69Y, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ідентифікаційний номер [NUMBER], легковий седан після смерті свого батька, однак позбавлена можливості оформити спадщину, оскільки відсутні документи спадкової справи. Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за Свідоцтвом про право на спадщину на рухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як і іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав Свідоцтво про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК)». Як встановлено в судовому засіданні батько позивача - [PERSON] за життя правомірно набув право власності на рухоме майно - автомобіль марки DAEWOO LANOS TF 69Y, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ідентифікаційний номер [NUMBER], легковий седан і тому у відповідності до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України за спадкоємцем [PERSON] - позивачем [PERSON] слід визнати право власності на спадкове майно - автомобіль марки DAEWOO LANOS TF 69Y, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ідентифікаційний номер [NUMBER], легковий седан, як на майно отримане в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved