Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

18.01.2019 року представник позивача [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить\~ визнати за позивачем право на земельну частку (пай) площею 6,75 умовно кадастрових гектарів, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Козельщинського району Полтавської області в порядку спадкування за законом після померлого 28.10.2005 року [PERSON], посилаючись на те, що після смерті останнього залишилося спадкове майно у вигляді зазначеної\~земельної ділянки. За життя [PERSON] заповіт не склав. Далі, в позові зазначено, що позивач звернулася до державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку, як спадкоємць за законом, однак їй\~було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відсутні документи, які засвідчують право власності померлого. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку позбавляє їх можливості успадкувати спадкове майно. Згідно ухвали суду від 22.01.2019 року вбачається, що по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, справа призначена до розгляду у підготовчому судовому засіданні на\~21.02.2019 року о 09 год. 30 хв. Позивач та представник позивача\~у\~судове засідання не зявилися, але направили заяви в яких прохали розглянути цивільну справу без їхньої участі,\~позов підтримують. Відповідач [PERSON] сільська рада Козельщинського району Полтавської області у судове засідання не зявилася, але направила заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечує. Інформацією про інших спадкоємців сільська рада не володіє. Згідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, зазначаючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст.\~12, ч. 1 та ч. 2 ст.\~13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~вбачається, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що 28.10.2005 року помер [PERSON], після смерті останнього залишилося спадкове майно у вигляді права на земельну ділянку площею 6,75 умовно кадастрових гектарів, що розташована на території [PERSON] сільської ради Козельщинського району Полтавської області. Згідно довідки, яку видано відділом у Козельщинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області вбачається, що на громадянина [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0288005 реєстраційний № 167 від 23.08.1997 року, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Козельщинського району Полтавської області площею 6,75 умовно кадастрових гектарів, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського використання. Наданий час в звязку зі змінами законодавства видати дублікат сертифіката на право на земельну частку (пай) неможливо. Згідно до п.24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ"\~вбачається, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Із змісту\~ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» вбачається, що засобом захисту цивільного права може бути визнання права на земельну частку (пай). Із матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем за законом першої черги після померлого 28.10.2005 року [PERSON], яка прийняла спадщину є його дружина [PERSON]. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.07.2018 року вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як відсутні належним чином оформлені правовстановлюючі документи, які засвідчують право власності померлого. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підлягає задоволенню, оскільки визнання права на земельну частку (пай) площею 6,75 умовно кадастрових гектарів, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Козельщинського району Полтавської області, в порядку спадкування за законом після померлого не порушує права інших осіб і іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку не можливо. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved