Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

25.09.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, які заявою від 11.03.2020 року уточнив та просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті тітки [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на: - квартиру [ADDRESS] ; - квартиру [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що вказане майно належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Заповіту спадкодавець не залишила. Спадкоємців за законом першої черги немає. Спадкоємцем за законом другої черги відповідно до ст. 1262 та ч. 3 ст. 1266 ЦК України після смерті [PERSON] являється племінник [PERSON] . Останній у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і таким чином прийняв спадщину. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у зв`язку з неможливістю підтвердження факту родинних відносин. 11.08.2020 року представником відповідача [PERSON] , адвокатом Хамик І.І., до суду надано відзив на позовну заяву, згідно якого, відповідач заперечую проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, у зв`язку із недоведеністю факту родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлою [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши думку представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 16.02.1994 року, виданого Ізмаїльським МБТІ; квартира [ADDRESS] , на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.04.2009 року, що підтверджено довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» №1452 від 31.10.2019 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00022584352 від 10.04.2019 року, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 55810762 від 10.09.2019 року, наданої приватним нотаріусом Гончаровою О.С., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] - відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно до ст. 1262 ЦК України - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємцем за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті [PERSON] являється рідний брат [PERSON] , що підтверджено: - свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , повторно виданим Суворовським районним бюро ЗАГС, згідно якого матір`ю дитини значиться [PERSON] ; - копією запису акту про шлюб №25 від 19.11.1953 року, складеного виконавчим комітетом Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; - архівною довідкою Державного архіву Одеської області №Л-3069/05 від 09.10.2019 року, згідно якої в метричній книзі примарії про народження села Нова Некрасівка періоду румунської окупації (тепер с. Нова Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області) за 1942 рік є запис №46 від 03.03.1942 року про народження: « [PERSON] » (так в документі) народилася [INFO] , охрещена 14 березня 1924 року, православна. Згідно примітки: «[PERSON]» виправлено на « [PERSON] ». Матір`ю дитини значиться « [PERSON] » (так в документі); - повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про зміну імені №00023251488 від 27.06.2019 року, згідно якого 24.10.1975 року [PERSON] , [INFO] , змінила ім`я на « [PERSON] »; - копії запису акту про одруження №296 від 18.06.1966 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03.11.2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Згідно ч. 3 ст. 1266 ЦК України - племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.10.1990 року, виданого Татарбунарським відділом ЗАГС, батьком [PERSON] значиться [PERSON] . Таким чином, з досліджених доказів вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем другої черги за правом представлення після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Тобто заперечення представника відповідача про недоведеність факту родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлою [PERSON] , не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що позивач [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом, тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Крім того, із заявою від 11.06.2019 року про прийняття спадщини після [PERSON] , померлої [INFO] , звернулась [PERSON] , спадкоємець згідно ст. 1264 ЦК України. Однак у зв`язку із тим, що наявний спадкоємець другої черги за правом представлення, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, [PERSON] права на спадкування не одержує. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончарової Оксани Степанівни №2291/02-14 від 14.08.2019 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з неможливістю підтвердження факту родинних відносин. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов та визнає за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ), в порядку спадкування за законом після смерті тітки [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на: квартиру [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] . Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved