Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

21.08.2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, місце проживання неповнолітньої дочки визначити з нею, прізвище залишити без змін та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивувала тим, що різні погляди на права та обов"язки подружжя, відсутність порозуміння призвело до поступового погіршення стосунків. Вказала, що їх шлюб остаточно припинив існування, майже пів останнього року проживають окремо, не підтримують жодних шлюбно-сімейних стосунків, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Поновлення подружніх відносин та примирення неможливе, шлюб носить лише формальний характер та суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом. 26.08.2020 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача до суду надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити позов. Від відповідача до суду надійшла письмова заява про визнання ним позову, в якій він не заперечив проти задоволення позовних вимог та розгляду справи без його участі. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі за наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 03 березня 2015 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новоград-Волинському реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 78, що стверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.4/. Дошлюбне прізвище позивача [PERSON] . Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина, [PERSON] , [INFO] /а.с.9/, яка проживає з позивачем/а.с.5/. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві та письмовій заяві відповідача, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, поступово втратили зв`язки між собою, отже, сім`я припинила своє існування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для неї, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Прізвище позивачу після розірвання шлюбу суд залишає без змін, як то передбачено ст. 113 СК України. Місце проживання неповнолітньої дочки слід визначити з позивачем, оскільки спору з даного приводу між сторонами не виникло. Вирішуючи питання судових витрат суд приходить до наступного. Так, при подачі позову до суду позивач сплатила 840 грн. 80 коп. судового збору. Отже, взявши до уваги визнання відповідачем позову та дотримуючись вимог ст. 141, 142 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача лише 50 відсотків судового збору, що становить 420,40 грн. Решта 50 відсотків судового збору ( 420,40 грн ) суд у порядку, встановленому законом повертає позивачу з державного бюджету, що відповідає ч. 2 ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved