Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

27 травня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення заборгованості за банківськими вкладами в якому зазначає, що 05.12.2014 року, між нею та відповідачем - Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», було укладено Договір заява строкового банківського вкладу (депозиту) «Класік», у іноземній валюті, № 331832/262826/5-14 на суму 15223, 13 доларів США на вкладний рахунок № 2630.8.087291.002, на строк з 05.12.2014 року по 05.05.2015 року, зі сплатою банком процентів із розрахунку 13,00% річних. На час припинення строку дії договору загальна сума боргу з процентами за користування коштами вкладу банку становить 15 879, 73 доларів США. Не бажаючи продовжувати дію зазначених договорів на подальший термін [PERSON], відповідно до їх умов звернулася із заявою до відповідача про повернення вкладу . Однак відповідач, посилаючись на відсутність коштів на рахунку повертати кошти відмовився. Враховуючи вище викладене, позивачка прохає стягнути з відповідача на її користь кошти в сумі 15 879,73 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26 травня 2015 року еквівалентно 335597,05 грн. та понесені нею судові витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 1100 грн. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги в повному обсязі і прохав стягнути з відповідача суму вкладу 15 879,73 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на день розгляду справи 349644,65 грн.. Представник відповідача, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», будучи належним чином повідомленим по час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив (а.с.13, 18-19). Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивачки, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, 05.12.2014 року, між позивачкою [PERSON] та відповідачем - Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», було укладено Договір-заяву строкового банківського вкладу (депозиту) «Класік», на 5 місяців в іноземній валюті, згідно якого Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок № 2630.8.087291.002 у сумі 15223,13 доларів США на строк з 05 грудня 2014 року по 05 травня 2015 року ( а.с. 6-12). Відповідно до п.1 даного Договору визначено, що Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2630.8.087291.002 у сумі 15223,13 доларів США на строк : з 05 грудня 2014 року по 05 травня 2015 року. Пунктом 2 даного Договору передбачено, що за час користування коштами Вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього договору-заяви, Банк нараховує і виплачує Вкладникові проценти за ставкою 13,00% річних. Згідно п.6 даного Договору, зазначено, що після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених, положеннями п.5.2 Основних умов. Відповідно до п.5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк "Фінанси та Кредит», у випадку закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення Строкового вкладу після закінчення строку розміщення Строкового вкладу визначеного у Договорі-заяві, Вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення Вкладу, отримати кошти з Строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію Договору припинити, зобов'язаний надати Банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку Строкового вкладу, визначеного Договором-заявою. 05 травня 2015 року, позивачка [PERSON] подала начальнику відділення № 182 філії «Полтавське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», заяву про повернення їй вкладу в сумі 15879, 73 дол. США. (а.с.13). З виписки по особовому рахунку [PERSON] вбачається, що згідно договору № 331832/262826/5-14 мається вихідний залишок 656, 60 доларів США (а.с.14-17). Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони ( вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов"язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку , встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У постанові Верховного Суду України № 6-39 цс13 від 29.05.2013 року, викладена правова позиція, згідно з якою банк зобов»язаний повернути депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору, якщо вкладник звернувся із заявою про повернення вкладу. Також при зверненні до суду позивачка прохала суд стягнути на її користь витрати, понесені нею на правову допомогу в розмірі 1100 грн. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Оскільки позов про стягнення із відповідача на користь позивача суми вкладу судом задоволено в повному обсязі, то в повному обсязі підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача на її користь понесених нею судових витрат на правову допомогу (а.с.20). Відповідно п. п. 3, 19 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач є виконавцем обумовлених ним послуг, а позивач споживачем, тому захист прав позивача, як споживача, регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів», та відповідними нормами ЦК України. Згідно п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а також ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі за позовами до суду щодо захисту їх прав звільняється від сплати судового збору. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка при подачі позову до суду, звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на її користь, тому судовий збір відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved