Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

15 червня 2017 року заявник через свого представника звернувся з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 11 липня 2017 року від заявника надійшла уточнена заява про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій він зазначив, що 14.01.2014 року помер його батько [PERSON], який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: вул. [PERSON] (ІІІ Інтернаціоналу)[ADDRESS]. Після смерті батька відкрилася спадщина, яка зокрема складається з 1/4 частки квартири [ADDRESS]. Далі в заяві заявник вказав, що з 2007 року він постійно проживав разом зі своїм батьком [PERSON] та матірю [PERSON] за зазначеною адресою. Його батьки перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.09.1987 року по 23.07.2009 року. Спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON], окрім заявника, є також його рідна сестра та дочка померлого [PERSON], яка надала письмову нотаріально посвідчену відмову від прийняття спадщини після смерті їхнього батька. Інших спадкоємців немає. Після його звернення з заявою про прийняття спадщини наданої до приватного нотаріуса [PERSON], йому було відмовлено у видачі свідоцтва на право спадщини за законом, оскільки він пропустив строк для прийняття спадку, так як не був зареєстрованим за однією адресою зі спадкодавцем. Факт його постійного проживання з померлим на час відкриття спадщини можуть підтвердити свідки, а також письмові докази щодо сплати ним комунальних послуг за користування спірною квартирою шляхом утримання коштів з заробітної плати. Також, заявник з 2002 року є власником іншої 1/4 частки квартири, яка була приватизована на чотирьох осіб. Просив встановити факт його постійного проживання з жовтня 2013 року по 14 липня 2014 року разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини за однією адресою. В судове засідання заявник [PERSON] не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надав. Представник заявника за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. Пояснила, що в 2002 році ними була приватизована квартира № 7 в житловому будинку № 74 по вул. Н.Махна (ІІІ Інтернаціоналу) в м. Гуляйполе Запорізької області на чотирьох осіб, а саме на неї з чоловіком [PERSON] та двох їхніх дітей: сина [PERSON] та дочки [PERSON]. В 2009 році вона розірвала шлюб з [PERSON]. Місце проживання сина [PERSON] зареєстрували за іншою адресою, так як вона залишилася проживати в квартирі і хотіла отримувати субсидію. Фактично ж син увесь час проживав разом з нею та колишнім чоловіком за вказаною адресою. 14.01.2014 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/4 частку квартири. Дочка [PERSON] проживає зараз в Російській Федерації і немає наміру отримувати спадщину після смерті батька, про що надала письмову заяву. Син, на теперішній час, з 2016 року проживає у м. Львові оскільки отримав там роботу, але залишається зареєстрованим у квартирі. За час проживання в квартирі, син сплачував комунальні послуги за спірну квартиру, фактично в ній проживав і на час смерті батька. До нотаріуса з заявою про прийняття спадщини син не звертався оскільки вважав себе таким який прийняв спадщину, так як проживав постійно зі спадкодавцем. Також, представник вказала на те, що зараз вона має намір продати квартиру і при оформленні документів зясувалося, що синові необхідно було звернутися до нотаріальної контори, так як він мав інше зареєстроване місце проживання ніж спадкодавець. За цих обставин йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Заінтересована особа приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечувала (а.с.23). Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечували (а.с.41-42). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності заявника та представників заінтересованих осіб. Суд, заслухавши представника заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 14 січня 2014 року в м. Гуляйполе Запорізької області у віці 49 років помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 281737, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області від 15.01.2014 року (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на 1/4 частину квартири № 7 в житловому будинку № 74 по вул. ІІІ Інтернаціоналу в м. Гуляйполе Запорізької області. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Гуляйпільською міською радою від 25.01.2002 року на підставі розпорядження № 1666 від 25.01.2002 року, посвідчено, що квартира № 7, яка знаходиться за адресою: вул. ІІІ Інтернаціоналу, 74, м. Гуляйполе дійсно належить на праві спільної часткової власності гр. [PERSON] та членам її сімї: гр. [PERSON], гр. [PERSON] та гр. [PERSON] в рівних частинах, тобто по 1/4. Право власності на вказану квартиру зареєстровано в Пологівському ДКП «Імпульс» на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за № 185, кн. 6 (а.с.13), що також підтверджується і копією технічного паспорта на зазначене майно (а.с.8). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 12.09.1987 року. Шлюб між чоловіком [PERSON] та жінкою [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 55 від 23 липня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області серії і-ЖС № 057962 від 23.07.2009 року. Дружині після розірвання шлюбу залишено прізвище «Животченко» (а.с.28-29). Подружжя мало двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. [PERSON] проживає в Російській Федерації та надала письмову нотаріально посвідчену відмову від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с.27). За відомостями, які надані приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] нею спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 14.01.2014 року не заводилася ( а.с.23). 02.06.2017 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] після розгляду документів, наданих [PERSON] через його представника [PERSON] була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки останній пропустив строк для прийняття спадщини і спадщину не прийняв (а.с.10). Відповідно до паспорта серії СВ 865624, виданого Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області від 16.02.2004 року заявник [PERSON] з 19.04.2004 року по 23.09.2005 року був зареєстрований за адресою: [INFO]. Потім він був зняти з реєстрації за вказаною адресою та проживав і був зареєстрований у гуртожитку в Харківській області у звязку з навчанням. Затим він з 27.07.2007 року був зареєстрований за адресою: [INFO], звідки був знятий з реєстрації 24.06.2016 року та зареєстрований знову за адресою: [ADDRESS], де значиться і по теперішній час (а.с.6-7). Відповідно до копії трудової книжки серії АА № 276644 на імя [PERSON], виданої 19.03.2012 року, він у період з 19.03.2012 року по 31.10.2016 року працював контролером в КП «Комунсервіс» м. Гуляйполе (а.с.30-31). За час його роботи на зазначеному підприємстві з заробітної плати заявника щомісячно здійснювалося утримання на оплату комунальних послуг за утримання квартири № 7 в житловому будинку № 74 по вул. ІІІ Інтернаціоналу в м. Гуляйполе Запорізької області, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.11-12) та довідкою КП «Комунсервіс» № 124 від 17.07.2017 року (а.с.40). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона заявника знає з дитинства. Їхня сімя у складі чотирьох чоловік проживала по сусідству з нею. [PERSON] постійно проживав разом зі своїм батьком [PERSON] за вказаною адресою. Тільки після смерті батька [PERSON] поїхав з м. Гуляйполе. Вони завжди між собою підтримували родинні стосунки. На похованні батька [PERSON] був присутнім та допомагав матері, всі бачили, що він проживав на той час разом з ним в одній квартирі. Де був зареєстрований [PERSON] свідкові не відомо, оскільки вона його постійно бачила в їхньому будинку по вул. Н.Махна, 74 в м. Гуляйполе Запорізької області. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Пунктом 23 постанови роз'яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ст. 1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін з часу відкриття спадщини. Ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Встановлення факту заявнику необхідно для того, щоб прийняти спадщину після смерті батька [PERSON]. Спадкова справа після смерті останнього не заводилася, інші спадкоємці не виявили бажання щодо прийняття спадщини та заявили про свою відмову, спору між спадкоємцями немає. З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що заінтересовані особи не заперечували проти задоволення заяви, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини потягне для заявника певні юридичні наслідки та іншої можливості окрім як судового розгляду для підтвердження цього факту він не має. Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved