Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

[PERSON] 18 квітня 2018 року предявила до [PERSON] позов про визнання права власності на земельну частку (пай) розміром 1,77 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка знаходиться на території с. Конюшки Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області у порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла 2 грудня 2014 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що право власності на вказану земельну частку (пай), яка призначена для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства із земель колективного сільськогосподарського підприємства «Конюшківське» належало [PERSON], яка померла 19 червня 1995 року, на підставі сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку). На день смерті [PERSON] з нею була зареєстрована та проживала її дочка [PERSON], яка з урахуванням ст. 529 ЦК Української РСР, будучи спадкоємцем першої черги та користуючись майном спадкодавця вважається такою, що вступила в управління та володіння спадковим майном у тому числі і паєм. Після смерті її матері [PERSON] відкрилася спадщина на майно, а саме на земельну частку (пай), яку вона прийняла після смерті своєї матері, однак за життя вона не оформила своїх спадкових прав. \~ \~ \~ \~Вона, позивач, проживала зі своєю матірю до дня її смерті, а тому, згідно ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, та будучи спадкоємцем першої черги, звернулася до Рудківської державної нотаріальної контори з приводу спадкування, однак нотаріус відмови їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю оригінала правовстановлюючого документа та через те, що із копії сертифіката вбачається, що він є старого зразка. \~ \~ \~ \~Окрім неї, позивача, спадкоємцем майна є її рідна сестра [PERSON], однак на спадщину вона не претендує та із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася. Під час судового розгляду позивач [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнав з підстав, наведених позивачем. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно зі\~ ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. 19 червня 1995 року в с. Конюшки-Королівські померла [PERSON], якій на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) було передано у приватну власність земельну частку (пай) розміром 1,77 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка знаходиться на території с. Конюшки Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області та призначена для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства із земель колективного сільськогосподарського підприємства «Конюшківське». Отже, унаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої належала вказана земельна ділянка. Правилами статтей 548 та 549 ЦК Української РСР, який був чинний на час відкриття спадщини, було встановлено, що для набуття права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] прийняла спадщину після своєї матері [PERSON], так як вступила в управління та володіння спадковим майном, але не оформила своє право на спадщину і 2 грудня 2014 року померла. На час відкриття спадщини унаслідок смерті [PERSON] з нею проживала її дочка [PERSON], яка як і відповідач [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, [PERSON], відповідно до ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину після смерті своєї матері, а [PERSON] спадщину не прийняла, оскільки на час відкриття спадщини із спадкодавцем постійно не проживала і не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Самбірська державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) з посиланням на те, що її мати за життя не виготовила сертифікат на земельну частку (пай) нового зразка, так як у ньому відсутня назва колективного сільськогосподарського підприємства, членом якого вона була, не визначено вартість земельної частки (паю), а також відсутній оригінал сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку). У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно розяснень, які викладені у пункті 24 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно п. 17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ураховуючи наведене, право позивача на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за нею права на спадкове майно за законом, а саме права на земельну частку (пай), розміром 1,77 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що знаходиться на території с. Конюшки Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області. Сторонам розяснено наслідки визнання позову. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved