Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Голов`ятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] в м. Сміла Черкаської області помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на будинковолодіння по [ADDRESS] та земельні ділянки площею 0,2114 га та 0,556 га, що розташовані в с. Гуляйгородок Смілянського району Черкаської області. Позивач стверджує, що він є спадкоємцем за законом першої черги після батька, спадщину він прийняв шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою. Однак, одержати свідоцтво про право на спадщину не може в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки. У зв`язку з цим, постановою нотаріуса від 06 серпня 2019 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Крім того, просив суд встановити факт належності [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку розміром 0, 556 га., оскільки в ньому невірно вказано прізвище померлого, а саме « [PERSON] ». В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надіслав на адресу суду заяву в якій розгляд справи просив проводити без його участі, на задоволенні позову наполягав. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, в направленій на адресу суду заяві сільський голова просив розглядати справу без участі представника відповідача, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] в м. Сміла Черкаської області [INFO] помер [PERSON] . У відповідності із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] батьком позивача зазначено [PERSON] . Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №076347 площею 0,556 га, прізвище власника вказаної земельної ділянки зазначено " [PERSON] ". Суд вважає, що прізвище батька позивача у вищевказаному державному акті не співпадає із прізвищем у свідоцтві про смерть внаслідок неправильного відмінювання прізвища померлого. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №076347 від 05 січня 2005 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,556 га., що складається з двох земельних ділянок розмірами 0.105 га та 0.451 га з відповідними кадастровими номерами 7123782000:02:000:0153 та 7123782000:02:000:0631. Згідно з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №643090 від 09 січня 2007 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.2114 га., що складається з двох земельних ділянок розмірами 0,0867 га та 0,1247 га з відповідними кадастровими номерами 7123782000:01:003:0040 та 7123782000:01:003:0039. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. З повідомлення Смілянської держнотконтори встановлено, що із заявами про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] звернувся [PERSON] . Постановою нотаріуса від 06 серпня 2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме, на земельні ділянки. При цьому суд враховує, що інші спадкоємці, які б прийняли спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України шляхом спільного проживання відсутні, оскільки нотаріусом видано спадкоємцю, [PERSON] , свідоцтво про право власності на частину спадкового майна, а саме, на будинок та проведено перевірку відсутності інших спадкоємців. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті [PERSON] є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, а також приймаючи до уваги доведеність права власності на спадкове майно за померлим, суд вважає позов обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню. Вимог про стягнення з відповідача судового збору позивач не заявив, а тому їх слід віднести на його рахунок. На підставі наведеного та ст. 1216-1218, 1261, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved