Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

7 квітня 2015 року, представниця ПАТ «Укрсоцбанк», звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, та в кінцевій редакції якого від 11.06.2015 р. просила суд, в рахунок погашення перед ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості [PERSON] за договором кредиту № 2006/13-2.06/1071 від 26.12.2006 р. у розмірі 390522,95 дол. США (еквівалент 9185819,55 грн.) з яких : борг за кредитом 213691,88 дол. США (еквівалент 5023787,54 грн.), боргу по відсоткам 176831,07 дол. США (еквівалент 4157208,70 грн.), пеня за несвоєчасне повернення кредиту 78,03 дол. США (еквівалент 1834,49 грн.), пеня за несвоєчасне повернення відсотків 127,13 дол. США (еквівалент 2988,82 грн.) ; [PERSON] за договором кредиту № 2006/13-2.06/1072 від 26.12.2006 р. у розмірі 398687,38 дол. США (еквівалент 9379693,35 грн.) з яких : борг за кредитом 216851,80 дол. США (еквівалент 5098075,66 грн.), боргу по відсоткам 181835,58 дол. США (еквівалент 4274862,15 грн.), пеня за несвоєчасне повернення кредиту 156,62 дол. США (еквівалент 3681,94 грн.), пеня за несвоєчасне повернення відсотків 130,74 дол. США (еквівалент 3073,59 грн.) ; [PERSON] за договором кредиту № 2006/13-2.06/1070 від 26.12.2006 р. у розмірі 299484,35 дол. США (еквівалент 9778779,02 грн.) з яких : борг за кредитом 164919,62 дол. США (еквівалент 3877176,49 грн.), боргу по відсоткам 165968,17 дол. США (еквівалент 3901827,41 грн.), пеня за несвоєчасне повернення кредиту 46292,02 дол. США (еквівалент 1088301,90 грн.), пеня за несвоєчасне повернення відсотків 38770,43 дол. США (еквівалент 911473,23 грн.) ; [PERSON] за договором кредиту № 2006/13-2.06/1075 від 26.12.2006 р. у розмірі 225306,84 дол. США (еквівалент 5290642,50 грн.) з яких : борг за кредитом 128346,09 дол. США (еквівалент 3013815,70 грн.), боргу по відсоткам 96960,75 дол. США (еквівалент 2276826,80 грн.) ; [PERSON] за договором кредиту № 2006/13-2.06/1073 від 26.12.2006 р. у розмірі 378664,72 дол. США (еквівалент 8902215,30 грн.) з яких : борг за кредитом 216150,14 дол. США (еквівалент 5018579,99 грн.), боргу по відсоткам 162514,58 дол. США (еквівалент 3820635,31 грн.) ; [PERSON] за договором кредиту № 2006/13-2.06/1074 від 26.12.2006 р. у розмірі 227095,31 дол. США (еквівалент 5338895,36 грн.) з яких : борг за кредитом 130448,94 дол. США (еквівалент 3066788,31 грн.), боргу по відсоткам 96646,37 дол. США (еквівалент 2272107,05 грн.) звернути стягнення на предмет іпотеки на земельну ділянку загальною площею 1,60 га, що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, смт. Таїрове, масив № 21, ділянка № 17 (за межами населених пунктів), кадастровий № 5123755800:01:003:1678 з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка належить відповідачам на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 953109 від 12.01.2007 р., виданого згідно нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.12.2006 р. (реєстр. № 9805), шляхом визнання за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на вищевказану земельну ділянку за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на момент реєстрації права власності, мотивуючи тривалим та злісним невиконанням відповідачами своїх кредитних зобовязань. Представниця позивачів, приймаючи участь в судовому засіданні підтримала позов, однак в подальшому, в судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи, була повідомлена належним чином, що підтверджується особистою розпискою, однак надіслала на адресу суду письмову заяву, в якій повністю підтримав позов, просила його задовольнити та слухати справу без її участі (а.с. 152,166). Представник відповідача [PERSON] за нотаріально-посвідченою довіреністю позов не визнав повністю та просив відмовити у його задоволенні, застосувавши до вказаних правовідносин строк позовної давності, який позивачі пропустили з неповажних причин. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судові засідання повторно, без поважних причин не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у відповідності до ст.ст. 74,77 ЦПК України, за останніми відомими судові та їхніми місцями проживання, що підтверджується поштовими повідомленнями, що у відповідності до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, якою передбачений обовязок сторони повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи і у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться вважається належним сповіщенням відповідачів, а також шляхом розміщення оголошень в офіційних друкованих виданнях України «Одеські вісті» та «Урядовий кур`єр» з інформацією про дату, час та місце судового розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їхньою відсутністю суду не надали (а.с. 114-121,138,139,162-165,167-171). Заслухавши думку представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи та розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, частиною 3 якої передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Приписами статті 61 ЦПК України передбачено обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобовязання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Приписами статей 525,526 ЦК України передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно із ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності з умовами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема : припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Також, статтею 617 ЦК України передбачено особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» - судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана ВРУ і за її межами. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобовязання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Статтею 524 ЦК України передбачено, що зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Згідно із ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк, як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (ст.ст. 19,47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення НБУ відповідних ліцензій на виконання вимог п. 1 розділу ІІ Закону України від 15.02.2011 р. № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (п. 2 ст. 5 Декрету про валютне регулювання). У відповідності до п.п. 11,21 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів та таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодній зі сторін кредитного договору. Також, п. 17 вказаної Постанови передбачено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст. 599-601,604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526,599 ЦК України. Статтею 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержаталь має право вимагати дострокового виконання осиного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Статтями 33,35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. У разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж 30-ти денний строк, в якій зазначається стислий зміст порушених зобовязань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги і якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Відповідно до ст.ст. 37,38 Закону України «Про іпотеку» - іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюються до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Пунктом 37,39 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що невиконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобовязання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (ч. 3 ст. 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає ст. 124 Конституції України. Крім того, п. 9 вказаної Постанови надає право вибору способу захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 3,4 ЦПК України). З урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Відповідно до частини першої ст. 590, ст. 578 ЦК - звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу. У судовому засіданні встановлено, що 26.12.2006 р. між АКБ «Укрсоцбанк», назва якого була змінена на ПАТ «Укрсоцбанк», згідно установчих документів та відповідачами : [PERSON] був укладений кредитний договір № 2006/13-2.06/1073, відповідно до умов якого банк надав, а остання прийняла у тимчасове строкове користування грошові кошти в еквіваленті грошового зобовязання у сумі 237600 дол. США за курсом НБУ на дату видачі, з порядком повернення заборгованості згідно п. 1.1 вказаного договору і кінцевим терміном повернення заборгованості до 25.12.2016 р. зі сплатою 13% річних ; [PERSON] був укладений кредитний договір № 2006/13-2.06/1071, відповідно до умов якого банк надав, а останній прийняв у тимчасове строкове користування грошові кошти в еквіваленті грошового зобовязання у сумі 237000 дол. США за курсом НБУ на дату видачі, з порядком повернення заборгованості згідно п. 1.1 вказаного договору і кінцевим терміном повернення заборгованості до 25.12.2016 р. зі сплатою 13% річних ; [PERSON] був укладений кредитний договір № 2006/13-2.06/1070, відповідно до умов якого банк надав, а остання прийняла у тимчасове строкове користування грошові кошти в еквіваленті грошового зобовязання у сумі 180000 дол. США за курсом НБУ на дату видачі, з порядком повернення заборгованості згідно п. 1.1 вказаного договору і кінцевим терміном повернення заборгованості до 25.12.2016 р. зі сплатою 13% річних ; [PERSON] був укладений кредитний договір № 2006/13-2.06/1075, відповідно до умов якого банк надав, а останній прийняв у тимчасове строкове користування грошові кошти в еквіваленті грошового зобовязання у сумі 140000 дол. США за курсом НБУ на дату видачі, з порядком повернення заборгованості згідно п. 1.1 вказаного договору і кінцевим терміном повернення заборгованості до 25.12.2016 р. зі сплатою 13% річних ; [PERSON] був укладений кредитний договір № 2006/13-2.06/1074, відповідно до умов якого банк надав, а остання прийняла у тимчасове строкове користування грошові кошти в еквіваленті грошового зобовязання у сумі 144000 дол. США за курсом НБУ на дату видачі, з порядком повернення заборгованості згідно п. 1.1 вказаного договору і кінцевим терміном повернення заборгованості до 25.12.2016 р. зі сплатою 13% річних та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2006/13-2.06/1072, відповідно до умов якого банк надав, а останній прийняв у тимчасове строкове користування грошові кошти в еквіваленті грошового зобовязання у сумі 237000 дол. США за курсом НБУ на дату видачі, з порядком повернення заборгованості згідно п. 1.1 вказаного договору і кінцевим терміном повернення заборгованості до 25.12.2016 р. зі сплатою 13% річних. При чому, отримання кредитних коштів всіма відповідачами підтверджується квитанціями та заявами на видачу готівки з особистими підписами всіх відповідачів (отримувачів кредиту) (а.с. 8-11,19-22,33-36,42-45,57-60,66-69). В якості забезпечення виконання всіма позичальниками (відповідачами) своїх кредитних зобовязань за договорами кредитів, між банком та всіма відповідачами з підписами всіх сторін, були укладені і нотаріально-посвідчені 6 іпотечних договорів та договорів про внесення до них змін з майновими поручителями від 26.12.2006 р. зі всіма відповідачами : (реєстр. № 9833) в якості забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 2006/13-2.06/1075 від 26.12.2006 р. ; (реєстр. № 9825) в якості забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 2006/13-2.06/1074 від 26.12.2006 р. ; (реєстр. № 9821) в якості забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 2006/13-2.06/1072 від 26.12.2006 р. ; (реєстр. № 9827) в якості забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 2006/13-2.06/1070 від 26.12.2006 р. ; (реєстр. № 9829) в якості забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 2006/13-2.06/1073 від 26.12.2006 р. та (реєстр. № 9831) в якості забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 2006/13-2.06/1071 від 26.12.2006 р., відповідно до умов яких всіма майновими поручителями в іпотеку позивачам ПАТ «Укрсоцбанк» була передана земельна ділянка, загальною площею 1,60 га, що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, смт. Таїрове, масив № 21, ділянка № 17 (за межами населених пунктів), кадастровий № 5123755800:01:003:1678 з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка належить відповідачам на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 953109 від 12.01.2007 р., виданого згідно нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.12.2006 р. (реєстр. № 9805) (а.с. 14-18,26-30,37-41,48-53,61-65,70-74). Згідно умов п. 3.1.1 вищевказаних кредитних договорів, позивачами були повністю виконані умови договорів та видано суми кредитів з відкриттям позичкових рахунків в Одеській обласній філії банку на відміну від позивачів, якими порушуються строки повернення кредитів та сплати процентів, внаслідок чого у відповідачів перед позивачами утворилась заборгованість, яка станом на дату винесення рішення (вказана в уточненому позові від 11.06.2015 р.) становить : [PERSON] за договором кредиту № 2006/13-2.06/1071 від 26.12.2006 р. у розмірі 390522,95 дол. США (еквівалент 9185819,55 грн.) з яких : борг за кредитом 213691,88 дол. США (еквівалент 5023787,54 грн.), боргу по відсоткам 176831,07 дол. США (еквівалент 4157208,70 грн.), пеня за несвоєчасне повернення кредиту 78,03 дол. США (еквівалент 1834,49 грн.), пеня за несвоєчасне повернення відсотків 127,13 дол. США (еквівалент 2988,82 грн.) ; [PERSON] за договором кредиту № 2006/13-2.06/1072 від 26.12.2006 р. у розмірі 398687,38 дол. США (еквівалент 9379693,35 грн.) з яких : борг за кредитом 216851,80 дол. США (еквівалент 5098075,66 грн.), боргу по відсоткам 181835,58 дол. США (еквівалент 4274862,15 грн.), пеня за несвоєчасне повернення кредиту 156,62 дол. США (еквівалент 3681,94 грн.), пеня за несвоєчасне повернення відсотків 130,74 дол. США (еквівалент 3073,59 грн.) ; [PERSON] за договором кредиту № 2006/13-2.06/1070 від 26.12.2006 р. у розмірі 299484,35 дол. США (еквівалент 9778779,02 грн.) з яких : борг за кредитом 164919,62 дол. США (еквівалент 3877176,49 грн.), боргу по відсоткам 165968,17 дол. США (еквівалент 3901827,41 грн.), пеня за несвоєчасне повернення кредиту 46292,02 дол. США (еквівалент 1088301,90 грн.), пеня за несвоєчасне повернення відсотків 38770,43 дол. США (еквівалент 911473,23 грн.) ; [PERSON] за договором кредиту № 2006/13-2.06/1075 від 26.12.2006 р. у розмірі 225306,84 дол. США (еквівалент 5290642,50 грн.) з яких : борг за кредитом 128346,09 дол. США (еквівалент 3013815,70 грн.), боргу по відсоткам 96960,75 дол. США (еквівалент 2276826,80 грн.) ; [PERSON] за договором кредиту № 2006/13-2.06/1073 від 26.12.2006 р. у розмірі 378664,72 дол. США (еквівалент 8902215,30 грн.) з яких : борг за кредитом 216150,14 дол. США (еквівалент 5018579,99 грн.), боргу по відсоткам 162514,58 дол. США (еквівалент 3820635,31 грн.) ; [PERSON] за договором кредиту № 2006/13-2.06/1074 від 26.12.2006 р. у розмірі 227095,31 дол. США (еквівалент 5338895,36 грн.) з яких : борг за кредитом 130448,94 дол. США (еквівалент 3066788,31 грн.), боргу по відсоткам 96646,37 дол. США (еквівалент 2272107,05 грн.), обґрунтовані розрахунки яких були надані позивачами суду і перевіренні судом (а.с. 98-110,156-158). Відповідно до умов іпотечних договорів (п. 4.1, 4.5) іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником зобовязань за цим договором та/або за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки та за рахунок вирученої від реалізації суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків завданих порушенням зобовязання необхідних на утримання заставленого майна, а також витрати повязані з реалізацією предмета іпотеки у тому числі з урахуванням податків. Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобовязання у наступних випадках : якщо у момент настання строку виконання зобовязання за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме : при повному,або частковому неповерненні у встановлені кредитним договором строки суми кредиту, та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум процентів, та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій) та у разі порушення позичальником встановленого кредитним договором обовязку цільового використання кредитних коштів. Суд вважає безпідставними і хибними посилання представника відповідача [PERSON] як на підставу своїх заперечень проти позову його посилання на застосування строку позовної давності до спірних правовідносин враховуючи, що кінцевий строк термін погашення заборгованості кредитів за всіма вищевказаними кредитними договорами вказаний до 25.12.2016 р. включно, а тому, на думку суду, представниця банку звернулася до суду в межах строків виконання кредитних зобовязань всіх відповідачів, які злісно і навмисно не виконують умови кредитних договорів, що підтверджується надвеликою сумою заборгованості всіх відповідачів на загальну суму 47876045,08 грн. ! Таким чином, судом було встановлено факт невиконання відповідачами кредитних зобовязань, а тому з урахуванням вищевказаних обставин справи та норм Закону, у суду є всі законні підстави звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання на нього права власності за позивачами. На момент розгляду справи, жодних доказів погашення боргу, відповідачами суду не надано, та відповідно у суду вони відсутні. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості зі всіма складовими такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. На думку суду, позов підлягає задоволенню у повному обсязі та зважаючи на умови ст.ст. 37,38 Закону України «Про іпотеку» та умови нотаріально-посвідчених іпотечних договорів з іпотекодавцями (майновими поручителями - відповідачами) і звернення стягнення на предмет іпотеки слід здійснити шляхом визнання на нього права власності за позивачами. Крім того, у відповідності до вимог ст.ст. 79,88 ЦПК України, з відповідачів, у дольовому порядку на користь позивачів мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 грн., а саме по 609 грн. з кожного (а.с. 7).

Outcome: approved