Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Новосільської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області про визнання права власності на спадковий будинок. Як на підставу позову зазначає про неможливість оформити спадщини у нотаріальному порядку у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] помер позивача батько, позивача мати [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті залишилася спадщина, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Інших спадкоємців першої черги немає. Позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON], однак оформити право власності на спадкове майно не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок. Позивач у підготовче судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Обстеживши матеріали справи, з врахуванням того, що відповідачем позов не осопрюється та визнається, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ч.4 ст.206 ЦПК України визнання відповідачем позову прийнято судом. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні: [INFO] померла позивача мати, [PERSON] (а.с.5,6). Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку (1947 року побудови) з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.9,10-13). Позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки на час відкриття спадщина він постійно проживав разом із спадкодавцем (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 549 ЦК України (1963р) передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, який визначається відповідно до ст. 525 цього ж Кодексу, а спадкоємцями за законом першої черги є в рівних долях діти, дружина та батьки померлого (ст.529 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1261 цього Кодексу у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.2 ст. 1268). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК). Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз'яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро. Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний спосіб, передбачений законом. Отже, за встановлених обставин, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved