Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

[PERSON] 22.04.2019 звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.08.1994 між ними зареєстровано шлюб Грузькою сільською радою Голованівського району Кіровоградської області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №9. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сторони разом проживали по серпень 2015 року. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що вони не зійшлись характерами, на ґрунті чого у них виникали сварки, між ними зникло взаєморозуміння і взаємоповага, мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Позивач зазначає, що подальше збереження шлюбу не можливе, між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, примирення з відповідачем не можливе. Майнові питання сторонами буде вирішено в окремому порядку. Враховуючи зазначені обставини, посилаючись на ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на « [PERSON] »; стягнути з відповідача на її користь судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768 грн. 40 коп. Ухвалою суду від 11.05.2019 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 07 червня 2019 року ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про надання строку для примирення у справі, проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, після розірвання шлюбу просить змінити їй прізвище на дошлюбне, проти примирення категорично заперечує, оскільки з відповідачем не проживають однією сім`єю з серпня 2015 року (а.с. 36). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутність (а.с. 47). Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 13 серпня 1994 року сторони зареєстровали шлюб у Грузькій сільській раді Голованівського району Кіровоградської області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №9, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 13.08.1994 (а.с. 4). Від спільного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з довідки №364, виданої 18.01.2019 виконавчим комітетом Грузької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, син [PERSON] входить до складу сім`ї позивача, які проживають в [ADDRESS] (а.с. 8). Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть, разом не проживають з серпня 2015 року, мають повнолітнього сина. Згідно наданої позивачем заяви збереження шлюбу між сторонами неможливе. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач надала суду заяву про зміну їй прізвища, тому суд вважає за необхідне змінити їй прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої позивачем квитанції №0.0.1327215348.1 від 16.04.2019 (а.с. 1), остання за подання даного позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., виходячи з розміру, встановленого підпунктом 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", що підлягає відшкодуванню відповідачем. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. На підставі викладеного та

Outcome: approved