Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі відповідач-1), [PERSON] (далі відповідач-2), Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач-3) про визнання права власності у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 21 червня 2007 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка. Спадщину померлого прийняли позивач, відповідач-1 шляхом подачі заяв про прийняття спадщини до Чорнобаївської державної нотаріальної контори. Відповідач-2 та [PERSON], яка померла 09 грудня 2016 року, подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини. Позивач прийняла спадщину, однак позбавлена можливості її оформити у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. За таких обставин, посилаючись на приписи законодавства, що регулює спадкові відносини, позивач просилиа визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач подала до суду заяву, в якій просила слухати справу без її участі, наполягала на задоволенні позову (а.с. 29). Від відповідачів надійшли заяви, про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали ( а.с.16, 23, 33). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 21 червня 2007 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про смерть від 31 липня 2012 року серії І-СР № 198066 (а.с. 8). Позивач є дочкою [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про народження від 15 квітня 1976 року, свідоцтва про укладення шлюбу від 21 лютого 1998 року серії І-СР № 013050 (а.с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Зокрема, згідно з копією державного акта на право приватної власності на землю від 24 липня 2001 року серії І-ЧР № 007658 [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 2,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (за межами населеного пункту). Згідно з довідкою Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 07 травня 2018 року № 609 (а.с. 10) [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO]. Разом з ним в будинку проживали дружина [PERSON], яка померла 9 грудня 2016 року, син [PERSON] Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 06 жовтня 2018 року (вих. № 1091-01/16) (а.с. 46), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 26), після смерті [PERSON] позивач зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, заяви про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори подано від [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто 21 червня 2007 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що позивач вчасно подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки правовстановлюючий документ на нього відсутній. Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги досліджені у судовому засіданні докази, наявність заповіту, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved