Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

17.02.2017 року позивач звернулась до суду з даним позовом. Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що 16.08.2015 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина, що складається, з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,31 гектарів, яка знаходяться на території Рибчинецької сільської ради Хмільницького району. Будучи єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], позивач звернулась до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, однак у вчиненні нотаріальних дій їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що змушує останню звернутись до суду. Сторони в судове засідання не зявились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надали суду заяви, в яких просять розглянути справу у їх відсутність, при цьому представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи вищевикладені обставини, фіксування судового процесу, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ № 325285, 16.08.2015 року помер [PERSON] (а.с.5), який є батьком позивача (а.с.13,14). Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,31 гектарів, яка знаходяться на території Рибчинецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, та належала [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ВН № 024446 від 30.05.2002 року, вартістю 87462,61 грн. (а.с.6,7). Як вбачається з довідок Рибчинецької сільської ради № 56, № 57 від 26.01.2017р., [PERSON] до дня смерті був зареєстрований та проживав в [INFO], разом з ним проживала без реєстрації його дочка [PERSON] (а.с.8,9), 10.06.2007 року померла [PERSON] (а.с.12), дружина спадкодавця (а.с.11). Являючись єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] позивач не може реалізувати своє право на спадщину в нотаріальному порядку, в звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що доводиться розясненням приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу [PERSON] (а.с.24). Про втрату правовстановлюючого документа свідчить оголошення в газеті "Життєві обрії" (а.с.23). Згідно інформації, наданої державним нотаріусом Хмільницької нотаріальної контори [PERSON], спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.39). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що позивач проживала зі спадкодавцем на момент смерті останнього, відтак [PERSON] являється спадкоємицею першої черги та прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Крім того, судом встановлено, що отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину позивач не має змоги, так як відсутній оригінали Державного акту на право приватної власності на землю, що в свою чергу і зумовило позивача звернутися до суду з даним позовом. Належність спадкодавцеві земельної ділянки згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ВН № 024446, підтверджується копією державного акту (а.с.6). Згідно зі статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Отже, оскільки право спадкодавця на земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ВН № 024446 не припинилося після смерті спадкодавця, хоча відповідні правовстановлюючі документи і були втрачені, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування вказане право має бути визнане за спадкоємцем, яка прийняла спадщину. За таких обставин суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved