Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

\~ \~ 17 вересня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дітей. Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13.10.2016 з нього на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. На даний час позивач перебуває в шлюбі з [PERSON] , від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] та на його утриманні знаходиться син дружини [PERSON] [PERSON] , [INFO] , батько якого помер. Тому загальний розмір аліментів, які стягуються з нього становить половину його доходу, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Відтак, позивач просить стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~ В судове засідання сторони не з`явились, відповідачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову. Позивач подав заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог враховуючи таке. \~ \~ \~ Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.\~ \~ \~ \~ Вирішуючи питання про наявність підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються з позивача суд виходить з таких мотивів. \~ \~ Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~ \~ \~ Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.\~ \~ \~ \~ Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України та пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.\~ \~ \~ \~ Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. \~ \~ Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).\~ \~ \~ Звертаючись в суд з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач свої вимоги мотивував тим, що у нього погіршився матеріальний стан, оскільки він з 28 серпня 2020 року перебуває на обліку як безробітний, як наслідок позивач не отримує заробітку й будь-якого іншого доходу, а також на його утриманні перебувають дитина від шлюбу з [PERSON] [PERSON] , [INFO] та син дружини [PERSON] [PERSON] , [INFO] , батько якого помер, що є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, які були встановлені рішеннями суду. Наведені доводи позивача знайшли своє підтвердження зібраними доказами: довідкою від 10.09.2020 року № 2330 /а.с.12/, свідоцтвом народження [PERSON] /а.с.9/, свідоцтвом народження [PERSON] /а.с.10/, свідоцтвом про смерть [PERSON] /а.с. 11/. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод, чи інтересів інших осіб. \~ \~

Outcome: approved