Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

23 березня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісню власністю, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 18.05.1975 року, який було розірвано відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду 22.08.2012 року. За час спільного проживання за спільні кошти протягом 2006-2007 років подружжям побудовано гараж площею 36 кв.м. на виділеній [PERSON] земельній ділянці в гаражному кооперативі «Агровик» за адресою: м. Хмельницький, проспект Миру 41 А, секція «І», бокс 39. В уточнених позовних вимогах просить суд поділити майно, яке є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], а саме будівельні матеріали, з яких побудовано гараж, що знаходиться в гаражному кооперативі «Агровик» за адресою: м. Хмельницький, вул. Пр. Миру 41 «А», блок «І», бокс 39, залишити вказане майно у власності [PERSON], припинивши право власності на це майно [PERSON] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в рахунок належної її частки у майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя в сумі 29 964 грн. 50 коп. та судові витрати по справі. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просять задоволити, з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні проти позову заперечили, вважають його безпідставним та необгрунтованим, а вимоги позивача неправомірними. [PERSON] вказує, що за особисті кошти придбавав будівельні матеріали для будівництва гаража, до того ж за заниженою ціною як другосортні та пошкоджені. Дані обставини не враховані експертом, тому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представником позивача заявлялось клопотання про витребування відомостей з БТІ з метою зясування обсягу спільного майна подружжя, яке судом було задоволено, інвентаризаційна справа витребувана. Представником позивача також було заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу, а саме: на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, що належать [PERSON], кадастровий номер 6810100000:16:004:0115, площею 0,0042 га із цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, що знаходиться в гаражному кооперативі «Агровик» за адресою: м. Хмельницький, проспект Миру 41а, блок 1, бокс 39, яке судом було задоволено частково та накладено арешт на земельну ділянку. В частині, що стосується вимог про забезпечення позову шляхом накладення арешту на ? частину квартири [ADDRESS] суд не вбачав підстав для задоволення вимог. Позивачем було заявлено клопотання про призначення по справі експертизи з метою визначення ринкової вартості земельної ділянки та будівельних матеріалів з яких побудовано спірний гараж. Дане клопотання судом задоволено, експертиза проведена. Відповідачем заявлялось клопотання про застосування наслідків пропуску строків позовної давності. Представником позивача було заявлено клопотання про визнання поважними причини пропуску позовної давності позивачем при предявленні нею позовної заяви. Позивачем було заявлено клопотання про призначення додаткової експертизи щодо визначення ринкової вартості гаража, яке було відхилене судом як недоцільне. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.05.1975 року, який було розірвано відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду 22.08.2012 року, що підтверджується копією рішення, яке міститься в матеріалах справи. За час спільного проживання, протягом 2006-2007 років, подружжям побудовано гараж площею 36 кв.м. на виділеній [PERSON] земельній ділянці в гаражному кооперативі «Агровик» за адресою: м. Хмельницький, проспект Миру 41 А, секція «І», бокс 39, про що свідчать письмові докази, наявні в матеріалах справи. Однак дане майно не прийняте в експлуатацію. Відповіднодо ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи гаражем з юридичного погляду, обєкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей, як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обовязки, тому такий обєкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ним. Дана правова позиція висвітлена у Поставнові Верховного Суду України від 07.09.2016 року, справа №6-47 цс16. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Ст. 69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ст. 71 ч. 1 цього кодексу майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пункт 24 постанови вказує, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до висновку експертизи від 26.09.2017 року № 33/17, кошторисна вартість будівельних матеріалів, з яких побудовано гараж , що знаходиться в гаражному кооперативі «Агровик», за адресою: м. Хмельницький, проспект Миру 41а, блок «І», бокс 39, станом на момент проведення експертизи становить з урахуванням частини суміжної цегляної стіни сусідньої будівлі гаражу 67\~704 грн. без ПДВ, а без урахування частини суміжної цегляної стіни сусідньої будівлі гаражу 59\~920 грн. без ПДВ. Суд приймає до уваги заперечення та доводи відповідача стосовно тих обставин, що суміжна стіна між спірним та сусідним гаражем є власністю [PERSON], про що свідчить його особиста заява, завірена головою гаражного кооперативу, яка додана до матеріалів справи. Однак, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що він придбавав будівельні матеріали для будівництва гаража за заниженою ціною як другосортні та пошкоджені, та витратив на їх придбання 6\~935 грн., оскільки дані обставини не підтверджені відповідними письмовими доказами. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також суд критично оцінює пояснення відповідача стосовно тих обставни, що будівельні матеріали для будівництва спірного гаража [PERSON] придбав за особисті кошти, оскільки, відповідно до положень ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Тому за таких обставин суд приходить до висновку, що слід враховувати вартість будівельних матеріалів без урахування частини суміжної цегляної стіни сусідньої будівлі гаражу, яка становить 59\~920 грн., відповідно до висновку експертизи. Розглянувши клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, заявлене відповідачем та клопотання представника позивача про визнання поважними причин пропуску позовної давності позивачем, суд вважає, що слід визнати поважними причини пропуску позовної давності [PERSON] виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України,загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як встановлено судом, під час перебування позивача та відповідача у шлюбі, а саме - протягом 2006- 2007 років, сімєю [PERSON] було побудовано гараж на виділеній [PERSON] земельній ділянці в гаражному кооперативі "Агровик" за адресою м. Хмельницький, проспект Миру, 41 А, секція «І», бокс 39. За домовленістю між подружжям даний гараж мав перейти у власність їх сину - [PERSON], в звязку з чим відповідач передав [PERSON] документи на це майно та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САК № 438127 від 24 січня 2014 року, індексний номер 16660187, на гараж у гаражному кооперативі «Агровик» по проспекту Миру, 41 А, в м. Хмельницькому (блок І, бокс 39). Однак, [PERSON] звернувся до суду з рядом позовів до [PERSON] та інших осіб, з метою повернення спірного гаража у свою власність. Дані обставини підтверджують копії відповідних рішень, які містяться в матеріалах справи. Таким чином, позивач [PERSON] була позбавлена можливості звернутися до суду з цим позовом до відповідача про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, до остаточного вирішення судами спорів між [PERSON] та [PERSON] щодо права власності на спірний гараж. Згідно з ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе провести розподіл спільного майна [PERSON] та [PERSON], а саме будівельні матеріали, з яких побудовано гараж, що знаходиться в гаражному кооперативі «Агровик» за адресою: м. Хмельницький, вул. Пр. Миру 41»а», блок «І», бокс 39. Залишити вказане майно у власності [PERSON], припинивши право власності на це майно [PERSON]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в рахунок належної її частки у майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя в сумі 29960 грн. Судові витрати по справі розподіляються між сторонами згідно вимог ст. 137, 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved