Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

18 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] за участю третьої особи Органу опіки та піклування Слов?янської міської ради про позбавлення його батьківських прав у відношенні неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], у зв'язку з його ухиленням від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, встановлення піклування та стягнення аліментів на утримання дітей. Позивач [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, проте не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутністю, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити /а.с.39/. У позовній заяві позивачкою зазначено, що вона є рідною сестрою неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] Їх матір?ю є [PERSON], яка померла [INFO]., а батьком - відповідач [PERSON] До смерті матері вона та її неповнолітні брати мешкали за адресою: [ADDRESS], де проживають і на даний час. Відповідач з 2006 р. добровільно усунувся від виконання своїх батьківських обов?язків, не спілкується з ними, не цікавиться їх розвитком, станом здоров?я, не бере участі у матеріальному утриманні її братів. Відповідач веде аморальний спосіб життя, не працює, зловживає спиртними напоями, у зв?язку із чим перебуває на обліку в наркологічному диспансері. Позивачка матеріально забезпечує дітей, проживає з ними з моменту їх народження. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей без поважних причин, на підставі положень статті 164 Сімейного кодексу України позивачка просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] та сина [PERSON], призначити її опікуном цих неповнолітніх дітей та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] у розмірі ? частини від всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, проте не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подав заяви, в яких зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх синів та стягнення з нього аліментів у розмірі ? частини його заробітку на кожну дитину. Зазначив, що дійсно з 2006 року він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов?язків, і вихованням дітей займалася його колишня дружина, після смерті якої всі клопоти, пов?язані з фізичним станом, духовним та матеріальним забезпеченням дітей були покладені на його доньку [PERSON] Окрім того, він не заперечує проти встановлення опіки над [PERSON] та [PERSON] та призначення [PERSON] їх опікуном /а.с.31,40/. Представник органу опіки та піклування Слов?янської міської ради - [PERSON], яка діє на підставі довіреності, не використала свого права не безпосередню участь у судовому засіданні, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. У заяві просила долучити до матеріалів справи документи та зазначила, що просить розглядати справу за її відсутністю, рішення винести з урахуванням наданих документів /а.с.41/. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) установив наступне. [PERSON] та [PERSON] 25 січня 1992 року зареєстрували шлюб /а.с.4/, від якого у них [INFO] народилася донька - [PERSON] /а.с.6/, [INFO] - син [PERSON] /а.с.5/, [INFO] - син [PERSON] /а.с.5/. Відповідно до актового запису про народження № 576 від 07 вересня 1999 року [PERSON] народився [INFO], батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], [INFO] /а.с.22-24/. Відповідно до актового запису про народження № 370 від 29 травня 2001 року [PERSON] народився [INFO], батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], [INFO] /а.с.25-27/. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 цього кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно положень Закону та роз'яснень, даних у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанову Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Згідно статті 12 Закону України « Про охорону дитинства», покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Положеннями частини 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 24.10.2006 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Слов?янську Слов?янського міськрайонного управління юстиції, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 24.10.2006 року /а.с.7/. 24.07.2009 р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]» /а.с.8/. [INFO] [PERSON] померла /а.с.9/. Згідно з довідкою б/н, виданою виконавчим комітетом Слов?янської міської ради, за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], 1996 року народження, та [PERSON], 2001 року народження, [PERSON], 1995 року народження, [PERSON], 1999 року народження, та [PERSON], 1974 року народження /а.с.10/. Відповідно до положення ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідач [PERSON] з 2006 р. самоусунувся від виконання своїх батьківських обов?язків по вихованню синів [PERSON] та [PERSON], не піклувався про дітей, не брав участі в їх утриманні, вихованні, фізичному та духовному розвитку. Після смерті [PERSON] вихованням та матеріальним утриманням дітей займається [PERSON]. Відповідно до висновку органа опіки і піклування Слов?янської міської ради від 28 січня 2016 року за № 29/01-73, виходячи з інтересів неповнолітніх дітей орган опіки і піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його синів - [PERSON] та [PERSON] /а.с.43/. Статтею 243 СК України закріплено, що опіка, піклування встановлюється на дітьми, які залишились без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно ч. 2 ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. З подання органу опіки та піклування Слов?янської міської ради про призначення піклувальника вбачається, що [PERSON] навчається на 2 курсі ДВНЗ «Донбаський державний педагогічний університет», щомісячно отримує стипендію /а.с.55/, стан її здоров?я відповідає вимогам, що пред?являються до опікунів /а.с.49-52/, до кримінальної відповідальності не притягалася, не знятої чи непогашеної судимості не має, у розшуку не перебуває, /а.с.26/ має право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Відповідно до ст. 186 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку, щодо утримання дитини. Вирішуючи розмір аліментів, суд бере до уваги, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків доходу цієї особи. Враховуючи, що відповідач працездатний, здоровий, інших осіб на утриманні не має, але добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, суд вважає справедливим стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання його синів аліменти у розмірі 1/3 частини його доходу. Згідно з приписом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази,оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] протягом тривалого часу (близько 10 років) відсторонився від виконання своїх батьківських обов'язків відносно синів [PERSON] та [PERSON], без поважних причин не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні дітей, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, що свідчить про його винну поведінку відносно своїх дітей, та необхідність застосування до нього, як батька дитини, такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Окрім того, з метою належного правового захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей суд вважає необхідним призначити [PERSON] піклувальником [PERSON] та [PERSON], а також стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів у розмірі 1/3 частини його доходів. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved