Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

19.11.2018 року позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на наступні обставини. 11 червня 2005 року між нею, [PERSON], [INFO] та відповідачем [PERSON], [INFO] було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що було складено відповідний актовий запис № 377. Від спільного проживання вони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Їхня сім»я розпалася, не проживають однією сім'єю шість років. Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу на їх утримання приблизно дві тисячі гривень на рік на двох дітей. Вважає таку матеріальну допомогу недостатньою, а сама не в змозі забезпечити дітей всім необхідним для їх нормального розвитку, прожиття та навчання, а тому вимушена в судовому порядку стягувати аліменти. Просила суд стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду (а.с. 2-3). Ухвалою судді від 21 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 14-15). В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, 22.01.2019 року за вх. № 2635 судом було отримано заяву, в якій остання просила справу за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів розглядати за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення, з якого убачається, що 04.01.2019 року судова повістка була вручена особисто [PERSON] Ухвалою суду від 22.01.2019 року постановлено провести заочний розгляд справи у вищезазначеній цивільній справі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з'явився в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надано. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, який 11 червня 2005 року був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що було складено відповідний актовий запис № 377, що підтверджується в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6), але на протязі шести років проживають окремо. Встановлено, що від шлюбу у подружжя народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO], про що в матеріалах справи свідчить копія свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 08 серпня 2017 року, актовий запис № 1435, де батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8) та донька [PERSON] - [INFO], про що в матеріалах справи свідчить копія свідоцтва про народження, серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 12 лютого 2010 року, актовий запис № 337, де батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). З наявної у матеріалах справи довідки про місце проживання та склад сім'ї, яка видана [PERSON] 16.11.2018 року за вих. № 5920 управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 4 членів сім'ї, з яких: заявник [PERSON], син [PERSON] та донька [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено, що відповідач [PERSON] не приділяє належної уваги своїм дітям та не в повному обсязі надає матеріальної допомоги. Отже, враховуючи вищенаведені обставини, матеріальне становище дітей та батька, матеріальне становище платника аліментів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню та з відповідача [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 листопада 2018 року і до досягнення ними повноліття. Згідно п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок). Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved