Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

[PERSON] в особі представника, адвоката Страшок О.В., звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Ямпільської селищної ради про визнання право власності за набувальною давністю на квартиру за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона 15.08.1990 року була прийнята на роботу основного виробництва Ямпільського льонозаводу. Під час роботи на підприємстві вона отримала для проживання квартиру за адресою: [ADDRESS] . З 1995 року, тобто протягом останніх 23 років, позивач у справі постійно проживає у вказаній вище квартирі без реєстрації. При цьому позивач добросовісно, безперервно, відкрито володіє та користується спірною квартирою, здійснює заходи щодо її утримання, збереження, а тому вважає, що набула право власності за набувальною давністю. Дана квартира не прийнята у комунальну властність територіальної громади, а підприємство, яке надало позивачу у користування квартиру ліквідовано. Посилаючись на наведене, просить задовольнити позов. Ухвалою Ямпільського районного суду Сумської області від 06.02.2019 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] , представник позивача: Страшок О.В. , до Виконавчого комітету Ямпільської селищної ради про визнання право власності за набувальною давністю на квартиру. З метою виконання вимог ч.1 ст.189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою Ямпільського районного суду Сумської області від 12.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті справу за позовом [PERSON] , представник позивача: Страшок О.В. , до Виконавчого комітету Ямпільської селищної ради про визнання право власності за набувальною давністю на квартиру. Позивач [PERSON] та представник позивача, Страшок О .В., діючий на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 02.11.2018 року №2018-0000135 та довіреності №124 від 02.11.2018 року (а.с.25,26), у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд її задовольнити. Відповідач в. судове засідання не з`явився, надав до суду заяву (а.с.41), в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Судом встановлено, що 28.09.1987 року на ім`я [PERSON] була заповнена трудова книжка серії [NUMBER] , професія лаборант. У трудовій книжці (копія трудової книжки серії [NUMBER] , а.с.6-7) здійснені наступні записи: -15.08.1990 року про прийнятя на роботу на посаду робітниці основного виробництва на Ямпільський льонозавод; -10.02.1998 року звільнена за скороченням штатів на підставі п.1 ст.40 КЗпП України; -01.09.2004 року прийнята на роботу в приватне підприємство «Балуті Груп» на посаду робітниці основного виробництва виробничної ділянки №1 Ямпільського льонозаводу; -19.11.2004 року звільнена з посади робітниці основного виробництва виробничної ділянки №1 Ямпільського льонозаводу за власним бажанням, ст.38 КЗпП України; -27.07.2005 року прийнята на роботу в приватне підприємство «Балуті Груп» на посаду робітниції основного виробництва виробничої ділянки №1 Ямпільського льонозаводу. -12.09.2005 року переведена на посаду сортувальниниці виробничої ділянки №1 Ямпільського льонозаводу; -28.02.2006 року звільнена з посади сортувальниці виробничої ділянки № 1 Ямпільського льонозаводу ст.36 п.1 КЗпП України за згодою сторін. 09.11.2017 року КП «Глухівське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , відомості щодо власника квартири не зазначено (а.с.8). Згідно довідки, виданої КП «Глухівське БТІ» від 04.12.2018 року №113 (а.с.9) встановлено, що право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] в КП «Глухівське БТІ» станом на 31.12.2012 року не зареєстроване. Вартість квартири станом на 09.11.2017 року становить 42317,00 грн.. Відповідно до відповіді Ямпільської селищної ради Сумської області від 31.05.2018 року № 02-12/1513 (а.с.12), наданої на запит (в порядку ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») (а.с.10-11) встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS], не перебуває у комунальній власності Ямпільської селищної ради Сумської області. Будь-які документи відносно даного будинку в селищній раді відстутні. Відповідно до листа регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області триквартирний житловий будинок перебуває у них на обліку. Вони надсилали клопотання до селищної ради щодо прийняття даного будинку до комунальної власності. Ямпільська селищна рада до комунальної власності вищевказаний будинок не прийняла. У 2003 році Ямпільська селищна рада Сумської області уклала договір оренди земельної ділянки з ПП «Балуті Груп». Постановою господарського суду м. Києва від 26.07.2010 року ПП «Балуті Груп» визано банкрутом і ліквідатором призначено ТОВ «АКП». Відповідно до відповіді арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) Демчан О.І. від 19.11.2018 року (а.с.13), наданої на адвокатський запит від 13.11.2018 року №17, встановлено, що неоднаразові запити ліквідатора до керівництва банкрута про передання документації ПП «Балуті Груп» залишено без належного реагування та будь-які бухгалтерські чи правовстановлюючі документи банкрута ліквідатору не передавались; запитуване майно, а саме: житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у справі не значилось; документів, які б підтверджували той факт, що вищезазначене майно значилось на балансі ліквідованого підприємства, ліквідатору не передавались; ухвалою господарського суду м. Києва від 29.03.2018 року у справі №50/441-б затверджено звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс та ліквідовано ПП «Балуті Груп». Відповідно до архівної довідки Ямпільською селищною радою Сумської області №09-04/745 від 11.07.2018 року (а.с.15), встановлено, що в документах, переданих на довгострокове зберіганя по Ямпільському Пенькозаводу, є дані про те, що він був реорганізований в Ямпільський Льонозавод з липня 1975 року (згідно опису № 1-о справ з особового складу). Будь-які інші дані про реорганізацію відсутні. Відповідно до архівної довідки Ямпільської селищної ради №09-04/746 від 11.07.2018 року (а.с.16) встановлено, що трудовий архів Ямпільської селищної ради, що створений рішенням шістнадцятої сесії сьомого скликання від 11.04.2017 року, підтверджує, що будь-яких документів (наказів, розпоряджень, протоколів) щодо передачі відомчого (службового) житла Ямпільським Пенькозаводом (Ямпільським льонозаводом) на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , у власність не надходило. Відповідно до архівної довідки Ямпільської селищної ради №09-04/744 від 11.07.2018 року (а.с.17) встановлено, що трудовий архів Ямпільської селищної ради, створений рішенням шістнадцятої сесії сьомого скликання від 11.04.2017 року, повідомляє, що по Ямпільському Пенькозаводу (Ямпільському льонозаводу) передані на довгострокове зберігання справи з особового складу: книги наказів за 1944-1998 роки; відомості по нарахуванню заробітної платі працівникам і службовцям за 1944-19998 роки. Всього 81 справа. Відповідно до архівної довідки Ямпільської районної державної адміністрації Сумської області від 03.07.2018 року №01.01-24/2024 (а.с.18) встановлено, що рішенням 16 сесії сьомого скликання Ямпільської селищної ради від 11.04.2017 року було створено трудовий архів Ямпільської селищної ради. Архівним відділом Ямпільської районної дежавної адміністрації Сумської області було передано на довгострокове зберігання до трудового архіву Ямпільської селищної ради справи з кадрових питань 49 фондів ліквідованих установ, підприємств та організацій Ямпільського району у кількості 2867 од.зб.. По Ямпільському льонозаводу передані до трудового архіву Ямпільської селищної ради тільки справи з кадрових питань Ямпільського лонозаводу в кількості 81 одиниця зберігання за 1944-1998 роки, а саме: накази з особового складу та відомості нарахування заробітної плати. Відповідно до архівної довідки Ямпільської селищної ради №09-04/247 від 13.12.2017 року (а.с.19) встановлено, що до трудового архіву Ямпільської селищної ради, що створений рішенням шістнадцятої сесії сьомого скликання від 11.04.2017 року, будь-яких документів, щодо передачі Ямпільським Пенькозаводом ( Ямпільським льонозаводом), будинку по [ADDRESS] у власність не надходило. Відповідно до архівної довідки Ямпільської селищної ради №09-04/248 від 13.12.2017 року (а.с.20), встановлено, що трудовий архів Ямпільської селищної ради, створений рішенням шістнадцятої сесії сьомого скликання від 11.04.2017 року, повідомляє, що по Ямпільському Пенькозаводу (Ямпільському льонозаводу) передані на дострокое зберігання справи з особового складу: книги наказів за 1944-1998 роки; відомості про нарахування заробітної плати працівникам і службовцям за 1944-1998 роки, всього 81 справа. Відповідно до листа Регіонального відділенння фонду державного майна України по Сумській області від 05.10.2017 року №05-07-04002 (а.с.22) встановлено, що на території смт. Ямпіль розташовані об`єкти державного житлового фонду, під час приватизації не увійшли до статутного капіталу ВАТ «Ямпільське підприємсто «Агротехсервіс», ВАТ «Ямпільський льонозавод», КСП «Ямпільський», у зв`язку із чим Регіональне відділенння фонду державного майна України по Сумській області неодноразово зверталось до Ямпільської селищної ради з проханням вирішити питання про про прийняття до кумунальної власності об`єктів державного житлового фонду . Відповідно до листа Регіонального відділенння фонду державного майна України по Сумській області від 23.05.2018 року №05-05-02065 (а.с.21) встановлено, що листом від 24.10.2017 року №02-12/2549 Ямпільською селищною радою було повідомлено Регіональне відділення Фонду державного майна України в Сумській області про вжиття заходів по виготовленню необхідних документів мешканцям житлових будинків, які під час приватизації не увійшли до статутного капіталу ВАТ «Ямпільський льонзавод» та КСП «Ямпільський», з метою передачі їх до комунальної власності та в подальшому приватизації квартир, в яких проживають. Крім того, у даному листі було повідомлено, що питання прийняття до комунальної власності житлових будинків буде розглянуто на черговій сесії селищної ради. Станом на 23.05.2018 року інформація про прийняте селищною радою рішення та вжиті заходи по прийняттю до комунальної власності 3-х квартирного житлового будинку по [ADDRESS], та 2-х квартирного будинку по [ADDRESS] до регіонального відділення не надходила. Відповідно до інформації Державного архіву Сумської області Сумської обласної державної адміністрації №Лм-88 від 18.09.2018 року (а.с.23) встановлено, що документи Ямпільського льонозаводу на зберігання до Державного архіву Сумської області не надходили та їх місцезнаходження архіву не відомо, тому підтвердити факт передачі відомчого (службового) житла за адресою: [ADDRESS] , гр. [PERSON] ( 1971 року народження ) немає можливості. Документи Ямпільської районної ради надійшли на зберігання до Державного архіву Сумської області по 1988 рік включно. Відповідно до акту Ямпільської селищної ради Ямпільського району Сумської області від 26.06.2018 року про факт проживання без реєстрації (а.с.24) встановлено, що [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за місце реєстрації не проживає, а з 1995 року проживає за адресою: [ADDRESS] . 20.10.2000 року між ВАТ «Сумиобленерго», в особі начальника Ямпільського РВЕ Кокоровець П.В . , та [PERSON] укладено договір №6617 про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст. ст. 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідно до ч.1, ч.4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2017 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦКУкраїни, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови). Відповідно до розяснень викладених у п.13 Постанови, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Як передбачено пунктом 14 Постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України). Позивач достовірно довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користуються нерухомим майном з 1995 року. Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна, не має, а отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, представник відповідача позов визнав, про що подав до суду письмові заяви. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24.01.2019 року справа №755/16913/16-ц зазначає,що згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У частині першій статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Отже суду при вирішенні спору належить встановити саме факт добросовісності заявника на момент отримання ним майна, а саме, що у позивача, як володільця майна не могло бути сумнівів у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю та визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на квартиру за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved