Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

16 січня 2015 року [PERSON] звернувся з позовом до Липниківської сільської ради про визнання права власності за заповітом, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS], що належав його матері [PERSON], яка померла [INFO]. Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що після смерті його матері [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді зазначеного майна, яку позивач прийняв, оскільки проживав разом зі своєю матір'ю та вів з нею спільне господарство по день її смерті та звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори. Інших спадкоємців, які мають право на спадщину згідно ст.1224 ЦК України та прийняли її немає. Водночас, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача - Липниківської сільської ради в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08 травня 2013 р., [PERSON] померла [INFO]. Позивач дійсно являється сином спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26 грудня 1959 року. Відповідно до заповіту від 18 жовтня 2012 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Липниківської сільської ради Лугинського району Житомирської області (зареєстровано в реєстрі за № 5), [PERSON] заповіла усе належне їй майно [PERSON]. Позивач [PERSON] прийняв спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON], оскільки постійно проживав разом зі своєю матір'ю та вів з нею спільне господарство по день її смерті, що підтверджується довідкою Липниківської сільської ради Лугинського району №2133 від 04 листопада 2013 року. Інших спадкоємців за законом чи заповітом, які б прийняли спадщину немає, що підтверджується витягами із Спадкового реєстру. З довідки Коростенського МБТІ № 32 від 16 січня 2014 року та інформаційних довідок державного реєстратора від 26 січня 2015 року вбачається, що даний житловий будинок та право власності на нього не зареєстровані. Постановою Лугинської державної нотаріальної контори № 06 від 12 січня 2015 року державним нотаріусом [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, оскільки спадкоємець не надав правовстановлювальні документи, які б підтверджували факт належності померлій [INFO] [PERSON] нерухомого майна - житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] Згідно роз'яснень інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" у період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. При цьому виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985- 1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно із довідкою Липниківської сільської ради Лугинського району Житомирської області № 13 від 12 січня 2015 року, житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] належить нині померлій [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі №2 за 2011-2015 роки, рік побудови - 1960. Рішеннями Липниківської сільської ради від 23 грудня 1993 року [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку в межах населеного пункту площею 0,25 га. Згідно із технічним паспортом на спадковий житловий будинок, інвентаризаційна вартість будинку станом на 25 грудня2013 р. складає 134777 грн. Враховуючи наведене та з огляду на дані погосподарської книги Липниківської сільської ради, рішення Липниківської сільської ради про виділення земельної ділянки, технічного паспорту на житловий будинок, суд приходить до висновку, що даний будинок належав на праві власності нині померлій [PERSON]. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та з огляду на неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документа на нерухоме майно та враховуючи, що [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом і на протязі шести місяців прийняв спадщину після смерті [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved