Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися в суд із позовом, який згодом уточнили, до Байковецької сільської ради Тернопільського району, третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності за кожним по 1/10 частки житлового будинку, загальною пл. - 132,4 кв.м., житловою - 69,8 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року чоловіка та батька [PERSON]. В обґрунтування вимог позивачі вказують, що [PERSON] належала 1/10 частка будинковолодіння по [ADDRESS] [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому майно, у тому числі на 1/10 частку спірного будинковолодіння. Вони є спадкоємцями першої черги за законом та у встановленому законом порядку прийняли спадщину. Постановою нотаріуса Тернопільської державної нотаріальної контори їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку будинковолодіння у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Посилаючись на наведене, просять задовольнити позов. У підготовчому судовому засіданні до участі в якості співвідповідача було залучено сина спадкодавця [PERSON] У судове засідання позивачі не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо представник позивачі подав суду заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просить позов задовольнити. Представник позивачів був присутній у підготовчому судовому засіданні, вказав, що позов підтримують та росять задовольнити. Представник Байковецької сільської ради у судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо надіслав суду заяву про слухання справи у їх відсутності. Відзив на позов не подавав. [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про день та час справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо надіслав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнає повністю. Відзив на позов не подавав. [PERSON] був присутній у підготовчому засіданні та суду пояснив, що позов визнає, спадщини після смерті батька не приймав. Представник Тернопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, хоча про день та час справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини неявки та пояснення суду не надавав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON]. перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 1959 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 19 листопада 1959 року. З свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Залузькою сільською радою Збаразького району Тернопільської області від 04 листопада 1965 року встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] 17 листопада 10998 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим Шляхтинецькою сільською радою Тернопільського району від 17.11.1998 року. Відповідно до інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 03.01.2018 року за № 7 вбачається, що станом на 01.01.2013 року житловий будинок по [ADDRESS] рахується за головою колишнього колгоспного двору [PERSON], на підставі свідоцтва про право особистої власності від 31.05.1998 року. Відповідно до довідки Байковецької сільської ради за № 4 від 02.01.2018 року, спірне будинковолодіння згідно даних погосподарських книг значиться як колгоспний двір, членами якого станом на 01 липня 1990 року були [PERSON], (голова двору), [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вказаний факт також підтверджується інформаційної довідкою Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 03.01.2018 року за № 4. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить по 1/5 частки житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами по [ADDRESS] [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного тану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 20.12.2017 Згідно довідки Байковецької сільської ради за №5 від 02.01.2018 року, на час смерті [PERSON] в житловому будинку разом з ним проживали та були зареєстровані дружина [PERSON], донька [PERSON], внучка [PERSON] Як вбачається із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстру за №50739909 від 31.01.2018 року сформованому Тернопільською районною державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за № 50/2018 від 31 січня 2018 року. Згідно копії матеріалів спадкової справи за №50/2018 від 31 .01.2018 оку встановлено, що 31 січня 2018 року [PERSON] діючи у власних інтересах та в інтересах [PERSON] подала до нотаріуса заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на частки спірного житлового будинку після смерті [PERSON] Спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину є дружина [PERSON] та донька [PERSON] Позивачі прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, оскільки після смерті спадкодавця продовжували проживати у будинку, здійснювати за ним догляд. Інші спадкоємці першої черги спадщини не приймали. Присутній у підготовчому судовому засіданні син спадкодавця [PERSON] підтвердив той факт, що спадщини після смерті батька не приймав. 31 січня 2018 року позивачі подали до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на законом після смерті [PERSON] на частку спірного житлового будинку. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 31.01.2018 року за №231/02-14, позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на частку житлового будинку по [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. З технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS], виготовлено Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації від 28.12.2017 року вбачається, що загальна площа спірного будинку становить - 132,4 кв.м., житловою - 69,8 кв.м. Самочинних добудов та перепланувань не має. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась до 1 січня 2004 року та була фактично прийнята спадкоємцями, застосовуванню підлягають правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 524 ЦК України (ред. 1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р., при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно з вимогами ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р., спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину є дружина [PERSON] та донька [PERSON] Інший син спадкодавця [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що спадщини після смерті батька не приймав, будь-яких дій щодо фактичного вступу в управління спадковим майном не вчиняв та спадщини приймати не бажає. Позивачі у встановленому законом порядку прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Після смерті батька продовжували проживати у будинковолодінні, здійснювали за ним догляд, обробляли присадибну земельну ділянку. Таким чином, позивачі прийняли спадщину після смерті [PERSON] Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на належні їм частки спірного житлового будинку у нотконторі не можуть у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. За змістом вимог ст. 12 ЗУ ''Про власність''( який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод. Згідно з вимогами ст. 49 ЗУ ''Про власність'', володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ ''Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень'' від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року ''Про практику розгляду цивільних справ про спадкування'', державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачами слід визнати право власності по 1/10 частку житлового будинку, загальною пл. - 132,4 кв.м., житловою - 69,8 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року чоловіка [PERSON].

Outcome: approved