Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

30.03.2016 Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради (далі - позивач) звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовною заявою до [PERSON] про повернення надміру виплачених державних коштів. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що відповідач [PERSON] перебувала на обліку в управлінні соціальних виплат і компенсацій Центрального району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, як отримувач тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину, або місце проживання їх невідоме з 31 березня 2011 року. Позивач зазначив, що відповідач [PERSON] отримувала допомогу, у зв'язку з тим, що громадянин [PERSON] ухилявся від сплати аліментів на утримання їх з відповідачем дітей: доньки [PERSON], 2002 року народження; сина [PERSON], 2005 року народження; сина [PERSON], 2006 року народження. Позивач також посилався на те, що відповідачу було призначено тимчасову допомогу на період з 01 березня 2015 року по 31 серпня 2015 року в сумі 1157 грн. 40 коп., щомісячно. Позивач вказував на те, що відповідач був ознайомлений про необхідність повідомлення управління соціальних виплат і компенсацій Центрального району, у разі отримання аліментів від громадянина [PERSON] на утримання дітей. При цьому, отримавши аліменти від громадянина [PERSON], у період з квітня 2015 року по серпень 2015 року на загальну суму 2904 грн. 88 коп., відповідач не повідомив про це управління соціальних виплат і компенсацій Центрального району, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за період з 01 травня 2015 року по 31 серпня 2015 року, на загальну суму 4629 грн. 60 коп. Вказану суму заборгованості позивач просив стягнути з відповідача. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.04.2016 у вказаній цивільній справі відкрито провадження. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.12.2016 цивільну справу № 490/2946/16-ц за позовом Департамента праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради до [PERSON] про повернення надміру виплачених державних коштів, передано для розгляду за підсудністю до Миколаївського районного суду Миколаївської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2017 вказана цивільна справа розподілена головуючому судді Шароновій Н.О. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02.03.2017 цивільну справу № 490/2946/16-ц за позовом Департамента праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради до [PERSON] про повернення надміру виплачених державних коштів, суддею Шароновою Н.О. прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні. В судове засідання позивач не з`явився, при цьому 22.08.2017 представник позивача Гадомський Станіслав Вікторович направив на адресу суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, зазначивши, що у зв'язку з частковим поверненням відповідачем [PERSON] суми заборгованості позивачу, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у розмірі 3065 грн. 37 коп. Водночас представник позивача 22.08.2017 надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій також повідомив суд, про те, що позивач не заперечує проти відстрочення виконання можливого рішення суду про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості на користь позивача, строком на 6 місяців. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, при цьому 22.08.2017 подала до суду заяву, в якій позовні вимоги, з урахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог, визнала у повному обсязі, просила суд розтрочити виконання рішення суду на 6 місяців, також просила розглядати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке: Судом встановлено, що з 01 березня 2015 року відповідач [PERSON] перебувала на обліку в управлінні соціальних виплат і компенсацій Центрального району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, як отримувач тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину, або місце проживання їх невідоме з 31 березня 2011 року. Так, відповідач [PERSON] отримувала допомогу, у зв'язку з тим, що громадянин [PERSON] ухилявся від сплати аліментів на утримання їх з відповідачем дітей: доньки [PERSON], 2002 року народження; сина [PERSON], 2005 року народження; сина [PERSON], 2006 року народження. Згідно з копією рішення управління соціальних виплат і компенсацій Центрального району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 25.03.2015, відповідачу [PERSON] було призначено тимчасову допомогу на період з 01 березня 2015 року по 31 серпня 2015 року в сумі 1157 грн. 40 коп., щомісячно (а.с. 16). Відповідно до копії попередження від 26.09.2014, відповідач [PERSON] була ознайомлена про необхідність повідомлення управління соціальних виплат і компенсацій Центрального району, у разі отримання аліментів від громадянина [PERSON] на утримання їхніх дітей (а.с. 12). При цьому, отримавши аліменти від громадянина [PERSON], у період з квітня 2015 року по серпень 2015 року на загальну суму 2904 грн. 88 коп., що підтверджується копією довідки Відділу державної виконавчої служби Чесельницького районного управління юстиції від 17.09.2015 про розмір аліментів, сплачених у твердій грошовій сумі, відповідач не повідомив управління соціальних виплат і компенсацій Центрального району про отримання аліментів від громадянина [PERSON], у зв'язку з чим виникла переплата бюджетних коштів за період з 01 травня 2015 року по 31 серпня 2015 року, на загальну суму 4629 грн. 60 коп. 24 листопада 2015 року позивачем вручено відповідачу повідомлення № 5648/09.02-11-04 від 17.11.2015 про відшкодування коштів по переплаченій тимчасовій допомозі дітям, коли батьки ухиляються від сплати аліментів (а.с. 17,18). Станом на день розгляду спору, відповідачем частково відшкодовано позивачу вказану суму переплати. Згідно з заявою представника позивача від 22.08.2017, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 22.08.2017 року становить 3065 грн. 37 коп. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями ч.ч. 8, 9 ст. 181 СК України, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. У пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх не відоме" від 22.02.2006 № 189 тимчасова допомога призначається, у тому числі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Крім цього, згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Щодо клопотання відповідача [PERSON] про розстрочення виконання рішення суду, суд дійшов такого. Статтею 217 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно з вимогами ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. З огляду на те, що у відповідача [PERSON] на утриманні знаходяться троє малолітніх дітей, а також враховуючи думку позивача, який не заперечував проти задоволення клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду на 6 місяців, суд вважає вказане клопотання відповідача таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Outcome: approved