Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

19 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження позовних вимог посилається на те, що після смерті її матері [PERSON] 07 вересня 2006 вікрилася спадщина, зокрема на будинковолодіння № 5 по провулку Західному 2, у селі Любівщина Миргородського району Полтавської області. [PERSON] за життя заповіту не склала. Позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлої матері їй було відмовлено, по причині відсутності правовстановлюючого документу на право власності на житловий будинок. [PERSON] просить суд визнати право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння, яке розташоване по провулку Західному 2, № 5 в с. Любівщина Миргородського району Полтавської області, що належало померлій [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити. В останнє судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву, в якій розгляд справи просила провести у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник Шахворостівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, в судове засідання не зявився. Установа направила на адресу суду лист в якому просила розгляд справи провести без участі свого представника. Заперечень проти задоволення позову сільська рада не висловила. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Друга миргородська державна нотаріальна контора в судове засідання не зявилася, установа направила на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутність їхнього представника. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] померла 07 вересня 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина зокрема на на будинковолодіння № 5 по провулку Західному 2, у селі Любівщина Миргородського району Полтавської області. [PERSON] за життя заповіту не склала. Позивачка доводиться дочкою спадкодавцеві [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9), в результаті укладення шлюбу позивачка змінила прізвище з «Воловіченко» на «Оробець» , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.10). Позивач у встановлений законом строк звернулася до Другої миргородської державної нотаріальної контори із заяваю про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріусом було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючих документів на право власності на вказане будинковолодіння (а.с.13). Згідно з технічним паспортом від 30 листопада 2017 року зазначене будинковолодіння складається з самого житлового будинку А-1, літньої кухні-сараю Б, сажу В, погрібника Г, погреба г, убиральні Д, воріт з хвірткою № 1, огорожі № 2, огорожі № 3, скважини № 4, ями вигрібної № 5, загальною вартістю 26 175 грн. (а.с.26-29). Відповідно до ч. 2 статті 331 ЦК України 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 № 7, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" від 02 червня 1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім'я по батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. Відповідно даних погосподарської книги № 16 (1991-1995) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 5 по провулку Західному 2, у селі Любівщина Миргородського району Полтавської області (1950 року побудови) значиться за померлою [PERSON] (а.с.12). Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили), не зробив цього і спадкодавець. Відповідно до п.4 ч.8 п.п 6 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу У PCP, затвердженої Мінкомунгоспом УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1996 року (яка припинила свою дію 13 грудня 1995 року) державній реєстрації підлягали тільки будинки та домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Отже, у 1950 році, тобто в період побудови домоволодіння № 5 по провулку Західному 2 у селі Любівщина Миргородського району Полтавської області і у сільській місцевості державна реєстрація об'єктів нерухомості взагалі не передбачалася. Тому, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, зокрема, у сільській місцевості не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст.ст. 1268, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За таких обставин, права позивача [PERSON], як спадкоємця за законом, є порушеними і підлягають судовому захисту шляхом визнання такого права. На підставі ст. ст. 328 ,392, 1218,1220, 1261, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved