Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

23 вересня 2010 року Білопільський районний центр зайнятості звернувся з позовом до відповідача про стягнення незаконно виплаченої допомоги по безробіттю в сумі 6 785 грн. 28 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що 03 листопада 2008 року відповідачка була зареєстрована Білопільським районним центром зайнятості як така, що шукає роботу, а 10 листопада 2008 року їй було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Як стало відомо згодом з довідки державного реєстратора Білопільської райдержадміністрації, [PERSON] була зареєстрована як фізична особа - підприємець 09.11.2005 року і скасована ця державна реєстрація лише 30.12.2008 року. Про те, що вона являється підприємцем, Білопільський районний центр зайнятості [PERSON] на момент реєстрації як шукаючого роботу та надання статусу безробітного не повідомила, в письмовій заяві вказала, що як суб'єкт підприємницької діяльності не зареєстрована. У зв'язку з цим, за період з 10 листопада 2008 року по 05 червня 2010 року їй була нарахована і виплачена допомога по безробіттю в сумі 6 785 грн. 28 коп., тобто до моменту зняття з обліку в службі зайнятості, [PERSON] незаконно було виплачено допомогу по безробіттю в період із листопада 2008 року по червень 2010 року в сумі 6 785 грн. 28 коп. Позивачем 17.08.2010 р. було надіслано лист відповідачці про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 6 785,28 грн. у добровільному порядку. Проте, станом на дату подання позову до суду заборгованість останньої не сплачена, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача - Білопільського районного центру зайнятості - Мащенко П. І. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив стягнути з відповідачки 6 785 грн. 28 коп. незаконно виплаченої допомоги по безробіттю. Відповідачка [PERSON] позов не визнала повністю, пояснивши суду, що 26 листопада 2007 року вона звернулася до державного реєстратора Білопільської РДА Комісаренко В.О. із заявою про припинення її підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця та сплатила державне мито в сумі 17 грн. Також в цей же день вона віддала Свідоцтво про державну реєстрацію Комісаренку В.О., який повідомив, що через два місяці її державну реєстрацію як фізичної особи-підприємця буде скасовано. Інших документів реєстратор не вимагав. В подальшому, при зверненні до Білопільського районного центру зайнятості 03.11.2008 року вона заповнювала персональну картку особи, яка звернулася до ЦЗ та заяву, де вказала, що не зареєстрована як суб»єкт підприємницької діяльності, так як вважала, що її державна реєстрація вже припинена. Надалі підприємницькою діяльністю вона не займалась і доходів не мала. 15.12.2008 року їй було надіслано лист податковим інспектором Сумської МДПІ де вказувалося, що нею не закінчена процедура ліквідації підприємницької діяльності. Після цього, на протязі грудня 2008 року відповідачкою були зібрані необхідні документи та подані до Сумської МДПІ. На обліку в Білопільському РЦЗ перебувала з листопада 2008 року по червень 2010 року, при цьому вимогу про повернення даних коштів їй ніхто не заявляв. Лише після отримання нею пенсії, Білопільський районний центр зайнятості звернувся до неї з вимогою про виплату коштів. Державний реєстратор Комісаренко В.О. надав суду реєстраційну справу [PERSON] та пояснив, що відповідачка дійсно зверталася із заявою про припинення її підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця 26.11.2007 року та сплатила державне мито. Але були надані документи не в повному обсязі, а тому державна реєстрація припинення нею підприємницької діяльності на протязі двох місяців проведена не була. Довідки [PERSON] були зібрані у грудні 2008 року , після чого і була проведена державна реєстрація припинення нею підприємницької діяльності 30.12.2010 року. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 03 листопада 2008 року відповідачка була зареєстрована Білопільським районним центром зайнятості як шукаюча роботу (а. с. 7). Наказом директора Білопільського районного центру зайнятості від 10 листопада 2008 року № НТ081110, на підставі заяви [PERSON], їй було надано статус безробітнього з виплатою допомоги по безробіттю (а. с. 9, 12). Наказом директора Білопільського районного центру зайнятості № НТ100607 від 07 червня 2010 року [PERSON] була припинена виплата допомоги по безробіттю та її було знято з обліку в районній службі зайнятості у зв'язку з призначенням пенсії за віком ( а.с. 12). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 10.11.2008 року зверталася до Білопільського районного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітної, відповідно до якої повідомила, що не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займалася, пенсію не отримувала, що засвідчено підписом [PERSON] (а.с. 8,9). Із реєстраційної справи відомо, що [PERSON] 26.11.2007 року була подана заява до державного реєстратора Білопільської РДА про припинення підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця та сплачено державне мито в сумі 17 грн. (а.с. 47-49). В подальшому, 15.12.2008 року їй було надіслано лист податковим інспектором Сумської МДПІ Дацковською Л.І. де вказувалося, що нею не закінчена процедура ліквідації підприємницької діяльності (а.с. 30). Після цього, на протязі грудня 2008 року відповідачкою [PERSON] були зібрані необхідні документи, а саме: довідка про відсутність заборгованості по податках, зборах з Білопільського відділення Сумської МДПІ; довідка з Управління Пенсійного фонду в Білопільському районі, видана для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності; довідка із Білопільського районного центру зайнятості про відсутність заборгованості; довідка із Білопільського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві; довідка із Білопільської міжрайонної виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (а.с. 41-46 ). Також, у реєстраційній справі мається реєстраційна картка «Форма № 12» , яку особисто заповнювала відповідачка 29.12.2008 року, а 30.12.2008 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців було внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особою - підприємцем [PERSON] (а.с. 39 ). При цьому, з матеріалів реєстраційної справи та пояснень допитаного як свідка державного реєстратора Комісаренка О.В. відомо, що 26.11.2007 року відповідачка до вказаної заяви додала документи не в повному обсязі (а.с.49), а тому державна реєстрація припинення нею підприємницької діяльності протягом двох місяців проведена не була і вона не могла бути визнана в цей період безробітньою та втрачала право на отримання допомоги по безробіттю згідно Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Згідно з ч.3 ст. 46 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця і такий запис щодо [PERSON] було зроблено лише 30 грудня 2008 року (а.с. 34). Представник позивача Мащенко П.І. зазначив, що [PERSON] при реєстрації в службі зайнятості не повідомила і не надала відповідних документів про те, що була зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності. Під час прийому громадян працівник державної служби зайнятості проводить консультацію з питань реєстрації в службі зайнятості і робить відповідні записи у картці консультації. Під час отримання статусу безробітної відповідачка зверталася з заявою до директора Білопільського РЦЗ, де повідомляла, що трудовою діяльністю не займається та не зареєстрована як фізична особа-підприємець. На підставі обміну інформацією між базами Державного реєстратора і Білопільським районним центром зайнятості, акту розслідування страхового випадку № 21 від 16.08.2010 року, довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців з'ясовано, що [PERSON] на період звернення до ЦЗ була зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, як фізична особа підприємець. Припинено її державну реєстрацію лише 30.12.2008 року. Але навіть під час збирання необхідних довідок у грудні 2008 року, відповідачка жодним чином не повідомила даний факт Білопільському ЦЗ, хоча перебувала на обліку та отримувала допомогу по безробіттю, всупереч п.п. 2,3.ст.36 Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», де сказано, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. З наведеного вбачається, що перед поданням заяви до Білопільського районного центру зайнятості відповідачка не вжила заходів для отримання достовірної інформації про позбавлення її статусу підприємця (витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців) та в порушення вимог п.б ч.3 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення», а також ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» при поданні зазначеної заяви, а в подальшому при отриманні допомоги не повідомила центр зайнятості про те, що не позбавлена статусу підприємця. Відповідно до п. б ч. 3 ст.1 Закону України „Про зайнятість населення„ громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, відносяться до зайнятого населення. За ст. 2 даного Закону безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Відповідно до пунктів 2, 3 статті 36 Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що випливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Аналогічні положення закріплені і в п.6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 20.11.2000 р. № 307, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14.12.2000 р. за № 915/5136. Підставами для стягнення коштів з відповідачки є норма матеріального права, передбачена ч. 1 ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України - особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідачка суду доказів не надала і не довела про правомірність її дій по отриманню державної допомоги по безробіттю. Таким чином, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт незаконної виплати [PERSON] допомоги по безробіттю в сумі 6 785 грн. 28 коп. у зв'язку з тим, що вона була призначена на підставі документів, що містять неправдиві відомості, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Білопільського районного центру зайнятості 6 785 грн. 28 коп . незаконно виплаченої допомоги по безробіттю. Згідно ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі п.б ч.3 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення», ч.3 ст.46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», ч.2, 3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»,

Outcome: approved