Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 14 березня 2016 року він придбав будинок за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Шульгинка, вул. Агрономічна, буд. № 31. При укладенні договору купівлі-продажу вказаного будинку, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зобовязались виселитись та виписатись з вказаного будинку протягом місяця з дня укладення договору. Згідно домовленості відповідачі [PERSON] та [PERSON] виселились з вказаного будинку, але залишились зареєстрованими у вказаному будинку. Оскільки [PERSON] вже не є власником вказаного будинку, а відповідач [PERSON] був зареєстрований у будинку як член сім»ї колишнього власника, відповідачі на даний час втратили право користування житловим будинком, який придбав позивач [PERSON] Позивач [PERSON] просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Шульгинка, вул. Агрономічна, буд. № 31, зобовязати їх знятись з реєстраційного обліку у вказаному будинку та зобовязати виконавчий комітет Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області зняти відповідачів [PERSON] та [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою вул. Агрономічна, буд. № 31, с. Шульгинка, Старобільського району, Луганської області. Відповідач [PERSON] у судові засідання 25 липня 2016 року та 15 серпня 2016 року не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про направлення судової повістки відповідачеві. Відповідач [PERSON] у судові засідання 25 липня 2016 року та 15 серпня 2016 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про направлення судової повістки відповідачеві. Згідно з вимогами ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. На підставі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 15 серпня 2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, в позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі. Представник відповідача виконавчий комітет Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області у судове засідання не зявився, до початку судового засідання надав письмову заяву, в якій проти задоволення позовних вимог позивача [PERSON] не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Факт належності домоволодіння № 31, розташованого за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Шульгинка, вул. Агрономічна, позивачеві [PERSON] підтверджується копією договору купівлі продажу від 14 березня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 325 приватним нотаріусом [PERSON] та інформацією з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно. Те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вказаному в позові будинку підтверджується довідкою Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області № 588 від 06.07.2016 року. Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із частиною першою\~статті 321 ЦК\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~статті 391 ЦК\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Чинне цивільне законодавство України не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які відчужили своє житло (за колишнім власником житла у разі його зміни). За таких умов, втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Згідно п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. За змістом частини першої\~статті 16 ЦК\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи те, що між сторонами по справі укладено договір купівлі продажу домоволодіння, колишній власник житла [PERSON] втратила право користування будинком № 31, по вул. Агрономічній с. Шульгинка Старобільського району Луганської області, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Оскільки власник домоволодіння [PERSON] втратила право власності на домоволодіння, розташоване за адресою будинок № 31, по вул. Агрономічній с. Шульгинка Старобільського району Луганської області, член її родини [PERSON] також втратив право користування вказаним домоволодінням. На підставі викладеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування будинком № 31, по вул. Агрономічній с. Шульгинка Старобільського району Луганської області. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст.16,\~319,321,\~391 ЦК України,

Outcome: approved