Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

28 травня 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за централізоване опалення за період 11.10.2017 року по 10.04.2018 року включно в сумі 1262,42 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] зареєстрований в с. Маковиці Новоград-Волинського району, однак постійно проживає у квартирі [ADDRESS] та є власником зазначеної квартири. У багатоквартирному будинку за вказаною адресою діє система централізованого опалення. Місця загального користування у період до 07.09.2018 року, тобто до прийняття рішення про відключення місць загального користування (сходових клітин), опалювалися централізовано. Квартира відповідача відключена від системи централізованого опалення будинку з 01.08.2011 року. КП НВМР «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення до вказаного багатоквартирного будинку. Відповідачу присвоєно особовий рахунок споживача послуг № [NUMBER] . В період з 11.10.2017 року по 10.04.2018 року відповідач [PERSON] отримував послуги з централізованого опалення місць загального користування, проте їх оплату не проводив, внаслідок чого утворилася заборгованість за даний період в сумі 1262,42 грн. Позивач звертався до відповідача з вимогою про погашення боргу, проте останній вказані порушення не усунув. З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. В судове засідання сторони не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В заяві представник позивача просила справу розглянути без її участі, наполягала на задоволенні позову. Не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання, не подав відзив на позов та представник позивача в заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , згідно відомостей ОСББ "ЗГОДА" (а.с. 26). Квартира відключена від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання з серпня 2011 року (а.с. 9). Сходинкові клітини будинків по [ADDRESS] відключені від централізованого опалення з 07.09.2018 року (а.с. 8). Протягом опалювального періоду з жовтня 2017 року по квітень 2018 року КП «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» забезпечувало постачання теплової енергії для опалення місць загального користування будинку [ADDRESS] , (а.с. 20-28). Проте відповідач оплату зазначених послуг не проводив, внаслідок чого за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року утворилася заборгованість в сумі 1262,42 грн. (а.с. 7). Незважаючи на неодноразові попередження про виникнення заборгованості за отриману теплову енергію та необхідності її погашення, відповідач суму заборгованості не погасив (а.с. 24,25). Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги) регулюються «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21липня 2005 № 630 (далі Правила). Відповідно до п. 28 Правил споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користуванняу багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами на момент виникнення спірних правовідносин визначався Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359. Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає передбачений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Окрім того, обов`язок відповідача своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі і за теплову енергію, випливає зі ст. 68 Житлового кодексу України. Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки і такою дією є реальне надання послуг та їх споживання і часткова оплата боржником. Нормами ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, він зобов`язаний нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, а саме оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому наявні підстави для стягнення із відповідача понесених позивачем судових витрат у розмірі 2102 грн.

Outcome: approved