Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

15.09.2015 року [PERSON], звернувся до суду з позовом до Міністерства освіти і науки України, Державної казначейської служби України про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористані відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, одноразової матеріальної допомоги, у якому просить стягнути із Міністерства освіти і науки України нараховану, але не виплачену заробітну плату у сумі - 56743 гривні 25 копійок, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - виплати заробітної плати у сумі - 11143 гривні 70 копійок, компенсацію за невикористані щорічні відпустки у сумі - 70809 гривень 12 копійок, одноразову матеріальну допомогу при розірванні контракту - 4124 гривні, а всього стягнути грошових коштів на загальну суму - 142820 гривень 07 копійок, а Державну казначейську службу України, перерахувати стягнуту суму на розрахунковий рахунок №41 49 62 58 03 42 70 85 ПАТ КБ " ПРИВАТБАНК». 30 листопада 2015 року заочним рішенням Старобільського районного суду Луганської області даний позов був повністю задоволений. 25 грудня 2015 року Міністерство освіти і науки України звернулося до Старобільського районного суду Луганської області з заявою про перегляд заочного рішення від 30 листопада 2015 року, ухвалою Старобільського районного суду Луганської області дану заяву було задоволено 28 січня 2016 року, заочне рішення від 30 листопада 2015 року скасовано, та справу призначено до розгляду в загальному порядку. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що відповідно до Контракту, укладеного ним з Міністерством освіти і науки України, з 27 грудня 2000 року працював на посаді директора професійно-технічного училища №68 м. Антрацит Луганської області Міністерства освіти і науки України. 25 травня 2005 року між позивачем та Міністерством освіти і науки України в особі першого заступника міністра [PERSON], було укладено ще один Контракт про те, що він призначається на посаду директора професійно-технічного навчального училища №68 м.Антрацит Луганської області на строк з 01 липня 2005 року по 01 липня 2010 року. На виконання наказу Міністерства освіти і науки України від 07.07.2006 року №524, професійно-технічне училище №68 м.Антрацит, перейменовано на Державний професійно-технічний навчальний заклад «Антрацитівський професійний гірничий ліцей». За дорученням Міністерства освіти і науки України, Управлінням освіти і науки Луганської облдержадміністрації, в особі начальника [PERSON] 01 липня 2010 року, контракт з [PERSON], було переукладено зі строком його дії до 01 липня 2015 року. Він працював на посаді директора державного професійно-технічного навчального закладу «Антрацитівський професійний гірничий ліцей» до 01 липня 2015 року. Відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 10 червня 2015 року №230-к, [PERSON], звільнено 01 липня 2015 року з посади директора Державного професійно-технічного навчального закладу «Антрацитівський професійний гірничий ліцей» згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. Копію цього наказу [PERSON] отримав електронною поштою 15 липня 2015 року з Департаменту освіти і науки Луганської обласної державної адміністрації. Як директору Державного професійно-технічного навчального закладу «Антрацитівський професійний гірничий ліцей», відповідачем не сплачувалася заробітна плата за період з липня 2014 року по день його звільнення з посади - 01 липня 2015 року. [PERSON], працював в ДПТНЗ «Антрацитівський гірничий професійний ліцей» згідно законодавства при 8-годинному робочому часі та 5-денній робочій неділі і його робочі дні були обліковані у «Табелі обліку робочого часу», учбового закладу. Навчальний процес відбувався в учбовому закладі - ДПТНЗ «Антрацитівський професійний гірничий ліцей» і при проведенні Антитерористочної операції на території м. Антрацит Луганської області. Про це свідчать «Табелі обліку робочого часу», за липень - грудень 2014 року, «Табелі обліку робочого часу» за січень - червень 2015 року, накази по ДПТНЗ «Антрацитівський професійний гірничий ліцей» від 01 липня 2014 року №144 «Про перевід учнів ліцею з курсу на курс», від 2 серпня 2014 року №149 «Про зарахування учнів у 2014-2015 роках», від 20 січня 2015 року №8 «Про випуск учнів групи 15/16», від 10 лютого 2015 року №17 «Про випуск учнів груп 11/12, 5/6», від 01 липня 2015 року №60 «Про перевід учнів ліцею з курсу на курс» та інші документи, які ведуться в учбовому закладі при веденні учбового процесу. Відповідач - Міністерство освіти і науки України не здійснило ніяких заходів до переміщення Державного професійно-технічного навчального закладу «Антрацитівський професійний гірничий ліцей» з населеного пункту, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі до 01 грудня 2014 року, в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України №595 від 07.11.2014 року. Таким чином, позивачу не виплачено заробітну плату, компенсацію за невикористані відпустки на день звільнення, одноразова допомога в розмірі двох посадових окладів у разі припинення дії Контракту (п.3.4 Контракту), середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а також відмовлено у цих виплатах на його неодноразові усні звернення. Позивач [PERSON], надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач - представник Міністерства освіти і науки України в судове засідання не з'явився. Надав суду письмові заперечення проти задоволення позову. Просить суд розглянути справу за відсутністю представника Міністерства. Відповідач - представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином. Своїх заперечень суду не надав. Від нього не надійшла заява про відкладення розгляду справи і про причини неявки до суду. Справа розглянута у відсутності відповідачів на підставі наявних в справі доказів. За згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Позивач [PERSON], відповідно до Контракту, укладеного з Міністерством освіти і науки України з 27 грудня 2000 року, працював на посаді директора професійно-технічного училища №68 м. Антрацит Луганської області Міністерства освіти і науки України. 25 травня 2005 року між позивачем та Міністерством освіти і науки України в особі першого заступника міністра [PERSON], було укладено ще один Контракт про те, що він призначається на посаду директора професійно-технічного навчального училища №68 м. Антрацит Луганської області на строк з 01 липня 2005 року по 01 липня 2010 року. На виконання наказу Міністерства освіти і науки України від 07.07.2006 року №524, професійно-технічне училище №68 м. Антрацит, перейменовано на Державний професійно-технічний навчальний заклад «Антрацитівський професійний гірничий ліцей». За дорученням Міністерства освіти і науки України, Управлінням освіти і науки Луганської облдержадміністрації, в особі начальника [PERSON], 01 липня 2010 року контракт зі [PERSON] було переукладено зі строком його дії до 01 липня 2015 року. З наданих до суду доказів вбачається, що заборгованість по заробітній платі позивачу станом на день звернення до суду сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на його користь за час затримки розрахунку при звільненні, становить: 11143 грн.70 коп. Згідно із вимогами п.п.5,8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов'язку в натурі, відшкодування збитків. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 47 КзПП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення працівника видати працівникові належно оформлену ним трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу. Нормою ч.1 ст.83 КзПП України встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Відповідно до вимог ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно у робочі дні та у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Згідно з вимогами ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день його звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені ні пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимог про розрахунки. Відповідно до вимог ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки на день фактичного розрахунку. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача на його корись нараховану, але не виплачену заробітну плату у сумі 56743 гривні 25 копійок, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - виплати заробітної плати у сумі -11143 гривні 70 копійок, компенсацію за невикористані щорічні відпустки у сумі - 70809 гривень 12 копійок, одноразову матеріальну допомогу при розірванні контракту - 4124 гривні, а всього стягнути грошових коштів на загальну суму - 142820 гривень 07 копійок, а Державну казначейську службу України, перерахувати стягнуту суму на розрахунковий рахунок №4149625803427085 ПАТ КБ " ПРИВАТБАНК». На підставі викладеного ст.ст.47, 83, 115, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved