overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачкою в даній справі вони перебувають в зареєстрованому 02 листопада 2011 року шлюбі у виконкомі Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 05. Від шлюбу спільних дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стало те, що вони мають різні погляди на життя, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, що і змусило його звернутися з позовною заявою до суду. Прохає шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище - "Балагура". Вивчивши надані докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що дійсно сторони перебувають в зареєстрованому 02 листопада 2011 року шлюбі у виконкомі Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 05. Від шлюбу спільних дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони мають різні погляди на життя, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, що змусило позивача звернутися з позовною заявою до суду. Суд приходить до висновку про те, що дійсно подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін. Подальше прийняття судом заходів щодо примирення подружжя суперечило б моральним засадам суспільства, тому шлюб повинен бути розірваний на підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачці за її заявою залишити шлюбне Балагура.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачкою в даній справі вони перебувають в зареєстрованому 08 квітня 2006 року шлюбі в Амур-Нижньодніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 209 (свідоцтво про одруження серія І-КИ № 034689 від 08.04.2006 року). Від шлюбу спільних дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стало те, що вони мають різні погляди на подружнє життя, подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим, з листопада 2015 року проживають окремо, що і змусило його звернутися з позовною заявою до суду. Прохає шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги змінив, а саме: в частині розірвання шлюбу підтримав повністю, а від позовних вимог щодо стягнення судового збору відмовився. Відповідач в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнала повністю та прохала після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище "Власюк". Заслухавши думку сторін, вивчивши надані докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що дійсно сторони перебувають в зареєстрованому 08 квітня 2006 року шлюбі в Амур-Нижньодніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 209 (свідоцтво про одруження серія І-КИ № 034689 від 08.04.2006 року). Від шлюбу спільних дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони мають різні погляди на подружнє життя, подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим, з листопада 2015 року проживають окремо, що змусило позивача звернутися з позовною заявою до суду. Суд приходить до висновку про те, що дійсно подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін. Подальше прийняття судом заходів щодо примирення подружжя суперечило б моральним засадам суспільства, тому шлюб повинен бути розірваний на підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачці залишити шлюбне Власюк.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачкою в даній справі вони перебувають в зареєстрованому 21 серпня 1960 року шлюбі у Могилівському сільЗАГСі Царичанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 25. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Зазначає в позовній заяві, що на протязі останніх 40 років разом не проживають, позивач створив нову сім'ю, в якій має двох повнолітніх дітей, що і змусило його звернутися з позовною заявою до суду. Прохає шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву, в якій прохає розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Вивчивши надані докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що дійсно сторони перебувають в зареєстрованому 21 серпня 1960 року шлюбі у Могилівському сільЗАГСі Царичанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 25. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони не проживають разом близько 40 років, позивач створив нову сім'ю, в якій має двоє повнолітніх дітей, що змусило його звернутися з позовною заявою до суду. Суд приходить до висновку про те, що дійсно подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін. Подальше прийняття судом заходів щодо примирення подружжя суперечило б моральним засадам суспільства, тому шлюб повинен бути розірваний на підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити прізвище відповідачці шлюбне - "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.04.2015 року, від шлюбу дітей не мають. Позивач вказує, що подружнє життя не склалося через різні погляди на життя, розбіжності в інтересах. З середини 2016 року проживають окремо, у звязку з чим [PERSON] просить шлюб розірвати. \~ \~ \~ \~Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, подав до суду письмову заяву, в якій вказує, що позовні вимоги підтримує повністю, просить розглядати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, подала до суду письмову заяву, в якій вказує, що на даний час перебуває за межами області та не може зявитись в суд. Вказує на те, що позивачем тривалий час не підтримує сімейних відносин. \~ \~ \~ \~Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. \~ \~ \~ \~Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Згідно свідоцтва про шлюб серія І-СГ №316809 від 21.06.2017 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.06.2017 року. Згідно положень ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом із позовної заяви встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин з середини 2016 року, позивач у письмовій заяві наполягає на розірванні шлюбу, примиритись не бажає. Відповідач в судове засідання не прибула, намірів зберегти шлюб не висловила, у звязку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачем в даній справі перебувають у зареєстрованому 02.03.2007 року шлюбі у виконкомі Поливанівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. Від шлюбу мають трьох спільних малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які з січня 2015 року проживають з позивачем (батьком) та перебувають на його утриманні. Посилаючись на те, що відповідач з вересня 2015 року із сім'єю не проживає, добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей йому не надає, діти повністю знаходяться на його утриманні, просить стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання трьох малолітніх дітей до досягнення ними повноліття в розмірі 1/3 частини її доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Повідомила, що згідно довідки МСЕК є інвалідом з дитинства ІІ групи безстроково з 01.07.2015 року. Суд, заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ст.181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що сторони в даній справі перебувають у зареєстрованому 02.03.2007 року шлюбі у виконкомі Поливанівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. Від шлюбу мають трьох спільних малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які з січня 2015 року проживають з позивачем (батьком) та повністю перебувають на його утриманні. Відповідач, являючись матір'ю дітей, з вересня 2015 року із сім'єю не проживає, матеріальної допомоги на утримання своїх малолітніх дітей не надає, ухиляючись таким чином від виконання свого батьківського обов'язку по матеріальному утриманню своїх дітей. За таких обставин, на думку суду, позов повинен бути задоволеним відповідно до вимог ст. ст. 180-183, 191 СК України. Згідно вимог ч.1 п.3, п.9 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів; інваліди ІІ групи. Відповідач [PERSON] згідно довідки МСЕК є інвалідом з дитинства ІІ групи безстроково з 01.07.2015 року. Відповідно до вимог ч.2 ст. 88 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] сільської ради про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що 09.10.2014 року померла його баба по матері [PERSON], після смерті якої за заповітом нотаріально посвідченим 25.02.2005 року на його користь відкрилась спадщина, що складається із будинковолодіння в с.Ремчиці хутір Ліпники,1 Сарненського району та земельної ділянки сільськогосподарського призначення, які належали спадкодавцю на праві власності, однак не має змоги оформити прийнятя спадщини, так як пропустив визначений законодавством шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, виходячи з правової необізнаності, що маючи заповіт та правовстановлюючі документи на нерухоме майно, прийняв спадщину, в зв"язку з чим просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 09.10.2014 року, так як він був пропущений ним з поважної причини. Позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі та дав пояснення згідно заяви. Відповідач [PERSON] сільська рада письмовою заявою позовні вимоги визнав повністю та не заперечує щодо їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. Із свідоцтва про смерть І-ГЮ №163354 встановлено, що [PERSON] померла 09.10.2014 року, актовий запис №40 (а.с.9). Заповітом нотаріально посвідченим 25.02.2005 року, який не змінений і не скасований, [PERSON] заповіла онуку [PERSON] все належне їй майно (а.с.8). Згідно оглянутих свідоцтв про народження серія ІІ Г-Ю №472449, ІІ-ГЮ №428426, свідоцтва про укладення шлюбу серія І-ГЮ №426584 (а.с.26-27) [PERSON] є онуком [PERSON] Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті баби по матері [PERSON] Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №038747 спадкодавцю [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства на території [PERSON] сільської ради Сарненського району Рівненської області (а.с.28). Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно з поважної причини пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], оскільки вважав в силу правової необізнаності, що здійснюючи догляд за спадкодавцем, яка на день смерті проживала без реєстрації за його місцем проживання в [INFO], маючи заповіт та правовстановлюючі документи на нерухоме майно, прийняв спадщину, в зв"язку з чим позовна заява є законною і обґрунтованою, підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] сільської ради про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що 14.11.2012 року померла [PERSON], після смерті якої за заповітом нотаріально посвідченим 22.09.2009 року на його користь, відкрилась спадщина, що складається із будинковолодіння по вул.Садова,57 в с.Іванівка Сарненського району Рівненської області та присадибної земельної ділянки, яка належала спадкодавцю на праві власності, однак не має змоги оформити прийняття спадщини, так як пропустив визначений законодавством шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, виходячи з правової необізнаності, що проживаючи в спадковому будинку, маючи заповіт та правовстановлюючі документи на нерухоме майно, прийняв спадщину, в зв"язку з чим просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 14.11.2012 року, так як він був пропущений ним з поважної причини. Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення згідно заяви. Представник відповідача [PERSON] сільської ради письмовою заявою позовні вимоги визнав повністю та не заперечує щодо їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Із свідоцтва про смерть І-ГЮ №118959 встановлено, що [PERSON] померла 14.12.2011 року, актовий запис №16. Заповітом нотаріально посвідченим 22.09.2009 року [PERSON] заповіла будинковолодіння та присадибну земельну ділянку по вул.Садова,57 в с.Іванівка Сарненського району Рівненської області [PERSON] Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 14.12.2011 року. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.04.2005 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.05.2005 року [PERSON] на праві власності належать будинковолодіння по вул.Садова,57 в с.Іванівка Сарненського району Рівненської області. Згідно повідомлення Сарненської районної державної нотаріальної контори від 25.08.2016 року спадкова справа на майно [PERSON], яка померла 14.12.2011 року, станом на 25.08.2016 року не заведена, заяви від спадкоємців при прийняття спадщини не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Суд приходить до висновку, що позивач дійсно пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 14.12.2011 року, з причин, які вважає поважними, і представник відповідача також вважає ці причини поважними, в зв"язку з чим дані обставини визнані сторонами і не підлягають доказуванню, а тому позовна заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до Сарненської міської ради про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] померла [PERSON], яка при житті склала заповіт на його користь 03.04.1998 року, та після смерті якої відкрилась спадщина, що складається із будинковолодіння по [ADDRESS], однак не має змоги оформити право власності на спадкове майно, так як пропустив визначений законодавством шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини з причини вступу в оперативне управління спадковим будинком, якого почав підтримувати належним чином, користуватись присадибною земельною ділянкою, при цьому вважав в силу правової необізнаності, що як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину після смерті [PERSON], в зв"язку з чим просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO], так як він був пропущений ним з поважної причини. [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі та дав пояснення згідно заяви. Відповідач Сарненська міська рада письмовою заявою просить розглядати справу у відсутності представника. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. Із свідоцтва про смерть [NUMBER] встановлено, що [PERSON] померла [INFO], актовий запис №44. Згідно заповіту нотаріально посвідченого 03.04.1998 року [PERSON] заповіла [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS], який належить їй на праві власності. Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Згідно договору купівлі-продажу від 15.09.1967 року з відміткою Рівненського МБТІ про реєстрацію права особистої власності, технічного паспорту від 07.04.2015 року [PERSON] є власником будинковолодіння по [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно з поважної причини пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], оскільки фактично вступив у володіння спадковим майном, та вважав, що як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, в зв"язку з чим позовна заява є законною і обґрунтованою, підлягає до задоволення.

Outcome: approved