Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

23.06.2017 року на адресу суду за підсудністю з Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшли матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] «СК «АХА СТРАХУВАННЯ», в якому представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] «СК «АХА СТРАХУВАННЯ» 16\~769,20 грн. в рахунок відшкодування збитків, повязаних з виплатою страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку; покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. Предявлені вимоги мотивовано тим, що 28.03.2013 року між [PERSON] «СК «АХА СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за № ТП73022Га/13дп/кр. Так, 20.12.2013 року на автодорозі на перехресті вул. Пушкіна та вул. Стрельцова в м. Кривому Розі Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті ДТП механічних ушкоджень завдано транспортному засобу, який належить [PERSON], вартість відновлювального ремонту якого оцінено в 67\~239,20 грн. Винною у вчиненні ДТП постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.02.2014 року визнано [PERSON] Виконуючи договірні зобовязання за договором № ТП73022Га/13дп/кр від 28.03.2013 року, страхова компанія виплатила страхувальнику [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 66\~269,20 грн. згідно платіжного доручення №84216 від 17.01.2014 року. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника автомобіля [NUMBER], була застрахована [PERSON] «СК «Уніка», 26.05.2014 року позивач звернувся до вказаної страхової компанії з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. В свою чергу, [PERSON] «СК «Уніка» відшкодувало [PERSON] «СК «АХА СТРАХУВАННЯ» завдані збитки в сумі 49\~500 грн. в межах ліміту відповідальності за шкоду з урахуванням франшизи. Таким чином, не відшкодовану різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 16 769,20 грн. представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] в примусовому порядку. Представник позивача [PERSON] «СК «АХА СТРАХУВАННЯ» в судове засідання не зявився, згідно клопотання просив справу розглянути за його відсутності, предявлені вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в контексті ст.76 ЦПК України вважається повідомленою належним чином, причини неявки суду не відомі. Оцінюючи характер процесу, важливість предмета розгляду, з метою дотримання розумних строків розгляду справи суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності відповідача в заочному порядку згідно ст.224 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача на підставі наявних доказів, що узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України»\~ та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Суд,\~дослідивши письмові докази, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що20.12.2013 року о 08.40 год. Павловська О.С., керуючи автомобілем марки Jeep Grand Cherokee, р/н АЕ3777ВІ, по автодорозі на перехресті рівнозначних доріг вул. Пушкіна та вул. Стрельцова в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, не надала перевагу в русі автомобілю марки Toyota, р/н АЕ1379НН, під керуванням Хрипун Т.М., який наближався до перехрестя праворуч, в результаті чого допустила з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій Павловська О.С. порушила п.16.12 Правил дорожнього руху України. \~ Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.02.2014 року, яка набрала законної сили 17.02.2014 року (а.с.22-24), [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП. Оскільки в розумінні ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено судом постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, вищевказані обставини ДТП окремому доказуванню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.999 ЦК України, законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна\~або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондує відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). [PERSON] потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що регламентовано спеціальним Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У відповідності до п.п.22.1, п.22.2 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] - власника наземного транспортного засобу автомобіля [NUMBER], 2012 року випуску (свідоцтво серії САО 659282, а.с.32-33), була застрахована згідно договору № ТП73022Га/13дп/кр від 28.03.2013 року добровільного страхування наземного транспортного засобу «Все включено» (а.с.12-21), тому відшкодування шкоди, завданої [PERSON], здійснювалось страховиком страховою організацією в порядку, встановленому Законом України "Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" на підставі повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку, довідки про ДТП та заяви страхувальника від 20.12.2013 року (а.с.27,28-31). 22.12.2013 року судовим експертом [PERSON] проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, належного [PERSON], що підтверджується протоколом та фото-таблицею до нього (а.с.38-41). Згідно страхового акту № 1.003.13.14023/VESKO1379 від 16.01.2014 року та розрахунку (а.с.43-48), розмір страхового відшкодування складає 66\~269,20 грн., яке виплачено [PERSON] страховиком в повному обсязі на підставі рахунку №СФ-4903 від 01.01.2014 року та підтверджується платіжним дорученням №84216 від 17.01.2014 року (а.с.42). Таким чином, суд приходить до переконання, що [PERSON] «СК «АХА СТРАХУВАННЯ» як страховик виконало покладені на нього зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій стороні [PERSON] в межах ліміту її відповідальності. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України,\~\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно\~\~ст.27 Закону України «Про страхування»,\~ст.993 ЦК України,\~\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2878цс15 в постанові від 10.02.2016 року, за змістом статті 1194 ЦК України в системному звязку зі ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування»можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Виходячи з того, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника наземного транспортного засобу на момент ДТП була застрахована в [PERSON] «СК «УНІКА», яке за регресною вимогою [PERSON] «СК «АХА СТРАХУВАННЯ» відшкодувало збитки в сумі 49\~500 грн. за мінусом франшизи, в межах ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих в 50\~000 грн. відповідно до ст.9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В результаті цього невідшкодованими залишились збитки в розмірі 16\~769,20 грн. з розрахунку: 66\~269,20 49\~500 = 16 769,20. В добровільному порядку різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в сумі 16\~769,20 грн. [PERSON] на вимогу позивача не сплатила (а.с.49-50), у звязку з чим суд приходить до дійсності наявності між сторонами спору та доведеності предявлених [PERSON] «СК «АХА СТРАХУВАННЯ» вимог, які підлягають задоволенню із стягнення з відповідача на користь позивача 16\~769,20 грн. в рахунок відшкодування збитків. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з огляду на ухвалення судом рішення на користь позивача в силу ч.1 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. (а.с.5).

Outcome: approved