Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації у зв`язку із порушенням термінів виплати заробітної плати, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 06 червня 2019 року він працював у відповідача ФОП [PERSON] підсобним робітником цеху по переробці деревини в [ADDRESS] . 13 липня 2020 року він був звільнений з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України в зв`язку із скороченням чисельності працівників. Однак, при звільненні з ним не був проведений розрахунок та не була виплачена нарахована заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористані дні щорічної відпустки. Тому вважає, що з відповідача підлягають стягненню невиплачені кошти, а також, відповідно до ст.117 КЗпП України, середній заробіток за час затримки розрахунку. 26 січня 2021 року позивач [PERSON] подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, вказуючи, що 27 листопада 2020 року відповідач виплатив йому частину заборгованості в розмірі 14574 грн. 59 коп., тому просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 липня по 27 листопада 2020 року в розмірі 21581 (Двадцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят одна) грн. 53 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 (Вісімсот сорок) грн. 80 коп. В заяві на ім`я суду представник позивача - адвокат Романюк В.П. позовні вимоги підтримує у повному об`ємі. Просить розглянути справу за його відсутності та без участі позивача та задовольнити позов. Представник відповідача - адвокат Прокопчук М.В. подав до суду заяву, в якій просить у задоволенні позову відмовити, оскільки несвоєчасна виплата заробітної плати була зумовлена введенням карантину та відповідно відсутністю роботи. Просить розглянути справу без його участі. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. З трудової книжки позивача вбачається, що 06 червня 2019 року згідно із наказом № 10-к від 05.06.2019р. він був прийнятий ФОП [PERSON] на посаду підсобного робітника в цех переробки деревини. 13 липня 2020 року позивач був звільнений з роботи на підставі наказу № 03-к від 13 липня 2020 року в зв`язку зі скороченням чисельності працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України "Про оплату праці", ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтями 47, 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно довідки № 05 від 28 грудня 2020 року, виданої ФОП [PERSON] , при звільненні в липні 2020 року працівнику [PERSON] не були виплачені належні йому суми згідно зі ст.116 КЗпП України через відсутність коштів у зв`язку з фактичним призупиненням діяльності через пандемію коронавірусу. За рахунок поворотної фінансової допомоги 27 листопада 2020 року [PERSON] були виплачені заробітна плата, компенсація за дні невикористаної відпустки та вихідна допомога. Факт виплати 27 листопада 2020 року відповідачем позивачу заборгованості в розмірі 14574 грн. 59 коп. стверджується відомістю на виплату готівки № 1 від 27 листопада 2020 року та вказується позивачем у заяві про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача лише середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку та понесені судові витрати. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини за невиплату належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 27.03.2013 року у справі № 6-15цс13. Враховуючи, що у день звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку, розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку із позивачем має обчислюватися з 14.07.2020 року по 27.11.2020 року. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку визначена позивачем згідно з чинним законодавством, сумнівів у його правильності немає, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 21581 грн. 78 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved