Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

7.04.2017 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Мотивувала тим, що вона є власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстровані: вона, її син [PERSON], її онук [PERSON] та відповідачі [PERSON] і [PERSON]. Останніх вона зареєструвала у своєму будинку, так як її син [PERSON], [INFO], був одружений із [PERSON], [INFO]. [PERSON] - це син [PERSON] 19 липня 2006 року шлюб між названим подружжям розірвано. З вказаного часу, тобто більше десяти років, відповідачі у її будинку не проживають і не з»являються, але в добровільному порядку з реєстрації не знялися. Реєстрація у домоволодінні [PERSON] та [PERSON] заважає їй, як власнику майна, оформити субсидію на комунальні послуги, вільно розпоряджатися майном. Посилаючись на викладене, позивач прохала суд визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим в [ADDRESS] У судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася. Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з»явилися. Повідомлялися про час і місце розгляду справи за адресою реєстрації, тому відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважаються належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Глобинської міської ради, у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів у їх сукупності та взаємозв'язку встановив наступне. [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим на ? частки будинку 8.07.1989 року державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори, реєстровий № 1-1199, та зареєстрованим у Кременчуцькому міському бюро технічної інвентаризації 26.07.1989 року в книгу № 9 за реєстровим номером 1542; а також підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим на 1/4 частку будинку 12.11.1986 року державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори, реєстровий № 1724, та зареєстрованим у Кременчуцькому міському бюро технічної інвентаризації 24.11.1986 року в книгу № 9 за реєстровим номером 1542. Згідно дослідженої у судовому засіданні довідки відділу з питань державної реєстрації виконкому Глобинської міської ради Полтавської області від 12.04.2017 року № 424, дані про реєстрацію [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в реєстрі територіальної громади відсутні. Разом з цим, записи у домовій книзі по вказаному житловому будинку свідчать, що [PERSON], 1970 року народження, та [PERSON], [INFO] зареєстровані в ньому з 15.11.1994 року і з реєстрації не зняті (відповідна відмітка відсутня) Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу , виданого 19 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 19.07.2006 року, актовий запис № 97. Дослідженими письмовими поясненнями свідків - [PERSON] та [PERSON] підтверджено, що відповідачі в будинку по [ADDRESS] не проживають більше 10 років. За ч.1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. За приписом ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч.2, ч.3 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом (ст. 321 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст.156 ЖК з урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. За ч.2 ст.156 ЖК до членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК, згідно яких плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Згідно ст. 64 Житлового Кодексу України до членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Ч.1 ст.158 ЖК передбачено, що наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї у житлі, що належить громадянинові на праві приватної власності за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Ч. 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Судом достовірно встановлено, що відповідачі на даний час не є членами сім'ї позивача, наймачами її будинку, що між ними та власником будинку не існує будь-яких договірних відносин з приводу користування житлом. Будучи зареєстрованими в будинку позивача, [PERSON] та [PERSON] більше 10 років у ньому не проживають. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачі втратили право користування жилим приміщенням. Позов ґрунтується на законі і підлягає задоволенню. Суд при вирішенні позову не взяв до уваги довідку виконкому міської ради про відсутність даних про реєстрацію відповідачів, оскільки вказане спростовується відміткою у домовій книзі.

Outcome: approved