Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

25.06.2014 року до суду із позовом звернувся [PERSON]. Посилається на те, що 06.03.2014 року між ним та відповідачкою [PERSON] в усній формі було укладено договір позики, згідно із яким він передав відповдачці 15 000 гривень, які відповідачка зобов'язалася повернути йому до 16.03.2014 року. На підтвердження укладення договору відповідачка надала йому розписку про те, що вона отримала 15000 гривень, яку засвідчила особистим підписом, однак гроші так і не повернула. Просить суд стягнути із відповідачки в його користь 15 000 гривень за договором позики, 361 грвн. 84 коп. процентів за користування позикою, інфляційні нарахування в сумі 1453 грвн. 50 коп. та проценти за порушення грошового зобов'язання в сумі 117 гривень 12 коп., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 243 грвн. 60 коп. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. В судове засідання відповідачка повторно не з'явилася, про час розгляду справи повідомлялася завчасно і належним чином. Вислухавши позивача, свідка [PERSON], дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, із таких підстав. Судом встановлено, що 06.03.2014 року між [PERSON] та відповідачкою, [PERSON], в усній формі було укладено договір позики, згідно із яким позивач передав відповідачці 15 000 гривень, які остання зобов'язалася повернути йому до 16.03.2014 року. На підтвердження укладення договору відповідачка надала позивачу розписку про те, що вона отримала 15000 гривень, яку засвідчила особистим підписом. Наведені вище обставини підтверджуються: довідкою ТВБВ № 10013/021 філія - Львівське обласне управління АТ "Ощадбанк", № 121 від 25.06.2014 року; розпискою [PERSON] від 06.03.2014 року; паспортом [PERSON] серії [NUMBER], виданим Турківським РВ ГУ МВС України у Львівській області 13.04.2010 року; індексом споживчих цін та індексом цін виробників промислової продукції, розміщеними на веб-сайті Державної служби статистики України; показаннями в судовому засіданні свідка [PERSON], яка підтвердила, що розписка від 06.03.2014 року написана рукою відповідачки. Не довіряти даним доказам у суду підстав немає. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. В силу ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В силу ст. 1049 позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. В силу ст. 88 ЦПК України стягненню із відповідачки в користь позивача підлягають також судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved