overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~24.07.2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Летичівського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис\~ № 50, в\~ якому у них народився син [PERSON], [INFO]. У звязку із втратою розуміння між ними вони припинили сімейно-шлюбних відносин, тому [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу з\~ відповідачем. В судове\~засідання позивач\~[PERSON]\~не зявився,проте подав до суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав і просить суд розірвати шлюб, оскільки він має намір створити іншу сімю тому примирення між ними бути не може. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте подала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, вимоги визнає, оскільки має намір створити іншу сімю. Просить після розірвання шлюбу повернути дівоче прізвище «Попіль» \~Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~Відповідно до абзацу 3 пункту 24\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~12.06.2009,\~№ 2\~"Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої \~інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. Спору щодо місця проживання сина [PERSON], [INFO],немає. Після розірвання шлюбу відповідачу повернути дівоче прізвище «Попіль». На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

24.07.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 12 серпня 1990 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачкою життя не склалось, подружні стосунки припинені через різні характери, погляди на життя та постійні сварки і непорозуміння, що виникають на ґрунті цього, шлюб існує формально і подальше сумісне проживання та збереження сім'ї стало неможливим, а тому просить суд позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, наполягав на розлученні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки. Причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 1990 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають (а.с. 4). Подружні стосунки припинені, позивач наполягає на розлученні, миритись не бажає. Причиною розпаду сім'ї стали сварки та скандали, що виникали через різні характери та погляди на сімейне життя. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і "в разі його розірвання". Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

24.07.2017 заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що після смерті свого батька [PERSON], він звернувся до нотаріуса, аби оформити спадщину, проте останнім йому було відмовлено, оскільки відсутні документи, які б достеменно підтверджували родинні відносини між заявником та [PERSON]. Сторони у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Заявник надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що зазначені в заяві вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так судом встановлено, що заявник [PERSON] народився 07.06.1967 у с. Макалевичі Радомишльського району Житомирської області, у Свідоцтві про народження від 06.07.1967 серії VІІ-УР № 0318967 його батьками вказано: батько [PERSON] Ісаєвич, мати [PERSON] (а.с.4,6). [PERSON] помер 11.11.2000 у віці 59 років у с. Макалевичі Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть (повторно) від 13.09.2011 серії І-ТП № 174219 (а.с.7). [PERSON] має намір оформити спадкові права після смерті батька, проте, відсутність документів, що підтверджують факт родинних відносин між заявником та [PERSON], створює труднощі в оформленні спадщини заявником. Відповідно до Довідки від 25.05.2017 № 189, виданої Макалевицькою сільською радою Радомишльського району Житомирської області, [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с.9). Встановлення факту родинних відносин має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON]. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

24.07.2017 року [PERSON]звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON], який у ході судового розгляду уточнила та просила стягнути з останнього на утримання їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття та на своє утримання щомісячно по 1/6 частини з усіх видів заробітку до досягнення донькою 3-річного віку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі позивач перебувала у шлюбних відносинах. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, добровільної допомоги на утримання доньки не надає. У судовому засіданні позивач та її пердставник уточненні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечував. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідач у справі приходиться батьком малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Дитина мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Так як батько дитини, відповідач по даній справі, участі в утриманні доньки та дружини не приймає, при цьому має обов'язок встановлений статтями 84, 180 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно починаючи з 24 липня 2017 року та аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частини доходу щомісячно, починаючи з 24 липня 2017 року до [INFO], таким чином задовольнивши уточнену позовну заяву у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та згідно ст. 9 Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 гривень. Згідно ч.2 ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

24.07.2017 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 25.04.2013 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 30.06.2017 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 18148,36 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 25.04.2013 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2000,00 грн. зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 30.06.2017 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 1998,42 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 14809,54 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 840,40 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі - 18148,36 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

24.07.2017 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 26.12.2011 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у розмірі 300,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 04.07.2017 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 15009,95 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 26.12.2011 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 300,00 грн. з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 04.07.2017 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 1805,61 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 5164,89 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 690,95 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі - 15009,95 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

24.07.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 25.06.2004 року. У шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні погляди на права та обовязки подружжя. Конфлікти та суперечки стали нестерпними, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу дитину просить залишити проживати з нею. В судове засідання позивач не зявилася. В заяві просила справу розглядати без її присутності. Наполягає на розірванні шлюбу. Після розірвання шлюбу бажає зберегти прізвище "Сарган" Відповідач в судове засідання не зявився також. В заяві просив справу розглядати без його присутності. Не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходжу до наступного. Сторони 25.06.2004 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського МРУЮ Житомирської області, актовий запис № 101, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). У шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї. Позивач та відповідач в своїх заявах наполягали на розірванні шлюбу, що свідчить про дійсну волю чоловіка та дружини. Тому суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (Далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Питання щодо місця проживання дитини сторонами визначено відповідно до вимог ст. 160 СК України, тому суд вважає доцільним подальше проживання сина разом з матірю. Відповідач, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим її бажання зберегти прізвище «Сарган». Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відтак, встановлені підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

24.07.2018 р. було винесено рішення по справі за позовом ТОВ "Управ-Дом" до [PERSON] про стягнення заборгованості. 26.09.2018 р. від представника позивача надійшла заява щодо виправлення описки у тексті рішення щодо суми заборгованості. У відповідності до ст. 269 ЦПК України «Виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні Суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Заява про внесення виправлень розглядається протягом 10 днів після її надходження.». Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що є підстави внести зміни у текст резолютивної частини рішення суду від 24.07.2018 р. Тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

24.07.2018 р. було винесено рішення по справі за позовом ТОВ "Управ-Дом" до [PERSON] про стягнення заборгованості. 26.09.2018 р. від представника позивача надійшла заява щодо виправлення описки у тексті рішення щодо суми заборгованості. У відповідності до ст. 269 ЦПК України «Виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні Суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Заява про внесення виправлень розглядається протягом 10 днів після її надходження.». Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що є підстави внести зміни у текст резолютивної частини рішення суду від 24.07.2018 р. Тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

24.07.2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 14.06.2014 року він з відповідачкою зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єланецького районного управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З відповідачкою сімейні відносини припинилися через різні погляди на життя. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, поновлювати шлюбні відносини не бажає, на примирення не згоден, тому просив суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. В судове засідання відповідачка не з'явилася по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи повідомлена в установленому законом порядку. Судом з'ясовано думку позивача щодо проведення заочного розгляду справи, заперечень не надійшло. Приймаючи до уваги викладене суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 14.06.2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єланецького районного управління юстиції у Миколаївської області, актовий запис №30. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, не бажають примиритись, що свідчить про дійсність їх намірів щодо розірвання шлюбу та дає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне залишити відповідачці прізвище "[PERSON]". Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved