Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], відкрилась спадщина, що складається з трьох земельних ділянок загальною площею 1,7445 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Соколівської сільської ради Буського району Львівської області. Позивачі є спадкоємцями першої черги спадкування по закону, інших спадкоємців до даної спадщини, немає, батько [PERSON] помер [INFO], брат [PERSON] відмовляється від прийняття такої. Після смерті матері, позивачі фактично прийняли спадщину, однак до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, не зверталися, оскільки відсутній оригінал Державного акту на право приватної власності на землю, а видача дублікату такого, чинним законодавством не передбачена. Просять суд визнати за ними право власності по 1/2 частці даного спадкового майна. [PERSON], [PERSON], до початку підготовчого судового засідання, подали заяву з проханням справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному об'ємі, просять позов задовольнити. Представник відповідача Соколівської сільської ради подав лист № 51 від 28.02.2018 р., з проханням справу слухати у відсутності їх представника. Відзив на позов, заперечення проти такого, не подав. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Буському районі, за викликом суду, не з'явився. Подав лист з проханням справу слухати у відсутності їх представника, відзив на позов. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Свідоцтвом серії [NUMBER], виданим Соколівською сільською радою Буського району Львівської області 16.06.1997 року, підтверджується факт смерті [PERSON], про що зроблено актовий запис № 18. Померлій на праві власності належали земельні ділянки [NUMBER] площею 0,4134 га., [NUMBER] площею 0,3197 га., [NUMBER] площею 1,0114 га., загальною площею 1,7445 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Соколівської сільської ради Буського району Львівської області (Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 17.03.2000 року, виданий на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 06.03.2000 року № 111). Як встановлено, спадкодавець заповіту не залишила. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом до даного майна є доньки померлої [PERSON] та [PERSON]. Брат позивачів [PERSON] відмовляється від своєї частки спадщини, про що подав письмову заяву від 11.04.2017 року, засвідчену секретарем виконкому Тур»янської сільської ради за реєстровим № 83. Батько [PERSON] помер [INFO]. Інших першочергових спадкоємців немає. До спадкового майна належать вище згадані земельні ділянки, розташовані на території Соколівської сільської ради Буського району Львівської області. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 529 - 532 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємцями за законом у рівних частках є діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, онуки і правнуки померлого, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем (перша черга), а також брати і сестри, дід та бабка померлого (друга черга). Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивачі фактично вступили у володіння і розпорядження спадковим майном. Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Оскільки земельні ділянки належали [PERSON], після її смерті переходять до позивачів, спадкоємців померлої, які фактично прийняли спадщину. Інших спадкоємців, які могли б претендувати на зазначене вище майно немає. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд переконаний, що є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved