Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , зареєстрований Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції за актовим записом №477. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.12.2013 Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції між позивачем та відповідачкою зареєстровано шлюб, актовий запис №477. Від шлюбу вони мають неповнолітніх: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки фактично припинені з липня 2018 року, спільне господарство сторони не ведуть. Спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки це суперечить інтересам позивача. Строк на примирення не потрібен. Діти після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою. Спір про розподіл майна відсутній. Ухвалою суду від 13.11.2019 вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 29.11.2019. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, оскільки збереження шлюб неможливе, вони з липня 2018 року не ведуть спільне господарство, шлюбні відносини фактично припинені. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила, що вони з позивачем фактично припинила подружні відносини, примирення між ними неможливо. Просила шлюб розірвати. Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.12.2013 у Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (актовий запис № 477), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Сторони по справі є батьками малололітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя і ведення спільного господарства, фактичне припинення шлюбних стосунків, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, передбаченого ст. 111 СК України. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.3 ст. 200, ч.1, ч.4 ст. 206 ЦПК відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, про що заявили у судовому засіданні, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення про задоволення позову. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідач не просила про відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ". Питання розподілу судових витрат сторонами не заявлялось, судом не вирішувалося.

Outcome: approved