Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

31 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з ДП «ЛДЗ «Лорта» нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 30637 грн. 16 коп., середньомісячний заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 11.08.2018 року по день прийняття рішення суду та судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що він працював начальником дільниці 2 групи тепло-електромонтажного цеху (047) у ДП «ЛДЗ «Лорта» та був звільнений з роботи 10.08.2018 року за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Згідно із довідкою ДП «ЛДЗ «Лорта» №142 від 29.08.2018 року заборгованість відповідача по заробітній платі станом на 10.08.2018 року перед ним складає 30637 грн. 16 коп. У зв'язку із наведеним, просить позов задовольнити. 02.11.2018 року ухвалою суду по справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з викликом сторін. У судовому засіданні позивач позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, зазначив, що дійсно при звільненні [PERSON] не було виплачено заробітну плату в розмірі 30637 грн. 16 коп. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про заробітну плату» мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 08.02.2017 року по 10.08.2018 року працював начальником дільниці 2 групи тепло-електромонтажного цеху (047) у ДП «ЛДЗ «Лорта», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7). Відповідно до довідки ДП «ЛДЗ «Лорта» №142 від 29.08.2018 року заборгованість відповідача по заробітній платі станом на 10.08.2018 року перед позивачем складає 30637 грн. 16 коп. /а.с.8/. Судовим наказом Залізничного районного суду м. Львова від 10.09.2018 року на користь позивача було стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі 30637 грн. 16 коп. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.10.2018 року судовий наказ про стягнення з ДП «ЛДЗ Лорта» на користь позивача заборгованості по заробітній платі у розмірі 30637 грн. 16 коп було скасовано /а.с.9/. Згідно з ст.115 КзПП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. У судовому засіданні представник відповідача не заперечив, що у ДП «ЛДЗ «Лорта» утворилась заборгованість перед позивачем по виплаті заробітної плати за період квітень-серпень 2018 року у розмірі 30637 грн. 16 коп. За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога про стягнення заробітної плати підлягає до задоволення. Згідно з ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У пункті п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" було роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Для визначення розміру середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, а відтак суд бере виплати заробітної плати позивача за останні два відпрацьовані ним календарні місяці його роботи, що передували його звільненню з роботи. Таким чином середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні з 11.08.2018 року по день прийняття рішення суду у справі складає 24582 грн. 23коп. (/4537,07 грн. +4647,50 грн./ :34 робочі дні ?91 день). Представник відповідача не надав суду іншого розрахунку, а відтак суд приходить до висновку, що вищевказана сума підлягає до стягнення. Беручи до уваги, що позовні вимоги були задоволені у повному обсязі, то судові витрати слід покласти на відповідача в силу вимог ч.2 ст.141 ЦПК України, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір відповідно до встановлених ставок для юридичних осіб, тобто один розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1762,00 грн. За таких обставин із відповідача на користь позивача слід стягнути 704 грн. 80 коп. сплаченого позивачем судового збору, а різницю у розмірі 1057 грн. 20 коп. стягнути на користь держави.

Outcome: approved