overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

15 серпня 2016 року представник ПАТ "Акцент-Банк" Сафір Ф.О. звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON]суму боргу за кредитним договором № АВН0F9130950890 від 05.05.2015 року у сумі 24087,57 гривень, а також судовий збір в розмірі 1378,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак напередодні направив заяву в якій просив справу слухати за його відсутності в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, через опублікування оголошення про його виклик в газеті «Рідне Прибужжя» від 06.10.2016 року за № 40, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд у відповідності до вимог ст. ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Оскільки в судове засідання сторони не з'явились, суд відповідно до ч.2 ст.197 КПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 05.05.2015 року укладено кредитний договір № АВН0F9130950890 про надання кредиту у розмірі 16167,14 гривень зі сплатою 0,12 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно умов кредитного договору погашення заборгованості повинно здійснюватись у встановленому банком (позивачем) порядку, а саме: щомісяця в період сплати, позивальник (відповідач) повинен надати банку (позивачу) грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Однак, у порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання не виконував в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 13.07.2016 року виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 24087,57 грн., з яких: 1. заборгованість за кредитом - 14069,36 грн.; 2. заборгованість по процентам за користування кредитом - 12,09 грн.; 3. заборгованість по комісії за користування кредитом - 5496,80 грн.; 4. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 2886,10 грн. 5. штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 1123,22 грн. Згідно зі ст.ст. 525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1378,00 гривень. Таким чином, у відповідності до ст.ст.526,549,550,554,1054 ЦК України, суд вважає що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

15 серпня 2017 року Приазовським районним судом Запорізької області було ухвалене заочне рішення по справі за позовом Публічного акціонерного товариства (далі -ПАТ) "Державний ощадний банк України" в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги були задоволені, а саме: стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитом у розмірі 32114 /тридцять дві тисячі сто чотирнадцять/ гривень 90 копійок, та судові витрати по справі у розмірі 1600,00 гривень. На електронну адресу суду 15.08.2017 року від представника позивача надійшла заява про стягнення з відповідача [PERSON] судових витрат за надання оголошення у пресі для виклику у судове засідання у розмірі 420,00 гривень. Згідно матеріалів справи, при ухваленні рішення не було вирішено питання про стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. У зв'язку із цим є необхідність в ухваленні додаткового рішення щодо вказаного питання. Сторони по справі для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення не з'явились. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може, зокрема, з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав оголошення у пресі у газеті «Урядовий кур'єр» про виклик відповідача [PERSON] у судове засідання, призначене на 13-00 годину 15 серпня 2017 року /а.с. 115/, сплативши 420,00 гривень, що підтверджується копією рахунку № 9923 від 20 липня 2017 року. Згідно ст.. 79 ЦПК України, судові витрати складаються зокрема з витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до вимог ст. 88 ч. 1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. За таких обставин підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові втирати за надання оголошення у пресі у розмірі 420,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

15 серпня 2019 року Малинським районним судом ухвалено рішення по цивільній справі. 17 січня 2020 року до суду надійшла заява [PERSON] про звільнення його від сплати судового збору на користь держави як особу з інвалідністю 2-ої групи з дитинства. Суд, дослідивши заяву вважає, що вона є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. 2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. 3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. 4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 5. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Судом встановлено, що 15 серпня 2019 року судом ухвалено рішення яким вирішено: Позбавити [PERSON] [INFO] , місце проживання [ADDRESS] батьківських прав щодо його дитини [PERSON] [INFO] . Копію рішення направити до Макарівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Київської області для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини [PERSON] [INFO] . Стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 764,80 грн. При подачі заяви [PERSON] просить звільнити його від сплати судового збору на користь держави як особу з інвалідністю 2-ої групи з дитинства та надав копію посвідчення.. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України " Про судовий збір ", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II групи, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю; За таких обставин слід ухвалити додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

15 січня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на доньку [PERSON], [INFO], в розмірі по 1/3 частині всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала. Пояснила,що з 23 січня 2004 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. З січня 2014 року відповідач проживає окремо, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Оскільки відповідач працездатний, утриманців не має, має можливість надавати допомогу на доньку, просить позов задовольнити, стягувати на її користь аліменти на доньку [PERSON],[INFO], в розмірі по 1/3 частині всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, оскільки можливості сплачувати аліменти в розмірі,про який просить позивачка немає. Згідний сплачувати на користь [PERSON] аліменти на доньку [PERSON] в розмірі по 1/4 частині всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що з 23 січня 2004 року [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі,про що видано Свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO](свідоцтво про народження серії [NUMBER]). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає з матір"ю - позивачкою по справі. Відповідач інших утриманців не має, за станом здоров"я спроможний працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. Однак у задоволенні вимоги про стягнення аліментів в розмірі по 1/3 частині всіх видів заробітку відповідача суд вважає за необхідне відмовити, оскільки доказів про матеріальне становище відповідача та можливість ним сплачувати аліменти в розмірі, про який просить позивачка, не надано і такі судом не встановлені. Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити і стягувати з відповідача на утримання доньки 1/4 частину всіх видів його заробітку. На підставі ст.ст.180,182,183,191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

15 січня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 (п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 27.04.1991 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання з відповідачем народилося двоє дітей, один з яких син [PERSON], [INFO], є неповнолітнім та проживає з позивачем. З відповідачем одружені, але проживають окремо. Відповідач працездатний, живе за рахунок неофіційних заробітків, матеріальну допомогу на утримання сина не надає. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, оскільки не має постійної роботи, його дохід нерегулярний. Окрім того, виплачує кредити тому не має можливості сплачувати аліменти. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на день ухвалення рішення становить 1286 грн. Судом встановлено, що 27.04.1991 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 27.04.1991 року (а.с. 3). У свідоцтві про народження [PERSON], батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство (а.с. 4). Дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивача. Відповідач не виконує обов'язки по утриманню своєї дитини, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

15 січня 2014 року позивач ПАТ "Миколаївобленерго" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] з позовом про стягнення збитків, в якому посилаючись на порушення відповідачем вимог пунктів 42 та 48 Правил користування електричною енергією для населення, що призвело до заподіяння збитків енергопостачальному підприємству на суму 1400,30 гривень, які відповідач добровільно відшкодовувати відмовляється, просив ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на свою користь суму збитків у вищезазначеному розмірі та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача [PERSON] згідно довіреності від 27.12.2013 року не з'явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно та не повідомила суд про причини своєї відсутності, а тому суд приймає рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 19 листопада 2013 року працівниками позивача під час проведення рейдової перевірки у відповідача було виявлено порушення «Правил користування електричною енергією для населення» затверджених ПКМ України від 26 липня 1999 року, що передбачає відповідальність згідно ст.27 ЗУ «Про електроенергетику» від 16 жовтня 1997 року. В ході вищевказаної перевірки було встановлено, що споживач електричної енергії відповідач по справі порушив п.42,48 Правил, а саме: - самовільне підключення електроустановок струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі, енергопостачальника відкритою електропроводкою, з порушенням схеми обліку поза приладообліку, що можливо виявити під час проведення контрольного огляду приладу обліку. Про порушення відповідачем «Правил користування електричною енергією для населення» працівниками позивача був складений акт №С-7415. На підставі даного акту комісією енергопостачальної організації проведено розрахунок, згідно Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією для населення, що склало 1400,30 гривень. Відповідно до ч.2 п.48 Правил користування електричною енергією для населення, споживач несе відповідальність за порушення ним правил користування електричною енергією. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У зв'язку з вищевикладеними фактами та обставинами суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд знаходить за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

15 січня 2016 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач [PERSON] просить суд винести рішення, в якому розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 21 листопада 2012 року ВДРАЦС РС Вільнянського РУЮ Запорізької області , актовий запис № 189. Позивачка [PERSON] вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося через те, що відповідач почав зловживати спиртними напоями і учиняти сварки. У зв"язку з чим, позивачка з 14 жовтня 2015 року припинила з відповідачем шлюбні відносини і почала проживати окремо. Від шлюбу з відповідачем дітей не мають. За таких обставин [PERSON] вимушена звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем буде суперечити її інтересам. Позивачка [PERSON] у відповідній письмовій заяв, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нню були викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення , в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Виходячи з наведеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд , вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами укладено зареєстрований 21 листопада 2012 року ВДРАЦС РС Вільнянського РУЮ Запорізької області , актовий запис № 189. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що спільне життя позивачки з відповідачем не склалося , в сім"ї постійно виникають сварки, між подружжям втрачено почуття поваги один до одного, і, як наслідок, намагання зберегти сім'ю ні до чого не привели. З жовтня 2015 року сторони разом не проживають, перестали вести спільне господарство. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

15 січня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 02 грудня 2008 року Виконкомом Кувечицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 4, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось через постійні конфлікти, шлюбні відносини припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття взаємоповаги, подальше спільне життя вважає неможливим. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі та зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як слідує з положень ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідачем позов визнається, про що надана письмова заява, суд вважає можливим розглянути справи у підготовчому засіданні. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 02 грудня 2008 року Виконкомом Кувечицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 4 (а.с.5). Від даного шлюбу мають дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.8-9) Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов"язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги - ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

15 січня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із \~заявою, в якій посилаючись на те, що вона завагітніла, але не досягла шлюбного віку,\~просить надати їй право на шлюб з [PERSON] . В судове засідання заявник та заінтересовані особи, які були належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, не з`явилися,\~ заявивши клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. При цьому, заявник свою заяву підтримала повністю, а заінтересовані особи проти її задоволення не заперечили. Суд,\~дослідивши матеріали справи\~ вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом частини 3 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) справи про надання права на шлюб розглядаються в порядку окремого провадження.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до статті 23 частини 2 Сімейного Кодексу України (далі СК України), за \~заявою \~особи, \~яка \~досягла \~шістнадцяти \~років, \~за рішенням \~суду \~їй може \~бути \~надано \~право \~на \~шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що датою народження [PERSON] є 8 липня 2002 року, отже, на день розгляду даної цивільної справи, остання досягла шістнадцятирічного віку. З довідки комунального некомерційного підпримства "Романівська лікарня" Романівської районної ради Житомирської області № 5 від 14 січня 2020 року вбачається, що [PERSON] знаходиться на обліку в жіночій консультації з приводу вагітності, термін якої становить 18-19 тижнів. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до переконання, що надання [PERSON] права на шлюб буде відповідати її інтересам. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved