Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

28 березня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 01 грудня 1961 року Веселинівським бюро державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївської сільської ради. Від шлюбу спільних дітей не мають. Шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені, шлюб існує лише формально. Стосунки між нею та відповідачем розладились, зникло взаємопорозуміння і взаємоповага, наявні були розбіжності у всьому, через що склалися неприязні відносини, що в кінцевому результаті призвело до втрати почуття любові та припинення між ними шлюбних відносин. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. В судові засідання 24.12.2019 року, 27.01.2020 року та 27.02.2020 року відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційній веб-сторінці суду. Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, відзиву на позовну заяву не подав, та те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши вступне слово позивача [PERSON] та її представника [PERSON] , дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 01 грудня 1961 року Веселинівським бюро державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївської сільської ради, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження складено відповідний актовий запис № 13 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу спільних дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені на початку 1962 року, шлюб існує лише формально. Після того, як сторони припинили спільно проживати, то між собою не спілкувалися, за цей тривалий проміжок часу позивач співмешкала з іншим чоловіком [PERSON] та від нього народила двох дітей. Нині вона не знає, де проживає відповідач, а також не знає про його долю. Раніше позивач не розривала шлюб, бо над цим не задумувалася, а нині, коли постало питання про нарахування субсидії, то вирішила подати позов до суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. В судовому засіданні судом не встановлено між сторонами спору щодо спільно нажитого майна. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в позовній заяві висловила думку про бажання надалі іменуватись прізвищем " [PERSON] ". Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач не просила в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь сплачений нею судовий збір, то суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 768,40 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved