Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

[PERSON] 15 липня 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку та доходу на кожну дитину. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що з 25.10.2008 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час стосунки з відповідачем погіршалися, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, діти знаходяться на її утриманні. Відповідач на утримання та виховання дітей матеріальної допомоги не надає, хоча працює і має таку можливість, чим ставить її та дітей в тяжке матеріальне становище. Просила задовольнити позов в повному обсязі. Позивач [PERSON] до суду не з'явилась, подала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Просила ухвалити у справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося на адресу суду (а.с. 15). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за неявки відповідачки [PERSON], яка належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду справи. При конкуренції загальної та спеціальної процесуальної норми суд застосовує норму спеціальну і керується положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи в разі однієї неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду справи. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] 25.10.2008 року вступили в зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області шлюб, актовий запис № 138 (а.с. 4) Від шлюбу вони мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6) Позивачкою зазначено, що відповідач працює на Державному підприємстві завод "Електроважмаш". Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 2 ст. 183 Сімейного Кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Пленум Верховного Суду України у постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров»я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших малолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з того, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати дитині сприятливі умови для проживання та розвитку, суд приходить до висновку, що стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на користь позивача [PERSON] у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку та доходу відповідача на кожну дитину, є сумою необхідною та достатньою для їх гармонійного розвитку. Судом встановлено, що відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дітей, хоча має таку можливість і повинен це здійснювати, тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати особи. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved