Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

16 січня 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що з 01.06.2012 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №83 від 01.06.2012 року. На початку січня 2017 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, проживають окремо і спільного господарства не ведуть. Від шлюбних відносин вони мають неповнолітню доньку [PERSON] 2003 року народження, яка після припинення шлюбних відносин з відповідачем, проживає з нею. Причиною припинення шлюбних відносин послужило те, що вини з відповідачем виявилися зовсім різними людьми, у кожного з них своєрідний характер, свої погляди на життя та побут, у зв`язку з чим в сім`ї постійно виникали сварки та непорозуміння. Між ними на завжди втрачені почуття любові та поваги один до одного. Таким чиним, протягом тривалого часу їх шлюб з відповідачем існує лише формально, зберігати сім`ю наміру не мають. Примирення між ними не можливе, тому вона вирішила звернутися до суду, з позовом про розірвання їхнього шлюбу з відповідачем, посилається на ст. 24, ч. 3 ст.105, ст. 110, ст. 113 СК України. 17 лютого 2020 року в судовому засіданні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Пінчукова Ю.В. позивні вимоги за заявою підтримала в повному обсязі, на примирення з відповідачем не згодна, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище " [PERSON] ". 17 лютого 2020 року в судовому засіданні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області [PERSON] позовні вимоги визнає у повному обсязі, на примирення з позивачкою не згоден. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає можливим ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 01 червня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївській області за актовим записом № 83 (а.с. 3). Від спільного життя сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON] [INFO] , що підтверджується її ксерокопією свідоцтвом про народження (а.с. 6). \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясувавши фактичні стосунки подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Тому суд встановив, що сторони припинили шлюбні відносини, та разом не проживають, а їх шлюб носить формальне значення та не відповідає своєму призначенню, тому суд, вважає що за таких обставин подальше сумісне життя подружжя не можливе і їхній шлюб має бути розірвано. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~ \~ \~ \~Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved