Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

[PERSON] 7 червня 2019 року подав до суду заяву про встановлення юридичного факту, а саме факту постійного проживання із спадкодавцем, його бабою - [PERSON] , котра померла [INFO] в смт. Гніздичів, Жидачівського району, Львівської області. В обгрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що після смерті його баби [PERSON] відкрилася спадщина і він, будучи спадкоємцем за заповітом, звернувся до завідувача Жидачівською державною нотаріальною конторою Матусека В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадкове майно, однак нотаріус відмовив йому у цьому у зв`язку із тим, що ним пропущено строк для прийняття спадщини. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання вимог заяви із підстав вказаних у ній. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечила проти задоволення заяви. Частиною 2 ст. 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про розгляд даної справи за відсутності всіх учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення заяви [PERSON] з таких підстав. Із свідоцтва про смерть відомо, що [INFO] в смт. Гніздичів, Жидачівського району, Львівської області померла [PERSON] (арк. справи 9). Із свідоцтв про народження та свідоцтва про одруження видно, що заявник [PERSON] є онуком спадкодавця [PERSON] , а заінтересована особа є її дочкою, тобто спадкоємцем першої черги за законом (арк.справи 7,8). Із копії заповіту відомо, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіт залишила на користь заявника [PERSON] (арк. справи 10). Із довідки, яка видана виконавчим комітетом Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області, відомо, що [PERSON] , котра померла [INFO] , до дня своєї смерті постійно проживала в [ADDRESS] , зі своїм онуком [PERSON] , який проживав з нею без реєстрації (арк. справи 15). Із Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] та Державного акту на право приватної власності на землю видно, що [PERSON] є власником відповідно земельної ділянки площею 1,1757 га у межах, згідно з планом на території Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки площею 0,2249 га у межах, згідно з планом, яка розташована на території смт. Гніздичів Жидачівського району Львівської області, яка передана для облуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства (арк. справи 16-19). Отже, наведені докази свідчать про те, що [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем, своєю бабою - [PERSON] , котра померла [INFO] в смт. Гніздичів, Жидачівського району, Львівської області. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною другою статті 315 ЦК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини непідтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення факту постійного проживання має для заявника юридичне значення, оскільки дає підстави [PERSON] реалізувати своє право на спадщину після смерті його баби - [PERSON] та необхідно для отримання в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця. Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved