Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

17 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення премії за серпень 2014 року. В заяві зазначала, що вона працювала на Вузлівському місці провадження ДП «Укрспирт» на посаді інженера-мікробіолога з 7.12.2005 року, а з 1 лютого 2011 року займала посаду менеджера з постачання та збуту. Наказом №362-к від 24.09.2014 року генерального директора ДП «Укрспирт» Лабутіна М.Ю. її було відсторонено від виконання посадових обов'язків менеджера з постачання та збуту Вузлівського місця провадження діяльності ДП «Укрспирт» з 25 вересня 2014 року із збереженням заробітної плати, підставою для видачі якого вказано Акт перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності начальника управління контрольно-ревізійної роботи [PERSON] від 12.09.2014 року. На час винесення наказу про відсторонення з посади, у відповідача не було правової підстави, що зазначені в ст.46 КЗпП України, ст.ст.154,155 КПК України, які б давали йому право відсторонити її від виконання посадових обов'язків. Посилання відповідача в наказі про відсторонення від посади на згаданий Акт перевірки від 12.09.2014 року на думку позивача є безпідставним, неправомірним, оскільки акт перевірки, та його висновки не можуть бути підставою для її відсторонення від посади в розумінні ст.46 КзпП України. 22 жовтня 2014 року, генеральним директором ДП «Укрспирт» Лабутіним М.Ю. був виданий наказ № 425-к про звільнення її з роботи з посади менеджера з постачання та збуту Вузлівського МПД ДП «Укрспирт» за обмеження спільної роботи родичів на одному і тому ж підприємстві (ст.25-1 КЗпП України), підставою також був акт начальника управління контрольно-ревізійної роботи [PERSON] від 12.09.2014 року та службова записка начальника управління контрольно-ревізійної роботи [PERSON] Наказ про звільнення з роботи вважає безпідставним, оскільки такий порушує її охоронювані законом права. Стаття 36 КЗпП України, не містить як підставу звільнення - спільну роботу на одному і тому ж підприємстві, в установі, організації осіб, які є близькими родичами чи свояками (батьки, подружжя, брати, сестри, діти, а також батьки, брати, сестри і діти подружжя), якщо у зв'язку з виконанням трудових обов'язків вони безпосередньо підпорядковані або підконтрольні один одному, тому на думку позивача має місце грубе порушення трудового законодавства з боку відповідача. Відповідно до п.1.3. Посадової інструкції менеджера з постачання та збуту від 4 липня 2003 року, призначення на посаду менеджера з постачання та збуту, звільнення з неї здійснюється наказом генерального директора ДП «Укрспирт» за поданням керівника МПД з дотриманням вимог КЗпП України. Зазначений пункт Інструкції не був дотриманий, оскільки було відсутнє будь-яке подання керівника МПД генеральному директору ДП «Укрспирт» щодо звільнення її з роботи. Окрім того, вважає, що відповідачем порушено право, що передбачене п.5.1. вищезгаданої Інструкції, оскільки менеджер з постачання та збуту не приймав участь в обговоренні питань, які стосуються виконання ним посадових обов'язків, не ознайомлювався з проектами рішень керівництва підприємства, що стосуються його діяльності. На даний час позивач перебуває в вимушеному прогулі з 22 жовтня 2014 року. Відповідно до Положення про оплату праці працівників ДП «Укрспирт», для працівників передбачається премія. Відповідно до цього Положення, преміювання здійснюється згідно окремого рішення роботодавця за погодженням з профспілковим органом, за звітний місяць керівництво МПД надає подання роботодавцю для преміювання працівників та список працівників, які допустили недоліки у роботі і позбавляються премії частково або повністю за погодженням з профспілковим органом. Позивач не була включена в список осіб, котрі підлягали преміюванню за серпень 2014 року, що підтверджується наказом №408 від 30.09.2014 року "про преміювання працівників місць провадження діяльності за серпень 2014 року" тому, вважає такі дії відповідача неправомірними. Просила постановити рішення, яким визнати незаконним та скасувати наказ № 425-к від 22 жовтня 2014 року про звільнення [PERSON] з роботи з посади менеджера з постачання та збуту Вузлівського МПД ДП «Укрспирт»; поновити її на роботі в Вузлівському МПД ДП «Укрспирт» на посаді менеджера з постачання та збуту; стягнути з ДП «Укрспирт» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 4949 гривень 69 копійок та премію за серпень 2014 року. В процесі розгляду справ позивач уточнила позовні вимоги, звертала увагу суду не те, що у відповідності до ст. 25-1 КЗпП України обмеження щодо спільної роботи на одному і тому ж підприємстві осіб, які є близькими родичами, запроваджуються власником. Такі обмеження можуть бути запроваджені, однак, ця вимога не є обов'язковою. Власником підприємства ДП «Укрспирт» є держава в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України. Відповідачем рішення про такі обмеження суду не представлені, а представник відповідача в судовому засіданні визнав, що такі рішення власником не приймались. Натомість, як вбачається з представленого суду акту про результати проведення службового розслідування від 21 жовтня 2014 року, в пункті 9 цього документу було внесено пропозицію запровадити більш суворі обмеження щодо спільної роботи осіб, які є близькими родичами або свояками, якщо у зв'язку з виконанням трудових відносин вони безпосередньо підпорядковані один одному. З наведеного вбачається, що таких обмежень не існувало. Окрім того, стаття 25-1 КЗпП України допускає відповідні обмеження лише у випадку, якщо у зв'язку з виконанням трудових відносин працівники, які являються родичами, безпосередньо підпорядковані або підконтрольні один одному. Проте з посадової Інструкції від 4 липня 2013 року видно, що менеджер з постачання та збуту підпорядковується заступнику керівника з технічних питань, а не керівнику МПД. Обмеження, які передбачені статтею 25-1 КЗпП України не означають автоматичне звільнення із займаної посади, їх можна обійти іншим чином: переведенням на іншу посаду, перепідпорядкуванням, і т.ін. Статті 40 та 41 КЗпП України передбачають виключний перелік підстав звільнення працівника з ініціативи або уповноваженого ним органу, і серед таких не передбачено роботу на одному підприємстві близьких родичів. Просила постановити рішення, яким визнати незаконним та скасувати наказ № 425-к від 22 жовтня 2014 року про звільнення її з посади менеджера з постачання та збуту Вузлівського МПД ДП «Укрспирт» з роботи 22 жовтня 2014 року; поновити на роботі в Вузлівському МПД ДП «Укрспирт» на посаді менеджера з постачання та збуту з 22 жовтня 2014 року; стягнути з ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22 жовтня 2014 року по 18 лютого 2015 року у розмірі 27904 (двадцять сім тисяч дев'ятсот чотири) гривні 80 копійок та невиплачену премію за серпень 2014 року у розмірі 1685 (одна тисяча шістсот вісімдесят п'ять) гривень 98 копійок). Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць - допустити до негайного виконання. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали суду пояснення аналогічно, викладеним у позовній заяві та уточнених вимогах. Просили постановити рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача Пиртко М.С. в судовому засіданні 3.02.2015 року проти позовних вимог заперечив. Звільнення позивача з роботи вважає законним, відповідачем норми трудового законодавства при її звільненні не порушені. Із посадової інструкції заступника керівника з технічних питань, де вказано підпорядкованість, не вбачається, що менеджер з постачання та збуту Вузлівського місця провадження діяльності ДП «Укрспирт» йому підпорядковуються. ДП «Укспирт» є юридичною особою, а Вузлівське МПД є завод, тому відповідно для контролю за діяльністю МПД була створена контрольно-ревізійна комісія, яка є в структурі ДП «Укрспирт», що передбачено Статутом. Перевірка проводилася за наказом Генерального директора, таких на МПД було три, одна із яких була 21.10.2014 року. Особам, про порушення яких відображено у актах було надано можливість ознайомитись із його змістом, однак позивач таким право не скористалася із актом за результатами проведення службового розслідування від 21.10.2014 року не ознайомилася, від ознайомлення з ним відмовилась, про що свідчить відповідно акт від 21.10.2014 року. Відповідач надавав позивачу акт від 21.10.2014 року для ознайомлення та можливості надання пояснень, однак позивач цим не скористалася. Щодо обмежень праці на одному підприємстві родичів, то в посадовій інструкції позивача зазначено, що вона підпорядковується заступника керівника з технічних питань, однак її посади серед інших, які йому підпорядковуються, що зазначено у його посадовій Інструкції не зазначено. Оскільки немає чіткої вказівки в інструкції, в даний час діє Постанова Ради Міністрів РСР №593 від 3.11.1980 року, яка є чинною, у ній вказано, що на підприємствах, установах, організаціях забороняється спільна робота на одному підприємстві родичів та свояків, та у п.17 постанови вказано перелік виключення, до якого не входить позивач. Посадові інструкції для позивача, затверджено керівником Вузлівського МПД, який підзвітний ДП «Укрспирт» та їх копію скеровано останньому для відома. [PERSON] на роботу приймав [PERSON], який займав посаду директора Вузлівського МПД та перебуває з позивачем у родинних відносинах. Також суду пояснив, що за наказом Генерального директора після складання акту начальника управління контрольно-ревізійної роботи [PERSON] від 12.09.2014 року, в якому виявлено ряд порушень ТОВ «Вузлівчанка» було проведено службове розслідування, про що складено відповідно акт від 21.10.2014 року. В цьому акті від 21.10.2014 року було запропоновано Генеральному директору внести такі обмеження, однак окремим документом - наказом це не було оформлено. На його думку не було підстав для видачі окремого наказу про обмеження, оскільки актом про результати розслідування виявлено підстави ст.25-І КЗпП для винесення наказу про звільнення. Пояснення жодних у позивача не відібрано, окремого документу, який стверджує, що позивач відмовилась від надання пояснень немає, на його думку це підтверджується актом від 21.10.2014 року. Також суду пояснив, що підставою для звільнення був саме акт від 21.10.2014 року, від ознайомлення з яким відмовилась позивач. Окрім цього, зазначив, що премія призначається генеральним директором за подання керівника МПД, керівник не зобов»язаний роз»яснювати нарахування чи ненарахуваня премії. Просив постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача Затворніков А.М. в судовому засіданні 26.02.2015 року проти позовних вимог заперечив, підтримав всі пояснення, які були надані представником Пиртко М.С., від допиту свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], яких просив допитати попередній представник, відмовився, оскільки йому невідомо з яких підстав він бажав їх допитувати. До розгляду справи готовий, будь-які додаткові письмові докази на підтвердження заперечень відсутні. Вважає, що [PERSON] була законно була звільнена з роботи через те, що перебуває у родинних відносинах із [PERSON] та [PERSON], що не спростовано позивачем. Крім цього, [PERSON] є керівником «Вузлівчанка», актом перевірки його діяльності від 21 жовтня 2014 року встановлено порушення вимог законодавства. Окрім цього, зазначав, що [PERSON] було запропоновано іншу роботу, однак остання відмовилася. Просив постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача його представника на підтримку позовних вимог, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з таких підстав. У відповідності до положень ст.3 ЦПК України особа може звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. За нормами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Постановою №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум Верховного Суду України в ч.1 «звернув увагу на необхідність неухильного додержання при розгляді трудових спорів Конституції України, КЗпП і інших актів законодавства України. Діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці». У відповідність до ч.1 ст.3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу України про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього ( ст.4 КЗпП України). Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи ( ч. 6 ст.5-1 КЗпП України). Суд встановив, що [PERSON] працювала на Вузлівському місці провадження ДП «Укрслирт» на посаді інженера-мікробіолога з 7 грудня 2005 року, а з 1 лютого 2011 року займає посаду менеджера з постачання та збуту, що підтверджується наказом №99-к від 7.12.2005 року, наказом №2/2-к від 1.02.2011 року та відповідними записами у трудові книжці (а.с.10-11,18-20). Наказом №362-к від 24.09.2014 року генерального директора ДП «Укрспирт» Лабутіна М.Ю. на час службової перевірки [PERSON] відсторонено від виконання посадових обов'язків менеджера з постачання та збуту Вузлівського місця провадження діяльності ДП «Укрспирт» з 25 вересня 2014 року із збереженням заробітної плати (а.с.9). Підставою для видачі вказаного наказу був акт перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності начальника управління контрольно-ревізійної роботи [PERSON] від 12.09.2014 року (а.с.53-66). Наказом № 425-к від 22 жовтня 2014 року Генерального директора ДП «Укрспирт» Лабутіна М.Ю. [PERSON] звільнено з роботи з посади менеджера з постачання та збуту Вузлівеького МПД ДП «Укрспирт» з 22 жовтня 2014 року за обмеження спільної роботи родичів на одному і тому ж підприємстві за ст.25-1 КЗпП України (а.с.15). Підставою для видачі якого був також акт начальника управління контрольно-ревізійної роботи [PERSON] від 12.09.2014 року; службова записка начальника управління контрольно-ревізійної роботи [PERSON] Запис про звільнення [PERSON] був внесений ДП «Укрспирт» у її трудову книжку (а.с.20). Відповідно до ст. 25-1 КЗпП України, власник вправі запроваджувати обмеження щодо спільної роботи на одному і тому ж підприємстві, в установі, організації осіб, які є близькими родичами чи свояками (батьки, подружжя, брати, сестри, діти, а також батьки, брати, сестри і діти подружжя), якщо у зв'язку з виконанням трудових обов'язків вони безпосередньо підпорядковані або підконтрольні один одному. На підприємствах, в установах, організаціях державної форми власності порядок запровадження таких обмежень встановлюється законодавством. Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Власником ДП «Укрспирт» є держава в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України, а відтак на неї поширюється норма ст.19 Конституції України. Будь-яких рішень про обмеження, передбачені ст.25-1 КЗпП України відповідачем суду не представлені і таких не встановлено в судовому засіданні, навпаки представник відповідача Пиртко М.С., що такі рішення власником не приймались. Як вбачається з представленого суду Акту про результати проведення службового розслідування від 21 жовтня 2014 року, в пункті 9 цього документу було внесено пропозицію запровадити більш суворі обмеження щодо спільної роботи осіб, які є близькими родичами або свояками, якщо у зв'язку з виконанням трудових відносин вони безпосередньо підпорядковані один одному, що також підтверджує факт відсутності існування обмежень (а.с.79-84). Окрім цього, ст.25-1 КЗпП України допускає відповідні обмеження лише у випадку, якщо у зв'язку з виконанням трудових відносин працівники, які являються родичами, безпосередньо підпорядковані або підконтрольні один одному. Із посадової Інструкції від 4 липня 2013 року, менеджер з постачання та збуту [PERSON] підпорядковується заступнику керівника з технічних питань [PERSON], а не керівнику МПД (а.с.21-24). Вказане підтвердив в судовому засіданні 26.02.2014 року свідок [PERSON], який суду показав, що [PERSON] займала посаду менеджера з постачання та збуту Вузлівського місця провадження діяльності ДП «Укрспирт», яка безпосередньо йому підпорядковувалася. З нею у родинних відносинах не перебуває. Згідно зі ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін; 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; 3) призов або вступ працівника на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову)службу; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45); 5) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду; 6) відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці; 7) набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи; 8) підстави, передбачені контрактом. Зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. Таким чином, ст.36 КзПП України, не містить як підставу звільнення - спільну роботу на одному і тому ж підприємстві, в установі, організації осіб, які є близькими родичами чи свояками (батьки, подружжя, брати, сестри, діти, а також батьки, брати, сестри і діти подружжя), якщо у зв'язку з виконанням трудових обов'язків вони безпосередньо підпорядковані або підконтрольні один одному. Статтями 40, 41 КЗпП України передбачено виключний перелік підстав звільнення працівника з ініціативи або уповноваженого ним органу. І серед таких не передбачено роботу на одному підприємстві близьких родичів. У зв'язку з чим, наказ № 425-к від 22 жовтня 2014 року Генерального директора ДП «Укрспирт» Лабутіна М.Ю. про звільнення [PERSON] з роботи з посади менеджера з постачання та збуту Вузлівеького МПД ДП «Укрспирт» з 22 жовтня 2014 року за обмеження спільної роботи родичів на одному і тому ж підприємстві за ст.25-1 КЗпП України є незаконним, його необхідно скасувати, а [PERSON] поновити на роботі. Посилання представника відповідача на те, що позивач [PERSON] звільнена на підставі акту службового розслідування від 21.10.2014 року, від ознайомлення з яким відмовилась, не заслуговує на увагу, так як в наказі про звільнення зазначена підстава акт начальника управління контрольно-ревізійної роботи [PERSON] від 12.09.2014 року та службова записка начальника управління контрольно-ревізійної роботи [PERSON] Щодо тверджень представника відповідача про те, що позивачу пропонувалась інша посада, то такі не знайшли свого підтвердження в судовому за сіданні, а сам акт від 21.10.2014 року про відмову від підписання та ознайомлення з актом службового розслідування не засвідчують вказаного факту. Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Аналогічна норма міститься в ст. 43 Конституції України, у якій зазначено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За правилами ч.ч.1,2 ст.235 КЗпП, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Положеннями статті 27 Закону України «Про оплату праці», пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. При цьому згідно з пунктом 5 наведеного вище Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства. Крім того, положеннями розділу III наведеного Порядку передбачені види виплат, які підлягають урахуванню і які не підлягають урахуванню при обчисленні середнього заробітку як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу (інформаційний лист від 27.09.2012 року №10-1389/0/4-12 Постанова від 23 січня 2012 р. № 6-87 цс 11). Наявною в матеріалах справи довідкою від 4.02.2015 року підтверджується, що позивач за два календарних місяці до звільнення не мала повного заробітку, оскільки у вересні 2014 року була відсторонена від роботи, тому для проведення розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу судом береться середня заробітна плата за липень 2014 року в розмірі 7904 гривні 95 копійок та серпень 2014 року - 6711 гривень 74 копійки, які зазначена у довідці про доходи (а.с.16,101). Середньоденна заробітна плата обчислюється шляхом додавання заробітної плати за липень та серпень 2014 року (7904 гривні 95 копійок + 6711 гривень 74 копійки) та ділення вказаної суми 14616 гривень 69 копійок на 44 робочі дні ( 23 робочі дні у липня та 21 робочих днів у серпні 2014 року), що становить 332 гривні 20 копійок. Позивач звільнена з роботи 22 жовтня 2014 року. Розмір втраченого середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення за період з 22 жовтня 2014 року по 26 лютого 2015 року становить 29 898 гривень, який визначено шляхом додавання 8 робочих днів у жовтні 2014 року + 20 робочих днів у листопаді 2014 року + 23 робочих днів у грудні 2014 року + 20 робочих днів у січні 2015 року + 19 робочих днів у лютому 2015 року та множенням їх на середньоденну заробітну плату в розмірі 332 гривні 20 копійок. Відповідно до Положення про оплату праці працівників ДП «Укрспирт», для працівників передбачається заробітна плата та премія (а.с.31-36). Згідно п.37 премія не виплачується лише за час відпусток, тимчасової непрацездатності, якщо вони пропрацювали на підприємстві неповний місяць у зв»язку з прийняттям на роботу, звільненим, за винятком працівників, які вийши на пенсію, звільненим за станом здоров»я або з інших поважних причин, передбачених чинним законодавством (а.с.34). Відповідно до цього Положення, преміювання здійснюється згідно окремого рішення роботодавця за погодженням з профспілковим органом. За п.38 Положення розмір премії, визначається керівництвом МПД за погодженням із профспілковим комітетом МПД за подання керівника структурного підрозділу, при умові виконання показників преміювання, їх рівня та динаміки (а.с.34-35). Згідно п.41 Положення виплата премій може припинятися за умови: невиконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків визначених трудовим договором, Колективним договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку МПД; порушення технологічного режиму та технологічних інструкцій; недобросовісного виконання функціональних та посадових обов'язків тощо. За звітний місяць керівництво МПД надає подання роботодавцю для преміювання працівників та список працівників, які допустили недоліки у роботі і позбавляються премії частково або повністю за погодженням з профспілковим органом (а.с.35). Жодних порушень, які передбачені Положеннями про оплату праці та давали б підстави не преміювати [PERSON] у серпні 2014 року, судом не встановлено. Як вбачається із наказу №360 від 29 серпня 2014 року Генерального директора ДП «Укрспирт» Лабутіна М.Ю., яким вирішено преміювати за підсумками роботи в липні 2014 року працівників Вузлівського МПД ДП «Укрспирт» згідно додатку 1 (а.с.25). Із змісту додатку №1 від 29.08.2014 року №360 видно, що [PERSON] під номером 10 включена в число працівників, яких преміювати, із визначенням премії в розмірі 1685 гривень 98 копійок (а.с.26-27). Наказом №408 від 30 вересня 2014 року Генерального директора ДП «Укрспирт» Лабутіна М.Ю., премійовано за підсумками роботи в серпн 2014 року працівників Вузлівського МПД ДП «Укрспирт» згідно додатку 1 (а.с.28). Як видно із додатку №1 від 30.09.2014 року №408 [PERSON] не була включена у число працівників, яких премійовано (а.с.29-30). Довідками Вузлівського місце провадження діяльності від 4.02.2015 року №44 та №46 стверджується, що списки на преміювання працівників з зазначеними сумами подаються на розгляд в ДП «Укрспирт», яке приймає кінцеве рішення. [PERSON] у серпні 2014 року була нарахована премія, однак з невідомих причин не була включена в список осіб, котрі підлягали преміюванню за серпень місяць 2014 року (а.с.99,100). Згідно довідки № 44 від 4.02.2015 року за серпень [PERSON] нарахована премія у розмірі 1685 гривень 98 копійок, яку необхідно стягнути із відповідача (а.с.99). Згідно ч.3ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Узагальнюючи вищенаведене, суд робить висновки про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити в повному обсязі. Питання судових витрат вирішити відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved