Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності житловий будинок за адресою с. Золотинка, Чернігівського району, вул. Лугова, 43, мотивуючи свої вимоги тим, що будинок належав його батьку [PERSON], як голові колгоспного двору відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння. Членом колгоспного двору були його дружина [PERSON], яка померла 30 травня 2014 року та син [PERSON], який помер 18 вересня 1992 року. Хоча свідоцтво про право власності на житловий будинок було видане померлому [PERSON], як голові колгоспного двору, проте і його дружина та син мали право на відповідну частку житлового будинку, як члени колгоспного двору. В судове засідання представник позивача на підставі договору про надання правової допомоги надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач Краснянська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області не забезпечили явку в судове засідання свого представника, подали заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Лугова, 43 в с. Золотинка Чернігівського району, Чернігівської області був колгоспним двором, головою якого був [PERSON], що володів будинком, відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 20 вересня 1990 року. Членами колгоспного двору були його дружина [PERSON] та син [PERSON], оскільки станом на 1990-1991 р.р проживали та були зареєстровані в даному будинку, що підтверджується довідками Краснянської сільської ради Чернігівського району та області (а.с.13). Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року № 105 « Про порядок державного обліку житлового фонду» і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України Про власність, кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України Про власність 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору, які не втратили право на витребування частки. Таким чином, всі члени колгоспного двору по вул. Лугова 43 в с. Золотинка Чернігівського району та області мали рівне право на вказаний житловий будинок, тобто по 1/3 частині. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с.8), [PERSON] помер 18 вересня 1992 року. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку в с. Золотинка, вул. Лугова, 43 Чернігівського району, як члена колгоспного двору, яку прийняли його батьки [PERSON] та [PERSON], оскільки на день смерті спадкодавця проживали та були зареєстровані разом з померлим (а.с.11). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] стали власниками по ? частині житлового будинку з надвірними будівлями. Відповідно до копії свідоцтва про смерть (а.с.6) [PERSON] померла 30 травня 2014 року. Після її смерті відкрилась спадщина на ? частину домоволодіння в с. Золотинка, вул. Лугова, 43 Чернігівського району, яку, у відповідності до копії спадкової справи, заведеної після померлої 30 травня 2014 року [PERSON], прийняв її син [PERSON], що звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. З заявою про відмову від прийняття спадщини звернувся чоловік померлої [PERSON]. 10 грудня 2015 року помер [PERSON], про що 14 грудня 2015 року виконкомом Краснянської сільської ради складено актовий запис № 32. (а.с7). Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок в с. Золотинка, вул. Лугова, 43 Чернігівського району та області. Спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом є його син [PERSON] (а.с.18), який у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, як за заповітом так і за законом немає. Зазначені обставини підтверджуються копією спадкової справи Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.10) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв»язку з відсутністю документів, що посвідчує право власності спадкодавця на майно, в якому була б визначена частка житлового будинку, належна особисто спадкодавцю. Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, те, що відповідач не оспорює право власності [PERSON] та [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність судового захисту права на спадкування [PERSON] шляхом задоволення його позову в повному обсязі.

Outcome: approved