Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Кам`янської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай), обґрунтовуючи свої вимоги наступним. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , яка після своєї смерті залишила заповіт, посвідчений Кам`янською сільською радою Дворічанського району Харківської області, яким все своє майно заповіла КСП «Кам`янське» Дворічанського району Харківської області. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, КСП «Кам`янське» збанкрутіло та припинило свою діяльність. Згідно з довідкою № 02-29/1780 від 18 грудня 2019 року, виданою виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Дворічанського району Харківської області, [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті померлої матері, оскільки його рідний брат - [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, про що свідчить його заява. На запит позивача, Відділ у Дворічанському районі Головного управління Держгеокадастру у Хирівській області повідомив, що в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) не обліковується запис щодо отримання сертифіката на ім`я [PERSON] , однак згідно з списком пенсіонерів, додатку 1 до державного акта на право колективної власності КСП «Кам`янське» обліковується запис на ім`я [PERSON] під № 515. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері, позивач звернувся 28 липня 2020 року до Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області, але державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю оригінала документу, що посвідчує право власності на ім`я померлої. У зв`язку з цим позивач просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) на території Кам`янської сільської ради Дворічанського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті його матері та зобов`язати Кам`янську сільську раду Дворічанського району Харківської області виділити в натурі земельну ділянку. В підготовче засідання представник позивача не з`явився, надавши до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача - Кам`янський сільський голова до суду не з`явився, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу розглянути в його відсутність. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи, наданих ним доказів встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини. Згідно з повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12 грудня 2019 року, виданим Куп`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківські області, [PERSON] народився [INFO] , батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі повторним свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 17 грудня 2019 року Куп`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківські області, [INFO] померла [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 8. Відповідно до довідки № 02-29/1780 від 18 грудня 2019 року, виданою виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Дворічанського району Харківської області, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з довідкою № М-45/0-0.23,17-43/138-20 від 09 липня 2020 року Відділу у Дворічанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Державний акт на право колективної власності на землю серії ХР-09-00-000371 від 22 червня 1996 року видано КСП «Кам`янське» Дворічанського району Харківської області. Розмір земельної частки паю згідно справи по паюванню земель колективної власності по КСП «Кам`янське» становить 8,96 в умовних кадастрових га. В книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) не обліковується запис щодо отримання сертифіката на ім`я [PERSON] , Згідно з списком пенсіонерів, додатку 1 до державного акта на право колективної власності КСП «Кам`янське» обліковується запис на ім`я [PERSON] під № 515. Відповідно до постанови Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 475/02-3/ від 28 липня 2020 року, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері - [PERSON] , яка 17 липня 1995 року залишила заповіт, посвідчений Кам`янською сільською радою Дворічанського району Харківської області за реєстром № 90, яким заповіла все своє майно не на користь [PERSON] , у зв`язку з відсутністю оригіналу документу, що посвідчує право власності на ім`я померлої. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30 липня 2020 року, зробленим на запит представника позивача - адвоката Рябоконя Віктора Анатолійовича за № 25427551, товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Кам`янське» 27 червня 2008 року припинило свою діяльність (судове рішення про припинення юридичної особи у зв`язку із визнанням її банкрутом, 10.06.2008, 10.06.2008, Б-39/144-04, Господарський суд Харківської області). Відповідно до заяви [PERSON] від 06 серпня 2020 року, посвідченої секретарем Кам`янської сільської ради Дворічанського району Харківської області, [PERSON] спадщину після смерті його матері - [PERSON] , не приймав, на видачу свідоцтва про право на спадщину не претендує, до суду звертатися не буде. Частина друга статті 14 Конституції України визначає, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Частиною 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно з ст. 125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно з ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за ним права на право на земельну частку (пай) в судовому порядку. Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарськими підприємствами і організаціями» № 720/95 від 08 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно з п. п. 4, 5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95, розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до абзацу 2 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Згідно із ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 1 вищезазначеного Закону, право особи па земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В порядку ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, згідно вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз`яснює представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилалася позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі ч. 3 ст. 129 Конституції України, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарськими підприємствами і організаціями» від 08.08.1995 р. №720/95, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»,

Outcome: approved