Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовною заявою до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовної заяви позивач вказує, що 06 листопада 1998 року між ними та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] був укладений договір міни № [NUMBER] , посвідчений Товарно-сировинною біржею «Власність». Відповідно до умов зазначеного договору міни, вони обміняли належні їм квартири і за ними: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було зареєстровано право власності за кожним по 1/4 частині квартири [ADDRESS] . Після укладення договору міни позивачі зареєстрували за собою право власності на квартиру в Мелітопольському БТІ. Таким чином позивачі добросовісно виконали умови договору міни № 738 від 06.11.1998, а саме передали другій стороні договору у власність належну їм квартиру в обмін на квартиру [ADDRESS] , в якій до теперішнього часу мешкають та зареєстровані відповідачі. [INFO] помер [PERSON] , його 1/4 частина належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.04.2000 р.№ 2-961. На даний час позивачі виявили намір відчужити належну їм на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] , однак ними втрачено оригінал правовстановлюючого документу на зазначену квартиру, а саме договір міни № [NUMBER] від 06.11.1998, посвідчений Товарно-сировинною біржею «Власність». Оскільки позивачі не мають можливості розпорядитися належною ним квартирою, вони змушені звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Сторони в судове засідання не з`явились. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В попередньому судовому засіданні позивачі: [PERSON] та [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] , позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав зазначених у позові та наполягали на їх задоволені. Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд ухвалює рішення без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 06 листопада 1998 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] був укладений договір міни № [NUMBER] , посвідчений Товарно-сировинною біржею «Власність». Відповідно до умов договору міни, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] обміняли належні їм квартири і за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було зареєстровано право власності за кожним по 1/4 частині квартири [ADDRESS] /а. с.10/. Зазначений договір купівлі продажу в подальшому був зареєстрований Мелітопольським міжміським бюро технічної інвентаризації та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] отримали технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується інформацією КП «ММБТІ» від 11.05.2019 № 928 та технічним паспортом /а.с.12-14/. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с.20/, його 1/4 частина належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.04.2000 р.№ 2-961, що підтверджується інформацією КП «ММБТІ» від 11.05.2019 № 928 /а.с.12/. 30.06.2007 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26.02.2014, зазначений шлюб було розірвано та [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » /а.с.15/. 08.07.2015 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » /а.с.16/. При вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно з діючим на момент укладення договору Цивільним кодексом України (1964 р) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б одна із сторін є громадянин, відповідно до ст. 227 ЦК України. Згідно із ст. 15 Закону України "Про товарні біржи" біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна полягає в письменний формі і підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин може бути визнаний судом дійсним. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Оскільки під час оформлення договору міни сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності позивачів на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, суд приходить до висновку, що позивачі на законних підставах набули право власності на придбане майно і не в змозі розпоряджатися ним на власний розсуд з причин, що не залежать від них, в зв`язку з чим вважає, що право власності позивачів підлягає захисту відповідно до ст. 16 ЦК України, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved