Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

22.06.2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 17.09.2021 року, просить ухвалити рішення про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , з січня 2000 року по день його смерті. Крім цього просить визнати грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку АТ КБ «Приватбанк» на суму 82 865 грн. 29 коп. згідно договору №SAMDNWFD0072862413901 від 15.10.2020 року, укладеного [PERSON] , об`єктом спільної сумісної власності та виділити їй 1/2 частку цих коштів - 41 432 грн. 29 коп. В обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що вона і [PERSON] не перебували між собою у зареєстрованому шлюбі. З офіційним чоловіком позивачка розлучилася 25.06.1992 року. [PERSON] розлучився з офіційною дружиною 22.04.1993 року. Позивачка [PERSON] та [PERSON] з січня 2000 року проживали разом як подружжя у квартирі, що належить на праві приватної власності позивачці за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді грошових коштів, які знаходяться на депозитному рахунку АТ КБ «Приватбанк» на суму 82 865 грн. 29 коп. згідно договору банківського вкладку №SAMDNWFD0072862413901 від 15.10.2020 року, який був укладений [PERSON] під час їхнього спільного проживання з позивачкою. 01.06.2021 року позивачка звернулись до нотаріуса для оформлення прийняття спадщини, однак їй було повідомлено про необхідність представити письмові докази її постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. З метою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, а в подальшому визнання вищевказаних грошових коштів об`єктом спільної сумісної власності подружжя та їх поділ, у позивачки виникла необхідність звернутися в суд з цим позовом. Ухвалою від 25.06.2021 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. 17.09.2021 року позивачка подала заяву про уточнення позову, якою зменшила позовні вимоги. У зв`язку з виключенням однієї позовної вимоги, просила в цій частині повернути їй судовий збір. Ухвалою від 02.11.2021 року справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, давши пояснення аналогічні тим, що вказані в уточненій позовній заяві. Просила позов задовольнити. Позивачка в судовому засідання 15.11.2021 року позов підтримала, просила задовольнити. Крім того, позивачку було допитано в якості свідка по справі. Остання дала показання аналогічні позову. Додатково зазначала, що [PERSON] хворів коронавірусом, смерть чоловіка була для неї раптовою, вони жили у злагоді понад 20 років, вели спільне господарство, планували шлюб. Представник відповідача в підготовче та судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав. Заслухавши показання позивачки, пояснення її представника, показання свідків [PERSON] та [PERSON] , з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі. 25.06.1992 року [PERSON] розлучилася з офіційним чоловіком [PERSON] , що стверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу від серії [NUMBER] від 25.06.1992р. /а.с.15/ [PERSON] розлучився з офіційною дружиною 22.04.1993 року, що стверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу від серії [NUMBER] від 07.03.2000р., виданим повторно. /а.с.14/ Позивачка [PERSON] та [PERSON] з січня 2000 року проживали разом однією сім`єю у квартирі, що належить на праві приватної власності позивачці за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет та заощадження. Ці обставини підтвердили в суді свідки [PERSON] , [PERSON] . Також ці обставини підтвердила допитана як свідок позивачка [PERSON] . Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] стверджується Довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку /а.с. 11/, Актом про фактичне проживання №49 від 27.04.2016 року, виданого директором ЛКП «Варшавське 407», заявою [PERSON] для реєстрації за місцем проживання від 29.03.2006р. [INFO] [PERSON] помер внаслідок ускладнень після коронавірусної хвороби. Даний факт підтверджений Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 6.12.2020 року, Довідкою про причину смерті, Висновком щодо ненасильницької смерті людини за місцем проживання /а.с. 8-10/. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді грошових коштів, які знаходяться на депозитному рахунку АТ КБ «Приватбанк» на суму 82 865 грн. 29 коп. згідно договору банківського вкладку №SAMDNWFD0072862413901 від 15.10.2020 року, який був укладений [PERSON] під час спільного проживання з позивачкою. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №64985565 від 01.06.2021 року слідує, що після смерті [INFO] [PERSON] . Третьою Львівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №67747077 на підставі заяви позивачки від 01.05.2021р. Листом нотаріуса від 11.06.2021 року їй було повідомлено про необхідність підтвердження факту її постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом). У відповідності до п.7 ППВС України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року суд вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Суд вважає, що позивачкою були надані до матеріалів справи такі докази як довідки, акти, свідоцтва, витяги, світлини за різний період часу, на яких зафіксовані події у колі сім`ї, ці письмові докази в сукупності з показаннями свідків визнані судом достатніми для встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю. Цю позовну вимогу слід задовольнити. Щодо вимоги визнання грошових коштів, які знаходяться на депозитному рахунку АТ КБ «Приватбанк» на суму 82 865 грн. 29 коп. згідно договору №SAMDNWFD0072862413901 від 15.10.2020 року об`єктом спільної сумісної власності та виділення позивачці Ѕ частки цих коштів - 41 432 грн. 29 коп., суд дійшов такого висновку. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Встановлення факту спільного проживання має значення для захисту матеріальних інтересів осіб, які спільно проживають, оскільки статтею 74 Сімейного Кодексу передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Пленум Верховного Суду України в п.20 Постанови №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вказав, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Отже, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2253цс15 від 08 червня 2016 року. Також, відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство та побут. [PERSON] звільнився з органів внутрішніх справ у 2004 році та отримував пенсійні виплати. Позивачка [PERSON] з 2018 року є фізичною особою підприємцем. Також є пенсіонеркою, отримує пенсію. 15.10.2020 року, тобто в період спільного проживання з позивачкою, [PERSON] відкрив депозитний рахунок в АТ КБ «Приватбанк». Еа якому на час його смерті знаходилися кошти в сумі 82 865 грн. 29 коп. Суд визнає ці кошти спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Оскільки, грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку АТ КБ «Приватбанк» на суму 82 865 грн. 29 коп. згідно договору №SAMDNWFD0072862413901 від 15.10.2020 року визнано об`єктом спільної сумісної власності, позивачці в порядку спадкування належить Ѕ частка цих коштів, а саме 41 432 грн. 29 коп. На підставі п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», позивачці слід частково повернути сплачену суму судового збору. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved