Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

21.11.2017 року [PERSON] звернулась з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з [PERSON] та з врахуванням заяви від 22.02.2018 просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а саме у розмірі 1860 гривень. У позовній заяві посилається на те, що сімейне життя між сторонами не склалося через різні характері, життєві прагнення та погляди на подружнє життя. Почуття поваги та кохання подружжям один до одного втрачено. Суперечок про поділ майна та місце проживання спільної дитини позивач та відповідач не мають. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечить їх інтересам. На даний момент їх шлюб носить формальний характер, спільне домогосподарство подружжя не веде, а тому подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сім'ї неможливі. Позивачка у судове засідання не зявився, в матеріалах справи є заява від неї про розгляд зазначеної справи у відсутність сторони позивача. Відповідач у судове засідання не зявився, в про дату та час слухання справи сповіщався належним чином, про причини неможливості прибуття до суду не повідомив. Тому згідно ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.04.2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку (актовий запис № 154). Свідоцтво про шлюб 1-НО № 241591. Від даного шлюбу є дитина [PERSON] [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Однією сім'єю сторони не проживають з 2014 року, спільне домогосподарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинені. Згідно зі ст. ст.110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що малолітня дитина сторін проживає з позивачкою. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Враховуючи те, що відповідач проживає окремо, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх малолітньої дитини. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2018 рік" у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Суд вважає, що визначений позивачкою розмір аліментів у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, є обґрунтованою, оскільки, такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини та зможе забезпечити належний фізичний та духовний розвиток дитини. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своєї дитини в повному обсязі не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх малолітньої дитини у розмірі 1860 гривень. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки стягнути судовий збір у розмірі 640 гривень та на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved