Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач -1), [PERSON] (далі відповідач -2) про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом, в якому вказує, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який до дня смерті проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] . Позивач та її діти, відповідачі по справі, є спадкоємцями [PERSON] за законом та спадщину після його смерті прийняли. До складу спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] , ввійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] та земельна ділянка загальною площею 0,89 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства. Вказане нерухоме майно належало батькові померлого [PERSON] , який помер [INFO] , до дня смерті проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] . Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ -04-26-000140 виданого Турбівською сільською радою 01 лютого 1994 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 90, [PERSON] був власником земельної ділянки площею 0,89 га. Вказана земельна ділянка була розмежована за її цільовим призначенням, а саме: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1824787400:02:003:0072, за адресою: [ADDRESS] ; площею 0,5100 га, кадастровий номер 1824787400:02:003:0073, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства: за адресою: [ADDRESS] та площею 0,1300 га, кадастровий номер 1824787400:02:003:0077, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем [PERSON] на все майно був [PERSON] , який прийняв спадщину після його смерті, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, але не оформив свої спадкові права на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,89 га. Право власності на вищевказаний житловий будинок не зареєстровано, а оціночна вартість житлового будинку з господарськими будівлями становить 80\~362 гривні 00 копійок. Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений станом на 08.10.2020 року, будівництво будинку та господарських будівель здійснювалось у 1960 році. Між сторонами досягнуто домовленості про те, що нерухомість, яка є предметом даного позову, буде оформлена на ім`я позивача, так як відповідачі забезпечені за рахунок іншого спадкового майна. В зв`язку з необхідністю оформити спадкові права на вищевказані земельні ділянки та житловий будинок, та посвідчення договору про поділ спадкового майна, сторони звернулись до нотаріуса, проте отримали відмову через неможливість посвідчення договору про поділ спадкового майна, так як 25 січня 2020 року за реєстром № 130 між ними уже було посвідчено договір про поділ спадщини та видані свідоцтва про право на спадщину на інше майно, тобто поділ спадкового майна потрібно було зробити до видачі свідоцтва про право на спадщину, що сторонами зроблено не було. Нотаріус роз`яснив, що поділ спадкового майна можливо лише до видачі свідоцтв про право на спадщину за законом. Загальна нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що є предметом даного позову, становить 62\~581 гривня 49 копійок. Позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у [ADDRESS] ; земельні ділянки площею: 0,25 га, кадастровий номер 1824787400:02:003:0072, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; 0,5100 га, кадастровий номер 1824787400:02:003:0073, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; 0,1300 га, кадастровий номер 1824787400:02:003:0077, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , проте не оформив свої спадкові права на вищевказану нерухомість. Судові витрати покладає на себе. Позивач в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглядати без її участі. \~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви в яких просили розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07 травня 2013 року Турбівською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 7 /а.с. 8/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 листопада 1950 року Турбівським сільським ЗАГС Попільнянського району Житомирської області, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] , запис за № 18 /а.с. 9/. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 26 жовтня 1974 року Турбівським сільським ЗАГС Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] 26 жовтня 1974 року уклав шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу прізвище дружини « [PERSON] », запис за № 18 /а.с. 9/. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08 вересня 2001 року Турбівською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] помер [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 7 /а.с. 10/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09 січня 2003 року Турбівською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] померла [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 1 /а.с. 10 на звороті/. Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб сформованого 25 січня 2020 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, до Державного реєстру актів цивільного стану громадян внесено реєстраційний запис про шлюб [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] », номер актового запису 13 від 11 вересня 1973 року /а.с. 11/. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 липня 1975 року Турбівським сільським ЗАГС Попільнянського району Житомирської області, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] , запис за № 2 /а.с. 14/. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 13 травня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] 13 травня 2000 року одружилась з [PERSON] , після одруження змінила своє прізвище на « [PERSON] », про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 377 /а.с. 15/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 червня 1988 року Турбівською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] , запис за № 4 /а.с. 16/. Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданого 25 січня 2020 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про спадкову справу, спадкодавець [PERSON] , який помер [INFO] . Номер спадкової справи у нотаріуса: 28/2020 /а.с. 17/. Довідками № 376 та № 377 від 26 грудня 2019 року виданих Корнинською селищною радою Попільнянського району Житомирської області визначено, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , уродженці села Турбівка, Попільнянського району, Житомирської області, постійно проживали разом та були зареєстровані в [ADDRESS] /а.с. 17 на звороті, 18/. Згідно довідки № 23 від 16 січня 2020 року Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області, спадщина після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та проживала за адресою: [ADDRESS] , прийнята її сином [PERSON] , відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (так як він фактично вступив у володіння майном) /а.с. 18 на звороті/. Відповідно до Заповіту посвідченого 24 січня 2002 року секретарем виконкому сільської ради народних депутатів Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] заповіла все своє майно, в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Турбівка, Попільнянського району, Житомирської області, своєму синові [PERSON] /а.с. 19/. Як вбачається з Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) та зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) видані 25 січня 2020 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, у Спадковому реєстрі інформація відносно [PERSON] відсутня /а.с. 20, 20 на звороті/. Довідкою № 22 від 16 січня 2020 року Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області передбачено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець села Турбівка, Попільнянського району, Житомирської області, який помер [INFO] , постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з своєю дружиною [PERSON] , [INFO] , та сином [PERSON] , [INFO] /а.с. 21/. Згідно Договору про поділ спадщини посвідченого 25 січня 2020 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та згідно спадкової справи № 28/2020, заведеної 25 січня 2020 року приватним нотаріусом, є спадкоємцями майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкове майно складається з: земельної ділянки площею 5,1143 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Житомирська область, Попільнянський район, Корнинська селищна рада (за межами села Турбівка) перейде, з урахуванням домовленостей за цим договором, у власність дружини спадкодавця [PERSON] ; земельна ділянка площею 3,8038 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Житомирська область, Попільнянський район, Корнинська селищна рада (за межами села Турбівка) - перейде, з урахуванням домовленостей за цим договором, у власність дочки спадкодавця [PERSON] ; земельна ділянка площею 3,7241 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Житомирська область, Попільнянський район, Корнинська селищна рада (за межами села Турбівка) - перейде, з урахуванням домовленостей за цим договором, у власність сина спадкодавця [PERSON] . Договір зареєстровано в реєстрі за № 130 /а.с. 22-23/. Як вбачається з Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) видані 05 грудня 2020 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, у Спадковому реєстрі інформація відносно [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , відсутня /а.с. 24, 25, 26, 27/. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ -04-26-000140 виданого 01 лютого 1994 року, [PERSON] на підставі рішення від 01.09.1993 року Турбівської сільської ради передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,89 га, яка розташована на території с. Турбівка, передана для ведення особистого підсобного господарства /а.с. 28/. Згідно Витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки сформованих 25 листопада 2020 року, власником земельних ділянок площею: 0,2500 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 1824787400:02:003:0072; 0,5100 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 1824787400:02:003:0073 та площею 0,1300 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 1824787400:02:003:0077, які розташовані в [ADDRESS] , вказаний [PERSON] /а.с. 29- 30, 31-32, 33-34/. Як вбачається з Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами виготовленого 08 жовтня 2020 року КП «Бердичівське МБТІ» Житомирської обласної ради, замовником технічної інвентаризації на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , вказана [PERSON] /а.с. 35-37/. Довідкою № 1596 від 02 листопада 2020 року виданою КП «Бердичівське МБТІ» визначено, що на житловий будинок [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 року право власності не зареєстровано, правоустановчий документ не оформлений. Загальна площа будинку- 92,1 кв.м, житлова площа 50,4 кв.м. Оціночна вартість житлового будинку та господарських будівель складає 80362 гривні /а.с. 38/. Згідно Виписки з погосподарської книги № 1 по Турбівській сільській раді на 2011 2015 роки, [ADDRESS] , виданої Корнинською селищною радою Попільнянського району Житомирської області 12 листопада 2020 року за № 207, номер об`єкта господарського обліку 107, сторінка 74, голова домогосподарства [PERSON] , [INFO] , житловий будинок побудований в 1957 році, земельна ділянка площею 0,89 га /а.с. 39/. Відповідно до Витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку № 97-6-0.31-519/176-20, № 97-6-0.31-520/176-20 та № 97-6-0.31-521/176-20 від 11 грудня 2020 року виданих Відділом у Попільнянському районі Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 2500 квадратних метрів становить 55192,53 гривні, земельної ділянки площею1300 квадратних метрів становить 1500,88 гривень, земельної ділянки площею 5100 метрів квадратних становить 5888,08 гривень /а.с. 40, 41, 42/. Як вбачається з повідомлення № 5/02-14 від 04 січня 2021 року приватного нотаріуса Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, [PERSON] відмовлено у оформленні спадкових прав і у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку загальною площею 0,89 га, що розташовані у [ADDRESS] , після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , проте, не оформив свої спадкові права на вищевказану нерухомість, так як у матеріалах спадкової справи відсутні, а заявником не надані документи, що підтверджують право власності [PERSON] на вищевказану нерухомість /а.с. 43/. У відповідності до статті 4 ЦПК України, \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно\~статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до\~статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. \~ \~ \~ \~У пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування"\~ від 30 травня 2008 року № 7, зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до\~глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Оскільки на нерухоме майно, не було оформлено право власності, тому згідно листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку. Відповідно до пункту 4.15. частини 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна Згідно статті 316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності із\~статею 328 Цивільного Кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~ \~ \~ \~Згідно частин 1, 2 статті 78 Земельного Кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Частина 1 статті 81 Земельного Кодексу України визначає, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до частини 1 статті 120 Земельного Кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Нормами статті 125 Земельного Кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації, цих прав, а відповідно до статті 126 цього ж Кодексу, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно до\~статті 131 Земельного Кодексу України, \~громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Статтею 140 Земельного Кодексу України передбачено підстави припинення права власності на земельну ділянку, серед яких відповідно до п. б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця. Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 152 Земельного Кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Частиною першою статті 182 Цивільного Кодексу України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а згідно зі статті 334 того ж Кодексу, право власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації. Стаття 392 Цивільного Кодексу України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до частини 1\~статті 1225 Цивільного Кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10)\~Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». \~\~\~\~\~\~\~\~Згідно\~статті 1217 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1216, 1218\~Цивільного Кодексу\~України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов`язки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину. Відповідно до статі 1267 Цивільного Кодексу України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Як вбачається з частини 1 статті 1268 Цивільного Кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини 5 статті 1268 Цивільного Кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Згідно приписів\~ статті\~1297\~Цивільного Кодексу\~України,\~спадкоємець,\~який прийняв\~спадщину,\~у складі\~якої є\~нерухоме майно,\~зобов`язаний звернутися\~до нотаріуса\~або в\~сільських населених\~пунктах -\~до уповноваженої\~на це\~посадової особи\~відповідного органу\~місцевого самоврядування\~за видачею\~йому свідоцтва\~про право\~на спадщину\~на нерухоме\~майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачем, як спадкоємцем за законом, права власності на житловий будинок та земельні ділянки, які належали чоловікові позивача [PERSON] , який помер [INFO] , який прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] . Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з даним позовом просила залишити судові витрати за нею, а тому суд при ухваленні рішення не здійснює їх розподіл. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved