overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову у заяві зазначив, що 03.09.2006 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного сімейного життя у них народилася донька [PERSON]. Спільне життя з відповідачкою не склалося, відносини їх були напруженими, у них виникали постійно сварки і скандали через будь-які дрібниці. неодноразово вони розходилися, але через деякий час сходилися. Однак, з травня 2013 року вони постійно проживають окремо. Спільну квартиру продали, гроші поділили. Ніяких стосунків не підтримують. Кожен з них живе своїм життям. Примирення між ними і подальше перебування у шлюбі є неможливим та суперечить його інтересам. Позивач в судове засідання не з"явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Вимоги позову просив задоволити. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності.Вимоги позову не заперечила. Оцінивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей ,що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі проживають окремо з 2009 року, близьких подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, живуть кожен своїм життям. Поведінка сторін свідчить про небажання примирення і спільного подальшого перебування в шлюбі із відповідачкою. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей ,що мають істотне значення. Згідно до ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин і до їх збереження є порушення права дружини чи чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що подальше проживання сторін та збереження їхньої сім'ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON]. про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову у заяві зазначив, що 14.10.2007 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Від спільного сімейного життя у них народилося двоє дітей: син [PERSON], 2009 року народження та донька [PERSON],2012 року народження.. Спільне життя з відповідачкою не склалося. У них часто виникають конфлікти, сварки , відповідачка постійно кричить на нього, дітей, його маму. Відносини їх стали неприязними, він втратив до неї почуття та є чужими людьми.. Вважає, що їх шлюб є формальним, кожен з них живе окремим життям, подальше перебування в шлюбі із відповідачкою суперечить його інтересам. Позивач в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову просив задоволити. Відповідачка в сужове засідання не з"явилась, подала заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, вимоги позову не заперечила. Оцінивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей ,що мають істотне значення. Судом встановлено, що сім»я сторін розпалась остаточно, шлюб їх існує лише формально. Поведінка сторін свідчить про неможливість подальшого їхнього проживання. Розірвання шлюбу відповідає інтересам обох сторін. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що подальше проживання сторін та збереження їхньої сім'ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову у заяві зазначив, що 17.07.1997 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від спільного сімейного життя у них народилася: донька [PERSON], 1997 року народження та син [PERSON], 2008 року народження. Їх сім»я розпалась, між ними склалися неприязні відносини через різні погляди на життя. Внаслідок цього, з середини 2014 року вони стали проживати окремо. Вважає, що сім»я їх розпалася, почуттів до дружини у нього не залишилось, подружніх відносин вони не підтримують, стали чужими людьми. Примирення між ними і подальше перебування у шлюбі є неможливим та суперечить його інтересам. Позивач в судове засідання не з"явилвся, подавши при цьому заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Вимоги позову просив задоволити. Відповідач в судове засідання не з"явилася, подала заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги заяви не заперечила. Оцінивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей ,що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі проживають окремо, близьких подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, живуть кожен своїм життям. Позивач наполягає на розрванні шлюбу, його поведінка свідчить про небажання примирення і спільного подальшого перебування в шлюбі із відповідачкою Згідно до ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин і до їх збереження є порушення права дружини чи чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що подальше проживання сторін та збереження їхньої сім'ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову у заяві зазначив, що 22.10.1989 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від спільного сімейного життя у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Їх сім»я розпалась, між ними склалися неприязні відносини через різні погляди на сімейне життя. Внаслідок цього, вже два роки як вони стали проживати окремо. Вважає, що сім»я їх розпалася, почуттів до дружини у нього не залишилось, подружніх відносин вони не підтримують, стали чужими людьми. Примирення між ними і подальше перебування у шлюбі є неможливим та суперечить його інтересам. Позивач в судове засідання не з"явився, подавши при цьому заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Вимоги позову просив задоволити. Відповідач в судове засідання не з"явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги заяви не заперечила. Оцінивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей ,що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі проживають окремо, близьких подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, живуть кожен своїм життям. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, його поведінка свідчить про небажання примирення і спільного подальшого перебування в шлюбі із відповідачкою Згідно до ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин і до їх збереження є порушення права дружини чи чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що подальше проживання сторін та збереження їхньої сім'ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову у заяві зазначив, що 29.12.1989 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Від спільного сімейного життя у них дітей немає. Їх сім»я розпалась, між ними склалися неприязні відносини через різні характери. Внаслідок цього, вже два роки як вони стали проживати окремо. Вважає, що сім»я їх розпалася, почуттів до дружини у нього не залишилось, подружніх відносин вони не підтримують, стали чужими людьми. Примирення між ними і подальше перебування у шлюбі є неможливим та суперечить його інтересам. Позивач в судове засідання не з"явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Вимоги позову просив задоволити. Відповідач в судове засідання не з"явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги заяви не заперечила. Оцінивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей ,що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі проживають окремо, близьких подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, живуть кожен своїм життям. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, його поведінка свідчить про небажання примирення і спільного подальшого перебування в шлюбі із відповідачкою Згідно до ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин і до їх збереження є порушення права дружини чи чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що подальше проживання сторін та збереження їхньої сім'ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON]. про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову у заяві зазначив, що з 15.11.2003 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Від спільного сімейного життя у них народилося двоє дітей, дочка [PERSON], [INFO] р. н. та син [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачкою не склалося, вони не підтримують подружніх відносин, проживають окремо один від одного, спільно господарство не ведуть, поводяться як чужі люди, порозумітись не можуть. Вважає, що їх шлюб є формальним. Примирення з відповідачкою і подальше перебування у шлюбі є неможливим та суперечить його інтересам. Позивач в судове засідання не з"явився, подавши при цьому заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги заяви підтримав, просив суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, подавши при цьому заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову визнала, зазначила, що на розлучення згідна, просила суд позов задоволити. Оцінивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з наявного у матеріалах справи свідоцтва про одруження, сторони уклали шлюб 15.11.2003 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Золочівського районного управління юстиції Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 270. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей ,що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі не підтримують близьких подружніх відносин проживають окремо, спільного господарства не ведуть, живуть кожен своїм життям. Позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, їх поведінка свідчить про небажання примирення і спільного подальшого перебування в шлюбі . Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей ,що мають істотне значення. Згідно до ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин і до їх збереження є порушення права дружини чи чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що подальше проживання сторін та збереження їхньої сім'ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Ніжинський механічний завод» в якій просить стягнути з відповідача на його користь 22628 гривень 60 коп. середнього заробітку за весь час затримки по виплаті заробітної плати. В подальшому [PERSON] подав до суду заяву про уточнення позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача на його користь 28365 гривень 30 коп. середнього заробітку за весь час затримки по виплаті заробітної плати. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.06.2013 року він був звільнений з посади головного конструктора ПАТ «Ніжинський механічний завод» відповідно до наказу №75-к «Про припинення договору про працю». Проте заборгованість по заробітній платі відповідач виплатив йому лише 5 листопада 2013 року по рішенню Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 вересня 2013 року. В судовому засіданні позивача [PERSON] частково зменшив заявлені ним у позовній заяві вимоги і просив стягнути з відповідача на його користь 16329 гривень 95 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Представник відповідача Падалка С.С. в судовому засіданні пояснила, що відповідач визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі і не заперечує проти задоволення позову. З урахуванням того, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає необхідним його прийняти. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення", за змістом частини 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З урахуванням вищенаведеного суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, посилаючись на те, що 02 грудня 1996 року між [PERSON], діючою від свого імені та від імені неповнолітньої доньки [PERSON], [PERSON], з одного боку та [PERSON], з іншого, на Одеській товарній біржі, був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Оскільки нотаріально договір купівлі-продажу не оформлявся, позивач не зможе нотаріально оформити договір відчуження даної квартири, у зв'язку з чим вимушений звернутися з позовною заявою до суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали, підтвердили факт укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] 02 грудня 1996 року на Одеській товарній біржі. Відповідач [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21.06.2006 року. Суд, вислухавши представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 02 грудня 1996 року між [PERSON], діючою від свого імені та від імені неповнолітньої доньки [PERSON], [PERSON], з одного боку та [PERSON], з іншого, на Одеській товарній біржі, був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Зазначений договір був зареєстрований на Одеській товарній біржі за № 17792. Позивач передав відповідачам, обговорену заздалегідь суму грошей в рахунок вартості квартири, виконавши, таким чином, умови договору. Вказаний договір був зареєстрований в КП "ОМБТІ та РОН" на ім'я [PERSON]. Таким чином, сторони фактично виконали угоду, і в цей час у позивача виникла необхідність у відчуженні зазначеної квартири, однак нотаріальні органи відмовляють йому в оформленні угоди у зв'язку з тим, що договір, укладений між ним та відповідачами нотаріально не посвідчений, чим порушені вимоги ст. 209 ЦК України. У відповідності зі ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. За таких обставин, суд вважає за можливим визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 02 грудня 1996 року на Одеській товарній біржі за № 17792 - дійсним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з приналежними господарськими будівлями та дворовими спорудами в порядку спадкування. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31.12.2010 року померла його дружина [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на її спадкове майно, а саме: житловий будинок № 8 по вул. Підліс в с. Ремезівці, який перейшов їй по заповіту від матері [PERSON] Через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний будинок, його дружина, після смерті своєї матері [PERSON]С, не формила спадкових прав. Після смерті дружини, він спадщину фактично прийняв, так як вступив у володіння і управління маном померлої, взявшти у користуваня всі її речі домашньої обстановки і вжитку. Однак не може оформити спадщини через нотаріальну контору, оскільки дружина не оформила будинок на праві власності. Інші спадкоємці а саме їхні діти спадщини не приймали, не заперечують проти визнання за ним права власності. Враховуючи вищенаведене, просить позов задоволити. Позивач в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд позов задоволити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з"явилися, подали заяви в яких простяь розгляд справи проводити у їх відсутності. Вимоги позову визнали та підтримали. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з свідоцтва про смерть [PERSON] померла 31.12.2010 року у віці 59 років. Згідно з свідоцтва про смерть [PERSON] померла 27.02.2003 року в с. Ремезівці Золочівського району у віці 81 рік . Як вбачається з матеріалів справи серед спадкового майна померлої є житловий будинок № 8 по вул. Підліс в с. Ремезівці Львівської області, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду, копією заповіту [PERSON], згідно якого остання заповіла все своє майно своїй дочці [PERSON], довідкою №437 від 12.07.2016 р. Золочівського МБТІ, згідно якої житловий будинок з господарськими будівлями по вул . Підліс № 8 в с. Ремезівці Золочівського району станом на 31.12.2012 р. за [PERSON] не зареєстрований, довідкою № 1169 виданою Ремезівцівською сільською радою Золочівського району від 25.11.2016 р. , згідно якої спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв її чоловік [PERSON] Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв її чоловік позивач [PERSON] Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог позивача, а тому позов слід задоволити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що [INFO] помер його брат - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, у вигляді земельної ділянки площею 3,6000 га, розташованої території Меленівської сільської ради Коростенського району Житомирської області. Яку його брат успадкував після смерті батька, однак за життя не встиг зареєструвати право власності на земельну ділянку. Спадкоємцями першої черги після смерті брата є відповідачі по справі - [PERSON], [PERSON], які не заперечують щодо прийняття спадщини [PERSON] Позивач не може оформити спадщину, у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на зазначене спадкове майно, а тому вимушений звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В судове засідання позивач не з'явився, але надав суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі в судовому засіданні, позов підтримує з підстав зазначених у позові. Відповідачі - [PERSON], [PERSON], в судове засідання не з'явилися, хоча повідомлені про день та час розгляду справи належним чином, однак надали суду заяви, в якій зазначено, що позов визнають та просили розглядати справу у їх відсутність. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.11) - [INFO] в ст. Пенизевичі Малинського району Житомирської області помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина за законом, у вигляді житлового земельної ділянки площею 3,6000 га, розташованої території Меленівської сільської ради Коростенського району Житомирської області (а.с.10,13). Після смерті брата позивач не може оформити спадщину, у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на зазначене спадкове майно. Дані обставини ніким не спростовані та стверджуються документами, зібраними в справі і дослідженими в судовому засіданні. Тому у суду є всі підстави про задоволення даного позову, який стверджує про те, що позивач набув право власності на спадкове майно, яке належало [PERSON], що помер [INFO]. Згідно ст.ст.1268, 1270 ЦК України - "Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Ці дії повинні бути виконані на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини". На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та про задоволення позову.

Outcome: approved