Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач-1), [PERSON] (далі - позивач-2) звернулися до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Хрестителівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач), третя особа - [PERSON], про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 10 березня 2013 року помер їх батько - [PERSON]. Відповідно до заповіту [PERSON] від 15 червня 2004 року, все своє майно він заповів позивачам. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами. Позивачі оформили право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, на якій розміщений будинок, однак позбавлені можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок з надвірними спорудами, оскільки правовстановлюючий документ на нього відсутній. Третя особа подала до нотаріальної контори заяву при прийняття спадщини [PERSON], але своїх спадкових прав не оформила. У звязку з цим позивачі просили визнати за ними в рівних частинах право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами, а справу розглядати без їхньої участі. У судове засідання сторони не зявилися. Відповідач надіслав лист, в якому погодився з позовом та просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 52). Від третьої особи надійшла заява, в якій вона погодилася з позовом, та просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 26). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 10 березня 2013 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 12 березня 2013 року серії І-СР № 207449 (а.с. 4). Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 жовтня 2015 року в справі № 2-о/709/78/15 встановлено факт родинних відносин, а саме, що позивач-1, позивач-2 та третя особа були рідними дітьми [PERSON], а він був їх батьком (а.с. 23). При житті [PERSON], а саме 15 червня 2004 року, склав заповіт, посвідчений Хрестителівською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області 15 червня 2004 року та зареєстрований у реєстрі за № 45, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому по закону, заповів позивачам (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Згідно з довідкою Хрестителівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 15 вересня 2017 року № 1000, за померлим [PERSON] числиться житловий будинок за адресою: вул. Благовісна, 137, с. Хрестителеве, Чорнобаївський район, Черкаська область, правовстановлюючий документ на цей будинок раніше не видавався (а.с. 18). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 28 листопада 2017 року (вих. № 1689-01/16) (а.с. 47), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 36), позивач-1, позивач-2 та третя особа зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (а.с. 48-50). Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 15 листопада 2017 року (вих. № 1630/02-16) позивачам повідомлено про відсутність у спадковій справі [PERSON] правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними спорудами, що в силу вимог підпункту 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та розяснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 24). Судом встановлено, що позивачі частково оформили свої спадкові права на земельну ділянку площею 0,2830 га для ведення особистого селянського господарства, що належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 700651, кожен по 1/2 частині, отримавши свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 липня 2017 року серії НМЕ № 556419 та від 22 липня 2017 року серії НМЕ № 556420 (а.с. 19-20). Судом встановлено, що померлий [PERSON] склав заповіт, відповідно до змісту якого все своє майно заповів позивачам. Разом з тим, позивачі не можуть оформити право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: вул. Благовісна, 137, с. Хрестителеве, Чорнобаївський район, Черкаська область, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Водночас судом встановлено, що вказаний житловий будинок з надвірними спорудами закінчені будівництвом, що підтверджується даними технічного паспорту (а.с. 6-10). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто 10 березня 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги наявність заповіту, визнання позову відповідачем та третьою особою, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved