Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

28.04.2017 року Сколівська районна державна адміністрація Львівської області (далі позивач) звернулась з позовною заявою в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не приділяює належної уваги вихованню, здоров'ю та розвитку малолітньої дитини [PERSON], зловживає спиртними напоями. З 15.02.2017 року відповідача разом з малолітньою дочкою влаштовано до Соціального центру матері та дитини у Львівській області ( м. Дрогобич) у зв'язку з відсутнісю відповідних умов для проживання і повноцінного розвитку дитини за місцем реєстрації та відсутністю необхідних навичок особи по жогляду за дитиною. 18.04.2017 року [PERSON] покинула центр. Через загрозу життю, 20.04.2017 року малолітня [PERSON] відібрана від матері та влаштована в Сколівську центральну районну лікарню. 21.04.2017 року відповідач написала заяву про відмову від своєї доньки та залишила дитину. В цілому мати вихованням дитини не займається, не виконує своїх батьківських обов'язків, і таким чином ухиляються від них. У зв'язку із чим позивач просив позбавити відповідача батьківських прав щодо її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та вирішити питання про стягнення аліментів у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на користь [PERSON] В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, суду пояснила, що відповідач вихованням дитини не займається, не піклується про неї, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Також, відповідач протягом тривалого часу знаходяться під увагою органів опіки та піклування, вона неодноразово попереджались про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини, але належних висновків не зробила і продовжує ухилятись від виконання своїх батьківських обов'язків, більше того написала заяву про відмову про своєї доньки. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що хоче, щоб дитина проживала разом з нею, зазначила, що на даний час шукає роботу і бажає займатись вихованням дитини. Проте, пояснила, що нікуди не зверталась, щоб вирішити питання про виховання дитини, органи соціального захисту з метою вирішення питання про захист прав дитини не повідомляла, інших заходів по вихованню дитини не вживала. Прокурор Стрийської місцевої прокуратури Томашевська Н.Ю. позов підтримала, зазначила, що відповідач не виконує обов'язки щодо утримання своєї дитини, відтак повинна бути позбавлена батьківських прав. Представник третьої особи Служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації Львівської області [PERSON] просила позов задоволити. Додатково зазначила, що при теперішній поведінці відповідача дитина залишається не тільки не доглянутою, не може нормально розвиватись і виховуватись, але її життю загрожує небезпека. Представник третьої особи Сколівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Сколівської РДА [PERSON] просив задоволити позов Сколівської районної державної адміністрації Львівської області. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 8 Закону Україн " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.150 Сімейного кодексу України (далі- СК України) батьки зобов'язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини ( ч.ч.1,2 ст.155 СК України). Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] є матірю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.12.2016 року, виданого Виконавчим комітетом Славської селищної ради Сколівського району Львівської області. Актом обстеження матеріально-побутових умов життя від 19.04.2017 року підтверджується дослідження умов проживання відповідача за адресою: с. Лавочне Сколівського району Львівської області. Так, за результатами обстеження було встановлено, що мати веде аморальний спосіб життя, санітарно-гігієнічний стан помешкання не відповідає нормам, проживання та перебування матері з малолітньою дитиною не можливе. Характеристикою Лавочненської сільської ради Сколівського району Львівської області від 19.04. 2017 року підтверджується, що відповідач характеризуються з негативної сторони, не належним чином виконує батьківські обов'язки, проживає в антисанітарних умовах, схильна до вживання спиртного. Повідомленням районного педіатра Сколівської районної центральної лікарні від 21.04.2017 року № 01-14/720 підтверджується, що 20.04.2017 року малолітня дитина [PERSON] разом з матірю [PERSON] доставлена в дитячий відділ Сколівської ЦРЛ. 21.04.2017 року мати [PERSON] написала заяву про відмову від доньки та залишила дитину в відділенні. Судом також встановлено, що на момент розгляду справи відповідач зі своєю дитиною не проживає, дитина перебуває в будинку дитини, що підтверджується поясненнями сторін. Відповідно до висновку Служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації від 26.04.2017 року №03/16-305 та рішення «Про позбавлення батьківських прав» комісії з питань захисту прав дитини Сколівської районної державної адміністрації від 27.04.2017 року №1 відповідача доцільно позбавити батьківських прав. Водночас судом встановлено таке. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). Суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Зокрема, відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої). Відповідно до роз'яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Як встановлено в судовому засіданні та підтвердження матеріалами справи, відповідач має негативні характеристики за місцем проживання, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Проте, держава має позитивний обов'язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Судом встановлено, що відповідач жодного разу не звернулась до уповноважених органів держави з метою захисту прав своєї дитини, сприянні їй будь-яким чином реалізувати свої батьківські обов'язки, тобто не вчинила жодних активних дій, які б свідчили про наявність у неї бажання скористатись допомогою держави. Окрім того, відповідач протягом розгляду справи в суді жодного разу не з'явилась в судове засідання, не цікавиться життям дитини, свідомого нехтує своїми обов'язками і не бажає виконувати їх, відтак суд приходить до висновку, що відвідач ухиляється від виховання дитини, що є підставою для позбавлення батьківських прав Згідно з ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавленням батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У зв'язку із чим, відповідно до ст. 182 СК України, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.04.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved