Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який уточнювала в процесі розгляду справи. В уточненому позові зазначає, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] 17.07.1999 р. вона вступила в шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Варакута». Шлюб між її батьками був розірваний 22.04.2003 р. 13.12.2003 р. її мати зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Зудіна». 18.03.2014 р. її батько [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з двокімнатної кооперативної квартири, розташованої за адресою [ADDRESS]. Вказана квартира була надана її батькові [PERSON] 21.02.1986 р., як члену ЖБК «Кристал-11», на сімю з трьох чоловік. Відповідно довідки ЖБК № 294 «Кристал-11» № 490 від 10.04.2016 р. [PERSON] був членом ЖБК № 294 «Кристал-11», постійно проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 26.03.1986 р. по дату смерті 18.03.2014 р. Пай за квартиру повністю виплачений. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив. Крім того до складу спадщини входять грошові вклади, відкритті у ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме: - 18.02.2011 року депозитний рахунок за договором SAMDN18000714262686, рахунок 26308607377347, поточна сума станом на 09.05.2016 року 2886 гривень 49 копійок. Заповідальне розпорядження відсутнє. - 05.04.2013 року картковий рахунок 5167987210070757 на суму 214 гривень 69 копійок. Заповідальне розпорядження відсутнє. Вона є єдиною спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON], у відповідності до ст. 1261 ЦК України. На час смерті батька вона постійно проживала та була зареєстрована разом з ним в квартирі за адресою [ADDRESS], а тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. 15.04.2016 р. вона звернулась до Пятої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття та оформлення спадщини після смерті батька. Пятою Запорізької державною нотаріальною конторою вказана заява була зареєстрована за № 571 та заведено спадкову справу № 138 за 2015 рік. У звязку із відсутністю в неї правовстановлюючих документів на спадкове майно, нотаріальною конторою був направлений запит до ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» щодо надання копій документів, які підтверджують право власності [PERSON] на вказану вище квартиру. Листом від 18.04.2016 року № [NUMBER] «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» було повідомлено, що в матеріалах інвентарної справи на вищевказану квартиру відсутні документи про право власності. Постановою державного нотаріуса Пятої Запорізької державної нотаріальної контори № 1591/02.31 від 26.04.2016 року їй було відмовлено у вчинені нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину. За відсутності відповідної реєстрації права власності в ТОВ «ЗМБТІ» \~\~за її батьком [PERSON] на вищезазначену квартиру, позивач позбавлена можливості оформити своє право на вищезазначену спадщину у нотаріальному порядку. За уточненим позовом [PERSON], посилаючись на ст.ст.16, 384, 392, 1217, 1218, 1220, 1222, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.15 ЗУ «Про власність» просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], на грошовий вклад в сумі 2886 грн. 49 коп., з відповідними відсотками, що знаходиться на рахунку 26308607377347, відкритому у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім»я [PERSON], за договором SAMDN18000714262686 та на грошовий вклад в сумі 214,69 грн., з відповідними відсотками, що знаходиться на рахунку 5167987210070757, відкритому у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» на імя [PERSON]А, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 18 березня 2014 року. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача Запорізької міської Ради в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини не явки суду не повідомив, заперечень не надав. Представник третьої особи ЖБК № 294 «Кристал-11» подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду не з»явився, про розгляд даної справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяви про бажання приймати участь у судових засіданнях до суду не подавав. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача та третіх осіб, суд вважає, що позов заявлений обгрунтовано і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що правовстановлювальні документи на підставі яких було набуто чи відчужено право власності на квартиру [ADDRESS] відсутні (а.с.14). Згідно ордеру № 101 від 21.02.1986 р. (а.с.11), [PERSON] на сім»ю з трьох осіб було надано право заняття квартири [ADDRESS]. З довідки ЖБК-294 «Кристал-11» (а.с.12) встановлено, що пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] був повністю виплачений. Статтею 15 Закону України «Про власність» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому у користування, набуває права власності на це майно. Статтею 384 ЦК України передбачено, що будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. Частина 3 вказаної статті передбачає, що у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Як роз'яснив Пленум ВСУ в п.5 Постанови від 18.09.1987 р. № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», судам слід мати на увазі, що згідно із ст.15 ЗУ «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. З викладеного, суд дійшов висновку, що на підставі ст.15 Закону України «Про власність», [PERSON] набув право власності на вказану квартиру, але у встановленому законом порядку не зареєстрував своє право власності у державних органах. Шлюб між батьками позивача був розірваний 22.04.2003 р. (а.с.8). 13.12.2003 р. мати [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Зудіна» (а.с.9). 18.03.2014 р. [PERSON] помер (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з двокімнатної кооперативної квартири, розташованої за адресою [ADDRESS]. Крім того, до складу спадщини входять грошові вклади на рахунках, відкритих у ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме: 18.02.2011 року депозитний рахунок за договором SAMDN18000714262686, рахунок 26308607377347, поточна сума станом на 09.05.2016 року 2886 гривень 49 копійок. Заповідальне розпорядження відсутнє. 05.04.2013 року картковий рахунок 5167987210070757 на суму 214 гривень 69 копійок. Заповідальне розпорядження відсутнє. Спадкоємицею першої черги є [PERSON] (до шлюбу [PERSON]), як донька померлого (а.с.6, 7). [PERSON], на час смерті [PERSON], проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою (а.с.55, 57). [PERSON] подала до П»ятої Запорізької державної нотаріальної контори заяву про заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою державного нотаріуса П»ятої Запорізької державної нотаріальної контори від 26.04.2016 р., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв»язку з тим, правовстановлюючі документи на майно, належне спадкодавцеві, з відповідними відмітками про державну реєстрацію права власності, спадкоємцем не надано. Вищевикладене підтверджується копією спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с.42-59). Інші спадкоємці першої черги до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини не звертались. Ч.1 ст.1217 ЦК україни визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст.1220, ч. 1 ст.1270 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини У абз. 2 п. 8 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ч.3 ст.1268 ЦК України визначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Ч.1,2 ст.1228 ЦК України визначено, що владник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі); право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Враховуючи, що [PERSON], як спадкоємець першої черги, проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані і задовольняє позов в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved