Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Луцької міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Свій позов обґрунтовує тим, що 26 червня 2004 року помер [PERSON], внаслідок смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входять усі права та обовязки. Що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, в тому числі, 1/3 частина квартири [ADDRESS]. Зазначає, що він, будучи особою, яка постійно проживала зі спадкодавцем з червня 1996 року по 26 червня 2004 року, а також була повязана з ним спільним побутом, звернувся до нотаріуса Першої Луцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, нотаріусом йому було відмовлено в такій нотаріальній дії в звязку з відсутністю документального підтвердження постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на наведене, просить встановити факт його проживання однією сімєю зі спадкодавцем [PERSON] з червня 1996 року по 26 червня 2004 року та визнати за ним право власності на майно, а саме: 1/3 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер 26 червня 2004 року. В судове засідання позивач не зявився, представник позивача адвокат [PERSON] подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер 26 червня 2004 року, що підтверджується копією актового запису про смерть № 35 від 29 червня 2004 року, виданого Виконавчим комітетом Маяківської сільської ради Луцького району Волинської області. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі, на 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Наливайка, 2/55. Право власності [PERSON] на вказану часту в нерухомому майні підтверджується копією договору міни квартири від 23 березня 2003 року, який посвідчено приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] Крім того, з копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що квартира, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Наливайка, 2/55, належала на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а саме по 1/3 частини кожному з них. З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01 квітня 2011 року, виданого [PERSON] приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] вбачається, що співвласники вказаної квартири [PERSON] та [PERSON] померли, спадщина, на яку видане свідоцтво складається з 2/3 часток квартири. З копії технічного паспорту на квартиру №55 в житловому будинку №2 по вул. Наливайка в м. Луцьку встановлено, що на час розгляду справи 2/3 частини квартири належить [PERSON] позивачу, а 1/3 частини [PERSON] Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями відділу ведення Реєстру територіальної громади Луцької міської ради [PERSON] зареєстрував своє місце проживання за адресою: [INFO] з 26 квітня 1995 року. Також на підтвердження факту проживання за адресою: [INFO], позивачем надано копію свого паспорту серії АС №209538, виданого 24 травня 2016 року Луцьким МВ УДМС України у Волинській області, з відміткою про реєстрацію місця проживання за вказаною адресою з 26 квітня 1995 року. З показів свідка [PERSON] встановлено, що позивач [PERSON] та померлий [PERSON] були зведеними братами і проживали спільно, однією сімєю за адресою: м. Луцьк, вул. Наливайка, 2/55, мали спільний побут та вели спільне господарство. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Як встановлено в судовому засіданні, підтвердження факту проживання однією сімєю з спадкодавцем [PERSON] позивачу необхідне для оформлення спадкових прав. Аналізуючи матеріали справи, а також покази допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], суд вважає доведеним факт проживання однією сім'єю позивача [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] Відповідно до положень ст. ст. 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст.1268 частини 3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] належить до четвертої черги спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] та прийняв спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців не встановлено. З витребуваних судом відомостей з Першої Луцької державної нотаріальної контори вбачається, що спадкова справа по смерті [PERSON], який помер 26 квітня 2004 року, не заводилась. З огляду на наведене, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], а саме: на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул.. Наливайка, 2/55.

Outcome: approved