Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

22.05.2020 [PERSON] звернулася з вказаним позовом у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 11.01.1995 Бердичівським міськвідділом РАГС. На обґрунтування позову [PERSON] вказала, що з листопада 2014 року у них з відповідачем почали виникати по різним причинам конфлікти. В подальшому їй стало відомо про подружню невірність з боку відповідача, що призвело до припинення з грудня 2014 року шлюбних відносин. Примирення не можливе. Ухвалою від 03 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Сторони у судове засідання не з`явилися. Відповідач про час і місце слухання справи повідомлений належним чином у відповідності до положень частини восьмої статтей 128, 130, 131 ЦПК України, оскільки повістка йому залишена за адресою його зареєстрованого місця проживання, розписка судового розпорядника повернута до суду із відміткою "адресат відсутній", а іншу адресу місця проживання відповідач суду не повідомляв. Позивачка до суду спрямувала заяву про підтримання позову, надала згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Судом, відповідно до статті 280 ЦПК України, ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження 11 січня 1995 року Бердичівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 3). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад та збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, тобто на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Оскільки шлюбні відносини між сторонами розладналися, сторони спільно не проживають, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, твердить, що шлюбні відносини припинені, а відповідач не спростував цього факту та не оспорив позову, суд доходить висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, тому позовні вимоги належить задовольнити, шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн 80 коп.

Outcome: approved