Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] у справах дітей [PERSON] комітету Миргородської міської ради (як орган опіки та піклування) про визнання батьківства та внесення відомостей в актові записи про народження дітей, в позові посилався на те, що з 2000 року проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON]. Від цих відносин у нього з [PERSON] народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В свідоцтвах про народження дітей у розділі батько записано прізвище матері. 26 вересня 2016 року [PERSON] померла. Після її смерті малолітнім дітям надано статус сиріт. На даний час діти проживають з позивачем, він піклується про їх добробут, але представник служби у справах дітей Миргородської міської ради повідомив його, що стоїть питання про відібрання дітей у звязку з тим, що він не визнаний їх батьком. При зверненні до Миргородського міського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області з проханням внести зміни до актового запису про народження дітей, йому було відмовлено у звязку з відсутністю заяви матері про визнання батьківства, тому він змушений звернутися до суду. Під час судового розгляду справи ухвалою суду від 31 січня 2017 року замінено первісного відповідача [PERSON] у справах дітей виконавчого комітету Миргородської міської ради належним відповідачем [PERSON] комітетом Миргородської міської ради (а.с.37). В судовому засіданні [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили визнати його батьком [PERSON] та [PERSON] та зо бовязати Миргородський міський відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області внести відповідні зміни в свідоцтва про народження дітей. Представник відповідача [PERSON], що діє на підставі відповідної довіреності (а.с.35) в судовому засідання позовні вимоги [PERSON] визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Третя особа Миргородський міський відділ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області в судове засідання свого представника не направив, до суду подав заяву, в якій заперечень проти позову не висловив, справу просив розглянути у відсутність представника (а.с.24). Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14 лютого 2010 року [PERSON] народила [PERSON], про що було складено актовий запис про народження № 02 від 22 лютого 2010 року (а.с.6). 27 вересня 2012 року [PERSON] народила [PERSON], про що було складено актовий запис про народження № 05 від 10 жовтня 2012 року (а.с. 7). З матеріалів справи вбачається, що записи про батька дітей у Книзі реєстрації народжень вносилися відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.12), а саме за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дітей записано зі слів матері. 26 вересня 2016 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). 30 вересня 2016 року на підставі заяви [PERSON] служба у справах дітей Миргородської міської ради приймає рішення про тимчасове влаштування дітей на проживання за адресою [INFO], де також проживає позивач (а.с. 9). 18 жовтня 2016 року рішеннями Виконкому Миргородської міської ради № 763 та № 764 [PERSON] та [PERSON] надано статус дитини-сироти (а.с. 10, 11). При зверненні [PERSON] до Миргородського міського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області з проханням внести зміни до актового запису про народження дітей, йому було відмовлено у звязку з відсутністю документально підтвердження, що він являється батьком дітей (а.с. 12). Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Ч.1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Позивач [PERSON] зазначає, що він є батьком дітей, оскільки проживав разом з матірю дітей з 2008 року до моменту її смерті і діти народилися у них у незареєстрованому шлюбі . Він визнає своє батьківство , вважає [PERSON] та [PERSON] своїми рідними дітьми, займається їх вихованням і матеріальним забезпеченням, що достовірно підтверджується довідками дошкільного навчального закладу № 5 «Сонечко» від 09.02.2017 року та Миргородської загальноосвітньої школи І-ІІ ст.№ 3 Миргородської міської ради Полтавської області (а.с. 49-50). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матірю позивача. Вказала, що її син та [PERSON] проживали разом в її будинку з 2008 року до смерті невістки. За час проживання у них народилися донька [PERSON] та син [PERSON], які є її онуками, але за бажанням [PERSON], з метою отримання державної допомоги, позивача не було записано батьком дітей. Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що відповідно до статей 213,215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п. 2.16.4. Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Зважаючи на те, що в судовому засіданні встановлено, що відомості про батька дітей внесені за вказівкою матері, зважаючи на положення статей 128, 134 СК України та враховуючи, що визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню. В звязку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved