Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, визнання опікуном та стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Позов мотивовано тим, що його донька - [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON], [INFO] року вона народила сина - [PERSON]. [INFO] року, його донька померла. Після смерті доньки її син, живе постійно з ним, що стверджується довідкою сільської ради. [PERSON] після смерті його доньки, а своєї дружини, перестав спілкуватися з сином. Будь-якої матеріальної допомоги на утримання своєї дитини він не надавав і не надає. Онук залишився проживати біля нього, він знаходиться на його повному утриманні, навчається в середній школі смт. Салькове. Ходить вже до 8-го класу. Відповідач протягом 10-ти років не цікавиться життям дитини, не бачиться з ним, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків: - не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини. - нe цікавиться, як росте його дитина . - не вітає сина з днем народження, не купує йому речей. - не забезпечує дитину необхідним харчуванням. - Не забезпечує дитину медичним доглядом. - Не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення. Всі ці фактори він розцінює як ухилення відповідача від виховання дитини, свідомого нехтування, своїми батьківськими обов'язками. Відповідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний, духовний розвиток дитини, не забезпечують дитині необхідного харчування, медичного догляду, тощо. Оскільки дитина позбавлена батьківського піклування, він просить суд призначити його опікуном над внуком. Опіка і піклування можуть встановлюватися і за життя батьків неповнолітніх дітей у випадках, коли батьки позбавлені батьківських прав, коли вони понад шість місяців не проживають разом з дитиною та без поважних причин не беруть участі в її вихованні та утриманні, не виявляють щодо дитини батьківської уваги та турботи. Його онук ще до смерті своєї мами, часто проживав біля нього, оскільки донька дуже хворіла. Уже 10 років він проживає з ним та його дружиною, а своєю бабусею. Він бажає виховувати [PERSON], ставиться до нього як до рідного, має житло. Відповідно п.4 ст. 63 СК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Вважає, що в інтересах дитини проживати саме з ним, його дідом. Він у повному обсязі створив всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, для задоволення гармонійного розвитку її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Він доглядає та виховує онука, про, що в судовому засіданні можуть ствердити свідки: [PERSON] та [PERSON] Крім того, вказані обставини стверджуються довідкою сільською ради про те, що дитина проживає біля нього і знаходиться на його утриманні. Тому він вирішив, що його онуку не потрібний такий батько, який ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків і звертається до суду з проханням про позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно ст.. 247 СК України, ч.2 ст.. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання. Дитина над якою встановлено опіку або піклування, має право на проживання в сім»ї опікуна або піклувальника, на піклування з його боку. Відповідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 ,,Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав може звернутися особа, в сім»ї якої проживає дитина. Разом з тим бажає, щоб з відповідача на його користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], який проживає біля нього і знаходиться на його утриманні, було стягнуто аліменти. Згідно ст.2 ст. 166 СК України, позбавлення батьківських прав не звільняє відповідача від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У дитини ніякого особистого майна на праві власності немає. Відповідач є і записаний батьком неповнолітньої дитини і у відповідності ст.. 180 Сімейного кодексу України зобов"язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач здоровий, працездатний, має можливість надати дитині матеріальну допомогу, але добровільно ніякої допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. Бажає, щоб розмір аліментів з відповідача на його користь на утримання неповнолітньої дитини стягували в твердій грошовій сумі в розмірі по 450 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Животовська Г.М. в судовому засіданні, позов підтримали та просить його задовільнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що згодний сплачувати аліменти на дитину та погоджується, щоб над його сином була встановлена опіка. Не згодний, щоб його позбавляли батьківських прав відносно сина [PERSON]. Пояснив, що не працює, а тому не міг утримувати сина та надавати йому допомогу. Інколи приходив до нього в гості та надавав посильну допомогу. Має чотирьох дітей від двох інших шлюбів, яких потрібно утримувати. На даний час пролікувався від алкоголізму та буде займатись вихованням сина. В судовому засіданні прокурор прокуратури Гайворонського району Андронік А.В. вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та призначити [PERSON] опікуном [PERSON] тому, що це відповідає інтересам дитини. Представник органу опіки і піклування Гайворонської РДА Стицюра Л.В., в судовому засіданні дала висновки про те, що необхідно позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], призначити [PERSON] опікуном [PERSON] та залишити його для подальшого проживання та виховання біля [PERSON]. оскільки це буде відповідати інтересам дитини. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON], [INFO] року. [PERSON] народила - [PERSON] [INFO] року (а.с. 7) [INFO] року [PERSON] померла (а.с. 9). Після смерті [PERSON], [PERSON], живе постійно з [PERSON], що стверджується довідкою сільської ради (а.с. 10). [PERSON] після смерті [PERSON], перестав спілкуватися з сином. Будь-якої матеріальної допомоги на утримання своєї дитини він не надавав і не надає, що підтверджується поясненнями свідків: [PERSON], [PERSON] Зловживає алкоголем, що вбачається з його характеристики наданої Заваллівською селищною радою (а.с. 47). Відповідач протягом 10-ти років не цікавиться життям дитини, не бачиться з ним, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що вбачається з довідки Заваллівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 772 від 14.09.2015 року та характеристики на [PERSON] (а.с. 11, 12). Уже 10 років [PERSON], проживає з дідусем та бабусею. Згідно вимог статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно із нормами ст.164 Сімейного кодексу України, ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи вислухавши пояснення позивача, відповідача, прокурора, представника органу опіки та піклування Гайворонської РДА, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідач протягом 10-ти років не цікавиться життям дитини, не бачиться з ним, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків: - не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини. - нe цікавиться, як росте його дитина . - не вітає сина з днем народження, не купує йому речей. - не забезпечує дитину необхідним харчуванням. - не забезпечує дитину медичним доглядом. - не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, зловживає алкоголем, а тому має бути позбавлений батьківських прав щодо [PERSON]. Відповідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний, духовний розвиток дитини, не забезпечують дитині необхідного харчування, медичного догляду, тощо. Опіка і піклування можуть встановлюватися і за життя батьків неповнолітніх дітей у випадках, коли батьки позбавлені батьківських прав, коли вони понад шість місяців не проживають разом з дитиною та без поважних причин не беруть участі в її вихованні та утриманні, не виявляють щодо дитини батьківської уваги та турботи. Відповідно п. 4 ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. [PERSON] у повному обсязі створив всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, для задоволення гармонійного розвитку її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості та має можливість виконувати обов'язки опікуна, що вбачається з матеріалів справи. Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній [PERSON] позбавлений батьківського піклування, бажає, щоб опікуном був його дідусь [PERSON] (а.с. 45) і оскільки це в інтересах дитини суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України і опікуном малолітнього [PERSON] необхідно призначити його дідуся [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи відповідач є батьком дитини, дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідач не працює, тому аліменти підлягають стягненню в твердій грошовій сумі 450 грн. на місяць, що відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідач, як батько дитини, зобов'язаний утримувати її матеріально до повноліття. Позбавлення батьківських прав не звільняє відповідачів від обов'язку згідно ст. 180 СК України утримувати дітей до повноліття. Згідно ст.88 ЦПК України, в разі задоволення позову, суд стягує з відповідача на користь позивача та держави судові витрати.

Outcome: approved