Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

[PERSON] , в інтересах\~якої діє\~адвокат Колцуняк\~Ю.В.\~ звернулася\~до суд\~із заявою,\~заінтересована особа\~Тернопільський міськрайонний\~відділ державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Південно-Західного\~міжрегіонального управління\~міністерства юстиції\~,\~у якій\~просить встановити\~факт смерті\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] у\~м.\~Луганськ,\~Луганської області.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~покликається на\~те,\~що [INFO] на\~тимчасово окупованій\~території Луганської\~області в\~місті Луганську\~померла її\~матір [PERSON] . Однак, через те, що свідоцтво про смерть видане невизнаним органами влади, вона ( [PERSON] ) не може зареєструвати в відділі РАЦСу факт смерті матері [PERSON] у встановленому порядку та отримати свідоцтво про смерть. З цих підстав просила заяву задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду. У судове засідання представник [PERSON] адвокат Колцуняк Ю.В. подав заяву, у якій вказав , що просить судовий розгляд проводити за його відсутності , заяву підтримав з підстав, викладених у ній та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, на електронну пошту суду надійшла заява, в якій в.о. начальника відділу просить розглядати заяву без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини: Заявник [PERSON] є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 21 травня 2002 року. Як убачається із заповненого російською мовою «Свидетельства о смерти» серії [NUMBER] , виданого 09 жовтня 2018 року на тимчасово окупованих територіях у Луганській області видно,\~що [PERSON] померла [INFO] у м. Луганськ, про що складено актовий запис №1729. Згідно «Врачебного свидетельства о смерти №1407» виданого 08 жовтня 2018 року, причиною смерті [PERSON] є гостра недостатність кровообігу, дифузний дрібновогнищевий кардіосклероз. Як видно із ксерокопії паспорта серії [NUMBER] виданого Жовтневим РВУМВС України в Луганській області 22 липня 1999 року, померла [PERSON] була громадянкою України, місце народження с. Кам`янка, Марківського району, Луганської області. Заявник [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 25 червня 1956 року рай бюро ЗАГС Ватутінського району м. Ворошиловград, довідкою про укладення шлюбу №229 виданої 04 липня 2011 року територіальним відділом записів актів громадянського стану м. Сосногорськ Управління записів актів громадянського стану Республіки Комі, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим Жовтневим рай ЗАГС м. Ворошиловграда. На звернення заявниці [PERSON] . Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Луганськ, Луганської області, у зв`язку із непред`явленням документів встановленої форми. Вирішуючи заяву суд виходить з наступного. Згідно наказу Міністерства юстиції України 1847/5 від 05.11.2014 року «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» де вказано, що було тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області. Статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Так, законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства. Відомості про смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Така ж позиція щодо розгляду даної категорії справ викладена у п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а саме: суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать…… Таким чином, «Свидетельство о смерти» серії [NUMBER] , видане 09 жовтня 2018 року на тимчасово окупованих територіях у Луганській області не створює правових наслідків, але в той же час вони містять фактичні дані відповідно до ст. 76 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника. Суд враховує положення ч.3 ст.2 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях", відповідно до якого діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи. Встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт того, що [PERSON] померла [INFO] в місті Луганськ, що підтверджено наданими письмовими доказами та у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником. На підставі наведеного та

Outcome: approved