Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

30 серпня 2013 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинськ ради, в якому просили суд встановити факт належності на праві власності житлового будинку [ADDRESS] їх матері, спадкодавцю [PERSON], яка померла [INFO] року, а також визнати в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] за кожним з них право власності на 1/2 частину домоволодіння - житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 61,4 м.кв., житловою площею 46,4 м.кв., господарчі споруди: Б-1 літню кухню, В-1 сараю, Г-1 вбиральню, Д-1 душ, № 4 водопровід, № 2 зливна яма, № 1, 3, 5, 6 забори, І - II тротуари. В наданій суду [PERSON] письмовій заяві в порядку ст. 31 ЦПК України позивачкою уточнено позовні вимоги у зв`язку зі смертю позивача [PERSON], який помер [INFO] року. [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] та правонаступник у даній справі померлого позивача [PERSON] в своїй заяві просить суд встановити факт належності на праві власності житлового будинку [ADDRESS] її матері - [PERSON], померлій [INFO] року, та визнати за нею в цілому право власності на житловий будинок під [ADDRESS] загальною площею 61,4 м.кв., житловою площею 46,4 м.кв., господарчі споруди: Б-1 літню кухню, В-1 сараю, Г-1 вбиральню, Д-1 душ, № 4 водопровід, № 2 зливна яма, № 1, 3, 5, 6 забори, І - II тротуари в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO] року, та після смерті брата - [PERSON], померлого [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог позивачкою у судовому засіданні та її представником [PERSON] зазначено, що згідно договору дарування від 31 січня 1992 року її матері, [PERSON] на праві власності належить житловий будинок під [ADDRESS] житловою площею 46,4 м.кв, загальною площею 61,4 м.кв. з господарчими спорудами розташованими на земельній ділянці 600 м.кв. Мати позивачки та [PERSON], [PERSON], померла [INFO] року. За життя [PERSON] заповітів не складала, а тому позивачка і її брат, [PERSON], є спадкоємцями першої черги за законом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] у встановленому законом порядку звернулася до Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS]. У серпні 2013 року [PERSON] отримала від нотаріуса письмову довідку з питань діючого законодавства, відповідно якої нотаріус роз'яснила, що для одержання свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок необхідні правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкоємцеві. Брат позивачки [PERSON] разом з матірю проживав однією сім`єю за адресою: [ADDRESS], зареєстрований за цією адресою, спадщину після смерті матері прийняв фактично, з письмовою заявою до нотаріуса не звертався. Оригінал договору дарування від 31 січня 1992 року був втрачений, можливо ще за життя спадкодавця, у позивачки є тільки копія даного документу. Саме відсутність правовстановлюючого документу не дала можливості позивачці та її померлому брату отримати в нотаріальному порядку свідоцтва про право на спадщину за законом, тому вони вимушені були звернутися до суду з даним позовом. Протягом судового розгляду позову позивачка [PERSON] звернулась до нотаріату як єдиний спадкоємець після смерті свого брата, тому є правонаступником позивача [PERSON] у справі. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила той факт, що у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], дійсно проживала власниця будинку [PERSON], та її донька [PERSON] і син [PERSON], на час смерті [PERSON] вони проживали з нею, інших власників будинку наскільки свідкові відомо не було. Представник позивачки за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з письмовою заявою, у якій підтримав позов повністю та просив його задовольнити, закінчити судовий розгляд без його участі. Від представника відповідача Т.К. Островерх надійшла до суду письмова заява, в якій представник просить розглянути справу без її участі, заперечень проти позову виконком Баглійської районної ради не має. Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, згідно договору дарування від 31 січня 1992 року за матір`ю позивачки, [PERSON], зареєстровано право власності на житловий будинок під [ADDRESS] житловою площею 46,4 м.кв, загальною площею 61,4 м.кв. з господарчими спорудами розташованими на земельній ділянці 600 м.кв. Даний факт підтверджується інформацією директора ОКП "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" (л.с.20), копією договору від 31.01.1992 (л.с.16-17). Факт належності вказаного будинку спадкодавцю [PERSON] також підтвердив у судовому засіданні свідок [PERSON] [INFO] року мати позивачів, [PERSON] померла, про що свідчить свідцтво про смерть (л.с. 18), видане Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. За життя [PERSON] заповітів не складала, а тому позивач [PERSON] та її брат [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] та її брат [PERSON] зареєстровані та проживали разом зі спадкодавцем, що підтверджено копіями їх паспортів, довідкою з місця проживання та показами свідка [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України позивачка та її брат є такими, що фактично прийняли спадщину; позивачка звернулася до Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва на право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], але у серпні 2013 року [PERSON] отримала від нотаріуса письмову відмову (л.с. 19), відповідно якої нотаріус роз'яснила, що для одержання свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок необхідні правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкоємцеві. При цьому позивач не мала оригіналу правовстановлюючого документу на будинок, який би підтверджував належність майна спадкодавцю. Брат позивачки - [PERSON] разом з матірю проживав однією сім`єю за адресою: [ADDRESS], зареєстрований за цією адресою, спадщину прийняв фактично, з письмовою заявою до нотаріуса не звертався, звернувся до суду разом з позивачкою щодо визнання за ним права власності, однак помер [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть (л.с. 106), видане Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Як видно зі спадкової справи після його смерті (л.с. 126-136), крім позивачки [PERSON], із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Згідно з вимогами ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. У відповідності до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно мешкає разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом строку встановленим ст. 1270 ЦК України не надав заяву про відмову від неї; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON] та брата [PERSON], фактично прийняла спадщину, суд вважає необхідним задовольнити в повному обсязі позовні вимоги [PERSON] до виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинськ ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved