Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: - визнати довіреність, посвідчену 17 серпня 2013 року приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області Романченко В.В. (реєстр. № 3421), удаваним правочином та застосувати до неї правила щодо правочину договору купівлі-продажу транспортного засобу марки ЗАЗ-DAEWOO модель Т 13110 СПГ, 2007 року випуску, зеленого кольору, шасі (кузов) [NUMBER], тип - легковий седан, повна масса 1400кг, маса без навантаження 1070кг, об'єм двигуна 1299 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER], що укладений між [PERSON] та [PERSON]; - визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на транспортний засіб марки ЗАЗ-DAEWOO модель Т 13110 СПГ, 2007 року випуску, зеленого кольору, шасі (кузов) [NUMBER], тип - легковий седан, повна маса 1400кг, маса без навантаження 1070кг, об'єм двигуна 1299 куб.см., реєстраційний [NUMBER]; - виключити з опису та звільнити з-під арешту транспортний засіб марки ЗАЗ-DAEWOO модель Т 13110 СПГ, 2007 року випуску, зеленого кольору, шасі (кузов) [NUMBER], тип - легковий седан, повна маса 1400кг, маса без навантаження 1070кг, об'єм двигуна 1299 куб.см., реєстраційний [NUMBER]. Зазначив, що 17 серпня 2013 року укладено договір купівлі-продажу автомобілю [NUMBER]. Автомобіль придбано за 25000 гривень, які позивач сплатив відповідачу до підписання договору купівлі-продажу. У зв'язку з відсутністю коштів на оформлення автомобілю своєчасно перереєстрацію здійснено не було. Проте, відповідачем видано на ім'я позивача довіреність. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.11.14 року накладено арешт на вказаний автомобіль. Вважає, що вказаною постановою порушено його право власності на транспортний засіб. Вважає, що відповідно до ст. 328 ЦК України він набув право власності на автомобіль на підставі договору купівлі-продажу та відповідно до ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» з транспортного засобу має бути знятий арешт. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Зазначив, що продав автомобіль [PERSON] та отримав за неї гроші в сумі 25000 гривень, видав на ім'я позивача доручення. Представник відділу ДВС Бердянського МРУЮ Запорізької області за дорученням Літвиненко Я.В. в судовому засіданні вважає можливим вірішити спір на розгляд суду. Зазначила, що у відділі ДВС на виконанні перебуває виконавче провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості, в межах якого було винесено постанову про арешт майна боржника. Аналізуючи надані докази суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353 цього Кодексу Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 3 частини 1 ст. 208 ЦК України встановлено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою ст. 206 цього Кодексу. Статтею 334 ЦК України визначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Частина четверта статті 334 ЦК України, яка діяла в редакції станом на дату укладання договору купівлі-продажу спірного автомобілю, визначала, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Статтею 235 ЦК України передбачено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 1000, 1003 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, я межах якої є чинним виключне право повіреного. У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Згідно пункту 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 98 року № 1388, на зареєстровані у підрозділі Державтоінспекції транспортні засоби видаються свідоцтва про реєстрацію …. За бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, підрозділ Державтоінспекції видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом. У графі талона «Особливі відмітки» робиться запис «Дійсний до ____ 20__р. за наявності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) серії __ № ____». У пункті 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України 06 листопада 2009 року №9 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначено, що удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний. Вчинення сторонами удаваного правочину не тягне за собою наслідків у вигляді визнання його недійсним, оскільки при вчиненні удаваного правочину настання його мети приховати інший правочин, бажають досягти обидві сторони, а тому до відносин цих сторін застосовуються правила того правочину, якому відповідала їхня внутрішня воля і який вони насправді вчинили, тобто правила правочину договору купівлі-продажу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Судом встановлено, що автомобіль ЗАЗ-DAEWOO модель Т 13110 СПГ, 2007 року випуску, зеленого кольору, шасі (кузов) [NUMBER], тип - легковий седан, державний реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, зареєстрований за [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданим РЕВ МРВ ДАІ № 11 при УМВС України в в Запорізькій області 30 жовтня 2007 року. Згідно договору купівлі-продажу автомобіля, укладеного 17 серпня 2013 року, [PERSON] продав, а [PERSON] купив автомобіль ЗАЗ-DAEWOO модель Т13110 СПГ, 2007 року випуску, зеленого кольору, шасі (кузов) [NUMBER], тип - легковий седан, державний реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску. Купівлю-продаж здійснено за 25000 гривень. Факт передачі грошей та автомобілю підтверджується актом прийому-передачі від 17 серпня 2013 року. Відповідно до довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Романченко В.В. 17 серпня 2013 року (реєстр. №3421), [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатися (продати, обміняти, передати в оренду) за ціну та на умовах на свій розсуд належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого РЕВ МРВ ДАІ № 11 при УМВС України в Запорізькій області від 30.10.07 р., автомобілем марки ЗАЗ-DAEWOO модель Т 13110 СПГ, 2007 року випуску, зеленого кольору, шасі (кузов) [NUMBER], тип - легковий седан, повна масса 1400кг, маса без навантаження 1070кг, об'єм двигуна 1299 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER]. Судом встановлено, що технічна документація на автомобіль, ключі від нього та сам автомобіль з 17 серпня 2013 року знаходиться у володінні та користуванні [PERSON]. Постановою головного державного виконавця відділу ДВС Бердянського МРУЮ Запорізької області Кулікової І.І. від 20 листопада 2014 року накладено арешт на транспортний засіб, що належить боржникові - ЗАЗ-DAEWOO модель Т 13110 СПГ, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] надав право володіння, керування та розпорядження спірним автомобілем [PERSON] з метою приховання договору купівлі-продажу. З огляду на наведене, суд вважає, що відповідно до ст.ст. 235, 655 ЦК України сторони вчинили дії з виконання договору купівлі-продажу. За таких обставин суд приходить до висновку, що договір доручення вчинений сторонами для приховання іншого правочину та між сторонами в дійсності укладений договір купівлі-продажу спірного автомобіля. В зв'язку з цим позовні вимоги підлягають задоволенню. Договір доручення на право володіння, користування та розпорядження транспортним засобом у вигляді довіреності на вказаний транспортний засіб, посвідченої приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Романченко В.В. 17 серпня 2013 року (реєстр. №3421), належить визнати удаваним правочином та застосувати до нього правила щодо правочину договору купівлі-продажу, визнавши, що між позивачем та відповідачем вчинено договір купівлі-продажу транспортного засобу, визнавши за позивачем право власності на транспортний засіб, та звільнивши його з-під арешту.

Outcome: approved