Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить виключити з актового запису №4 від 13 квітня 2010 року про народження [PERSON], [INFO], вчиненого Диківською сільською радою Знам'янського району Кіровоградської області, відомості про [PERSON], [INFO], як батька дитини. Вимоги обгрунтовано тим, що з відповідачем він дійсно проживав однією сім'єю та вів спільне господарство, мав спочатку цивільні відносини, а згодом 18 червня 2010 року зареєстрував шлюб. [INFO] року народилася донька [PERSON]. Спільне життя не склалося, будь-які відносини між ними припиненні, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюб припинено за рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2012 року. Позивач зазначає, що основною причиною припинення шлюбних відносин стала обставина, що відповідач ввела його в оману, стверджуючи, що донька народилася семимісячною. Однак, згодом відповідач зізналася, що на момент їхнього знайомства вона вже була на другому місяці вагітності від іншого чоловіка на ім'я [PERSON], який мешкає у місті Світловодськ Кіровоградської області. Вихованням та утриманням малолітньої дочки фактично займається її бабуся [PERSON], яка є матір'ю відповідача. 15 грудня 2017 року набув чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального Кодексу України, Цивільного процесуального Кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІ від 03.10.2017 року, на підставі якого Цивільний процесуальний Кодекс України викладено в новій редакції. Згідно п/п 9 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладенні у позовній заяві. Просила суд позов задовольнита та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надіслала до суду заяву вх. №4152/18 від 29 березня 2018 року, в якій позовні вимоги [PERSON] про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини визнала у повному обсязі та не заперечувала щодо задоволення позову. Просила суд справу розглянути у її відсутність. Крім того, в судовому засіданні від 25 вересня 2017 року остання надала суду пояснення та зазначила, що позивач не є біологічним батьком дитини. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини визнала у повному обсязі та не заперечувала щодо задоволення позову. Представник третьої особи [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надіслала до суду заяву вх. №14432/17 від 04 грудня 2017 року, в якій позовні вимоги [PERSON] про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини визнала у повному обсязі та не заперечувала щодо задоволення позову. Просила суд справу розглянути у її відсутність. Представник третьої особи Знам'янського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, відповідно до якої просив суд розглянути справу без участі представника третьої особи. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року №2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Однак, враховуючи викладене, суть спору суд все ж таки заслухав свідків. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, третю особу та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18 червня 2010 року, післяшлюбне прізвище [PERSON] - [PERSON]Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 13 квітня 2010 року Диківською сільською радою Знам'янського району Кіровоградської області, [PERSON] народилась [INFO] року у селі Диківка Знам'янського району Кіровоградської області, про що складено відповідний актовий запис №4. В графі батько записаний - [PERSON], а в графі мати записана - [PERSON] . Рішенням Знам'янського міськрайонного від 20 серпня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як встановлено з пояснень відповідача [PERSON], він з народження доньки піклувався про неї, спілкувався та утримував її. Після розірвання шлюбу він проживає в іншому населеному пункті. В судовому засіданні пояснив, що після розлучення з [PERSON], він цікавився донькою, передавав їй речі. Відвідувати дитину за місцем її проживання не міг через матеріальні труднощі, оскільки не мав роботи та заробітку. Пояснив, що про те, що не є біологічним батьком дитини, дізнався в 2012 році, коли справа дійшла до розлучення. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], надала пояснення про те, що є матір'ю позивача. Зазначила, що [INFO] року відповідач народила дочку [PERSON] Мати відповідача повідомила, що дитина народилася семимісячною та те, що діти також проживають сім місяців. Пізніше вона знайшла зошит в якому була довідка з пологового будинку, що дитина доношена та народилася дев'ятимісячною, на що її чоловік сказав, що дитина не винна, не потрібно нікому нічого говорити. Однак, коли у серпні - вересні 2012 року надійшли повістки з суду про розлучення та аліменти вона повідомила сину [PERSON] про дані обставини, а саме те, що дитина не від нього. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], надала пояснення про те, що є подругою та сусідкою позивача та відповідача. Зазначила, що після народження дитини відповідачка говорила їй, що дитина не від [PERSON], на той час дитині було більше року. Після чого, її чоловік повідомив позивача, що по селі ходять слухи, що дитина не від нього. Зазначила, що останній не хотів вірити словам її чоловіка. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], надала пояснення про те, що є сестрою позивача, з братом має нормальні відносини. Зазначила, що третю особу [PERSON] бачила лише один раз у пологовому будинку, до якого вона, мати та брат приїздили, коли відповідач народжувала. Зазначила, що відповідач зізналась брату, що він не є батьком дитини у 2012 році. Про допит зазначених вище свідків клопотала представник позивача. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], надала пояснення про те, що є невісткою [PERSON]. Зазначила, що 02 квітня 2010 року вона відвідувала лікарню та була на прийомі у лікаря, так як стояла на обліку по вагітності. Вказала, що в зазначений день бачила біля палати [PERSON] двох жінок, які сперечались відносно того, чому остання не повідомила, що дитина не від позивача. Однак, суд надає критичну оцінку даним показам, оскільки, вони повністю спростовуються достовірною інформацією, наданою на запит, Знам'янською ЦРЛ вих.№1925 від 28 листопада 2017 року, відповідно до якої [PERSON] взята на облік по вагітності 26 лютого 2010 року на терміні 23 тиждні та відвідувала жіночу консультацію, відповідно до листа спостереження вагітної 26 лютого 2010 року, 11 березня 2010 року, 07 квітня 2010 року, 13 квітня 2010 року та 28 квітня 2010 року. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], надав пояснення про те, що є сусідом [PERSON]. Пояснив, що у 2011-2012 році, точну дату не пам'ятає, остання попросила відвести дочку [PERSON] до пологового будинку. Крім того, на початку допиту свідок вказав, що в той день позивача [PERSON] не було у пологовому будинку. Однак, після того зазначив, що чув скандал з приводу батьківства позивача [PERSON], в якому останній з його слів приймав участь. Про допит зазначених вище свідків клопотала представник третьої особи [PERSON]. З наданої на запит інформації Знам'янською ЦРЛ вих. №1621 від 19 жовтня 2017 року, [PERSON] взята на облік по вагітності 26 листопада 2009 року на 16-17 тиждні вагітності, проходила УЗД дослідження 23 листопада 2009 року на 21-22 тиждні вагітності та 22 березня 2010 року на 38-40 тиждні вагітності, перебувала на обліку в жіночій консультації Знам'янської ЦРЛ та народила доношену дитину у пологовому будинку Знам'янської ЦРЛ [INFO] року на 38 тиждні із вагою 3,468 гр. та зростом 50 см.. У індивідуальній картці вагітної і породіллі остання вказала батьком дитини [PERSON]. Заочним рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 червня 2017 року [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо їх малолітньої дочки [PERSON], [INFO] та стягнуто з останніх аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, тобто до [INFO] року, розпочавши стягнення з 07 червня 2016 року. Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2017 року, зазначене вище рішення в частині позбавлення [PERSON] батьківстьких прав скасовано. Рішення в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини залишено без змін. Відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Згідно ч. 2 ст. 136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, роз'яснено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Ухвалою Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2017 року за клопотанням позивача та представника у справі призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз, провадження у справі зупинено. Супровідним листом відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи вх.№4658/18 від 10 квітня 2018 року зазначена ухвала повернута до суду без виконання, у зв'язку з тим, що зазначені в ухвалі особи, крім [PERSON], на відбір зразків крові не з'явились. Відповідно до положення ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні» затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Пунктом 2.13.1 Розділом ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, зазначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідач позов визнала та не з'явилась на експертизу, що в силу ст. 109, 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що [PERSON] не являється біологічним батьком [PERSON], [INFO], оскільки остання народжена від іншого чоловіка, що не заперечувалось відповідачем та третьою особою - матір'ю відповідачки. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, вважаю за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у розмірі 320 грн. 00 коп., інші витрати віднести по фактично понесеним. На підставі викладеного,

Outcome: approved