Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачкою по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2003 року. Протягом сумісного проживання подружжя не знаходить між собою спільної мови, мають різні погляди на життя. В сім'ї відсутнє взаєморозуміння і, як наслідок, між сторонами склалися неприязні відносини, при яких подальше проживання разом стало неможливим. На даний час між подружжям припинені шлюбно - сімейні відносини та ведення сумісного господарства, поновляти які вони не бажають. Спроб для примирення і збереження сім'ї не приймають. Вказуючи на викладені обставини, позивач просить позов задовольнити. В судове засідання позивач надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка у судове засідання не з'явилася також, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, в зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наданих доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 грудня 2003 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Барвінківського районного управління юстиції Харківської області, запис №88, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу мають дітей - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується наданою до суду фотокопією свідоцтва про народження (а.с.6), та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується наданою до суду фотокопією свідоцтва про народження (а.с.5). З наданих суду доказів вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, що спричинене відсутністю взаєморозуміння, почуття поваги та любові, небажанням позивача за вказаних обставин зберегти шлюб. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. За таких обставин шлюб має бути розірвано. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб. Спору про розділ майна між подружжям не виникає. Згоду про утримання дітей між ними досягнуто. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачу, згідно її заяви, залишити прізвище- "[PERSON]". На підставі ст. ст. 10,11,57,58,59,60,88,174,209,212,214-215 ЦПК України, ст.ст.110, 112,113,115 Сімейного кодексу України, суд, -

Outcome: approved