Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

31.07.2018 року заявники звернулись до суду з заявою, в якій просили встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] [INFO] року народження, який помер [INFO] року є батьком [PERSON], [INFO]. Встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] [INFO] року народження, який помер [INFO] року є батьком [PERSON] [INFO] року народження. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що [INFO] року помер їх батько [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] та 1/ 2 частки квартири [ADDRESS]. Зазначають, що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу було надано роз'яснення про необхідність звернення до місцевого суду для встановлення факту родинних відносин. Неможливість встановлення родинних зав'язків між [PERSON], а також [PERSON] та їх батьком, [PERSON] обумовлена наявністю орфографічної помилки: прізвище померлого ([PERSON]) не співпадає з прізвищем, викладеним українською мовою в документах його синів ([PERSON]). Наявність таких розбіжностей в написанні прізвищ українською мовою є перешкодою для оформлення спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], для [PERSON] та відмови від прийняття спадщини для [PERSON]. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даною заявою. Згідно автоматизованого розподілу справу передано судді Куриленко О.М., яка ухвалою від 01.08.2018 року прийняла справу до свого провадження. В ході судового засідання, яке відбулось 19 вересня 2018 року представник заявників [PERSON], [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просила витребувати від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Яковлєвої Ольги Миколаївни (65012, [ADDRESS]) матеріали спадкової справи № 13/2018 щодо майна [PERSON], який помер [INFO] року. Ухвалою суду від 19.09.2018 року клопотання представника заявника було задоволено. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судове засідання з`явилась представник заявників [PERSON], [PERSON] - [PERSON], яка заяву підтримала, просила її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник зацікавленої особи Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає заяву підлягаючою задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 293, п. 1) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема і про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER], виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 26.04.2018 року, актовий запис № 4496. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить: квартира [ADDRESS], яка належала на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.09.2003 року № 3-2496, виданого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], та ? частка квартири [ADDRESS], яка належала на підставі Договору міни квартир від 03.06.1994 року, посвідченого заступником старшого державного нотаріуса Першої Сімферопольської державної нотаріальної контори Дрезноль Т.А. за реєстровим номером З-Н-2159 та Дубліката договору дарування від 13.07.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної, нотаріальної контори Сальніковою З.В. за реєстровим № 5-1280. У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Статтями 1261-1264 ЦК України визначені черги спадкоємців за законом: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Четверта черга спадкоємців за законом. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Спадкоємцями майна померлого [PERSON] першої черги за законом є: дружина [PERSON], про що свідчить копія Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], видано Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а також сини [PERSON] та [PERSON]. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, яки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини Заявник [PERSON], протягом встановленого законом строку вернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Яковлєвої О.М. з заявою про прийняття спадщин Натомість як [PERSON] та дружина спадкодавця, [PERSON], від спадщини відмовились на користь [PERSON], подавши нотаріусу відповідні заяви про відмову від спадщини. У результаті звернення [PERSON] з заявою про прийняті спадщини щодо майна [PERSON], була заведена спадкова справа № 13/2018, копія якої знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до ст.66 Закону України „ Про нотаріат " на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Згідно ч.1 ст.68 Закону України „ Про нотаріат " нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Відповідно ч.1 ст.46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, мають право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Однак, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу було надано роз'яснення, відповідно до якого [PERSON] необхідно звернутися до місцевого суду для встановлення факту родинних відносин, у зв'язку з тим, що з наданих документів неможливо встановити родинні відносини між спадкодавцем, [PERSON], та спадкоємцями за законом: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня і 995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Факт того що, [PERSON], який помер [INFO] року є батьком заявників [PERSON] та [PERSON] підтверджується наступним. Так, згідно Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 21.05.1976 року, виданого Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Іллічівської районної ради депутатів трудящих м. Одеси Одеської області вбачається, що прізвище дитини вказане російською мовою: «[PERSON]», [INFO], прізвище батьків вказане російською мовою: «[PERSON], [PERSON]». Відповідно до посвідченням особи офіцера Серії [NUMBER], яке видано [PERSON], в п. 13 «Сімейний стан і склад сім'ї» вказано, що [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] є синами [PERSON]. В заяві про обмін житлового приміщення [PERSON], поданою Виконкому Сімферопольської міської ради народних депутатів, вказаний склад сім'ї наймача, де зокрема, зазначено російською мовою, що «[PERSON]» 1976 року народження та «[PERSON]» 1984 року народження є синами [PERSON], 1953 року народження та [PERSON], 1955 року народження. А також в ордері на житлове приміщення № 163 та Договорі міни квартир від 03.06.1994 року, посвідченим заступником старшого державного нотаріуса Першої Сімферопольської державної нотаріальної контори Дрезноль Т.А. за реєстровим номером З-Н-2159. в яких вказано російською мовою, що «[PERSON]» та «[PERSON]» є синами [PERSON], а також, що «[PERSON]» та «[PERSON]», [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] та обмінюють вказану квартиру на квартиру [ADDRESS]. В подальшому належна [PERSON] ? частка у праві власності на квартиру [ADDRESS] була подарована батьку, [PERSON]. Ст. 3 СК України передбачає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Коло осіб, які знаходяться між собою у сімейних стосунках, перераховується у ст. 2 СК України (подружжя, батьки, діти, усиновлювачі та усиновлені, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, рідні брати та сестри, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок) Крім того, згідно до положень ст. 315 ЦПК України юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, встановлюють у судовому порядку, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.1. ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 13 ЦПК України, визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до положень ст.ст.76, 77, 78,80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Отже, з урахуванням вказаного суд вважає доведеним факт того, що [PERSON], який помер [INFO] року є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. У зв'язку з вищевикладеним, на підставі повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку, що про задоволення заяви [PERSON], [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved