Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. В позові зазначив, що 17.06.2010 року помер батько позивача [PERSON], який на день смерті проживав за адресою: [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖС № 179063 від 17.06.2010 року, яке видане Просторівської сільською радою Чернігівського району. За життя [PERSON] склав заповіт де свої волевиявленням розпорядився, щоб після його смерті земельна ділянка розміром 7,03га, яка розташована на території Просторівської сільської ради, Чернігівського району, Запорізької області та право власності якої посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серія ІV-ЗП № 003674 від 15.01.2003 року, який видано на підставі розпорядження голови Чернігівської районної державної адміністрації від 26.11.2002 року за № 252 перейшла у власність [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у склад якої входить : земельна ділянка розміром 7,03га, яка розташована на території Просторівської сільської ради, Чернігівського району, Запорізької області та право власності якої посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серія ІV-ЗП № 003674 від 15.01.2003 року, який видано на підставі розпорядження голови Чернігівської районної державної адміністрації від 26.11.2002 року за № 252. Та обставина, що померлий [PERSON] доводиться позивачу [PERSON] рідним батьком підтверджується свідоцтвом про народження серія І-УР№ 411411 від 31.08.1961 року відповідно до якого вбачається, що в графі батько вказаний [PERSON]. На день смерті батько проживав та був зареєстрований з [PERSON] за адресою: с.Довге, вул..Радянська, 184 Чернігівського району, що підтверджується довідкою Просторівської сільської ради Чернігівського району № 355 від 17.03.2014 року. У визначений законом строк позивач з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, оскільки на протязі 10 років є інвалідом з діагнозом відсутність зору. В червні 2015 року позивач разом з братом [PERSON] звернулися з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округа з приводу оформлення спадщини на позивача [PERSON], оскільки брат не бажає оформлювати свою частку спадщини на себе. Після вивчення поданих документів у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. Підставою для відмови стало те, що від брата позивача не приймається заява про відмову від спадщини, так як заява подається на протязі 6-місяців з дня смерті. Також брат позивача звертатись з приводу оформлення спадщини до нотаріальної контори не має наміру. За їхньою домовленістю брат бажає, щоб земельну ділянку позивач оформив на себе. Представник позивача за договором [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі і без проведення фіксації процесу, наполягав на позові. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням вимог ст.130, ч.4 ст. 174 ЦПК та ч.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 року, згідно якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки обставини викладені в позовні заяві підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а вимоги ґрунтуються на нормах ЦК України, на які посилається позивач по справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно заповіту від 10.01.2008 року, посвідченого секретарем Просторівської сільської ради Чернігівського району Запорізької області, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження про призначення спадкоємцем земельної ділянки, що знаходиться на території Просторівської сільської ради, Чернігівського району, належної йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЗП № 003674 - [PERSON]. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 179063 від 17.06.2010 року [PERSON], помер 17.06.2010 року. Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом. Тому суд, в порядку ст. 1233 ЦК України вважає можливим визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом право власності на вказану земельну ділянку. Згідно вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 „Про судову практику у справах про спадкування відповідачами у справах даної категорії є спадкоємці, а при їх відсутності є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно вимог ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. На підставі викладеного,

Outcome: approved