Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

[PERSON], діюча за довіреністю в інтересах [PERSON], [PERSON] 25 листопада 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що ухвалою Дружківського міського суду від 23 травня 1995 року була затверджена мирова угода між колишнім подружжям [PERSON] та [PERSON], згідно якої [PERSON] визнає за [PERSON] право власності 1/2 частку будинку №41 по вул. Новосельській в м.Дружківці, а також був запропонований варіант поділу вказаного будинку. Згідно якого [PERSON] була виділена 2 частка будинку, до якої відносяться кімнати 1-6, 1-7, частка сіней 1-4, 1/2 частка крильця, сарай В-1, 12 частка вбиральні, 12 частка водопроводу, 12 частка огорожі, а також до цієї частки відноситься 1/2 частка городу, площею 278,10 кв.м. та частка саду, площею 48,7 кв.м. [PERSON] виділена 1 частина будинку, до якої відносяться кімнати 1-5, 1-8, частка сіней 1-1, 1-2, 1-3 1/2 частка крильця, сарай -Б, погріб, 1/2 частка вбиральні, 1/2 частка огорожі. До цієї частини відноситься частка земельної ділянки площею 78,10 кв.м. та сад, площею 88,8 кв.м.Двір залишається в спільному користуванні. Після укладення мирової угоди [PERSON] виїхав за межі України і по теперішній час його місце знаходження невідоме. Після його від'їзду [PERSON] користувалася всім будинком і всією земельною ділянкою. 11 лютого 2005 року [PERSON] уклала договір дарування частини будинку, згідно з яким вона передала у власність [PERSON], [PERSON] належну їй 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, Після укладення цього договору [PERSON] також виїхала з міста Дружківка і в теперішній час її місце знаходження невідоме. З лютого 2005 року [PERSON] та [PERSON] мешкають в спірному будинку, займаються присадибною ділянкою, підтримують будинок в належному стані. Ними зроблено декілька ремонтів будинку, відремонтований водопровід, система газопостачання. Просить визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на будинок №41 по вул. Новосельській в м.Дружківці Донецької області та на земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок. Позивачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що в справі є розписки. Представник позивачів [PERSON] в судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримла у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача територіальної громади Дружківської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що в справі є розписки, надали заяву, в якій просять розглядати справу без участі їх представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належними чином, оголошенням в газеті "Урядовий кур'єр". Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши позивача, вивчивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню підлягають виходячи з наступних підстав. У відповідності до вимог ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Зі справи вбачається, що за мировою угодою затвердженою ухвалою Дружківського міського суду від 23 травня 1995 року між колишнім подружжям [PERSON] м Олесієм Васильовичем та [PERSON] [PERSON] О.В. визнає за [PERSON] право власності 1/2 частку будинку №41 по вул. Новосельській в м.Дружківці, а також за [PERSON] була виділена 2 частка будинку, до якої відносяться кімнати 1-6, 1-7, частка сіней 1-4, 1/2 частка крильця, сарай В-1, 12 частка вбиральні, 12 частка водопроводу, 12 частка огорожі, а також до цієї частки відноситься 1/2 частка городу, площею 278,10 кв.м. та частка саду, площею 48,7 кв.м. За [PERSON] виділена 1 частина будинку, до якої відносяться кімнати 1-5, 1-8, частка сіней 1-1, 1-2, 1-3 1/2 частка крильця, сарай -Б, погріб, 1/2 частка вбиральні, 1/2 частка огорожі. До цієї частини відноситься частка земельної ділянки площею 78,10 кв.м. та сад, площею 88,8 кв.м. Двір залишається в спільному користуванні (а.с.22-23). Згідно договору дарування частини будинку від 11 лютого 2005 року [PERSON] передала у власність [PERSON], [PERSON] належну їй 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель (а.с 21). Відповідач [PERSON] виїхав за межі України після затвердження мирової угоди, [PERSON] після укладання договору дарування також виїхала. До теперішнього часу невідомо їх місцезнаходження. З лютого 2005 року [PERSON] та [PERSON] мешкають в будинку № 41 по вул. Новосельській в м.Дружківці Донецької області та володіють відкрито будинком, що підтверджується наданими суду доказами, зокрема, домовою книгою, сводно-оціночним актом по домоволодінню №41 від 10.02.2005 р., актом збереження закритого комплексу обліку електроенергії, актом технічної перевірки розрахункового обліку в побутового споживача від 15,08.2008 року, наряд №201 від 05.02.2008 року на заміну електролічильника, свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки №4546 від 01.03.2012 року, документ про повірку вимірювального приладу на воду, повідомлення про сплату податку на землю, договори про надання комунальних послуг на ім'я [PERSON], [PERSON] ( а. с. 11-17, 25, 63-75) Отже, виходячи зі змісту ст.344 ЦК України обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести саме позивач, є: законність об'єкту володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність. Будинок, який розташовано по вул. Новосельській, 41 в м. Дружківці Донецької області, на який претендують позивачі, є узаконеним об'єктом володіння, право власності належить на 1/4 частину будинку [PERSON], 1/4 частину [PERSON], на 1/2 частину будинку [PERSON], який в травні 1995 року виїхав за межі України та його місцезнаходження невідоме. Суд, вважає, що добросовісність та відкритість володіння домоволодінням доведена позивачкою у судовому засіданні. Будь-яких доказів на спростування такого висновку до суду надано не було. Зі справи також вбачається, що позивачі [PERSON], [PERSON] володіють вказаним домоволодінням безперервно з лютого 2005 року, у тому числі, з 01 січня 2001 року, як це передбачено п.8 Прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] слід задовольнити повністю та визнати право власності за набувальною давністю на 1/2 частину житового будинку із надвірними будівлями, який розташований за адресою: Донецька обл., м.Дружківка, вул.Новосельській, буд.41 по 1/4 частини на кожного.

Outcome: approved