Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

15 січня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував таким. 17 вересня 2005 року Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зареєстровано шлюб між ним та відповідачем, про що складено актовий запис №87. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю. За час подружнього життя втратили почуття любові і поваги один до одного, між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. Припинили спільне проживання. Вважає, що збереження сім'ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву, в якій просить слухати справу без його участі; позовні вимоги підтримує у повному обсязі (вх.№728/18-вх. від 13.02.2018 р.). Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просить слухати справу без її участі; позовні вимоги визнає у повному обсязі (вх.№727/18-вх. від 13.02.2018 р.); після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 17 вересня 2005 року Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб, актовий запис №87, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 15 листопада 2017 року повторно. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]» (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 03 березня 2006 року за актовим записом №24 Відділу реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області (а.с.6). Шлюбні відносини між подружжям припинені через відсутність взаєморозуміння, спільного господарства не ведуть. Сторони згідно з поданими заявами проживають окремо, позивачка разом з дитиною проживають в [INFO], відповідач по [ADDRESS] Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнав позов, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України позивач має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved