Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПСП «Лан» про розірвання договору оренди землі, в подальшому змінивши предмет позову - на визнання договору оренди землі недійсним, зокрема зазначивши, що він є власником земельної ділянки розміром 5,97 га відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-КР № 037218. Зазначена земельна ділянка передана на підставі договору оренди землі укладеного 30.07.2001 року терміном на 25 років ПСП «Лан». Договір оренди він не підписував. Обставину не схвалення ним правочину вважав порушенням положень Закону України «Про оренду землі», ст. 202 ЦК України. Просив суд визнати недійсним договір оренди землі від 30.07.2006 року, укладений між ним і ПСП «Лан», зобовязати відповідача негайно передати йому земельну загальною площею 5,97 га , що розташована на території Новоархангельської селищної ради в придатному для цільового використання. ПСП «Лан» в свою чергу звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на незавершене виробництво, посилаючись на те, що між [PERSON] та ПСП «Лан» 30.07.2006 року було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 5,97 га ріллі терміном на 25 років, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Новоархангельському районі 11 грудня 2006 року № 368. При укладанні договору оренди сторони дотримались форми, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Типового договору оренди землі» від 03 березня 2004 року № 220 і відповідав за своїм змістом нормам Земельного кодексу України, Закону України "Про оренду землі" та іншим нормативним актам України. [PERSON] не надав жодного доказу, який би підтверджував порушення ПСП «Лан» істотних умов договору оренди земельної ділянки. ПСП «Лан» з моменту укладення договору є добросовісним землекористувачем: використовує земельну ділянку за цільовим призначенням, здійснює комплекс заходів щодо охорони земель, збереження і підвищення родючості ґрунтів та своєчасно і в повному обсязі виплачує орендну плату. У звязку з чим, на сьогоднішній день, в обробіток спірної земельної ділянки ПСП «Лан» вкладено 12628,40 грн. грн., тобто понесені витрати на незавершене виробництво. Таким чином, [PERSON] безпідставно ініціює визнання недійсним договору, який сам же добровільно уклав. Вважав, що у випадку задоволення первісного позову ПСП «Лан» понесе збитки в сумі коштів, витрачених на незавершене виробництво, з вини [PERSON], як ініціатора розірвання договору. ПСП «Лан» просило суд стягнути з останнього на користь ПСП «Лан» витрати на незавершене виробництво у сумі 12628,40 грн. грн. та сплачений судовий збір. 23.12.2014 року зазначені позови обєднанні в одне провадження /а.с.41/. [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити, в зустрічному позові просили відмовити. Разом з тим просили стягнути витрати за проведення оплати експертизи. Представник ПСП «Лан» в судовому засіданні первісний позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, зустрічний позов підтримав в повному обсязі. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали цивільної справи суд вважає, що первісний позов обґрунтований і підлягає задоволенню, а зустрічний позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,97 га відповідно до державного акту на право на земельну ділянку серії ІІ-КР № 037218, яка розташована на території Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області /а.с.7/. 30 липня 2006 року від\~ його\~ імені був\~ укладений договір оренди\~земельної ділянки з ПСП «Лан» строком на 25 років, який зареєстровано у\~ Новоархангельському відділі Кіровоградської регіональної філії Центру ДЗК 11 грудня 2006 за\~ № 368 /а.с.4-6,78-80/. Статтями\~14,\~18,\~20 Закону України «Про оренду землі»\~визначено, що договір оренди укладається у письмовій формі і набуває чинності після його державної реєстрації, яка проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про оренду землі»\~ укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Зазначена норма відповідає принципу свободи договору, передбаченому у ст.\~6\~та ст.\~627 ЦК України. Крім того, вказані норми кореспондуються із ч. 3\~ст. 203 ЦК України, що визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом статей\~18,\~20 Закону України «Про оренду землі»\~(у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоду встановленої форми. Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації. \~ Відповідно\~до ч. 1 ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5-6\~ст. 203 ЦК України. \~Згідно ч. 1\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити ЦК Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. \~Відповідно до ч. 3\~ст. 203 ЦК України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. \~Ч. 1 ст. 207 ЦК України\~передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У п. 8\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~судам роз'яснено, що відповідно до частини першої\~статті 215 ЦК\~підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~статтею 203 ЦК України саме на момент вчинення правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч. 1\~ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до ст. ст. 10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених\~статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За клопотанням представника [PERSON] ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 01.07.2015 року у справі була призначена судово-почеркознавча експертиза /а.с.83-84/. Згідно з висновком експерта № 1699 від 23.11.2015 року підпис в договорі оренди земельної ділянки від 30.07.2004 року укладеного між [PERSON] та ПСП «Лан» в особі директора [PERSON] зареєстрованому у Новоархангельському відділі КРФДПЦДЗК 11.12.2006 року за № 368, підпис на акті про передачу та прийом земельної ділянки в натурі (Додаток 1), підпис на акті визначення меж земельної ділянки в натурі (Додаток2) виконані не\~ самим [PERSON], а\~ іншою особою /а.с.107-109/. Відповідачем не надано жодного доказу, який би спростовував висновок експертизи. Отже, враховуючи те, що оспорюваний договір позивач за первісним позовом не підписував, повноваження на це іншій особі не надавав, суд приходить до висновку, що відсутність волевиявлення власника земельної ділянки, що є підставою для визнання договору недійсним з моменту його укладання (ст. ст. 203, 215 ЦК України). Оскільки вищезазначений договір оренди земельної ділянки визнається судом недійсним, то зустрічний позов про відшкодування витрат на незавершене виробництво не підлягає задоволенню, так як господарство свідомо знало, що вчинений правочин є недійним (а саме не схвалення його позивачем за первісним позовом), але в свою чергу на власний розсуд та з власної ініціативи проводило певний обробіток земельної ділянки та на свій страх та ризик здійснювало певні витрати при цьому не погоджуючи їх з власником земельної ділянки. Докази які б свідчили б на користь господарства про порушення його права та можливість відшкодування витрат суду надано не було. \~Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПСП «Лан» на користь [PERSON] підлягають стягненню понесенні судові витрати /а.с.12,111/. На підставі\~ викладеного,

Outcome: approved