Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

24.02.2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що згідно рішення Шегинівської сільської ради №8 від 20.04.2005року їй було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована на території Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 25.05.2005 року. Стверджує, що маючи намір змінити цільове призначення частини вищевказаної земельної ділянки вона звернулась до відповідача із відповідною заявою про зміну цільового призначення частини власної присадибної земельної ділянки у [ADDRESS], під будівництво магазину та готелю. Рішенням Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області №7 від 05.10.2007року їй було затверджено матеріали проекту землеустрою щодо відведення частини власної земельної ділянки із зміною цільового призначення площею 0,05 га у [ADDRESS], землі житлової та громадської забудови, угіддя під дворами для будівництва магазину та готелю. На підставі даного рішення їй видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 10.12.2007року. Зазначає, що зміна цільового призначення вищевказаної частини належної їй земельної ділянки проводилась відповідно до «Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб», затвердженого постановою КМУ №502 від 11.04.2002року, яка втратила чинність 21.03.2013року. Таким чином, на момент зміни нею цільового призначення земельної ділянки діючим законодавством була передбачена можливість зміни цільового призначення частини земельної ділянки, виділивши її окремо. Натомість, зміненим законодавством не передбачено можливості при виділенні частини земельної ділянки в окрему одночасну зміну цільового призначення частини земельної ділянки. Вказує, що оскільки у неї залишився спірний Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 25.05.2005року, в якому зазначена площа земельної ділянки 0,25 га та відповідний кадастровий номер, то з метою завершення процедури скасування державної реєстрації земельної ділянки та кадастрового номеру земельної ділянки ПП ПВФ «Земельно-ресурсний центр» їй виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відділом Держземагенства у Мостиському районі їй надано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку із зазначенням нового кадастрового номеру земельної ділянки площею 0,2000га. Проте, зазначає, що звернувшись до Реєстраційної служби Мостиського РУЮ щодо проведення державної реєстрації свого права на земельну ділянку, що залишилась після виділу її частини в окрему земельну ділянку, їй роз'яснено, що в чинному на даний час законодавстві не передбачається можливості щодо зміни цільового призначення частини земельної ділянки без здійснення її попереднього поділу. З огляду на наведене просить суд визнати незаконним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 25.05.2005р., виданий їй (позивачці) [PERSON] на земельну ділянку площею 0,25га, призначену для обслуговування житлового будинку, розташовану в [ADDRESS], Мостиського району, а також просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,2000 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану в [ADDRESS] В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі з вищенаведених підстав. Представник відповідача - Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з'явився, а подав заяву, в якій зазначає, що проти позову не заперечує та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи - Відділу Держземагенства у Мостиському районі Кулій М.В. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області, у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивачки та представника третьої особи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що рішенням Шегинівської сільської ради №8 від 20.04.2005року (а.с.7) [PERSON], позивачці у справі, було передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га, що розташована на території Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області. На підставі зазначеного рішення 25.05.2005 року [PERSON] видано спірний Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.5-6). Цільове призначення земельної ділянки - обслуговування житлового будинку, кадастровий номер - [NUMBER]. На вказаній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], знаходиться житловий будинок, що належить позивачці [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.06.2006року (а.с.10). Рішенням сесії Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області №7 від 05.10.2007року (а.с.8), за заявою позивачки [PERSON] (як приватного підприємця), змінено цільове призначення частини вищевказаної присадибної земельної ділянки площею 0,05 га у [ADDRESS], з - обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на - будівництво магазину та готелю (землі комерційного призначення). На підставі зазначеного рішення позивачці видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 12.10.2007року (а.с.9) на земельну ділянку площею 0,05 га у [ADDRESS] Цільове призначення земельної ділянки - будівництво магазину та готелю, кадастровий номер - [NUMBER] Слід зазначити, що на момент зміни цільового призначення частини земельної ділянки були чинними норми Постанови КМУ від 11.04.2002року №502 «Про затвердження Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб», якими передбачена можливість зміни цільового призначення земельної ділянки, виділивши її окремо. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянко» №1066-17 від 05.03.2009року були внесені зміни в законодавство, що стосується порядку поділу земельних ділянко, зокрема у ст.56 Закону України «Про землеустрій», згідно якої поділ чи об'єднання земельних ділянок здійснюються на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, право користування земельною ділянкою, при поділі чи об'єднанні земельних ділянок. Як видно із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4601911912015 від 27.01.2015року (а.с.11), в подальшому, 15.01.2015 року ПП ПВФ «Земельно-ресурсний центр» виготовлено позивачці технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на присадибну земельну ділянку площею 0,2000 га в [ADDRESS], що залишилась після виділу її частини в окрему земельну ділянку зі зміною цільового призначення. Зазначеній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер - [NUMBER] Після цього, позивачка звернулася до Реєстраційної служби Мостиського районного управління юстиції щодо проведення державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку площею 0,2000 га, однак листом від 03.02.2015року №45/02.2-04/62 їй роз'яснено, що станом на 03.02.2015року в чинному законодавстві не передбачається можливості щодо зміни цільового призначення частини земельної ділянки без здійснення її попереднього поділу. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, оспорювання. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", що передбачено статтею 126 Земельного кодексу України. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. З огляду на наведені обставини, враховуючи те, що земельна ділянка площею 0,2500 га, що розташована в [ADDRESS], була набута позивачкою [PERSON] на підставі відповідного рішення органу місцевого самоврядування, тобто у встановленому законом порядку (ст.116 ЗК України), однак через зміни у законодавстві позивачка не може належним чином оформити право власності на частину цієї земельної ділянки, що залишилась після виділу її частини площею 0,05 га в окрему земельну ділянку зі зміною її цільового призначення, то суд вважає, що у такому випадку єдиним способом для захисту прав позивачки [PERSON] на власну земельну ділянку є визнання незаконним та скасування спірного Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 25.05.2005року та визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,2000 га за вищевказаною адресою, відповідно до виготовленої на неї технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та кадастрового номеру - [NUMBER] Таким чином, оскільки визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує, права свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що даний позов слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved