Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

23.07.2021 року до Краматорського міського суду Донецької області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 21.02.2014 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . З жовтня 2016 року сімейні стосунки між ними були припинені, сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства. Між сторонами досягнуто угоду про утримання дитини, її місце проживання, участь у забезпеченні умов її життя окремо від проживаючого батька та умов здійснення ним прав на особисте виховання дитини. Відновлення сімейних відносин позивачка вважає неможливим, просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем. В судове засідання позивачка не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити заявлені вимоги, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав та про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідив надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб засновується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примусовість жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.51 СК України, дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ч.2 ст.104, 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року № 11, охорона сім`ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши надані докази, суд встановив, що сторони з 21.02.2014 року одружені. Мають дитину доньку [PERSON] , [INFO] . З жовтня 2016 року сімейні стосунки між ними були припинені, сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства. Між сторонами досягнуто угоду про утримання дитини, її місце проживання, участь у забезпеченні умов її життя окремо від проживаючого батька та умов здійснення ним прав на особисте виховання дитини. Відновлення сімейних відносин позивачка вважає неможливим, просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги заходи, вжиті судом для примирення сторін, вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження їхнього шлюбу суперечило б їхнім інтересам, у зв`язку із чим позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved