Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст вимог заявника. Стислий виклад позиції заявника та думки заінтересованих осіб. 27.07.2020 до Шполянського районного суду надійшов даний позов, в якому позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Свій позов позивач мотивує тим, що в будинку [ADDRESS] зареєстрований з 21.12.2001 року чоловік доньки позивача [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що відповідач з 2017 року не користувався житлом за вищевказаною адресою, не користується ним і до цього часу, тобто протягом трьох років. Перешкод у користуванні будинком йому ніхто не чинив. Домовленості або ж договору стосовно того, що відповідач проживатиме у вказаному будинку не було. З огляду на вищевикладене, позивач вимушений звернутись до суду для захисту свого права. У судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій справу розглядати без його участі та вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 13.08.2020 відкрито провадження по справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 15.09.2020 закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті. 2. Мотивувальна частина: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення на підставі наступного. В суді встановлено, що відповідно до технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] власником житлового будинку є [PERSON] (а.с.8-13). Згідно копії заповіту від 20 березня 2001 року [PERSON] заповіла все майно, яке їй належить [PERSON] (а.с.14). За даними копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.03.2004, яке засвідчене державним нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори Курінним В.В., [PERSON] є спадкоємцем майна зазначеного в заповіті померлої [PERSON] [INFO] (а.с.15). Відповідно до акту №32 про не проживання особи за місцем реєстрації від 03 липня 2020 року складеного в.о. старости села Лебедин Шполянської ОТГ Запісецьким А.М., [PERSON] за адресою [ADDRESS] починаючи з 2012 року фактично не проживає. З 2012 року [PERSON] відсутній за вказаною адресою, місце перебування його невідоме, за житлово-комунальні послуги останній не платить, заява на тимчасовий виїзд і залишення за собою житлового приміщення відсутня (а.с.16). Згідно довідки від 19.05.2020 №653 виданої заступником директора КП «Благоустрій» Шполянської міської ради ОТГ Рудасом О.П., [PERSON] , [INFO] зареєстрований з 21.02.2012 року в [ADDRESS] , але не проживає за вказаною адресою з 21.02.2012 по теперішній час (а.с.17). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідачем не надані докази поважних причини відсутності у будинку за місцем реєстрації, крім того судом з`ясовано, що між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Згідно з ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтями 8, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 41, 55 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, приватна власність громадян охороняється законом і її захист здійснюється судом, а тому власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права. В розумінні житлового права входячи з положень ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР членами сім`ї є дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Стаття 7 цього ж Закону передбачає, що однією з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Така ж норма закріплена і в абз.2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи, здійснюється на підставі в тому числі, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. При розгляді даної справи судом встановлено, що спірне приміщення дійсно є житлом, яке є власністю позивача; відповідач дійсно відсутній у спірному приміщені понад один рік; відповідачем не наведено поважних причини відсутності, крім того судом з`ясовано, що між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Відповідач не проживає у спірному житловому будинку з 2012 року без поважних причин, а тому відповідно до вимог ст. 405 ЦК України втратив право на користування цим житлом. Таким чином, суд вважає, що позивач на законних підставах пред`явив позов до відповідача, який належить до задоволення. Заходи забезпечення позову судом не застосовувались. Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання немає. Позивач просить судові витрати у справі залишити на його рахунку. На підставі ст.ст. 41, 45 Конституції України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 391 ЦК України, ст. 64 ЖК України,

Outcome: approved