overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

22серпня 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовомпро розірвання шлюбу,мотивуючи тим, що 23липня 1988рокувона зареєструвала шлюб з [PERSON](далі - відповідач) уМар'янівській сільській раді, Куйбишевського району, Запорізької області (далі Мар'янівська с/р),актовий запис №4. Від шлюбу сторони мають трьох дорослихдітей.Позивач вказала, що спільне життя сторін не склалося через зловживання чоловіка спиртними напоями та відмінності в характерах. Намагання позивача зберегти сім'ю не дали результату.Після розірвання шлюбу бажає залишити теперішнє прізвище, а саме"Дика". Ухвалою суду від 08.11.2016 року провадження у справі зупинялося у зв'язку з наданням сторонам строку на примирення в один місяць. В судове засідання сторони не зявились, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач від позову не відмовилась, відповідач із позовними вимогами про розірвання шлюбу згодний. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 23 липня 1988 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у Мар'янівській с/р, актовий запис №4, що підтверджено свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини сторін припинені з вересня 2016року, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть.Питання щодо розподілу майна, що є їх спільною власністю, між сторонами не виникає. При вирішенні даного спору суд виходить з того, що відповідно до вимогст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістомст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4ст.56 СК України). Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини,щомають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що родина сторін розпалася остаточно і відновлена бути не може. При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд враховує позицію позивача, яка не наполягає на стягненні судових витрат з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

22 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], який зареєстровано 08 жовтня 2014 року виконкомом Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 15. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 2014 року. Від шлюбу сторони малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, вживання відповідачем алкогольних напоїв, в зв'язку з чим, втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сім'ї неможливе. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище присвоєне після реєстрації шлюбу - "[PERSON]". Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Від її представника до суду надійшла заява, з проханням розглядати справу за її відсутністю та відсутністю її довірителя, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлений своєчасно та належним чином. Справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, які надані сторонами, судом встановлено наступне. 08 жовтня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано виконкомом Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 15 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Частиною 1 статті 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В своїй заяві, поданій до суду, представник позивача просить розірвати шлюб, неявка належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, є свідченням того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім'ю, у зв'язку з чим позов [PERSON] слід вважати таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 79, ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

22 січня 2010 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Ставківській сільській раді Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 01. Від цього шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач обґрунтовує свою заяву тим, що подружнє життя у них з відповідачкою не склалося, оскільки вони різні за характерами та звичка люди, в результаті чого у них виникали сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім"ї і з вересня 2016 року вони разом не проживають. Оскільки їх шлюб носить лише формальних характер просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить слухати справу у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи у суді , про причини неявки не повідомила, тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Оскільки сторони в судове засідання не явилися, на підставі ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що 22.01.2010 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Ставківською сільською радою Бершадського району Вінницької області, актовий запис №01, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 22.01.2010 року Ставківською сільською радою Бершадського району Вінницької області. Судом з'ясовано, що сторони наміру зберегти сім"ю не мають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а від відповідачки заперечень проти його розірвання, до суду не надійшло, що свідчить про те, що їх сім'я розпалася і зберегти її неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що спільне життя між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] не склалось, були припиненні шлюбно-сімейні відносини, відсутнє бажання проживати надалі однією сім'єю, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

22 січня 20115 р. позивачка звернулася з даним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач, з яким вона перебувала до 2014 р. в шлюбі, є батьком неповнолітньої дитини- [PERSON], [INFO], однак кошти на її утримання не надає. Оскільки відповідач працює, має регулярний заробіток, інших утриманців не має, тому просить стягувати з нього на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку відповідача, щомісячно. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі. Відповідач з позовними вимогами не згідний, оскільки в нього є підозри, що дитина не його, а крім того, дочка не бажає з ним спілкуватися вже декілька років. Тому просить суд в позові відмовити. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження (а.с.4) відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст.ст.180, 182, 184 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач працює офіційно у фірмі «Щит», має регулярний дохід. Даний факт сторони визнали і не заперечували. Визначаючи розмір аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів. Суд відхиляє заперечення відповідача про те, що дитина не його, оскільки йому було роз'яснено відповідно до ст.. 10 ЦПК України право на звернення до суду з відповідним зустрічним позовом, однак цим правом відповідач не скористався. Тому, оскільки відповідач добровільно кошти на утримання дитини не надає, то з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

22 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просила визнати [PERSON], [INFO], мешканку смт Кам'яний Брід Баранівського району Житомирської області, безвісно відсутньою. Обгрунтовуючи заяву, [PERSON] зазначила, що 11 жовтня 2012 року її дочка [PERSON] виїхала на заробітки в Московську області Російської Федерації. Протягом місяця дочка регулярно підтримувала з нею зв'язок по телефону, а згодом він перервався. Заявник звернулася до Баранівського РВ УМВС України в Житомирській області із заявою про розшук своєї дочки, оскільки від неї не було ніяких відомостей. Розшук не дав жодних позитивних результатів, місце перебування дочки до цього часу не встановлено. На її утриманні знаходяться діти [PERSON], а саме [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою необхідно заявнику для встановлення опіки над неповнолітніми дітьми [PERSON] та захисту їх прав. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву від 21.02.2014 року, якою підтримала свої вимоги, просила розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи Кам'янобрідської селищної ради Баранівського району Житомирської області в судове засідання не з'явився, подав до суду лист від 10.02.2014 року, яким визнав вимоги заявника, просив розглянути справу без участі представника селищної ради. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є дочкою заявника [PERSON]. Згідно ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Факт відсутності відомостей про місце перебування [PERSON] більше одного року підтверджується довідкою № 320 Баранівського РВ УМВС України в Житомирській області від 15.01.2014 року, згідно з якою в Баранівському РВ УМВС України в Житомирській області [PERSON], [INFO], значиться в розшуку як безвісно відсутньою, заведено ОРС "Розшук" № 0213001 від 21.01.2013 року (а.с. 10). Оскільки, неможливо встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування [PERSON] початком її безвісно відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, тобто 01.12.2012 року, згідно з ч. 2 ст. 43 ЦК України. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою має значення для заявника [PERSON], а саме для призначення піклування над неповнолітнім [PERSON], [INFO] та захисту його інтересів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

22 січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 15 липня 1984 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 229. Від спільного проживання мають трьох неповнолітніх дітей. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Крім цього відповідач просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони написали заяви про слухання справи у їх відсутності, не бажають зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дитини у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Судом також з'ясовано той факт, що відповідач має намір залишити прізвище, яке їй було надано після реєстрації шлюбу з позивачем, тобто "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

22 січня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.01.2015 р. о 19год. 45хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 21.01.2015 р. о 19год. 45хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Фоменко лікарні КЗ "ДССНП" ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора знаходиться у стані психічного збудження, намагається кудись бігти, намагається бити оточуючих, знімає з себе одяг, кричить, чує голоси. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психічний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

22 січня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, який підтримав повністю, просив його задовольнити, в судове засідання не з"явився, просив справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, але був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не заперечував проти розгляду справи у його відсутності. Судом встановлено, що [INFO] в с. Ямполівка Краснолиманського району Донецької області помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 6,700 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тернівської сільської ради м. Красний Лиман Донецької області(а.с.6-9,12). Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його син - позивач (а.с.6-9,19). Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Стаття 1270 ЦК України вказує, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців. Позивач своєчасно не звернувся до нотаріальної контори у звязку з тим, що на момент смерті спадкодавця і деякий час після цього в нього була інформація про відсутність будь-якого майна у останнього, яке являло б собою спадкову масу. Але в січні місяці 2015 року серед паперів і документів спадкодавця він знайшов державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім»я спадкодавця. І лише тоді дізнався, що його батько мав майно, зареєстроване за ним на праві власності. Тому позивач пропустив строк для прийняття спадщини, в результаті чого постановою державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори від 13.01.2015 року йому було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини(а.с.11). Частина 3 статті 1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні добуто достатньо доказів тому, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин. З наведених підстав суд знаходить позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

22 січня 2015 року позивач звернулась до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що подальше збереження шлюбу та сім'ї з відповідачем неможливе, так як в період подружнього життя між ними почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву в якій просила провести розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, судові витрати просить залишити за нею. Після розірвання шлюбу бажає мати прізвище "[PERSON]". У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони 28 липня 2001 року у Корюківському відділі реєстрації актів громадянського стану Корюківського району, Чернігівської області зареєстрували шлюб, актовий запис за №50, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Корюківським відділом реєстрації актів громадянського стану, Чернігівської області 28 липня 2001 року. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі між сторонами, почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. Подружжя неодноразово намагались налагодити нормальне сімейне життя, домовлялись не сваритись, знаходити компроміси по спірним питанням, поступатись один одному під час з'ясування стосунків, але це давало результат тільки на незначний час. На даний час вони проживають за різними адресами, сімейних стосунків не підтримують. Відповідно до вимог чинного сімейного законодавства України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя якщо, це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу та сім'ї неможливе, а тому позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню. Оскільки позов задовольняється, то судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду, слід залишити за нею, оскільки вона в заяві вказує про залишення його за нею.

Outcome: approved