Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що з 28 вересня 2013 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON] (далі Відповідач), який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 471. Позивач зазначає, що спільне життя з Відповідачем не склалося через зникнення між ними взаєморозуміння, розходження поглядів на шлюб, сімю, обовязки з ведення спільного господарства, а також різні світогляди. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними часто виникають сварки і навіть лунають різноманітні погрози, в тому числі у присутності батьків і сторонніх людей, що впливає на психічний стан Позивача та спричиняє душевні страждання, ображає її честь і гідність. Позивач зазначає, що внаслідок постійних суперечок та сварок погіршилося її самопочуття, вона перебуває у стані постійного стресу. Позивач зазначає, що вкрай обурливим є те, що Відповідач на усі прохання і зауваження по врегулюванню стосунків взагалі не зважає і йому байдужі усі переживання Позивача. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають між сторонами, він не здатен та жодним чином не намагається підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Позивач вказує, що на даний час вони з Відповідачем проживають разом, він зовсім не цікавиться життям Позивача. Продовжувати такі шлюбні відносини Позивач не бажає. За глибоким переконанням Позивача, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, збереження сімї є неможливим, оскільки шлюб суперечить їхнім інтересам та носить формальний характер - особисті відносини між Позивачем та Відповідачем уже тривалий час негативні, між ними відсутнє нормальне спілкування. Із проханням налагодити їхні відносини Позивач неодноразово зверталася до Відповідача. Однак, досягти домовленості не вдалося. Разом з тим, згоди на розірвання шлюбу Відповідач принципово Позивачу не дає. Позивач, вважає також, що надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки наведені вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Надання судом строку примирення лише погіршить стан їхніх з Відповідачем відносин та продовжить їх перебіг в часі. Майновий спір між сторонами відсутній. Шлюб сторони розривають вперше. Неповнолітніх дітей немає. Позивач просить, шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та залишити їй прізвище "Хорова". Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу визнав не заперечував проти їх задоволення, просив суд в примусовому порядку змінити Позивачу прізвище на дошлюбне. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружні стосунки і не бажають миритися. Судом встановлено, що 28 вересня 2013 року між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], було укладено шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на „ Хорова, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 154075 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 471. Відповідно до довідки виконавчого комітету Пристромської сільської ради Переяслав Хмельницького району Київської області від 09 червня 2015 року № 28, [PERSON], [INFO], проживає та зареєстрована в [INFO], Переяслав Хмельницького району Київської області по вулиці Жовтнева № 59 до складу сім'ї якої входить чоловік [PERSON] [INFO]. \~\~\~\~ \~\~Відповідно\~\~ до частин другої \~ статті 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~ інтересам\~\~ їхніх\~\~ дітей,\~\~ що мають істотне значення. Згідно зі\~статтею 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (стаття 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову Відповідачем не суперечить Закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. \~\~\~ \~ Відповідно до\~статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~ Оскільки Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Відповідно до частини другої \~статті 114 Сімейного кодексу України\~-\~\~ у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. \~\~\~\~ \~ Згідно з частиною третьою \~статті 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 35 Постанови Пленуму від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved