Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

28.08.2018 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей по Центральному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованого за адресою [ADDRESS]. Свої вимоги мотивують тим, що вони в рівних долях є співвласниками квартири розташованої за адресою [ADDRESS]. В квартирі крім позивачів зареєстрована відповідач [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON], однак вони з 2014 року не проживають у квартирі, комунальні послуги не сплачують, в утриманні квартири участі не приймають, перебувають за межами України, що завдає позивачу матеріальні збитки, тому звернулася до суду із вказаним позовом. У судове засідання позивачв не прибули, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали у повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, про причини неявки суду не повідомлено. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутність з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 280,281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право власності на житло від 25.11.1999 року позивач є співвласником квартири [ADDRESS]. Згідно інформації наданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту ММР від 21.08.2018 №03-12-8934, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані позивачі та відповідачі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Частиною 1 ст. 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимогст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним,мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вимогами ч. 3 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Однією з підстав для зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування, вільний вибір місця проживання в Україні". Аналізуючи наведені норми законодавства та обставини, встановлені по справі, суд приходить до висновку, що відповідачі, як особи, що понад один рік без поважних причин у спірній квартирі не проживають, власниками квартири не є, реєстрація відповідачів у квартирі порушує права позивачів, оскільки перешкоджає здійсненню права користування майном, батьки неповнолітнього [PERSON] також у спірній квартирі не проживають, що позовні вимоги підлягають задоволенню та відповідачі [PERSON], [PERSON]є такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved