Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

29.10.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1200 грн. щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення повноліття дитини. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з відповідачем не перебувала в зареєстрованому шлюбі, але мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. З жовтня 2013 року відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання сина, не бере участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Їй відомо, що інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Місце роботи відповідача їй не відоме. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала, в разі повторної неявки відповідача просила винести по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON], якому неодноразово направлялися повістки-повідомлення про час і місце судового розгляду рекомендованими поштовими відправленнями, повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав, заперечень проти позову не подавав. У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно копії свідоцтва про народження, [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 6). З копії довідки виданої ОСББ "Донець" від 25.10.2013 року вбачається, що з [PERSON] за адресою [ADDRESS], зареєстровані її син [PERSON], [INFO], брат [PERSON], [INFO]. (а. с. 7). У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно зі ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають суттєве значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач будь-яких заперечень проти позовної заяви, зокрема щодо наявності у нього можливості сплачувати аліменти в розмірі 1200 грн., не надав, позовна заява [PERSON] про стягування з відповідача на її користь коштів на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 1200 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття є обґрунтованою і підлягає задоволенню. З відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved