Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

18.08.2015 року позивачі звернулись до суду з вказаною позовною заявою та просять визнати за ними право забудовника земельної ділянки, розташованої по вул. Леніна, 8 с. Сирове Врадіївського району Миколаївської області. Позов обґрунтований тим, що їх батько [PERSON], який помер 28.01.2015 року, за життя побудував на законно відведеній для цього земельній ділянці житловий будинок. Але за життя не встиг ввести його в експлуатацію, хоча всі дозволи на будівництво у нього були, і як наслідок відсутність правовстановлюючого документу, що не дає можливості у позасудовому порядку оформити їм, як спадкоємцям за заповітом, свої права на вказане майно. Отримавши відмову у вчиненні нотаріальної дії, вони були змушені звернутися до суду за захистом свого невизнаного права. У судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Відповідач до суду не з»явився та подав до суду заяву про визнання позову та ухвалення рішення у зв»язку з його визнанням на підставі ст. 174 ЦПК України. Наслідки визнання йому зрозумілі. Представник третьої особи до суду не з»явився з невідомої суду причини та надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив постановити рішення на розсуд суду. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевірив законність визнання позову, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи і таке визнано сторонами, що відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню: -позивачі є рідними сестрами та доньками [PERSON], який 28.01.2015 року помер; -за життя [PERSON], 10.10.2011 року, залишив своїм донькам заповіт у якому визначив, що після своєї смерті все своє майно, де б воно не було та не знаходилося, в рівних частинах заповідає саме їм; - після смерті батька позивачі звернулися до нотаріуса, де 13 серпня 2015 року отримали відмову у вчиненні нотаріальної дії з причини відсутності та не введення в експлуатацію житлового будинку по вул. Леніна, 8 с. Сирове Врадіївського району, в якому все своє життя до смерті проживав їх батько;\~\~ -за відомостями Спадкового реєстру, сформованого станом на 09.09.2015 року, позивачі є єдиними спадкоємцями за заповітом, інші особи з заявами \~про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталися; -як було з»ясовано спадкоємцями, які на момент смерті з батьком не проживали, батько за життя згідно із законом побудував на земельній ділянці по вул. Леніна, 8, с. Сирове Врадіївського району житловий будинок, але не встиг ввести його в експлуатацію та оформити право власності. Відповідно до даних КП Первомайське МБТІ, станом на 31.12.2012 року житловий будинок по вул. Леніна, 8 с. Сирове Врадіївського району, не зареєстрований, так як не був введений належним чином в експлуатацію, хоча відповідні дозволи забудовник [PERSON] на будівництво отримав. Так, 20.04.1983 року присадибна земельна ділянка під забудову жилого будинку 0, 03 га була закріплена за членом колгоспу «Шляхом Леніна» [PERSON] 22.10.1983 року згідно рішення виконкому Сирівської сільської ради н/д вирішено клопотати перед виконкомом Врадіївської районної ради н/д про виділення [PERSON] із земель колгоспу земельну ділянку 0, 03 га для будівництва жилого будинку та господарських будівель. Згідно рішення №402 від 30.11.1983 року виконавчого комітету Врадіївської районної ради н/д, [PERSON] в безстрокове користування було виділено земельну ділянку площею 5334 кв. м. по вул. Леніна, 8 с. Сирово Врадіївського району для будівництва індивідуального жилого будинку по проекту №184-16-19. Відповідно до дозволу Врадіївського районного архітектора від 30.11.1983 року [PERSON] дозволено будівництво одноповерхового житлового будинку згідно плану забудови на земельній ділянці по вул. Леніна, 8 с. Сирово ( нині с. Сирове) Врадіївського району. Як вбачається з проекту забудови земельної ділянки, погодженого з районним архітектором району та актом про надання дозволу на забудову законно відведеної земельної ділянки, [PERSON] відповідно до вимог на той час діючого законодавства приступив до будівництва житлового будинку та згідно технічного паспорту на житловий будинок, який виготовлявся на замовлення спадкоємців після смерті [PERSON], останній закінчив будівництво цього будинку, але у законний спосіб його не ввів у експлуатацію та не зареєстрував за собою право власності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, встановив вказані обставини, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем є законним та може бути прийняте судом, так як воно ґрунтується на законі та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За вимогами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини ( ст. 1223 ЦК України) Згідно п. 8 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05. 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", якщо будівництво здійснювалося відповідно до закону, то у разі смерті забудовника до закінчення будівництва його права і обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Враховуючи, що [PERSON] на момент смерті був забудовником житлового будинку , розташованого за адресою: вул. Леніна, 8, с. Сирове смт Врадіївка, Миколаївської області, його права як забудовника входять до складу спадщини, що відкрилася після його смерті, а тому позивачі, як спадкоємці за заповітом, успадковують права та обов»язки забудовника земельної ділянки в рівних частинах. \~\~ \~

Outcome: approved