Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

30.09.2020 року позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаним позовом, у якому просив суд: виконавчий напис № 3812, що виданий 04.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості в сумі 24 800,42 грн. згідно кредитного договору від 03.09.2013 року, визнати таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 04.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною вчинено виконавчий напис № 3812 про стягнення з [PERSON] користь TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованість за кредитним договором в розмірі 24 800,42 грн. та 500,00 грн. за вчинення виконавчого напису. Приватний нотаріус, мотивував виконавчий напис тим, що [PERSON] є боржником за кредитним договором № 004-15212-081013 від 08.10.2013 року, що укладений із ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». Позивач вважає, що виконавчий напис № 3812 від 04.09.2019 приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. про стягнення заборгованості є протиправним, тобто такий, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, а тому звернувся до суду з відповідною позовною заявою. В судове засідання позивач не з`явився, подав розам з позовом до Малиновського районного суду м. Одеси заяву, в якій просив суд розглянути справу без його особистої участі, позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Третя особа в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час, місце розгляду справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Дослідивши матеріли справи, суд приходить до висновку про можливість задовольнити позовні вимоги [PERSON] . Судом встановлено, що 04.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною вчинено виконавчий напис № 3812 про стягнення з [PERSON] користь TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованість за кредитним договором в розмірі 24 800,42 грн. та 500,00 грн. за вчинення виконавчого напису. Приватний нотаріус, мотивував виконавчий напис тим, що [PERSON] є боржником за кредитним договором № 004-15212- 081013 від 08.10.2013 року, що укладений із ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компаня «Довіра та гарантія», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 09.02.2018 року по 14.08.2019 рік. Сума заборгованості складає 24 800,42 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 14916,17 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 0,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 9 884,25 грн.; строкова заборгованість за сумою,кредиту 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом - 0,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить - 0,00 грн. За вчинення виконавчого напису - 500,00 грн. Відповідно до\~ст. 18 ЦК України,\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат»\~визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»,\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 88 Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким же чином врегульовано дане питання і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до п. 19\~ст. 34 Закону України «Про нотаріат»,\~виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст. 89 Закону, у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Аналогічна інформація викладена і в підпунктах 2.1, 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Отже, порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється\~Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172,\~Інструкцією «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»\~затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими\~наказом Міністерства юстиції України від 31 грудня 2008 року № 2368/5, а також правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду України від 5 липня 2017 року № 6-887цс17, який також знайшов своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій зазначено, що Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св18 від 06 червня 2019 року, яка, з точки зору ч. 4\~ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, при здійсненні своєї діяльності нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, з точки зору\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі,\~суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді\~на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав\~безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.\~\~ Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачено, що для одержання\~виконавчого напису\~подаються: \~оригінал нотаріально\~посвідченого договору\~(договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 26.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. \~ \~ \~ \~ Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Із наданих приватному нотаріусу Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна на вимогу ухвали суду копій документів, на підставі яких ним було вчинено оспорюваний виконавчий напис, вбачається, що ТОВ "РОСТ ІНВЕСТ УКРАЇНА" для вчинення виконавчого напису було надано нотаріусу: заяву про вчинення нотаріального напису, заяву № 004-15212-081013 від 08.10.2013 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «Дельта Банк» та отримання платіжної картки, витяг з реєстру боржників до Договору факторингу про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №09/02/18 від 09.02.2018 року, укладеного між ТОВ «РОСТ ІНВЕСТ УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» по боржнику [PERSON] , розрахунок суми заборгованості за кредитним договором №004-15212-081013 від 08.10.2013 року та список №ЛП-009538 від 24.07.2019 року згрупованих рекомендованих листів, серед яких є відправлення на ім`я позивача - [PERSON] . Судом встановлено, що заборгованість зазначена у виконавчому написі, на момент його вчинення була спірною, з огляду на наступне. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувана з підписом боржника про його отримання. Судом встановлено, що з документів приватного нотаріуса, які стали підставою для вчинення виконавчого напису встановлена відсутність: нотаріально посвідченого\~кредитного договору; направлення боржнику письмової вимоги\~про погашення заборгованості із відміткою поштового відділення про вручення чи неможливість вручення останньої [PERSON] . Відсутність такого направлення свідчить про те, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису належним чином не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, що є порушенням Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки боржник був позбавлений права ліквідувати допущені порушення кредитного договору, оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку, виставити заперечення кредитору, погодитись із вимогою. В матеріалах нотаріальної справи відсутній нотаріально посвідчений Договір комплексного банківського обслуговування Фізичних осіб, ТОВ «РОСТ ІНВЕСТ УКРАЇНА» було подано лише заяву на приєднання до такого договору підписану позивачем. До того ж, наданий відповідачем розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлений робітниками ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не є правовою підставою для стягнення сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» до позивача. Сам розрахунок не містить необхідних даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту, відсотків, комісії, штрафних санкцій. \~ \~ \~ \~Верховний Суд у постанові від 08 травня 2018 року по справі № 315/353/17 розглядаючи аналогічний спір про стягнення заборгованості за кредитним договором зазначив, що задовольняючи частково позов, апеляційний суд взяв до уваги наданий банком розрахунок заборгованості, при цьому не звернув увагу, що відповідач заперечувала проти заявленого банком розміру заборгованості, а банк не надав доказів на підтвердження правильності такого розрахунку. Сам по собі розрахунок заборгованості, здійснений банком, за умови невизнання її розміру відповідачем, не може бути єдиним та безумовним доказом розміру наявної заборгованості за кредитним договором. У такому разі банк-повинен надати суду належні докази на підтвердження розрахованої ним кредитної заборгованості. Розрахунок заборгованості, не може підтверджувати існування заборгованості оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Розрахунком заборгованості не можна довести виконання умов договору кредиту, у зв`язку з тим, що єдиним доказом внесення готівкової валюти на рахунок банку є відповідна заява на переказ готівки (правова позиція Верховного Суду України у справі №6-20цс12). Виходячи зі змісту ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», документами, які можуть підтверджувати факт проведення розрахункових операцій, є такі види розрахункових документів: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; розрахунковий чек; платіжна вимога; меморіальний ордер. Згідно п. 17.1 ст. 17 Закону У країни «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості. їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-прйвовйми актами Національного банку України. Постановою Національного банку № 22 від 2М)1.2004 встановлені вимоги до оформлення вищезазначених розрахункових документів. Судом встановлено, що TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» не додало приватному нотаріусу належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджує факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно якого можна було б встановити суму, яку надав/перерахував згідно кредитного договору. Отже, жодного із вказаних документів, які можуть підтверджувати факт проведення розрахункових операцій (видачу кредитних коштів, погашення кревних зобов`язань) ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» не надало. Також, судом встановлено, представником ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» не доведено, що правонаступник ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» є ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», оскільки в матеріалах справи відсутній договір між ТОВ «РОСТ ІНВЕСТ УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» щодо відступлення прав вимог відносно заборгованості за кредитним договором № 004-15212-081013 від 08.10.2013 року боржника [PERSON] , та договір факторингу ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» з первісним кредитором ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» щодо відступлення прав вимог відносно заборгованості за кредитним договором № 004-15212-081013 від 08.10.2013 року боржника [PERSON] . Судом встановлено, що ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» своєчасно та належним чином не інформував позивача про порядок погашення заборгованості за кредитним договором, тому суд вважає, що відсутня його вина щодо встановлених приватним нотаріусом сум заборгованості. Викладені обставини свідчать про наявний спір між сторонами щодо розміру заборгованості. Отже, виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням, оскільки не дотримано принципу безспірності . Судом встановлено, що строки давності є пропущеними. Строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою Цивільним кодексом України. Таким чином, загальний строк для такого звернення становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, а якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду справи № 916/3006/17. У постанові від 17 травня 2018 року у справі №307/1580/17 щодо застосування положень ч. 2 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», підпунктів 3.1, 3.3 п. 3 гл. 16 розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій Верховний Суд дійшов висновку про те, що нарахування заборгованості, на стягнення якої вчиняється виконавчий напис, не обмежено трирічним строком за умови встановлення сторонами відповідно до ст. 259 ЦК України збільшеної позовної давності для відповідної вимоги. Тож позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Велика Палата Верховного Суду відступила від цього висновку, зазначивши, що такий строк не може бути змінений договором. Так, ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктами 3.1, 3.3 п. 3 гл. 16 розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом і не може бути змінений домовленістю сторін. Враховуючи викладене, суд погоджується із доводами позивача про вчинення спірного виконавчого напису із порушенням вимог закону, що тягне визнання його таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Outcome: approved