Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , актовий запис №608 від 11 січня 2021 року, визнати за ним право власності на грошовий вклад по Договору SAMDNWFD0071779685001 від 29.11.2017 року Вклад «Стандарт», укладений між [PERSON] та Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк». \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він та відповідач [PERSON] , [INFO] є рідними племінниками [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , актовий запис №608 від 11 січня 2021 року. За життя [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 10.05.2021 року державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, яким розпорядився все належне йому майно заповісти [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Після смерті дядька відкрилася спадщина на грошовий вклад по Договору SAMDNWFD0071779685001 від 29.11.2017 року Вклад «Стандарт», про існування цього вкладу, позивач дізнався лише у вересні 2021 року, у зв`язку з чим звернувся до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак, постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) Степанець О.Б. від 08 жовтня 2021 року відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою 10 травня 2011 року за р. № 6-558 після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з відсутністю факту прийняття ним спадщини та непідтвердженим фактом місця відкриття спадщини. Єдиними спадкоємцями першої черги після смерті дядька є позивач та його брат відповідач [PERSON] , [INFO] .\~Дядько позивача\~хоч і\~був зареєстрований\~у [ADDRESS] ,\~однак,\~фактично проживав\~з позивачем\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~оскільки через\~похилий вік\~потребував сторонньої\~допомоги,\~знаходився на\~його утриманні.\~Дядько помер [INFO] , актовий запис №608 від 11 січня 2021 року, організацією похорон та поминок займався виключно позивач та його сім`я, відповідач участі в цьому не брав. У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву про підтримання позовних вимог, з проханням розглянути справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~ Згідно положень абзацу 3 пункту 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. \~Статтею 16\~ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. \~\~\~\~Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. \~\~\~Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. \~\~З огляду на вказані норми закону позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що надані підприємствами - виробниками/виконавцями житлово-комунальних послуг відомості про заборгованість є неправомірними , які\~\~порушують, не визнають або оспорюють охоронювані законом його цивільні права. \~\~Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. \~\~Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. \~\~Статтями 78, 81\~ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано\~законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до\~ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Відповідно до\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ході судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] , є рідними племінниками [PERSON] , [INFO] (свідоцтва про народження серія [NUMBER] , [NUMBER] , серія [NUMBER] , [NUMBER] , свідоцтво про одруження серія [NUMBER] ). [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , актовий запис №608 від 11 січня 2021 року (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 11 січня 2021 року) . За життя [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 10.05.2021 року державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, яким розпорядився все належне йому майно заповісти [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Після смерті [PERSON] ,\~ [INFO] ,відкрилася спадщина на грошовий вклад по Договору SAMDNWD0071779685001 від 29.11.2017 року Вклад «Стандарт», про існування цього вкладу позивач дізнався лише у вересні 2021 року, у зв`язку з чим звернувся до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті дядька, однак, постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) Степанець О.Б. від 08 жовтня 2021 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою 10 травня 2011 року за р. № 6-558 після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини та непідтвердженим фактом місця відкриття спадщини. Відповідно до статей\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1223 ЦК України\~передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом, коло яких визначено ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1228 ЦК України вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved