Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

28.01.2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, в якій просить суд визнати дійсним договір №18019 купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 25 грудня 1996 року на Одеській Товарній Біржі, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] . Договір був зареєстрований в Одеській Товарній Біржі , згідно вимог Закону України «Про товарну біржу». 27.12.1996 року, як зазначає позивач, право власності, згідно зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна, було зареєстровано ОБТІ та РОН за № 202 пр.- стр. 156 -реєстр № 440. Для укладання побутових договорів позивач звернулась до відповідних організацій, та їй було роз`яснено, який перелік документів потрібен для оформлення своїх майнових та немайнових прав, але зробити цього неможливо, так як договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений, та неможливо внести в Єдиний реєстр речових прав своє право власності на квартиру та отримати витяг згідно чинного законодавства.. З урахування викладеного, оскільки позивач на даний час не має можливості в повному обсязі реалізувати своє право власності, позивачка звернувся до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. До відкриття провадження у справі до суду надійшла уточнена позовна заява та заява про заміну відповідача [PERSON] на ОМР, оскільки дізналась, що відповідачка померла. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 11.02.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Одеської міської ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. У підготовчому засіданні 16.04.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивачка не з`явилась, однак її представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача - ОМР в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, відзив на позов не надав. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 25 грудня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] на Одеській Товарній Біржі було укладено договір купівлі-продажу № 18019 квартири [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу зазначеної квартири було зареєстровано в ОМБТ1 та РОН під № 202пр стр 156 реєстр 440 від 27 грудня 1996 року. Вказана квартира складається з двох житлових кімнат, житловою площею 29,6 кв.м., та має загальну площу 51,00 кв.м. Згідно відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради на запит позивача від 14.12.2018 року № 11580-10/2591/4 зазначено, що згідно матеріалам інвентаризаційної справи та запису в реєстраційній книзі 202 пр, стр. 156, р.№440 в комунальній установі станом на 31.12.2012 року право власності на [ADDRESS] на підставі договору № 18019 купівлі- продажу нерухомого майна від 25.12.1996 року, зареєстровано за [PERSON] Для укладання побутових договорів позивач звернулась до відповідних організацій, та їй було роз`яснено, який перелік документів потрібен для оформлення своїх майнових та немайнових прав, але зробити цього неможливо, так як договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений, та неможливо внести в Єдиний реєстр речових прав своє право власності на квартиру та отримати витяг згідно чинного законодавства. На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачів, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що всі зобов`язання за договором №18019 купівлі-продажу нерухомого майна 25.12.1996 року його сторонами виконані у повному обсязі, що підтверджується письмовими доказами. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до Одеської міської ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved