Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Великолюбінської селищної ради до Городоцького району Львівської області, про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку і господарської споруди в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON], мотивуючи тим, що [PERSON], який помер 08.10.2013р., за законом після смерті матері належав житловий будинок і господарська споруда по вул. Замкова, 18 в смт.Великий Любінь Городоцького району Львівської області, однак через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, нотаріусом відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, просить позов задоволити. В суді представники позивача [PERSON], [PERSON] позов підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві, крім того, пояснили, що в даному будинку ніхто не проживає, позивач доглядає за будинком та проводить поточні ремонти з часу смерті спадкодавця, просять позов задоволити. Представник селищної ради у судове засідання не зявився, сільським головою подано на адресу суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечив, просить справу розглядати у його відсутності (а.с. 65). Треті особи в судове засідання не явилися, причину неявки суду не повідомили. Заслухавши представників позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про задоволення позову. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.3 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтетреси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст.ст.4,10,11,60,61,213 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обгрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Згідно норм гл.84\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. З матеріалів справи видно, що спадкодавець [PERSON] , який помер 08.10.2013 р. за життя заповіту не склав, отже, спадкування здійснюється за законом. За положеннями ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За вимогами ст.ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. З долучених до справи копії технічного паспорту (а.с. 15-18), довідок виданих виконкомом Великолюбінської селищної ради (а.с.19-21) , виписок з по господарських книг (а.с.33-35), будинок в смт.Великий Любінь, вул.. Замкова,18 Городоцького району Львівської області належав спадкодавцю [PERSON] Останній, будучи зареєстрованим у будинку фактично успадкував його від матері [PERSON], яка була останнім головою господарства спірного будинку.(а.с.45) З письмових документів долучених до позову, та оглянувши матеріали цивільної справи № 441/1897/14-ц вбачається, що спірний будинок 1959 р. побудови ( а.с.15-18) За положеннями ст..ст.1269,1270 ч.1 ЦК України, спадкоємець, який не проживав постійно із спадкодавцем, але бажає прийняти спадщину, повинен звернутись із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. [PERSON] після смерті брата [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але йому було відмовлено у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів та розбіжностей у прізвищах. (а.с,13.41-58). Главою 87 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це також знайшло підтвердження у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7»Про судову практику в справах про спадкування», у якому вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку встановленого ст..1270 цього Кодексу, не подав заяви про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. З оглянутої копії спадкової справи (а.с.21-57) вбачається, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернувся [PERSON] Інших спадкодавців, які б зверталися у встановлений законом строк до нотаріуса, судом не встановлено. Факт прийняттяспадщини позивачем, підтвердив [PERSON], який пояснив, що позивач займався похованням матері та брата, спадкодавець жив за рахунок позивача. Про те, що позивач проживав у будинку разом зі спадкодавцем свідчить виписка з погосподарських книг (а.с. 35). Відповідно до ст. 3 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом. Аналізуючи добуті в судовому засіданні докази у сукупності, суд вважає, що позивач фактично прийняв спадщину. Обставини, які б вказували, що [PERSON] при житті набув або володів житловим будинком і господарською спорудою по вул.Замкова 18, в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області неправомірно в суді не встановлено. З довідок виданих Великолюбінською селищною радою вбачається, що у спірному будинку був зареєстрований [PERSON], натепер ніхто не проживає (а.с45,46). Внесені до різних документів, як матері позивача, так самого позивача і спадкодавця, прізвища «Дрімух», «Дримух» унеможливлюють позивачу іншим способом ніж в судовому порядку скористатися своїми правами на успадкування майна. За наведеного, суд приходить переконання, що [PERSON] мав на праві власності житловий будинок і господарську споруду по вул.Замкова 18,в смт Великий Любінь Городоцького району Львівської області, позивач фактично прийняв спадщину після його смерті, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає, а тому є підстави до визнання за ним права власності на житловий будинок і господарську споруду в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved