Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

17.10.2019 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 з усіх видів доходів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 500 грн., починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що самостійно утримує малолітню дитину, батьком якої є відповідач у справі, а останній в добровільному порядку не надає коштів на утримання сина, однак обізнаний стосовно витрат, які несе позивач. Вказує, що дитина народилася із вродженими вадами здоров`я, тому потребує щомісячно додаткових витрат на придбання ліків, розмір коштів, які позивач витрачає щомісяця становить 5950 грн. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначаючи при цьому, що на позовних вимогах наполягає. Відповідач телефонограмою повідомив, що позов визнає та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 17.04.2010 року. Вказана обставина встановлена на підставі свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 78 від 17 квітня 2010 року /а.с.5/. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області від 21 травня 2010 року /а.с. 4/. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні /а.с.6/. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Абзац другий частини другої статті 182 СК України визначає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Під час розгляду цивільної справи № 6-1489цс17 Верховний Суд України сформулював правову позицію від 13.09.2017 р., згідно з якою роз`яснив, що це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються з дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод, чи інтересів інших осіб. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок сплатити на користь держави судовий збір.

Outcome: approved