Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

1.Позиція позивача. У червні 2021 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся представник [PERSON] в інтересах позивача Кредитної спілки «Союз Дніпро» з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] , за яким позивач - Кредитна спілка «Союз Дніпро» просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на їх користь: - заборгованість за споживчим кредитом № 1679/19 від 07 жовтня 2019 року в сумі 29530 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот тридцять) гривень 08 копійок, яка складається з залишку кредиту у розмірі 10956 (десять тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 00 копійок та процентів, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів у розмірі 18574 (вісімнадцять тисяч п`ятсот сімдесят чотири) гривні 08 копійок; - судові витрати у розмірі 2270,00 грн. сплачений судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 07 жовтня 2019 року між Кредитною спілкою "Союз-Дніпро" (надалі Позивачем), як Кредитором, та [PERSON] (надалі Відповідач-1), як Позичальником, був укладений Договір споживчого кредиту № 1679/19 (надалі за текстом Договір споживчого кредиту). Згідно умов Договору споживчого кредиту Позивач надав Відповідачу-1 кредитні кошти у сумі - 11000 грн. 00 коп., строком на 18 місяців, починаючи з 07 жовтня 2019 року до 06 квітня 2021 року (надалі - «Кредит»), а Відповідач-1 зобов`язалася повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Кредит Відповідачем-1 був отриманий 07 жовтня 2019 року, що підтверджується Видатковий касовим ордером № 2568 від 07 жовтня 2019 року на суму 11 000 грн. 00 коп. Відповідно до умов Договору споживчого кредиту № 1679/19 від 07 жовтня 2019 року Відповідач-1 зобов`язалася погашати заборгованість по Договору споживчого кредиту щомісячно у період з «10» до «16» число кожного місяця, згідно з графіком погашення заборгованості по Договору споживчого кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий Відповідачем-1 у строк до 06 квітня 2021 року. Відповідач-1 повинен був повернути 11000,00 грн. - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесені платежів відповідно п. 6.2. Договору споживчого кредиту. Відповідач-1 неналежним чином виконувала свої зобов`язання по Договору споживчого кредиту, жодного разу не здійснила погашення заборгованості за кредитом, тим самим порушила запланований графік повернення кредиту. Тому при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалось відповідно п.6.6. Договору споживчого кредиту за кожен день простроченого платежу. Строк дії Договору споживчого кредиту № 1679/19 від 07 жовтня 2019 року закінчився 06 квітня 2021 року та залишок за кредитом складає 10 956,00 грн. (11 000,00 (сума кредиту) - 44,00 (фактичне сплачено кредиту) = 10 956,00 грн.(залишок за кредитом). Згідно до Договору споживчого кредиту та розрахунку заборгованості Відповідач-1 повинен повернути: залишок по кредиту - 10956,00 грн. та проценти, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів - 1874,08 грн. (26030,08 - 7456,00 = 18574,08 грн.). Тобто заборгованість становить 29530 (Двадцять дев`ять тисяч п`ятсот тридцять) грн. 08 коп. В якості забезпечення виконання зобов`язань Відповідачем-1 перед Позивачем по поверненню кредиту, сплати процентів за користування кредитом і сум штрафних санкцій, було укладено Договір поруки № 1679/19 від 07 жовтня 2019 року між Позивачем (Кредитором за Договором поруки), Відповідачем-1 (Позичальником за Договором поруки) та [PERSON] (надалі Відповідач-2 (Поручитель за Договором поруки)). Відповідно до умов Договору поруки Відповідач-2 прийняла на себе зобов`язання перед Позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язанням Відповідача-1, визначених Договором споживчого кредиту. Порука - це договір, за яким до обов`язку основного боржника додатково приєднано зобов`язання іншої особи, яка за нього поручається. у випадку порушення боржником зобов`язання, яке забезпечено порукою боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. При цьому поручитель відповідає у тому ж об`ємі, як й боржник, в тому числі, відповідає за сплату відсотків за відшкодування збитків, за сплату неустойки. Згідно діючого законодавства солідарна відповідальність передбачає, що Кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників мас право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Таким чином, оскільки Відповідач - 2 згідно з Договором поруки № 1679/19 від 07 жовтня 2019 року є солідарним боржником, то вимоги Позивача до [PERSON] є цілком законні та не суперечать чинному законодавству України. На підставі викладеного позивач просив задовольнити вимоги у повному обсязі. 2.Позиція відповідача № 1. [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутністю, зазначила, що позовні вимоги позивача та обставини, якими вони обґрунтовані, визнає в повному обсязі (а.с.34) 3.Позиція відповідача № 2. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомила, судова повістка - виклик направлена відповідачці на останню відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними. Заяв та клопотань на адресу суду не подавала. Відзиву на позовну заяву не долучала. 4.Заяви, клопотання, процесуальні питання. 08 червня 2021 року позивачем подано позов до суду. 27 липня 2021 року отримано довідку про реєстрацію місця проживання відповідача. 02 серпня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження за позовом. 10 листопада 2021 року відповідач [PERSON] отримала копію позовної заяви із додатками. 10 листопада 2021 року відповідачем [PERSON] подано заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, та проведення розгляду справи за її відсутності. 12 листопада 2021 року представником позивача [PERSON] , діючої на підставі довіреності від 14.01.2021 року, про підтримання заявлених позовних вимоги та проведення розгляду справи за відсутності сторони позивача. 5.Фактичні обставини встановлені судом. між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1679/19 від 07.10.2019 року (а.с.5-7), згідно з яким позивач відповідачу-1 надав, 07.10.2019 року кредит у розмірі 11000 грн. 00 коп. строком на 18 календарних місяців до 06 квітня 2021 року, зі сплатою відсотків за користуванням кредитними коштами відповідно до п.6.2 Договору споживчого кредиту (а.с.5-7). Факт отримання коштів [PERSON] підтверджується копією видаткового касового ордеру № 2568 від 07.10.2019 року на суму 11000,00 грн. (а.с.9). Відповідно до умов кредитного договору № 1679/19 від 07.10.2019 року [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно у період з «10» по «16» число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається з заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий відповідачем у строк до 06 квітня 2021 року. Відповідач 1 повинна була повернути 11000,00 грн. - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесені платежів відповідно п. 6.2. кредитного договору, Відповідач-1 неналежним чином виконувала свої зобов`язання по Договору споживчого кредиту, жодного разу не здійснила погашення заборгованості за кредитом, тим самим порушила запланований графік повернення кредиту. Оскільки Відповідачем 1 платежі по поверненню кредиту вносились несвоєчасно, то відповідно до п.6.6. Договору, нараховуються проценти за кожен день простроченого платежу. Згідно розрахунку (а.с.4), відповідач 1 має заборгованість за договором споживчого кредиту у розмірі 29530 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот тридцять) гривень 08 копійок, з яких: 10956,00 грн. (11000,00 (сума кредиту) - 44,00 (фактичне сплачено кредит) = 10956,00 грн.) залишок по кредиту; 1874,08 грн. (26030,08 грн. - 7456,00 грн. = 18574,08 грн.) проценти нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів у розмірі. На адресу відповідача направлялися вимоги (а.с. 10,12) про погашення заборгованості за кредитом з проханням погасити існуючу заборгованість, але до теперішнього часу заборгованість Відповідачем 1 не погашена. Крім того в якості забезпечення виконання зобов`язань Відповідачем-1 перед Позивачем по поверненню кредиту, сплати процентів за користування кредитом і сум штрафних санкцій, було укладено Договір поруки № 1679/19 від 07 жовтня 2019 року між Позивачем (Кредитором за Договором поруки), Відповідачем 1, [PERSON] (Позичальником за Договором поруки) та Відповідачем 2, [PERSON] (Поручителем за Договором поруки) (а.с. 8), відповідно до умов Договору поруки № 1679/19 від 07 жовтня 2019 року Відповідач 2 прийняла на себе зобов`язання перед Позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язанням Відповідача 1, визначених Договором споживчого кредиту (а.с. 8). Відповідач 1, порушуючи виконання умов Договору кредиту в односторонньому порядку, всупереч ст.\~526,\~530,\~629 ЦК України, припинив повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом. Тим самим відповідач 1 порушив норми\~ст. 1054 ЦК України, згідно з якою позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач 1 не виконує (неналежно виконує) обов`язки щодо своєчасного повернення основної суми заборгованості по кредиту та сплати відсотків за користування Кредитом. 6.Норми права застосовані судом. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 3\~ст.13 ЦПК України\~учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд. Суд приймає до уваги, що Відповідач-1, в своїй заяві про розгляд справи за її відсутності зазначила, що вона визнає позовні вимоги позивача щодо стягнення з неї заборгованості за користування кредитом, тобто є згодною з ними. Пунктом 1 ч. 2\~ст. 49 ЦПК України, передбачено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2\~ст. 12 ЦПК). Як передбачено\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК). Відповідно до положень ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до змісту\~\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У відповідності до\~ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. На підставі ч.2\~ст.80 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України\~встановлено, що «за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти». Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом статті 1056-1ЦК України розмір відсотків та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована відсоткова ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої відсоткової ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець\~має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частина 1\~ст. 509 ЦК України\~зазначає, що «зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку». Згідно зі\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття. 610 ЦК України\~зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Цією ж\~статтею ЦК\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1\~ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За приписами частин першої, п`ятої та шостої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7.Висновки та мотиви прийнятого рішення. Частиною четвертою\~статті 10 ЦПК України\~передбачено, що суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статей\~1\~та\~17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Закон України «Про судоустрій і статус суддів»\~встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення\~необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Оскільки відповідач 1 у справі позов визнав, доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, а також розміру прострочених платежів слід вважати доведеними, які ґрунтуються не тільки на визнанні позову відповідачем, який отримав заявлений розмір позики, прийняв умови кредитного договору, але і ґрунтується на письмових доказах наданих стороною позивача договором споживчого кредиту № 1679/19 від 07 жовтня 2019 року, розрахунку заборгованості за договором, видатковим касовим ордером від 07 жовтня 2019 року яким підтверджується отримання зазначеного кредиту відповідачем № 1. Згідно зі ст.553 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до\~ст. 554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно діючого законодавства солідарна відповідальність відповідно до\~ст.543 ЦК України, передбачає, що разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Судом встановлено, що позичальник (відповідач 1) [PERSON] вчасно не сплачувала кошти за кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором і позивач нарахував відсотки за його користування згідно умов договору. Відповідно до ч. 1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що відповідачами не надано доказів на спростування заявленої позивачем суми заборгованості за Кредитним договором. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що\~оскільки [PERSON] згідно договору поруки № 1679/19 від 07.10.2019 р. є солідарним боржником, та вимоги позивача до неї є цілком законними та не суперечать чинному законодавству, за таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню. 8.Судові витрати. З урахуванням вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved