Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

16 грудня 2019 року до суду надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Ухвалою суду від 17 грудня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд. У своїй заяві позивач зазначила, що у 2003 році вона вступила в фактичні шлюбні стосунки з [PERSON] , з яким фактично проживала до квітня 2016 року. Від їх стосунків у них народилося четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти на даний час проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Позивач зазначає, що відповідач не приймає жодної участі у вихованні дітей, хоча являється працездатним та здоровим чоловіком. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд задовольнити її заяву та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 2500 гривень щомісячно до досягнення ними 18-ти річного віку. Позивач в судове засідання 05.02.2020 року не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, на позовних вимогах наполягала, просила задовольнити їх. Відповідач також в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на позивних вимогах не заперечував, просив задовольнити їх. Дослідивши матеріали справи, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: В період фактичних шлюбних відносин у позивача та відповідача народилося четверо дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , дочка- [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та син- [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки виданої Степанівською сільською радою Березівського району Одеської області 10 грудня 2019 року [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] ., до складу її сім`ї входять дочка - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, «Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування». Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., «…батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини…». Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, «за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів». Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Крім того, ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є батьком дітей і відповідно до ст. ст.180,181 СК України зобов`язаний надавати утримання своїм дітям до досягнення ними повноліття. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов необхідно задовільнити та стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання чотирьох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот ) гривень щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В силу ч. 6 статті 141 ЦПК України, «якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України…» Враховуючи вищевикладене, суд вважає задовольнити позов .

Outcome: approved