Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклав шлюб з відповідачкою 07.07.2006 року. Від шлюбу сторони не мають спільних дітей. Сімейне життя не склалось через відсутність взаємоповаги одне до одного та різні погляди на сімейні обов`язки. Вже близько семи років подружжя проживає окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Відповідачка відмовляється добровільно розірвати шлюб у відділі ДРАЦС. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Ухвалою суду від 20.07.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 09.08.2021 року розгляд справи відкладено через відсутність відомостей про належне повідомлення відповідачки про розгляд справи. Представник позивача надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та не заперечував проти винесення заочного рішення. Станом на день розгляду справи відповідачка своєчасно та належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в порядку ст. 128 ЦПК України. Відзиву і доказів у визначений судом строк, суду не надала. Ухвалою суду від 13.09.2021 року вирішено проводити заочний розгляд справи. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 07.07.2006 року відділом РАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 229. Від шлюбу сторони не мають спільних дітей. Відповідачка не бажає добровільно розірвати шлюб у відділі ДРАЦС. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому відповідачці після розірвання шлюбу слід залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ", оскільки нею не заявлено про відновлення дошлюбного прізвища. Позивачем про відшкодування судового збору не заявлено.

Outcome: approved