overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

30 червня 2015 позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 28.08.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON]заборгованість за кредитним договором в сумі 40 146,66 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. За таких обставин суд, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.08.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином зобов'язання не виконує, в зв'язку з чим станом на 30.04.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 40 146,66 грн., яка складається з: -14 984, 94 грн. - заборгованість за кредитом; - 20 920, 78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -1850,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; -500,00 грн. - штраф (фіксована частина); -1887,94 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 401 грн. 47 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

30 червня 2015року позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, яку обґрунтувала наступними обставинами. З 26 грудня 2003 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей. Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів. Разом сторони не проживають з січня 2014 року. Отже, на думку позивача, при таких обставинах подальше перебування у шлюбі та збереження родини є неможливим. Позивач у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Судом встановлено, що останнім відомим місцем реєстрації та проживання відповідача є адреса, за місцем реєстрації: [ADDRESS] оскільки позивачем до позовної заяви було долучено посвідку на постійне проживання серії [NUMBER] видану СГІРФО Харцизького МВ ГУМВС України в Донецькій області 30.05.2008 року. Вищезазначена адреса, відповідно до Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності справ» № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, знаходиться під територіальною юрисдикцією Добропільського міськрайонного суду Донецької області. На виконання Указу Президента від 14.11.2014 №875/2014 про введення в дію рішення РНБО «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», а також Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», рішенням ДП «Укрпошта» від 27.11.2014 року було зупинено приймання і доставка поштових відправлень на територіях Донецької та Луганської областей, які не контролюються українською владою, зокрема до м. Харцизьк. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, місце проживання (перебування) місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Разом із тим, оскільки суд позбавлений можливості достеменно встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача, судом у відповідності до ч. 9 ст. 74, п. 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України, відповідача було викликано оголошенням у пресі - в газеті "Урядовий Кур'єр" № 181 від 01.10.2015 року. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду надано не було. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

30 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути аліменти у розмірі 1/3 частки доходу відповідача на утримання двох дітей через ненадання ним допомоги матеріального забезпечення у добровільному порядку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Показала, що чоловік за роздільного проживання з квітня 2016 року утримання дітям надає нерегулярно і у недостатньому розмірі. Самостійно забезпечити потреби дітей з заробітної плати у 1400грн. вона не в змозі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Пояснив, що надавав утримання дітям з отриманого доходу від неофіційних підробітків. Стан здоров"я його задовільний. Інших утриманців він не має. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 грудня 2002 року, який розірвано за рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 травня 2016 року (а.с.6). Позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується записами у свідоцтві про його народження серії [NUMBER], виданому 06 травня 2003 року за актовим записом №60, місце реєстрації: Відділ реєстрації актів громадянського стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області, та [PERSON], [INFO], свідоцтво про її народження серії [NUMBER] видане за актовим записом №56 від 28 квітня 2011 року у книзі реєстрації народжень Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області (а.с.4-5). Діти проживають з матір'ю в [ADDRESS] за довідкою про склад сім'ї від виконавчого комітету Снігурівської міської ради за вих.№5655 від 29 червня 2016 року (а.с.7). Позивачка ствердила про неналежність виконання відповідачем обов'язку утримання дітей. Вказані обставини відповідач визнав. Між сторонами по справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов'язку батьків на утримання дітей до досягнення ними повноліття, визначеного ст.180 СК України. Згідно ст.181 СК України одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення аліментів за рішенням суду, у тому числі у частці від доходу одного з батьків. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Визначаючи розмір стягнення, в порядку ст.182 СК України, суд враховує задовільний стан здоров'я дітей, їх матеріальне становище за відсутності власного майна, положення відповідача, який працює неофіційно, має заробіток, його задовільний стан здоров"я і відсутність інших утриманців. Суд не встановив обставин, які б могли вплинути на рішення про вид і визначення розміру стягнення. Суд приходить висновку про обґрунтованість визначення розміру аліментів у частці заробітку (доходу) батька відповідно положень ст.183 СК України, а саме стягнення 1/3 частки його доходу, починаючи з дати звернення позивачки до суду з позовом. Суд ухвалює про стягнення з відповідача судового збору у порядку ст.ст.79,88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

30 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки доходу відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], через ненадання ним допомоги матеріального забезпечення у добровільному порядку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Показала, що чоловік за роздільного проживання з грудня 2015 року утримання синові не надає. Також вказала, що відповідач працює водієм у Снігурівській ЦРЛ, має стабільний заробіток. Інші утриманці у нього відсутні. Її заробітна плата за місцем роботи складає 1800грн. на місяць і самостійно забезпечити потреби дитини вона не в змозі. Відповідач в судове засідання не з"явився, в порядку ст.158 ЦПК України, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги визнає у заявленому розмірі. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 березня 2013 року, який розірвано за рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04 лютого 2016 року (а.с.5). Позивачка та відповідач є батьками [PERSON] [INFO], що підтверджується записами у свідоцтві про його народження серії [NUMBER], виданому 24 липня 2013 року за актовим записом №105, місце реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.4). Дитина проживає з матір'ю в [ADDRESS] за довідкою про склад сім'ї від виконавчого комітету Снігурівської міської ради за вих.№5656 від 29 червня 2016 року (а.с.6). Позивачка ствердила про неналежність виконання відповідачем обов'язку утримання дитини. Вказані обставини відповідач визнав. Між сторонами по справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов'язку батьків на утримання дітей до досягнення ними повноліття, визначеного ст.180 СК України. Згідно ст.181 СК України одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення аліментів за рішенням суду, у тому числі у частці від доходу одного з батьків. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Визначаючи розмір стягнення, в порядку ст.182 СК України, суд враховує задовільний стан здоров'я дитини, його матеріальне становище за відсутності власного майна, положення відповідача, який працевлаштований та має стабільний заробіток, його задовільний стан здоров"я і відсутність інших утриманців. Суд не встановив обставин, які б могли вплинути на рішення про вид і визначення розміру стягнення. Суд приходить висновку про обґрунтованість визначення розміру аліментів у частці заробітку (доходу) батька, відповідно положень ст.183 СК України, а саме стягнення 1/4 частки його доходу, починаючи з дати звернення позивачки до суду з позовом. Суд ухвалює про стягнення з відповідача судового збору у порядку ст.ст.79,88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

30 червня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на своє утримання до виповнення дитини трьох річного віку. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з 13 грудня 2013 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від сумісного життя мають малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Відповідач працює отримує щомісячно заробітну плату, тому має можливість утримувати її. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач визнав позовні вимоги, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини доходу на утримання дружини, просив розглядати справу за його відсутності, про що подав заяву. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що з 13 грудня 2013 року позивачка перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №947. Від сумісного життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] матірю дитини є позивачка [PERSON], батьком - відповідач [PERSON]. Дитина проживає з матірю, позивач не працює, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, коштів не вистачає, тому вона потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст. 84 Сімейного кодексу України, право на утримання дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. \~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене суд вважає, позовні вимоги законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір 551 грн. 20 коп. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

30 червня 2021 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем [PERSON] 29 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1600, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття взаємоповаги, подальше спільне життя вважає неможливим. В судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі та зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 29 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1600 (а.с.5). Від спільного подружнього життя мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов"язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги - ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

31.01.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, за яким банк надав [PERSON] кредит у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.10-18). Проте відповідачем взяті на себе зобов'язання за договором в повному обсязі не виконуються, в результаті чого позивач вимагає повернення боргу по кредиту, у зв'язку з чим станом на 31.08.2013 року борг перед банком складає 24886,48 грн. з них: заборгованість по кредиту - 5499,18 грн., 17726,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1161,26 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 6-9). Оскільки до даного часу вимоги позивача про погашення кредитних коштів залишились без задоволення, позивач і просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 24886,48 грн. та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надав заяву в якій підтримав позовні вимоги повністю та просив слухати справу без участі представника. Відповідач у судове засідання не з'явився, з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно шляхом опублікування оголошення у пресі, а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причини неявки в судове засідання. У зв'язку з цим, суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, проаналізувавши наявні по справі докази, суд приходить до висновку про задоволення даного позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України боржники повинні виконувати зобов'язання належним чином відповідно до умов договору та у встановлений цим договором строк. Згідно ст.1048 ЦК України, публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", як позикодавець, має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Задовольняючи таким чином позовні вимоги, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в користь позивача 248,86 грн. - в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору та відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Тому, на підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

31.01.2014 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 07.02.1998 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, актовий запис № 06. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися, і були припинені у грудні 2013 року. Причиною розпаду сім»ї стало взаємне непорозуміння, втрата між позивачкою і відповідачем почуття взаємної поваги та любові, різні погляди на життя. Ухвалою суду від 27.02.2014 року подружжю надано строк для примирення терміном на 2 місяці, однак сторони не вжили заходів для збереження сім»ї. Позивачка про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не з"явилася, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати, стягнути судові витрати з відповідача. Відповідач про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з"явився, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду» В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 07.02.1998 року укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, актовий запис № 06 (а.с.4). Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивачка категорично не має наміру. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції від 24.01.2014 року позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 244 гривні (а.с.1), який підлягає поверненню відповідачем на користь позивачки.

Outcome: approved