Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в травні 2015 року до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просить визнати будівельні матеріали і конструктивні елементи, з яких було побудовано житловий будинок №84 за адресою вул. Серпанкова у м.Рівне, спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на ? частку будівельних матеріалів і конструктивних елементів, з яких було побудовано житловий будинок №84 по вул.. Серпанковій у м.Рівне, найменування і вартість яких будуть встановлені судовою будівельною-технічною експертизою у справі; для визначення ступеня будівельної готовності незавершеного будівництва житлового будинку №84 за адресою вул.. Серпанкова у м.Рівне та вартості будівельних матеріалів і конструктивний елементів, з яких його побудовано, а також проведених будівельно-монтажних робіт призначити будівельно-технічну експертизу. А також просить стягнути з відповідачки на свою користь документально підтверджені судові витрати - сплачений при пред'явленні позову судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 серпня 2004 року він уклав шлюб з Дмитрук (дошлюбне прізвище Ціпцюра) [PERSON] (далі відповідач). Від шлюбу у них є неповнолітня дитина син [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30.04.2015 року у справі №569/3465/15-ц шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. На підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] 21 липня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №1721 [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м., яка знаходиться за адресою м.Рівне, вул.. Серпанкова, 84, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Право власності [PERSON] підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ№776772, виданим 29 січня 2010 року. Після оформлення відповідних прав та видачі дозволу на забудову земельної ділянки вони з дружиною розпочали споруджувати житловий будинок для сімї. 29 вересня 2011 року Управлінням містобудування та архітектури Рівненського міськвиконкому видано будівельний паспорт та погоджено вимоги до забудови земельної ділянки. Земельна ділянка, кадастровий номер 5610100000:01:054:0701, площею 1000 кв.м., яка знаходиться за адресою м.Рівне, вул.. Серпанкова, 84, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, є особистою приватною власністю відповідачки. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та з мотивів, наведених у позовній заяві, просить задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити [PERSON] у задоволенні позову за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог. Суду пояснила, що договір дарування земельної ділянки від 21 липня 2004 року, за яким [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м. за адресою вул. Серпанкова , 84 в м. Рівне розірвано. Будинок на зазначеній земельній ділянці побудований за кошти мами відповідача, яка працює в Італії. Будівництвом та виготовлянням документів займався батько відповідачки, якому належить земельна ділянка. З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. В судовому засідання встановлено, що з 06 серпня 2004 року сторони по справі перебували у шлюбі, про що зроблено актовий запис №895 відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Від шлюбу у них є неповнолітня дитина син [PERSON], [INFO]. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30.04.2015 року у справі №569/3465/15-ц шлюб між ними було розірвано. На підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] 21 липня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №1721 [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м., яка знаходиться за адресою м.Рівне, вул.. Серпанкова, 84, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Право власності [PERSON] підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ№776772, виданим 29 січня 2010 року. Після оформлення відповідних прав та видачі дозволу на забудову земельної ділянки сторони розпочали споруджувати житловий будинок для сімї. 29 вересня 2011 року Управлінням містобудування та архітектури Рівненського міськвиконкому видано будівельний паспорт та погоджено вимоги до забудови земельної ділянки. Земельна ділянка, кадастровий номер 5610100000:01:054:0701, площею 1000 кв.м., яка знаходиться за адресою м.Рівне, вул.. Серпанкова, 84, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, є особистою приватною власністю відповідачки. Допитаний в судовому засідання свідок [PERSON] суду показав, що позивач є його сином. Після одруження їх сім'я розпочала будувати будинок по вул. Серпанковій, 84 в м.Рівне, у зв'язку з цим син розрахувався з роботи. Всі роботи по будівництву виконували син та батько відповідачки. Він дав синові на будівництво будинку 2000 доларів США, купив бетономішалку, віддав машину, яку згодом продали для потреб будівництва. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали суду показання, що вони були сусідами з позивачем та відповідачкою, бачили, як позивач та батько відповідача виконували будівельні роботи по вул.. Серпанковій, 84, позивач постійно знаходився там і будував будинок. Допитані в судовому засідання [PERSON] та [PERSON] суду показали, що вони працювали разом з позивачем на ПАТ «Рівнехолод», [PERSON] в 2006 році звільнився з роботи, оскільки потрібно було будуватися. На прохання батька позивача, свідки допомагали розвантажувати будівельні матеріали. Їм було відомо, що роботи по будівництву виконували позивач та його тесть. Будинок будувався для сім'ї позивача. Згідно зі\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За положеннями ч.1\~ст.182 ЦК України\~та ч.2\~ст.5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, яка проводиться в установленому законодавством порядку. Відповідно до ст.60, ч.1 ст.61, ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення містять і норми\~Цивільного кодексу України, а саме - частиною третьою статті\~368, абзацом першим частини другої статті\~372 ЦК України\~передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Стаття 321 ЦК України\~закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений\~статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у\~статті 317 ЦК України. Згідно з нормою\~статті 319 цього Кодексу\~власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved