Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

16.05.2014 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просила визнати договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований по [ADDRESS], укладений 11.09.2001 року її чоловіком [PERSON] та [PERSON] - дійсним, та визнати за нею, як спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка, який помер [INFO] року, право приватної власності на житловий будинок та земельну ділянку, на якій він розташований. Позовні вимоги вона мотивувала тим, що коли укладався договір купівлі - продажу житлового будинку з власником [PERSON] на біржі та договір пройшов державну реєстрацію в БТІ, ніхто із сторін не вимагав подальшого нотаріального посвідчення вказаного договору, а тому сторони вважали його дійсним. Лише коли помер її чоловік та вона звернулась до нотаріального органу за місцем відкриття спадку, вона довідалась від нотаріуса про недійсність вказаного договору, де отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій. Вказані обставини змусили її звернутись до суду за захистом порушеного права на спадок. Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутність. Просили позов задовольнити повністю. Відповідач до суду не з»явилась з поважної причини та надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов визнала повністю та просила суд постановити рішення у зв»язку з визнання позовних вимог. Наслідки визнання позову їй відомі. Треті особи у судове засідання не з»явилися та надіслали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, задоволення позову залишають на розсуд суду. Третя особа - Первомайська філія універсальної біржі « Південь» до суду викликалась належним чином, представник не з»явився через його відсутність за вказаною у договорі адресою. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З наведених у позовній заяві обставин, які згідно положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, вбачається що 11.09.2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу житлового будинку по [ADDRESS], який був укладений на Первомайській філії універсальної біржі «Південь» та зареєстрований за №629. З технічної документації на житловий будинок та реєстраційного посвідчення вбачається, що житловий будинок по [ADDRESS] області, після його укладення на біржі, пройшов державну реєстрацію в Первомайському МБТІ за реєстровим номером 876 від 21.09. 2001 року, власником вказаного майна є [PERSON]. Згідно Звіту про незалежну оцінку майна - житлового будинку, що був предметом купівлі - продажу, його вартість станом на 06 травня 2014 року становить 52275,00 грн. Сторони виконали всі суттєві умови договору купівлі-продажу : продавець [PERSON] передала [PERSON] вказаний житловий будинок та правовстановлюючі документи на нього, а [PERSON] як покупець заплатив продавцю гроші в сумі 2000 грн. та заселився із сім»єю у вказаному житловому будинку. [INFO] року [PERSON] помер та після його смерті із заявою про прийняття спадку звернулась його дружина [PERSON] Інші спадкоємці відсутні. Про те, що договір купівлі-продажу житлового будинку ,який відбувся між сторонами на біржі, потребує нотаріального посвідчення, позивач довідалась після звернення до приватного нотаріуса Врадіївського районного нотаріального округу [PERSON] , де 07.04. 2014 року отримала роз»яснення та відмову у отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка через недійсність договору купівлі- продажу житлового будинку. Встановив вказані обставини, суд вважає, що між сторонами склалися відносини щодо купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності у порядку спадкування за законом на це майно. Враховуючи факт доведеності, що сторони виконали всі суттєві умови договору купівлі-продажу житлового будинку, який пройшов державну реєстрацію,та одна із сторін померла, що унеможливлює вказаний договір купівлі - продажу житлового будинку посвідчити нотаріально, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову та визнання вказаного договору купівлі-продажу дійсним ( ст. 47 ЦК УРСР ). Крім того, так як право власності у покупця за договором купівлі-продажу виникає з моменту виконання всіх суттєвих умов договору (ст. 224 ЦК УРСР), [PERSON] набув прав власника на вказаний житловий будинок, що не оспорювалось ні однією із сторін вказаного правочину. При прийнятті рішення суд керується ст. ст. 47, 128, 153, 224 ЦК УРСР, ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", що діяли на момент укладення договору купівлі-продажу. Окрім того, суд вважає за необхідне задовольнити і позовні вимоги щодо визнання права власності на вказаний житловий будинок і земельну ділянку, яка надана для обслуговування цього будинку, за спадкоємцем померлого. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Згідно чинного законодавства до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За вимогами Глави 86 ЦК України « Спадкування за законом», спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Оскільки позивачем укладений правочин, що не заборонений законом, тому він і є власником придбаного майна. Що стосується визнання права власності за позивачем щодо земельної ділянки розміром 0,08 га, яка надана [PERSON] для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується державним актом серії №00000001 виданим 12 квітня 1994 року на підставі рішення виконкому Врадіївської селищної ради від 03 березня 1994 року №24, то вказана позовна вимога підлягає задоволенню. Як вбачається з довідки, сформованої Відділом Дежземагенства у Врадіївському районі Миколаївської області власником земельної ділянки площею 0, 08 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, є [PERSON], нормативна грошова оцінка складає 52742 грн. 86 коп. Таким чином, встановив, що вказана земельна ділянка саме надана відповідачу для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS], у суду є законні підстави для визнання права власності за позивачем на вказану земельну ділянку у зв»язку з придбанням всієї садиби, що розміщена за вказаною вище адресою. Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється відповідно до закону. За статтею 377 ЦК України , до особи, яка придбала житловий будинок переходить право власності на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для його обслуговування. Зазначене положення також закріплено і в ст. 120 ЗК України, яка також передбачає істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв»язку з набуттям права власності на ці об»єкти . За ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько- побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до принципу справедливості цивільного законодавства ( п.6 ст. 3 ЦК України) смерть сторони договору не має бути перешкодою для усунення вади форми договору, адже воля померлої сторони вже відображена при укладенні договору та прийнятті його виконання. Враховуючи той факт, що після смерті [PERSON], окрім позивачки до нотаріальної контори ніхто не звернувся, одна із сторін договору, який нотаріально не посвідчувався, померла, позивачка не має іншої можливості, аніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину за законом, яке у неї виникло у зв»язку із смертю чоловіка. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Outcome: approved