Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

[PERSON] 01.11.2018 звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та тимчасове визначення місця проживання дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона являється рідною бабусею неповнолітнім [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а відповідач являється їй сином. Позивач вказує, що її онуки з січня 2018 року проживають разом із нею та дідусем [PERSON], а відповідач з цього часу з дітьми не проживає, не приймає участі у їх вихованні, не виконує батьківські обов'язки, оскільки не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток дітей, не створює належних умов для їх розвитку, не виявляє інтересу до дітей, свідомо нехтує своїми обов'язками, що шкодить інтересам дітей. Матеріальної допомоги відповідач на утримання дітей не надає, продуктами та одягом для дітей не допомагає, в житті та розвитку дітей ніякої участі не приймає. Позивач зазначає, що відповідач веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, а вихованням дітей з січня 2018 року займається вона разом з чоловіком, створює їм належні умови проживання та виховання, утримує їх, купує одяг, необхідні для нормального розвитку дітей. За весь період перебування дітей у позивача відповідач жодного разу не відвідав їх у шкільному закладі, не цікавиться їх шкільним життям, не відвідує свята і батьківські збори, не бере участі у їх вихованні, тобто відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду з вищезазначеним позовом. З позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відносно відповідача та [PERSON] до суду зверталась Голованівська районна державна адміністрація Кіровоградської області, як орган опіки та піклування в інтересах малолітніх дітей, однак за рішення суду від 31.01.2018 позовну заяву Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області задоволено частково, позбавлено батьківських прав [PERSON] та відмовлено в позбавлені батьківських прав відповідача, а також стягнуто аліменти на користь комунального закладу «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради, де утримуються малолітні діти. У зв'язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 164, 165 Сімейного кодексу України (далі - СК України), позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; дітей передати позивачу; стягнути з відповідача на її користь судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1409 грн. 60 коп. Ухвалою суду від 21.11.2018 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено до підготовчого засідання та зобов'язано орган опіки і піклування подати до суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітніх дітей, який надано суду 15.08.2018. 09 січня 2019 року ухвалою суду за клопотанням позивача закрито провадження в справі в частині позовних вимог до відповідача про тимчасове визначення місця проживання дітей. Позивач в підготовче засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги у частині позбавлення батьківських прав підтримує та просить дану вимогу задовольнити. Відповідач в підготовче засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив що, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, так як він не має змоги утримувати своїх неповнолітніх дітей і надати їм належне виховання. Клопотання про відкладення судового засідання до суду не подавав. Представник органу опіки і піклування Руда І.В. в підготовче судове засідання не з'явилась, подала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги просить задовольнити повністю, підтримує поданий висновок органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Нормами частин 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], повторно виданого 08.08.2017 Голованівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], повторно виданого 08.08.2017 Голованівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області та копії свідоцтва про народження [NUMBER], повторно виданого 08.08.2017 Голованівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області [PERSON] та [PERSON] є батьками відповідно [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7-9). Згідно з копією свідоцтва про народження [NUMBER], повторно виданого 14.11.2018 Голованівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, відповідач доводиться сином позивачу, звідси - позивач є бабою малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 47). Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2018 року позбавлено батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відмовлено в задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав [PERSON], у зв'язку з тим, що останній хоч і не бачив довгий час дітей, однак бажає утримувати дітей та спілкуватись з ними, за місцем знаходження дітей навідував їх, заперечував проти позбавлення його батьківських прав, і ці дії свідчать про виявлення батьківського піклування до дітей та відсутність свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, в судовому засіданні змінив своє ставлення до виконання батьківських обов'язків по відношенню до дітей, оскільки влаштувався на роботу, звертався до позивача з проханням дозволити бачитись з дітьми, а тому суд прийшов до висновку, що є всі підстави для відмови у задоволенні позову в частині позбавлення його батьківських прав та попередження його про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків (а.с. 25-28). Відповідно довідки №868, виданої 27.09.2018 виконавчим комітетом Капітанської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], проживають разом з бабусею [PERSON] по [ADDRESS] (а.с. 22). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї позивача, складеного 27.09.2018 комісією в складі голови Капітанської сільської ради [PERSON], юрисконсультом сільської ради [PERSON] та депутата сільської ради [PERSON], сім'я позивача проживає в [ADDRESS] у власному будинку разом з нею проживають: чоловік [PERSON], [INFO], онуки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сім'я забезпечена усіма побутовими приладами, меблями та речами побуту, дровами. Будинок та надвірні споруди знаходяться в задовільному стані (а.с. 10). Відповідно довідки виконавчого комітету Капітанської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області від 30.10.2018, провести обстеження умов проживання відповідача, який проживає [ADDRESS], неможливо через його відсутність за цією адресою (а.с. 11). Згідно характеристик №№60-61, виданих 26.09.2018 Філією Побузької загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. «Пушківська загальноосвітня школа- дошкільний навчальний заклад» [PERSON] навчається у 7 класі Пушківської школи, [PERSON] - у 4 класі, [PERSON] - у 2 класі. Діти характеризуються добре, виховуються у родині дідуся [PERSON] та бабусі [PERSON], які цікавляться навчанням дітей та відповідально ставляться до їх виховання в сім'ї, надають допомогу класному керівнику, адекватно реагують на зауваження, регулярно відвідують школу (а.с. 15-17). Відповідно довідки виданої 27.09.2014 Філією Голованівської ЦРЛ в смт. Побузьке, [PERSON] піклується про фізичне і моральне здоров'я своїх онуків [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в разі потреби вчасно звертається на прийом до лікаря та не порушує її рекомендації (а.с. 14). Як вбачається з довідки-характеристики виконавчого комітету Капітанської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області від 27.09.2018 №363, позивач проживає [ADDRESS], пенсіонерка, займається вихованням онуків (а.с. 18). Згідно з довідки-характеристики виконавчого комітету Капітанської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області від 27.09.2018 №362, відповідач проживає, однак не постійно, по [ADDRESS], не працює, зловживає алкогольними напоями (а.с. 19). Відповідно до наданого суду висновку органу опіки і піклування Голованівської райдержадміністрації Кіровоградської області від 27.12.2018 №01-32/90/1, доцільно в інтересах дітей позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки батько не працює, зловживає алкогольними напоями, не займається вихованням дітей та не виконує своїх батьківських прав (а.с. 71-72). Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства» дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Згідно статей 9, 18 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року, ратифікованої Україною 27.09.1991 року (набрала чинність для України 27.09.1991 року) держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом роз'яснень, викладених у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Згідно положення п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] не виявляв щодо дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] батьківського піклування, оскільки не провідував дітей, не цікавився їх життям та здоров'ям, не відвідує шкільний заклад в якому навчаються діти і таких дій вчиняти не намагався. Після відмови в задоволенні позову про позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню малолітніх дітей та попередження його про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, відповідних висновків не зробив, не змінив відношення до дітей та проявляє піклування та турботу про них, що також було підтверджено ним у поданій до суду письмовій заяві, в якій визнав позов повністю. Враховуючи встановлені обставини, викладені в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні, враховуючи те, що відповідач після попередження про необхідність зміни ставлення до своїх дітей не здійснював жодних дій, які б могли свідчити про виявлення батьківського піклування до дітей, після звернення позивача з позовом до суду, відповідач так і не проявив уваги до дітей, не вчиняє будь-яких дій щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, тобто продовжує ухилятись від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, відзив на позов та заперечення до суду не подав, визнав позов повністю та зазначив, що не має можливості утримувати дітей і надавати їм належне виховання, а тому підстави для відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відсутні. Встановивши наявність умисних дій [PERSON] щодо невиконання батьківських обов'язків, суд приходить до висновку про необхідність захисту інтересів дітей. Мотиви для позбавлення батьківських прав є доречними і достатніми, саме рішення суду про позбавлення батьківських прав здатне забезпечити належний захист дітям. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (частини 1, 2 ст. 183 СК України). Судом встановлено, що діти, по відношенню до яких відповідач позбавляється батьківських прав, проживають з бабою, а тому відповідач зобов'язаний утримувати їх до досягнення повноліття та сплачувати аліменти. З урахуванням вимог ч. 3 ст. 166 СК України, за відсутності відмови позивача щодо отримання аліментів від відповідача, суд стягує з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дітей. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дітей, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною людиною, доказів про наявність інших утриманців суду не подавав. А тому, суд дійшов висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. У зв'язку з відмовою позивача від однієї позовної вимоги та визнанням відповідачем позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 704 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого останньою при зверненні до суду виходячи з розміру, встановленого підпунктом 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Інша частина судового збору в розмірі 352 грн. 40 коп., сплачена позивачем за позовну вимогу про тимчасове визначення місця проживання дітей, у зв'язку з відмовою позивача від позову, покладаються на останню. Інша частина судового збору в розмірі 352 грн. 40 коп., сплачена позивачем за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав, у зв'язку із задоволенням позову, покладається на відповідача. Підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved