Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить домоволодіння яке знаходиться за адресою: Запорізька область, с.Новоолексіївка, Приморський район, Запорізька область, вул.Громака (Леніна), буд.52. В 2012 році позивач дав згоду на реєстрацію в будинку, який належить йому на праві приватної власності, [PERSON], який мешкав разом із його онукою [PERSON]. Реєстрація місця проживання була необхідна [PERSON] для працевлаштування. Але [PERSON] не мешкає в будинку за місцем своєї реєстрації з березня місяця 2016 року та до теперішнього часу. На неодноразові прохання до відповідача. щодо зняття з реєстрації останній відповідав відмовою в звязку із браком часу. Зазначені дії відповідача обмежують його (позивача) право вільно розпоряджатися на свій власний розсуд власністю. Являючись власником будинку, він фактично позбавлений можливості в повному обсязі реалізувати свої можливості власника по володінню та користуванню власністю, тому що в будинку зареєстрована зовсім стороння особа. Крім того, він вимушений платити більшу суму за комунальні послуги, за сторонню особу, не має змоги оформити соціальні пільги. Відповідач не проживає в зазначеному будинку з березня 2016 року, отже більше одного року в цілому, в звязку з чим відповідач втратив право користування житловим приміщенням. В звязку із небажанням [PERSON] знятися з реєстрації з місця проживання в будинку, в якому він не мешкає, він (позивач) уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом для звернення до суду, та згідно з умовами договору провів оплату послуг адвоката. Просить: визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку №52 по вул.Громака (стара назва Леніна) в селі Новоолексіївка Приморського району Запорізької області у звязку із відсутністю його за місцем реєстрації більше одного року та стягнути з відповідача судові витрати на сплату: судового збору у сумі 640 грн., правової допомоги в сумі 3200 грн. (а.с.20-21). Позивач [PERSON], повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, до суду для участі у справі направив свого представника адвоката [PERSON] Відповідач [PERSON], повідомлений в установленому порядку про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився. про причини неявки не повідомив, від нього не надійшло відзиву та заяви про розгляд справи у його відсутність, представник позивача просив розглянути справу заочно. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, представник позивача просить справу розглянути у його відсутність, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, відповідач не зявився, відзиву та клопотань не подав. Тому суд ухвалив на підставі ст.ст.223,280 ЦПК України розглянути справу заочно. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] дав пояснення, аналогічні викладеним у позові, додатково пояснив що позивач у 2012 році надав згоду на реєстрацію в своєму будинку відповідача [PERSON] як співмешканця його онуки [PERSON],вони жили однією родиною як одна сімя, вели спільний бюджет, разом доглядали за городом, домашнім господарством. Але з власної ініціативи відповідач з березня місяця 2016 року та до теперішнього часу не проживає у вказаному будинку позивача. Просив на підставі ч.2 ст.405 ЦК України визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку №52 по вул.Громака (стара назва Леніна) в селі Новоолексіївка Приморського району Запорізької області у звязку із відсутністю його за місцем реєстрації більше одного року та стягнути з відповідача судові витрати на сплату судового збору у сумі 640 грн., правової допомоги в сумі 3200 грн.. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно з свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 06.06.2008 житловий будинок з належними йому будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Запорізька область, Приморський район, с.Новоолексіївка, вул.Леніна, буд.52, належить [PERSON] на праві приватної власності (частка 1/1) (а.с.6). У витягзі про реєстрацію права власності на нерухоме майно вказано, що будинок, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Приморський район, с.Новоолексіївка, вул.Леніна, буд.52, належить на праві приватної власності (частка 1/1) [PERSON] (а.с.7) Згідно з актом, складеним секретарем Новоолексіївської сільської ради [PERSON] у присутності двох свідків: [PERSON] та [PERSON], які проживають в [INFO] (адреса зазначена) під час перевірки встановлено, що [PERSON], [INFO], за місцем своєї реєстрації у будинку №52 по вул.Громака (стара назва Леніна) в селі Новоолексіївка Приморського району Запорізької області, не мешкає з березня місяця 2016 року по теперішній час (а.с.8). У довідці виконавчого комітету Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області від 05.09.2017 вказано, що [PERSON], [INFO], станом на 01.09.2017 постійно мешкає по вул.Центральна, 17 в с.Райнівці Приморського району Запорізької області, але за вказаною адресою не зареєстрований (а.с.9). Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.319,321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] з 2012 року як член сімї власника зареєстрований у житловому будинку за адресою: Запорізька область, Приморський район, с.Новоолексіївка, вул.Громака (стара назва Леніна), будинок 52, що належить позивачу на праві власності. Відповідач без поважних причин не проживає за місцем реєстрації тривалий час, більше одного року, участі в оплаті житлово-комунальних послуг не приймає. Не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили, що позивач своїми діями заважав праву проживання відповідачу у будинку, що позивач змусив відповідача залишити житлове приміщення, переїхати. Не встановлено будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем стосовно подальшого проживання відповідача у даному будинку. У судовому засіданні знайшов підтвердження факт відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації без поважних причин понад один рік, що підтверджено дослідженими матеріалами справи, тому вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.137 ЦПК України Витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з п.п.47,48 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 №10 право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 №13-рп/2000; від 30.09.2009 №23-рп/2009; від 11.07.2013 №6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Представником позивача адвокатом [PERSON] надано розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, відповідно до якого адвокатом позивачу надані наступні правові послуги: 1) 01.09.2017-02.09.2017 - попереднє опрацювання матеріалів, законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, формування правової позиції, консультування щодо необхідності додаткових матеріалів та їх отримання (отримання довідки Орлівської сільської ради, акту Новоолексіївської сільської ради) протягом 4 годин на суму 2560 грн., 2) 03.11.2017 - підготовка позовної заяви протягом 1 години на суму 640 грн., всього на суму 3200 грн. Дану суму позивач оплатив, а адвокат отримав (а.с.26). Позовні позивача підлягають задоволенню, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача, який сплачено позивачем при подачі позову (а.с.1), в сумі 640 грн. Також, враховуючи, що правнича допомога була надана адвокатом, яким складений розрахунок її суми, надані докази її оплати позивачем та отримання адвокатом в розмірі 3200 грн.,клопотання про її зменшення до суду не надійшло, доказів неспівмірності цих витрат не надано, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню також судові витрати на професійну правничу допомогув розмірі 3200 грн. Всього з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 3800 грн.

Outcome: approved