Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

[PERSON] в січні 2015 року звернулася до суду з даним позовом і в обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 29.06.2014 відповідач, перебуваючи в квартирі [ADDRESS], в ході побутового конфлікту умисно нанесла їй легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на лівому плечі та синця на лівій молочній залозі. Вироком суду відповідача визнано винною за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу. Оскільки такими діями відповідача їй спричинено моральну шкоду, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь 5000 гривень . В судове засідання позивач не з»явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, оскільки ухвалою апеляційного суду вирок відносно неї скасовано, а кримінальне провадження закрито. Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи та встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна щкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю , відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що згідно вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 30.12.2014 відповідача [PERSON] визнано винною у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 510 грн (а.с. 3). Позивач просить, посилаючись на набрання вказаним вироком законної сили, стягнути на свою користь із [PERSON] 5000 грн. моральної шкоди, яка є наслідком завданих останньою легких тілесних ушкоджень. Вказана шкода полягає у зверненні до лікарів, відшукуванні грошей для оплати лікування, перебуванні у пригніченому стані та погіршенні стосунків у родині. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 16.03.2015 вказаний вище вирок скасовано, а кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито з підстав невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпаності можливостей їх отримати (а.с.21-23). Таким чином, всупереч вимогам законодавства, позивач не надала суду будь-яких доказів на підтвердження вини відповідача у заподіянні їй моральної шкоди, моральних чи фізичних страждань, будь-яких втрат немайнового характеру, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість позову та відмовляє в його задоволенні.

Outcome: approved