Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі перебував у шлюбі з 21.04.2007 року. Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси шлюб розірвано 23.04.2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина- [PERSON].,[INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Після припинення сімейних стосунків відповідачка з сином виїхала до м.Сімферополя, де створила нову родину, однак наприкінці 2013 року відповідачка повернула сина [PERSON] в м.Черкаси проживати з батьком і з того часу життям сина не цікавиться, участі в його утриманні та вихованні не бере. 25.11.2014 року рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина, але відповідачка ухиляється від виконання рішення та аліменти не сплачує. Тому позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, вказував, що неповнолітній син повністю перебуває на його утриманні, відповідачка фактично самоусунулась від піклування за дитиною, не цікавиться його життям, не бере участі в його вихованні. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради [PERSON] позов підтримала, пояснила, що питання про позбавлення відповідача батьківських прав розглядалося на засіданні органу опіки і піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради, який прийняв рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки,яка протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітньої доньки, діє всупереч інтересам дитини, тим самим позбавила її права на належне батьківське виховання та утримання. Прокурор не заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши сторони, враховуючи думку прокурора, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 21.04.2007 року. Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси шлюб розірвано 23.04.2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина- [PERSON].,[INFO], який проживає з батьком та знаходиться на його утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 24.09.2015 року № 39. Згідно з поясненнями позивача, після припинення сімейних стосунків ще до розлучення подружжя відповідачка разом з сином виїхала до м.Сімферополь, де створила нову родину та народила іншу дитину. Наприкінці 2013 року [PERSON] повернула сина [PERSON] проживати з батьком в м.Черкаси і з того часу життям сина не цікавиться. 25.11.2014 року рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина, але відповідачка ухиляється від виконання рішення та аліменти не сплачує, що підтверджено довідкою Соснівського ВДВС від 26.10.2015 року № 965. Відповідно до характеристики дошкільного навчального закладу ясла-садок № 61 «Ягідка» ЧМР від 02.09.2015 року № 42 зазначено, що [PERSON],[INFO] відвідував старшу групу закладу. Батько дитини [PERSON] систематично цікавився життям сина в садочку, забезпечував дитину всім необхідним для перебування та навчання в дошкільному закладі. Батько дитини завжди відвідував батьківські збори, брав активну участь у оснащенні групи та ігрового майданчика необхідним обладнанням. Мати дитини за дитиною не приходила, життям сина не цікавилася. Відповідно до характеристики за місцем проживання на [PERSON] зазначено, що за час проживання за адресою [ADDRESS] відповідач зарекомендував себе з хорошої сторони, ніяких скарг на [PERSON] не надходило. Згідно з характеристикою за місцем роботи також зазначено, що відповідач зарекомендував себе з позитивної сторони. Відповідно до висновку органу опіки і піклування від 30.11.2015 року № 499/30-03-03 зазначено що [PERSON], яка є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина, протягом 2 років з сином не зустрічається, не цікавиться його життям, здоров'ям, духовним та моральним розвитком дитини, не утримує дитину матеріально. До служби у справах дітей не зверталася з заявами про визначення місця проживання дитини або щодо встановлення їй порядку спілкування з дитиною. 26.10.2015 року через соціальну мережу «Однокласники» [PERSON] було направлено повторне запрошення зв'язатися з працівниками служби у справах дітей. [PERSON] надіслала відповідь про те, що не довіряє [PERSON] та своїй матері [PERSON], які на її думку позбавили її дитини. [PERSON] знає про наявність на розгляді служби у справах дітей заяви батька дитини про позбавлення її батьківських прав, однак не цікавиться її розглядом. Весь час вихованням та утриманням дитини займається його батько [PERSON], тому органом опіки і піклування зробив висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відностно малолітнього [PERSON], [INFO] Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав "ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню, навчанню та утриманню неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], зібраними у справі доказами підтверджено, що відповідачка протягом тривалого часу з 2013 року фактично самоусунулась від піклування за дитиною, не цікавиться його життям, після того, як повернула дитину проживати з батьком не бере участі в його вихованні та утриманні, тобто свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню малолітнього сина, діє всупереч інтересам дитини, тим самим позбавила його права на належне батьківське виховання та утримання, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку утримувати дитину. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення у справі, що передбачено ст.224-226 ЦПК України.

Outcome: approved