Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

21 грудня 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що згідно укладеного кредитного договору № 17М-11 від 30 травня 2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 84876 грн. 75 коп. на термін до 30 травня 2020 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. У порушення умов договору, щодо порядку погашення кредиту, заборгованості та сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, а також інших витрат, відповідач належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 08 грудня 2015 року має прострочену заборгованість на загальну суму 214149 грн. 58 коп. Різниця між поточною заборгованістю та присудженою до стягнення за попереднім рішенням суду - 121 352 грн. 13 коп. Заборгованість до стягнення становить 80 000 грн. 00 коп. Просить суд стягнути з відповідача на власну користь вказану заборгованість та судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача Мошнєгуц Л.В., діюча в силу повноважень, що ґрунтуються на довіреності № 444-О від 22 жовтня 2014 року, не з'явилась, суду надано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення в друкованих засобах масової інформації (газета центральних органів виконавчої влади України «Урядовий Кур'єр» №244 від 29 грудня 2015 року). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши подані документи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали кредитний договір № 17М-11 від 30 травня 2011 року, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 84 876 грн. 75 коп. на термін до 30 травня 2020 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.(а.с. 9-11). Враховуючи наведені обставини, суд визнає, що між сторонами склалися спірні кредитні правовідносини, які регулюються нормами статей 523, 629, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи, що відповідач у порушення умов договору кредит не повернув та не сплачує проценти за користування кредитом, позивач обґрунтовано, звернувся до суду з вимогами про повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Згідно розрахунку прострочена заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 08 грудня 2015 року складає 214 149 грн. 58 коп., з яких: -за тілом кредиту складає - 77 820 грн. 05 коп., -за процентами за користування кредитом - 55 939 грн. 34 коп., -пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 80 390 грн. 19 коп. (а.с. 7-8). Заборгованість за кредитом, яка присуджена до стягнення з відповідача рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2012 року складає 98 857 грн. 32 коп. Різниця між поточною заборгованістю та присудженою до стягнення за попереднім рішенням суду - 121 352 грн. 13 коп. Заборгованість до стягнення становить 80 000 грн. 00 коп. (а.с.6). Відповідач не скористався своїм правом на подання суду доказів, якими спростовується усе вищевикладене та своїх заперечень щодо розміру заборгованості та доказів щодо сплати кредиту. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, за таких обставин на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати (судовий збір 1218 грн. 00 коп. та витрати пов'язанні з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача - 420 грн. 00 коп.)в розмірі 1638 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved