Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 25 квітня 2017 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шимкентського району Казахстанської області, актовий запис № 1894. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25 квітня 2017 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шимкентського району Казахстанської області між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис № 1894. Від шлюбу дітей не мають. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння на ґрунті побутових та життєвих стосунків, які були пов`язані з різними поглядами на сімейні та життєві устої, порядок ведення господарства, що зробило неможливим подальше спільне проживання, в результаті чого позивач втратив почуття любові до дружини і не згоден на примирення. Шлюбні відносини фактично припинені в липні 2020 року, шлюб існує лише формально. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомила. Відзив на позов не подала. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 квітня 2017 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шимкентського району Казахстанської області, актовий запис № 1894 /а.с. 3/. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з липня 2020 року, тобто сім`я існує формально. Клопотань про надання строку на примирення не надходило. Відомості, які б спростовували твердження позивача, до суду не надходили. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно з ч. 1ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Оскільки, судом встановлено, що позивач та відповідач спільно проживали на території України, крім того, вони й на даний час проживають в Україні, однак порізно, до даних правовідносин підлягають застосування норми Сімейного кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, позивач на розірванні шлюбу наполягає, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і збереження сім`ї неможливе. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову у розмірі 908 грн. На підставі ст.ст. 58, 60, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 104, 105, 110, 112, ч.2 ст. 114, 115 СК України,

Outcome: approved