overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

31.08.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 13.09.2003 року виконавчим комітетом Суслівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис №06. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання з'явилась, просила позов задовольнити та просила змінити прізвище на "[PERSON]". Відповідач в судове засідання з'явився, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.09.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.09.2003р., виданим виконавчим комітетом Суслівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області. (а.с. 5) Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Оскільки відсутній спір про місце проживання неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем, суд вважає можливим при розгляді справи вирішити питання про залишення дітей на виховання матері. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

31.08.2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що 13.10.2014 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб в виконавчому комітеті Малоукраїнської сільської ради Єланецького району Миколаївської області. Від спільного проживання народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. 25.11.2010 року рішенням Єланецького районного суду шлюб між нею та відповідачем розірвано. На даний час вона з відповідачем проживають окремо. Син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач вихованням сина не займається, ніякої матеріальної допомоги на його утримання не надає. А тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити повністю. В судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають повному задоволенню по слідуючим підставам. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу її батька. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з матеріалів справи відповідач являється батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В ході розгляду справи встановлено, що син зареєстрований разом з матір'ю за адресою: с. Малоукраїнка вул. Котовського, 21 Єланецького району Миколаївської області. Проживає позивачка разом з сином в [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що матеріальної допомоги необхідної для утримання сина відповідач не надавав. Оскільки відповідач зобов'язаний утримувати свого неповнолітнього сина і доказів про надання коштів на його утримання не надав, суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Що стосується розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, то враховуючи матеріальне становище і стан здоров'я неповнолітнього сина та відповідача, який не надав суду доказів щодо стану свого здоров'я, та наявності у нього інших дітей та утриманців, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Що стосується сплати судових витрат по справі, то відповідно до Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

31.08.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON]о. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в шлюбі, від якого мають сина- Агаєва Давіда Ілгаровича, [INFO]. Син знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000грн. щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В суді позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в суді позов визнав та показав, що він працює неофіційно та має нерегулярний дохід. Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 15 квітня 2014 року перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина- Агаєва Д.І.,[INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно на утримання сина матеріальної допомоги не надає, не зважаючи на те, що відповідно до закону він зобов"язаний приймати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання дитини та визначає їх у твердій грошовій сумі по 1000грн. щомісячно, починаючи з 31.08.2016 року і до повноліття дитини , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 551грн. 20 коп. \~\~\~\~ На підставі ст. ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України , ст.ст. 10,15,60, 88,213-215ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

31.08.2016 року позивач звернувся з позовом до відповідача\~\~про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що згідно судових рішень з нього стягнені аліменти на користь відповідача на утримання\~\~дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 листопада 2015 року та до повноліття дитини. Сімейний стан позивача змінився, а саме, 15 березня 2016 року він уклав шлюб з [PERSON]. 08 серпня 2016 року у позивача та його дружини народився син [PERSON]. Таким чином позивачу потрібно матеріально забезпечувати не тільки доньку від першого шлюбу [PERSON], а й сина [PERSON]. Просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON]. \~\~\~\~ Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився , надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні заяви наполягає. \~\~\~\~\~\~ Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов визнала.\~\~ \~\~\~\~ Суд,\~\~вивчивши матеріали справи,\~\~вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\~\~\~\~ \~\~\~\~ \~\~Відповідно до ч.1\~ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду\~\~за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. \~\~\~\~\~ \~ Рішенням суду від 10.12.2015 року з позивача на користь відповідача були стягнені аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу на утримання дочки [PERSON] (а.с.5). \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 3\~ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження"\~максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Виходячи з принципу розумності та справедливості при вирішенні даної справи, враховуючи рівний обов'язок обох батьків щодо утримання дітей,\~\~суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON]\~\~з 1/4 до 1/6 частки всіх видів заробітку. \~\~\~\~\~ \~Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

31.08.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримала, просила його задовольнити. Позовні вимоги мотивувала тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.1996 року, посвідченого Другою Первомайською державною нотаріальною конторою у Миколаївській області за реєстраційним № 2-1078, належить квартира за адресою по [ADDRESS] 19.02.2014 року позивач надала дозвіл на реєстрацію в її квартирі [PERSON], якій була необхідна реєстрація місця проживання для отримання пільг у навчанні. Відповідачка жодного дня не проживала у квартирі та обіцяла знятися з реєстрації одразу після закінчення навчання, але не пізніше травня 2015 року. З огляду на викладені обставини, [PERSON] позбавлена свого передбаченого законом права розпоряджатися належним їй на праві власності майном, а саме з через наявність реєстрації за її адресою іншої особи, яка не є членом її сім'ї. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень проти задоволення позову не надала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.1996 року, посвідченого Другою Первомайською державною нотаріальною конторою у Миколаївській області за реєстраційним № 2-1078, є [PERSON]. Згідно довідки, наданої Мигіївською сільською радою № 1483 від 14.08.2017 року, [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з 2014 року. Відповідно до ст. 107 ЖК України та роз'яснень викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12.04.1985 року, наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. На підставі ст. 107 ЖК України наймач жилого приміщення або член його сім'ї може бути визнаний судом таким, що втратив право користування цим приміщенням, якщо фактичні дані справи свідчать про обрання ним іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресування кореспонденції, утворення сім'ї в іншому жилому приміщенні, перевезення туди майна, виїзд до іншого населеного пункту і постійна прописка в ньому чи укладення там трудового договору на невизначений строк тощо). Оскільки відповідач в квартирі [ADDRESS], не проживає понад 6 місяців, то є підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

31.08.2017 року заявник звернувся до суду з зазначеною заявою, вказавши, що у серпні 2017 р. він вирішив приватизувати земельну ділянку та продати житловий будинок [ADDRESS] який належить йому на праві приватної власності на підставі договору міни житлових будинків , посвідченого 28.11.1986 р. державним нотаріусом за реєстровим номером 1976. Однак нотаріус повідомив його про розбіжність у написанні його прізвища у вказаному договорі та у його паспорті , а саме : у вказаному договорі його прізвище вказане [PERSON] , а у його паспорті - [PERSON], та рекомендував йому звернутись з зазначеною заявою до суду. Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт належності йому договору міни житлових будинків за реєстровим номером 1976 від 28.11.1986 року, виданого на ім.»я [PERSON]. Заявник в судове засідання не з»явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність , вказавши , що заяву підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій вказав , що заперечень по справі не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище , ім"я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім"ям, по батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 28.11.1986 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений договір міни житлових будинків , посвідчений 28.11.1986 р. державним нотаріусом за реєстровим номером 1976 , за умовами якого заявник набув право власності на будинок [ADDRESS] ( а.с.- 7 ) Як видно з паспорту заявника , його прізвище , ім.»я , по батькові - [PERSON] ( а.с.- 4 ) З домової книги для прописки громадян , проживаючих в [ADDRESS], вбачається , що [PERSON] та члени його сім»ї проживали у вказаному будинку( а.с.- 8 ) З паспорта заявника видно , що він зареєстрований у вказаному будинку (а.с.- 5 ) Проаналізувавши докази у справі, суд дійшов висновку, що у вказаному договорі міни житлових будинків прізвище заявника помилково було вказане [PERSON] замість [PERSON] Встановлення факту належності заявнику зазначеного договору тягне для заявника юридичні наслідки у вигляді відчуження даного будинку , що підтверджується листом нотаріуса № 1792 /01-16 від 19.08.2017 р. ( а.с.- 6) На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

31.08.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.11.2015 року у Виконавчому комітеті П»ятигірської сільської ради Балаклійського району Харківської області, актовий запис №04. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини припинені. Спільне господарство не ведеться. Більше двох років проживають окремо. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе. Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26.11.2015 року у Виконавчому комітеті П»ятигірської сільської ради Балаклійського району Харківської області, актовий запис №04 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини припинені. Спільне господарство не ведеться. Сторони більше двох років мешкають окремо. З'ясувавши фактичні взаємини сторін, причини та обставини розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, який не бажає цього, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

31.08.2020 заявниця звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] була матір`ю [PERSON] , [INFO] . Заявниця вказує, що є дочкою померлого [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є його донька, заявниця по справі [PERSON] . Оформити свої спадкові права не має змоги через неможливість відстежити родинний зв`язок між померлим [PERSON] та померлою [PERSON] . Вважає, що у інший спосіб, ніж у судовому порядку, встановити факт родинних відносин неможливо. Вказує, що встановлення факту родинних відносин потрібно їй для подальшого оформлення спадкових прав. В судовому засіданні заявниця підтримала свої вимоги. Заінтересована особа у поданій через канцелярію суду заяві проти задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин не заперечувала. Заслухавши пояснення заявниці, показання свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши письмові докази та надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що заява про встановлення фактів родинних відносин підлягає задоволенню враховуючи таке. У відповідності до ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. З копїі свідоцтва про смерть встановлено, що [INFO] у віці 68 років помер [PERSON] в с. Піротчине, Кролевецького району Сумської області. /а.с. 4/. З довідки виконавчого комітету Дубовицької сільської ради Кролевецького району Сумської області від 31.10.2016, вбачається, що [PERSON] , [INFO] була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] , до дня смерті разом з сином [PERSON] . /а.с. 7/. Згідно погосподарської книги № 3 виконавчого комітету Дубовицької сільської ради Кролевецького району Сумської області, [PERSON] , 1936 року народження вказаний сином [PERSON] , 1905 року народження. /а.с. 11/. З Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія СМ № 0187224, вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Кролевецької районної державної адміністрації від 27.01.1997 року № 28 належить право на земельну частку (пай) у землі в розмірі 3,33 умовних кадастрових гектарів /а.с. 5/. Допитані в\~судовому засіданні\~свідки [PERSON] та [PERSON] , кожний окремо, підтвердили,\~що їм\~особисто відомо,\~що [PERSON] доводилась матір`ю [PERSON] , які мешкали за однією адресою в с. Дубовичі до дня смерті [PERSON] . Ці показання свідків узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Встановлення вищевказаних обставин в їх сукупності не залишає у суду сумніву в тому, що [PERSON] доводилась матір`ю [PERSON] , а тому заява про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

31.10.2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за опалення та підігрів води, вказуючи, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS], користуються послугами та є абонентами КП «Харківські теплові мережі», однак не сплачують вартість цих послуг. За період з 01.11.2008 року по 01.10.2013 року сума заборгованості складає 7253 грн. 88 коп. Просив стягнути з відповідачів вказану суму та судові витрати у справі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином. Матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд даної справи за його відсутності. В заяві представник позивача позовні вимоги підтримав та просив винести заочне рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі є абонентами КП «Харківські теплові мережі», мешкають за адресою: [ADDRESS], та користуються послугами опалення та підігріву води, наданими позивачем. Згідно розрахунку позивача, за період з 01.11.2008 року по 01.10.2013 року заборгованість відповідачів по сплаті наданих послуг опалення та підігріву води становить 7253 грн. 88 коп. Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну, теплову енергію та інші послуги) стягується крім квартирної плати по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Згідно п. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-ІV від 24.06.2004 року - користувач зобов'язаний своєчасно, у встановлений строк, сплачувати надані послуги. У випадку наявності засобів по квартирного обліку холодної та гарячої води та теплової енергії - щомісячно знімати показання та сплачувати вартість наданих послуг за цими показаннями та встановленими тарифами. Враховуючи, що право позивача на отримання плати за надані послуги було порушено, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, тобто стягує заборгованість за період з 01.11.2008 року по 01.10.2013 року у розмірі 7253,88 грн. Судові витрати у справі судом стягуються виходячи з положень ст.88 ЦПК України, а саме з відповідачів підлягає стягненню солідарно на користь позивача судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп., На підставі викладеного і

Outcome: approved