Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

18 січня 2021 року [PERSON] в особі свого представника - адвоката Давиденка К.В. зверну- вся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин з матір`ю [PERSON] та вс- тановлення факту належності правовстановлюючого документу померлому, посилаючись на нас- тупні обставини. [INFO] померла його мати [PERSON] в с.Дельжилер Татарбунарського району Одеської області, після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 4,15 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 001110, виданого Татарбунарською РДА 16. 03.2006 р. на ім`я [PERSON] , яку він має право успадкувати як спадкоємець першої черги за законом. Після смерті матері, 24.09.2020 р. при зверненні до нотаріуса з приводу прийняття спад- щини йому було відмовлено з причини відсутності родинних відносин зі спадкодавцем. Так, його прізвище в паспорті вказано як « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть матері її прізвище записано як « [PERSON] ». Також, ним самостійно була виявлена розбіжність у написанні прізвища матері в свідоцтві про смерть та в державному акті на право приватної власності на землю, так в держав- ному акті прізвище матері записано « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть - « [PERSON] ». Вважає, що зазначені описки є помилкою посадових осіб, які складали зазначені документи. Оскільки він та [PERSON] дійсно являються сином та матір`ю, а визнати цей факт можливо лише в судово- му порядку, він звернувся до суду із вказаною заявою про встановлення факту родинних відносин та про встановлення факту належності правовстановлюючого документу померлому. Представник заявника у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути сп- раву за його відсутності, доводи заяви підтримав. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій заявлені вимоги визнав, не заперечував проти задоволення заяви, яку просив розглянути без його участі. Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. Як вбачається з копії паспорту серії [NUMBER] та копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] (а.с.4), [PERSON] народився [INFO] в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одесь- кої області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та є інвалідом ІІ групи довічно. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5) підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с.Дельжилер Татарбунарського району Одеської області. З копії державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 001110, виданого Татарбунарською районною державної адміністрацією 16.03.2006 р. (а.с.6), слідує, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,15 га для ведення товарного сільсь- когосподарського виробництва та розташована на території Дмитрівської сільської ради. З відмови приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської об ласті Монастирліу О.П. (а.с.7) слідує, що через не надання доказів родинних зв`язків між заявни- ком та спадкодавцем, заявнику рекомендовано звернутися до судових органів для вирішення пита- ння щодо визнання факту родинних зв`язків. За змістом ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізични- ми або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочин- ства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи ві- дсутності неоспорюваних прав. У відповідності з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про су- дову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку окре- мого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі фак- ти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення осо бистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встанов- лення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належ- ності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання до- кумента, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є пра- вовстановлюючим. У відповідності з п.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родин- них відносин між фізичними особами. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 5 від 31.03.1995 р. із зміна- ми, внесеними 25.05.1998 р. "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Ухвалене судом рішення про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та факту родинних відносин матиме наслідком виникнення цивільних прав та обов`язків заявника, зокрема, буде підставою для реалізації його права на спадок. На підставі викладеного,

Outcome: approved