Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

29.03.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що з 28.04.1999 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 01.08.2014 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 600 (шістсот) грн. щомісяця, з 14.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на те, що визначений судом спосіб та розмір аліментів не дає можливості забезпечити нормальне існування дитини, просила суд змінити спосіб стягнення аліментів на утримання сина із твердої грошової суми в розмірі 600 (шістсот) грн. щомісяця на 1/4 частину всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В підготовче засідання позивачка не з'явилася, до суду надала заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Відповідач в підготовче засідання не з'явився, до суду надав заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. У ст. 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, з 28.04.1999 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а. с. 3). Відповідач являється батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а. с. 4). Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 01.08.2014 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 600 (шістсот) грн. щомісяця, з 14.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 7). З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою та відповідачем за адресою: с. Ясногородка, вул. Шкільна, 41 Єланецького району Миколаївської області (а. с. 8). Частинами 1, 3 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положень ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, суд враховує, що ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено, що у 2018 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 грн. В судовому засіданні встановлено, що позивачка несе витрати на утримання сина, що зумовлені потребами в одязі, продуктами харчування, засобами гігієни, а також розвитку. Розмір аліментів, які рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 01.08.2014 року стягнуто з відповідача на утримання сина, є значно меншим від законодавчо встановленого мінімуму для дитини відповідного віку і недостатнім для задоволення його потреб. Вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, враховуючи матеріальний стан і стан здоров'я останнього, а також матеріальний стан дитини та виникнення витрат, що зумовлені потребами в одязі, продуктами харчування, засобами гігієни, а також розвитку дитини, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], згідно рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 01.08.2014 року, на 1/4 частину всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Під час подачі позовної заяви позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved