Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

16.07.2014 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вимог зазначила, що в період з 19.06.1999 року по 12.08.2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що після розлучення сторони проживають окремо, будь-яке спілкування з донькою відповідач припинив, незважаючи на високий дохід коштів на утримання дитини в належних розмірах не надає. Крім того, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не дбає про її самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших цінностей. Вказує, що з 2010 року [PERSON] бачив доньку лише кілька разів, випадково, зокрема в судовому засіданні, де предметом спору виступало надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, яку останній, незважаючи на необхідність лікування [PERSON], не надавав. З огляду на таке, вважає, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, в зв'язку з чим просила позбавити його батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до законодавства. Водночас, в поданій раніше заяву зазначив, що проти позову заперечує. Представник третьої особи, Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві адміністрації, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Просив долучити Висновок органу опіки та піклування, складений за результатами вивчення питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. За таких обставин, враховуючи заяву позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.06.1999 року по 12.08.2010 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження Серія [NUMBER] від 19.06.1999 року та Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] від 30.11.2010 року. Як встановлено з Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 18.05.2001 року, від шлюбу сторони мають спільну дитину - малолітню [PERSON], [INFO]. Як встановлено з Довідки Форма №3 від 16.07.2014 року, наданої ТОВ «Поряд.ОК», малолітня донька сторін [PERSON] після розлучення батьків проживає та зареєстрована разом з матір'ю за адресою [ADDRESS]. Відповідно до Довідки від 03.10.2014 року за вих. №211, наданої балансоутримувачем вищезгаданого будинку ТОВ «Поряд.ОК», актом від 02.10.2014 року зафіксовано, що колишній чоловік позивача [PERSON] в квартирі за адресою [ADDRESS] не проживає. Таким чином, вбачається, що спільна дитина постійно проживає разом з матір'ю, батько проживає окремо. Крім того, факт окремого проживання відповідача встановлено рішеннями Голосіївського районного суду м. Києва від 25.07.2011 року та від 23.12.2011 року. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються він виконання своїх батьківських обов'язків. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Як вбачається з Довідки про недоотримання аліментів від 26.02.2014 року №Д/14, наданої ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві, за період з 05.12.2013 року по 26.02.2014 року відомості щодо сплати відповідачем [PERSON] аліментів на утримання дитини відсутні. Заборгованість становить 5 600,00 грн.. Крім того, неналежну сплату аліментів на утримання дитини підтверджують інші документи ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві, зокрема розрахунок заборгованості №1888/17 від 23.09.2014 року та розрахунок заборгованості №1720/17 від 18.09.2014 року. Разом з тим, позивачем надано суду довідку по доходи відповідача від 19.09.2014 року №276, згідно якої останній отримує заробітну плату в середньому близько шести з половиною тисяч гривень щомісячно. Таким чином, вбачається, що, незважаючи на наявність постійного та стабільного доходу, відповідач ухиляється від надання допомоги на утримання дитини. Як вбачається з Довідки «Арт компанії А-6» від 09.10.2014 року, [PERSON] займається в танцювальній студії «Балет А6», позиваючи з вересня 2010 року. Всі питання, що стосуються відвідування студії завжди вирішувались разом з матір'ю дитини. Про батька дитини викладачам нічого не відомо, останні не знають як він виглядає та засоби зв'язку з ним. Згідно листа Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземних мов №112 ім. Т.Г. Шевченка м. Києва, [PERSON] навчається в школі з першого класу, наразі є ученицею восьмого. За час навчання опікувалася дитиною виключно мати. Впродовж навчання в середній та старшій школі (5-8 класи), батько дитини в школі не з'являвся, шкільним життям дитини не цікавився, батьківські збори та виховні заходи не відвідував, не брав участі в житті класу. Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Голосіївського району м. Києва 318 від 09.10.2014 року, дільничні лікарі, які забезпечують медичний огляд дитини, надати будь-якої інформації щодо батька [PERSON] не можуть, оскільки ніхто ніколи його не бачив. Як вбачається з листа Київської дитячої музичної школи №3 ім. В.С. Костенка №73 від 09.10.2014 року, [PERSON] навчається в школі по класу фортепіано з 2007 року. Про участь у вихованні дитини, будь-якої допомоги в навчанні зі сторони батька [PERSON] керівництву школи та викладачам невідомо. З Висновку Органу опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.11.2014 року №100-10672, який вивчав питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки, встановлено наступне. Після розлучення дитина проживає з матір'ю, за місцем поживання забезпечена всім необхідним для повноцінного життя та розвитку. Батько дитини протягом більш ніж 6 років не спілкується з дитиною, не приймає участі в її вихованні та утриманні, зокрема не виконує рішення суду щодо стягнення з нього аліментів, не турбується про життя та здоров'я дитини. Таким чином, Органом встановлено, що [PERSON] не виконує покладених на нього Сімейним кодексом України батьківських обов'язків. Крім того, судовими рішеннями було встановлено дії останнього всупереч інтересам дитини. Сам [PERSON] проти позбавлення його батьківських прав заперечував, висловив бажання налагодити стосунки з донькою, наявну зараз ситуацію обґрунтовував складними відносинами з матір'ю дитини, невиконання своїх обов'язків також заперечував, проте підтвердити протилежне належним чином не зміг. При вивченні думки [PERSON] було встановлено, що батько для неї чужа людина, протягом 6-7 років стосунки з нею не підтримує. Враховуючи викладене, Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація дійшла висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON]. Згідно до приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів. Таким чином, враховуючи докази, які містяться в матеріалах справи, беручи до уваги покази свідків та Висновок Органу опіки та піклування, суд вважає доведеним факт того, що відповідач з моменту розлучення не брав участі у вихованні спільної дитини та не виконував своїх батьківських обов'язків, ухилявся від участі в її матеріальному утриманні, що є самостійною підставою для позбавлення останнього батьківських прав. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved