Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), через свого представника, звернувся з позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач), з вимогою: - визнати за позивачем у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право на земельну частку (пай), у розмірі 3,42 умовних кадастрових гектари на території Трощанської сільської ради Вінницької області, що перебувала у КСП «ім. Суворова» і згідно із сертифікатом серії ВН №0254111 зареєстрованого за №111 від 16.06.1997 належала [PERSON] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай), розміром 3,42 умовних кадастрових гектара, що розташована на території Трощанської сільської ради Липовецького району Вінницької області, яка перебувала у КСП ім. Суворова. За життя, 18.12.1998 [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] право на вказану частку (пай), яке згідно із сертифікатом серії ВН №0254111 їй належало. Після смерті [PERSON] спадщину за заповітом прийняв [PERSON] , оскільки протягом шести місяців фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, однак спадщину за життя не оформив. [INFO] помер [PERSON] , який являвся батьком позивача. До складу спадщини увійшло право на земельну частку (пай) в розмірі 3,42 умовних кадастрових гектара, що розташована на території Трощанської сільської ради Вінницької області, яку [PERSON] успадкував за заповітом від [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв позивач, оскільки подав нотаріусу відповідну заяву, утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позбавлений можливості, оскільки у [PERSON] був відсутній правовстановлюючий документ на вищевказане майно, яке він прийняв від [PERSON] , однак не оформив. Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії не має, оскільки при усному зверненні до нотаріуса їй повідомлено, що за таких обставин оформити спадщину є неможливим. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 09.07.2021 призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також, витребувано з Липовецької державної нотаріальної контори, Державного нотаріального архіву Вінницької області, а також приватного нотаріуса матеріали спадкових справ після смерті спадкодавців. Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представником, було подано до суду заяву зі змісту якої вбачається про визнання позовної вимоги. Також представник просив розглянути справу за її відсутності. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак останній ще у позовній заяві просив суд про розгляд справи за їх відсутності. За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] , на що вказує свідоцтво про смерть (а.с. 4). За життя, 18.12.1998 [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] право на вказану частку (пай), яке згідно із сертифікатом серії ВН №0254111 їй належало (а.с. 5, сертифікат на а.с. 6) Після смерті [PERSON] спадщину за заповітом прийняв [PERSON] , оскільки протягом шести місяців фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою №65 від 25.06.2021, виданою Липовецькою міською радою (а.с. 9). Позивач стверджує, що за життя його батько [PERSON] спадщину [PERSON] не оформив, а [INFO] він помер, на що вказує відповідне свідоцтво про смерть (а.с. 7). З матеріалів спадкової справи [PERSON] вбачається, що після його смерті спадщину прийняв позивач, оскільки подав нотаріусу відповідну заяву, а інший сподкоємець від своєї частки у спалщині відмовилась, про що подала відповідну заяву. Утім, як стверджує позивач, реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку він позбавлений можливості, оскільки у [PERSON] був відсутній правовстановлюючий документ на вищевказане майно, яке він прийняв від [PERSON] , однак не оформив. Водночас постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії не має, оскільки при усному зверненні до нотаріуса їй повідомлено, що за таких обставин оформити спадщину є неможливим. Разом з тим відповідачем, згідно поданої представником заяви визнано позовні вимоги повністю. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління, або володіння спадковим майном. Судом було встановлено, що у 1999 році, після смерті [PERSON] спадщину за заповітом прийняв [PERSON] , оскільки протягом шести місяців фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, однак за життя [PERSON] спадщину [PERSON] не оформив. Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст. 1218 ЦК України). Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. З матеріалів спадкової справи [PERSON] вбачається, що після його смерті спадщину прийняв позивач, оскільки подав нотаріусу відповідну заяву, а інший сподкоємець від своєї частки у спалщині відмовилась, про що подала відповідну заяву. Утім, як стверджує позивач, реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку він позбавлений можливості, оскільки у [PERSON] був відсутній правовстановлюючий документ на вищевказане майно, яке він прийняв від [PERSON] , однак не оформив. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування, із збереженням цільового призначення. Позивач стверджував, що постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії не має, оскільки при усному зверненні до нотаріуса їй повідомлено, що за таких обставин оформити спадщину є неможливим. У п.23 постанови ПВСУ від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що позивач, будучи безспірним спадкоємцем за законом спадщину [PERSON] прийняв, а інша спадкоємець від своєї частки у спадщині відмовилась, належність до спадкової маси [PERSON] невизнаної земельної ділянки спадкодавцеві підтверджено належними та допустимими доказами, однак правовстановлюючий документ відсутній, що також підтверджено. Зважаючи на те, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування (лист ВССУ від 13.05.2013). Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно [PERSON] а саме: на земельну частку (пай), у розмірі 3,42 умовних кадастрових гектари на території Трощанської сільської ради Вінницької області, що перебувала у КСП «ім. Суворова» і згідно із сертифікатом серії ВН №0254111 зареєстрованого за №111 від 16.06.1997 належала [PERSON] , а наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний. Разом з тим відповідачем, згідно поданої представником заяви визнано позов. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно, ґрунтуються на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved