Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

21 серпня 2014 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу звернувся позивач з вищеназваним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Зазначена квартир належить йому на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 09 січня 2002 року, зареєстрованого в КП ДОР «Криворізьке БТІ» 07 травня 2000 року у книзі №86П, запис №290. У зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі, що підтверджується довідкою «НОВА-КОМ» №29 від 04 серпня 2014 року. [PERSON] є колишньою дружиною позивача, шлюб розірвано 23 травня 2014 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу. Від спільно шлюбу дітей сторони не мають. Квартира [ADDRESS] була придбана позивачем до укладення шлюбу. [PERSON] є сестрою колишньої дружини позивача. З моменту припинення шлюбних відносин позивач з відповідачами ніяких стосунків не підтримує, про місцезнаходження відповідачів позивачеві нічого не відомо. На вимогу позивача знятися з реєстраційного обліку у добровільному порядку відповідачі відмовляються, чим завдають перешкод у користуванні жилим приміщенням. На підставі вищевикладеного позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняти з реєстраційного обліку. Присутній у судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві та просив суд їх задовольнити. Відповідачі до зали суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи - Дзержинського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області м. Кривого Рогу до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогамст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. В силу ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, а з п.1 ч.1 ст.346 ЦК України випливає, що право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ст.15 ЦК України у ч.1 визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України). Як вбачається з інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013р. "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав", при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, колишніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла. Судом встановлено наступне. Так, позивач є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Зазначена квартир належить йому на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 09 січня 2002 року, зареєстрованого в КП ДОР «Криворізьке БТІ» 07 травня 2000 року у книзі №86П, запис №290 (а.с.7). У зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі: [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою довідково-інформаційної служби «НОВА-КОМ» №29 від 04 серпня 2014 року (а.с.8). [PERSON] є колишньою дружиною позивача, шлюб розірвано 23 травня 2014 року рішенням Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу (а.с.9). Від спільно шлюбу дітей сторони не мають. Квартира [ADDRESS] була придбана позивачем до укладення шлюбу (09 січня 2002 року, а шлюб укладено 26 серпня 2005 року). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст.88 ЦПК України відповідно до якої, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів солідарно підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.1). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved