Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

16 червня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 07 березня 2017 року відповідачі позбавлені батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина перебуває на повному державному забезпеченні в ДНЗ Житомирське вище професійне технологічне училище та потребує матеріальної допомоги зі сторони батьків, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача позов підтримав із підстав зазначених в ньому. Відповідач [PERSON] позов визнала та не заперечувала проти розгляду справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилися, не повідомивши причину неявки. Про день, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Представники третіх осіб подали до суду листи про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, участь особи в судовому засіданні є її обов'язком, від якого особа за її клопотанням може бути звільнена судом. За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв'язку із неявкою цієї особи до суду. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 30 березня 2000 року в мс.Гадзинка, Житомирського арйону Житомирської області, в свідоцтві про народження якої батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.2). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 07 березня 2017 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], мешканців с.Гадзинка, вул.Чапаєва, буд.8-а, Житомирського району, Житомирської області позбавлено батьківських прав стосовно їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с.3-4). Відповідно до довідки №318 від 13 червня 2017 року встановлено, що [PERSON] навчається в ДНЗ «Житомирське вище професійне технологічне училище» за професією: продавець продовольчих товарів та продавець неповнолітніх товарів (а.с.5). Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 Сімейного кодексу України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наявність порушення відповідачами своїх обовязків, як батька та матері, утримувати свою неповнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги, що є підставою для повного задоволення позову. Частиною 1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved