Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Новоукраїнської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі відповідач) про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27 жовтня 2009 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами, яку прийняла мати позивача [PERSON], оскільки постійно проживала зі спадкодавцем. 29 травня 2016 року [PERSON] померла, не встигнувши оформити свої спадкові права. Позивач є єдиним спадкоємцем та прийняв спадщину, оскільки подав відповідну заяви до Чорнобаївської державної нотаріальної контори, проте не може оформити спадкові права у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок з надвірними спорудами. За таких обставин позивач звернувся до суду та просив визнати за ним право власності на нього в порядку спадкування за законом. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с. 25). Відповідач надіслав до суду лист, в якому просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 29). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 27 жовтня 2009 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 27 жовтня 2009 року серії 1-СР № 113879 (а.с. 6). Згідно з копією довідки Новоукраїнської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 20 лютого 2018 року № 67 [PERSON] до дня смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [INFO]. В господарстві проживав разом із дружиною [PERSON] (а.с. 14). 29 травня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 1 червня 2016 року серії І-СР № 277088 (а.с. 7). Відповідно до копії довідки Новоукраїнської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 3 жовтня 2017 року № 477 [PERSON] на момент смерті була зареєстрована та проживала одиноко за адресою: вул. Полатайло, 22, с. Новоукраїнка, Чорнобаївський район, Черкаська область (а.с. 13). Факт перебування [PERSON] і [PERSON] у шлюбі також підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про одруження від 26 березня 2002 року (а.с. 9). Позивач є сином [PERSON] і [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 30 жовтня 1970 року серії І-СР № 277766 (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: вул. Полатайло, 22, с. Новоукраїнка, Чорнобаївський район, Черкаська обл., що згідно з довідкою Новоукраїнської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 20 лютого 2018 року № 66 числиться за [PERSON] та належав йому на праві власності, однак правовстановлюючий документ на нього не видавався (а.с. 11). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 14 квітня 2018 року вих. № 356-01/16 (а.с. 32), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 24), після смерті [PERSON] до нотаріальної контори подана заява [PERSON] про прийняття спадщини і заява позивача про відмову від прийняття спадщини, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Згідно з листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 14 квітня 2018 року вих. № 358-01/16 (а.с. 31), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 26), після смерті [PERSON] до нотаріальної контори подано заяву позивача про прийняття спадщини, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Іншим листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 13 березня 2018 року № 249/02-16 позивачу повідомлено про відсутність у спадковій справі правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними спорудами, що в силу вимог підпункту 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та розяснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 8). Водночас судом встановлено, що вказаний житловий будинок з надвірними спорудами закінчений будівництвом, що підтверджується даними технічного паспорту (а.с. 17-19); розташований на належній [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 23-19-22-00-159 земельній ділянці площею 2,252 га, що підтверджується довідкою Новоукраїнської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 24 вересня 2012 року № 285 (а.с. 12); має ринкову вартість у розмірі 55300,00 гривень, що підтверджується копією висновку про вартість обєкта оцінки від 19 лютого 2018 року (а.с. 15). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто 29 травня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що позивач відповідно до приписів ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак не може оформити спадкові права у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме спадкове майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З огляду на викладене, враховуючи відсутність інших спадкоємців, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved