Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

21.10.2020р. заявниця [PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що [INFO] в м.Довжанськ (до перейменування - Свердловськ) Луганської області помер її батько [PERSON] , [INFO] . Причина смерті - алкогольна енцефалопатія. Факт його смерті підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №605 від 08.09.2020р., свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 09.09.2020р., свідоцтвом про поховання №612 від 09.09.2020р. Однак вказані документи видані органами, що розташовані на території тимчасово непідконтрольній українській владі, є недійсними і не тягнуть ніяких правових наслідків, у зв`язку з чим відділом державної реєстрації актів йому було відмовлено в державній реєстрації смерті. Однак встановлення факту смерті батька їй необхідно для отримання допомоги на поховання та оформлення прав на спадщину. Просить встановити факт смерті батька - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м.Довжанськ (Свердловськ) Луганської області. Ухвалою суду від 21.10.2020р. відкрито окреме провадження у цивільній справі за даною заявою і призначено відкрите судове засідання. Заявниця [PERSON] в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Від представника заінтересованої особи - начальника Хортицького районного у м.Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вказаних осіб за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Стаття 317 ЦПК України встановлює особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Так, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч.4). Згідно з п.1 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п.13 вказаної постанови заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч.1-3 ст.9 зазначеного Закону, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, ще передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові особи та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 ст.17 зазначеного Закону України передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно з ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 8 серпня 2006 року № 545, а також рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення особи померлою. Суд встановив, що заявниця [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про її одруження. Згідно з копією лікарського свідоцтва про смерть №605 від 08.09.2020 року, яке видано Свердловським міським відділенням судово-медичної експертизи ДУ «Луганське республіканське бюро судово-медичної експертизи» ЛНР, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Свердловськ Луганської області. Причина смерті - набряк головного мозку, алкогольна енцефалопатія. Згідно з свідоцтвом про поховання, яке видано КП «Комбінат комунальних підприємств» м. Свердловськ, реєстраційний номер №612, [PERSON] 10.09.2020р. похований на кладовищі м. Свердловська, про що в книзі реєстрації поховань зроблений відповідний запис №176 від 09.09.2020р. Згідно з копією накладної б/н від 08.09.2020р., яка видана Ритуальною службою «Фенікс плюс» м. Свердловськ заявниці [PERSON] , остання сплатила за ритуальні послуги по похованню [PERSON] 15900 руб. 09.09.2020р. відділом запису актів громадянського стану Свердловського міського управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР видано свідоцтво серії [NUMBER] про смерть [PERSON] , який помер [INFO] в м.Сверловськ, актовий запис про смерть № 1165. 25.09.2020р. Хортицький районний у м.Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) відмовив заявниці [PERSON] у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] , оскільки нею не надані документи, передбачені діючим законодавством України, які є підставою для проведення державної реєстрації смерті особи. Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» від 12.05.2016р. №1351-VIII, місто Свердловськ у Луганській області перейменовано на місто Довжанськ. Проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності з точки зору їх належності, допустимості, достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним той факт, що [PERSON] помер [INFO] в м.Довжанськ (до перейменування - м. Свердловськ) Луганської області, яке знаходиться на тимчасово окупованій території Україні. Цей факт підтверджується наданими заявницею документами - копією лікарського свідоцтва про смерть №605 від 08.09.2020р., копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.09.2020р., копією свідоцтва про поховання №612 від 09.09.2020р., копією накладної б/н від 08.09.2020р., які суд вважає необхідним прийняти до уваги при ухваленні вказаного рішення, застосувавши до зазначених правовідносин так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці (рішення у справах «Лоізіду проти Туреччини», 18.12.1996, «Кіпр проти Туреччини», 10.05.2001, «Мозер проти Республіки Молдови та Росії», 23.02.2016) - зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. При цьому суд враховує, що доказів, які б спростовували факт смерті [PERSON] , суду не надано. Також суд враховує, що м.Довжанськ (до перейменування - м. Свердловськ) Луганської області знаходиться на тимчасово окупованій території, де державні органи влади тимчасово не здійснюють свої повноваження і відповідно заявниця немає можливості отримати документи про смерть батька встановленого законами України зразка, у зв`язку з чим їй було відмовлено Хортицьким районним у м.Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) у видачі свідоцтва про смерть. Таким чином, отримати свідоцтво про смерть у відповідності до вимог діючого на території України законодавства, а отже підтвердити відповідний факт в позасудовому порядку заявниця не має можливості. Однак факт, про встановлення якого він просить, має для неї юридичне значення, оскільки це необхідно для отримання свідоцтва про смерть встановленого законодавством України зразка, подальшого отримання допомоги на поховання та оформлення спадщини. На підставі вищевикладеного заяву слід задовольнити. Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved