Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що 20 квітня 2004 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина: [PERSON] - [INFO]. Після розірвання шлюбу та на даний час син та ще двоє дітей від іншого шлюбу проживають разом з позивачем. Майже 10 років [PERSON] участі у вихованні сина не бере та матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідач ухиляється від обов'язку по вихованню дитини, не спілкується з нею, не проявляє до неї щонайменшої батьківської турботи. За цей період він жодного разу не приїхав до сина, не цікавився життям дитини, його здоров'ям, навчанням. Відповідач ухиляється не тільки від обов'язку по вихованню дитини, а ще й від обов'язку по її утриманню. З моменту розірвання шлюбу син знаходится на повному утриманні [PERSON] Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням платити аліменти на утримання дитини, проте він відмовлявся добровільно виділяти кошти на її утримання. [PERSON] ніде не працює, оскільки знаходиться по догляду за третьою дитиною до досягнення нею трирічного віку. [PERSON] офіційно ніде не працює, але він час від часу займається різними видами діяльності, працює на сезонних роботах, тобто має нерегулярний, мінливий дохід. Таким чином, виходячи з того, що відповідач, не забезпечує виховання дитини, не спілкується із нею та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, причому робить це свідомо, позивач вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо [PERSON] та стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно, до досягнення ним повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив не позбавляти його батьківських прав та зазначив, що згідний сплачувати аліменти у розмірі 250 грн. щомісячно. Прокурор та представник третьої особи вважають, що позов є обгрунтованим, вимоги позивача підлягають до задоволення, що буде в повній мірі відповідати інтересам дитини. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, представлені докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоров'я, дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Згідно ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 20 квітня 2004 року між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER]. Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з [PERSON] в с. Залісся Шацького району Волинської області, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою Пульмівською сільською радою Шацького району Волинської області № 1141 від 20.10.2014 року. Відповідач ухиляється від обов'язку по вихованню дитини, не приїжджає до сина, не цікавиться життям дитини та його здоров'ям, хоча має таку можливість, оскільки проживає в тому ж районі, що і дитина. Також [PERSON] за 6 років навчання сина в школі не цікавився його навчанням та вихованням, що підтверджується довідкою Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступення с. Пульмо № 01-16/146 від 22.10.2014 року та показами свідка [PERSON] Як убачається з акту обстеження умов проживання від 10 листопада 2014 року, проведеного службою у справах дітей Шацької районної державної адміністрації за місцем проживання сім'ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS], умови проживання задовільні, в будинку проводиться ремонт, є всі необхідні умови для повноцінного проживання неповнолітньої дитини [PERSON] Батько участі у вихованні та утриманні дитини не бере. За результатами прийнято рішення подати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON] Згідно висновку Шацької районної державної адміністрації Волинської області № 2213/27/2-14 від 17 листопада 2014 року встановлена доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Отже, на підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обовязків з виховання неповнолітнього сина, тому його слід позбавити батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO]. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] ніде не працює, оскільки знаходиться по догляду за третьою дитиною, [PERSON] до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Шацької РДА № 927 від 21.10.2014 року. Оскільки позивач не працює, то відповідно утримувати дитину самій їй у вкрай важко. Відповідач офіційно ніде не працює, але він час від часу займається різними видами діяльності, працює на сезонних роботах, тобто він має нерегулярний, мінливий дохід, а тому має можливість надати грошову допомогу на утримання дитини. Відповідач жодним чином не заперечив ту обставину, що має не регулярний, мінливий дохід. Таким чином, вбачається підстава для стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач [PERSON] добровільної участі в утриманні свого сина не бере, є здоровим, працездатним, не надав суду докази існування обставин, які істотно обмежують його працездатність та існування інших обставин, що мають істотне значення, тому суд дійшов висновку про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі. Зважаючи на обставини, встановлені в судовому засіданні, та які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави та в користь позивача судові витрати по справі. На підставі ст.ст. 150, 155, 164, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved