Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 02 березня 2015 року вона уклала шлюб із громадянином [PERSON], який вони зареєстрували у виконавчому комітеті Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, про що було складено відповідний актовий запис про шлюб за №18. Від цього шлюбу у них народилося троє дітей: дочка, [PERSON], [INFO], дочка, [PERSON], [INFO] та син, [PERSON], [INFO], які на день звернення до суду із даною заявою являються малолітніми особами та постійно проживають зі нею за місцем її перебування/реєстрації, знаходячись на повному утриманні та вихованні позивачки. Майнових спорів з приводу майна, яке б було спільною сумісною власністю, як власністю подружжя, на час подачі даної заяви до суду в них немає, а у разі його виникнення, такий спір вирішуватиметься в окремому судовому провадженні. [PERSON] вона фактично не проживає в шлюбі вже близько двох місяців. На час подачі даної заяви про розірвання шлюбу сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету, проживають за різними адміністративними адресами, майже не спілкуються, в звязку із чим сімейні звязки між сторонами фактично вже втрачені з підстав неоднакового підходу Відповідача до вирішення сімейно-побутових питань. За час проживання в шлюбі Відповідач майже не переймався фінансовим забезпеченням та становищем своєї сімї. Разом з тим, основною причиною розірвання даного шлюбу являється подружня зрада з боку Відповідача. З цих та інших обєктивних обставин вважається, що даний шлюб існує лише формально, примирення з підстав, наведених вище, та інших субєктивних обставин, не являється можливим. Враховуючи те, що на сьогоднішній день між ними вже втрачені шлюбні звязки, тому Позивач вважає, що в інтересах сторін буде правильним та необхідним вирішення питання щодо розірвання судом даного шлюбу. Всі інші обставини, які не стосуються цього шлюбу та причин його розірвання вирішуватимуться за їхньою домовленістю, а у разі необхідності чи існування (виникнення) спору в судовому порядку. Зазначає, що шлюб вона розриває вперше, вагітною на день подачі заяви до суду не являюся. Оскільки, вона не погоджується на збереження цього шлюбу, то збереження такого за відсутності згоди одного із подружжя буде таким, що суперечитиме його інтересам, виходячи зі змісту положень статті 24 Сімейного кодексу України. рім того, вона вважає, що на даний час є повне моральне право предявити позовні вимоги до Відповідача щодо стягнення із нього на її користь аліментів на утримання спільних дітей, виходячи із наступних правових доводів та обєктивних обставин. На даний\~час вона\~із Відповідачем\~з певних\~обєктивних причин\~та обставин\~не проживає,\~не веде\~з ним\~спільного господарства,\~вони не\~проживають з\~ним як\~сімя,\~майже не спілкуються та не мають спільного сімейного бюджету. Фактично, з часу народження дітей, зокрема, кожного окремо, Відповідач майже не переймається проблемами виховання та утримання дітей, не забезпечував та не забезпечує в повному, необхідному обсязі їх матеріально, в звязку із чим на даний час сімя [PERSON] перебуває в важкому матеріальному становищі. Власного житлового будинку вона не має, коштів, які вона отримує для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, їй на утримання трьох дітей не вистачає, у звязку із чим являється актуальним питання щодо її звернення до суду із відповідною позовною заявою про стягнення аліментів на утримання спільних із Відповідачем дітей. На даний час між ними, як батьками дітей, домовленостей щодо сплати Відповідачем аліментів на утримання трьох малолітніх дітей, немає, відповідного договору не укладено. Доводить до відома суду те, що Відповідач, наскільки їй відомо, інших утриманців не має, в той же час не має постійного місця роботи, працює посезонно, за домовленістю з працедавцями, а тому слід вважати його дохід (заробіток) не регулярним та не постійним. В такому випадку аліменти на її користь слід утримувати із Відповідача у відповідності до положень частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України, у твердій грошовій сумі. Оскільки вона проживає із дітьми одна, забезпечує собі та дітям відповідні та належні умови їх проживання, забезпечує дітей мінімальними, необхідними продуктами, в тому числі, продуктами дитячого харчування, одягом, несе з цього приводу відповідні грошові витрати, то вважає, що Відповідач повинен та зобовязаний сплачувати щомісячно на її користь, як Стягувача, аліментів на утримання дітей в розмірі по 1000 (одній тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину окремо, яка може бути достатньою для забезпечення нормального утримання Позивачем спільних з Відповідачем дітей, батьком яких він являється. У зв'язку з наведеним просить винести рішення, за яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати. Після реєстрації розірвання шлюбу залишити їй прізвище, взяте при реєстрації шлюбу, [PERSON]. Стягувати щомісячно із громадянина [PERSON], [INFO], мешканця селища Ясіня, вулиця Робітнича, будинок №13, Рахівського району, Закарпатської області (номер картки платника податків [NUMBER]), на користь громадянки [PERSON], [INFO], мешканки селища Ясіня, вулиця Шандора Петефі, будинок №20, Рахівського району, Закарпатської області (номер картки платника податків [NUMBER]) аліменти на утримання: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], встановивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 (одній тисячі) гривень на кожну дитину окремо, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Вирішити питання розподілу судових витрат. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив розірвати шлюб між сторонами й стягувати з відповідача аліменти на утримання трьох дітей в користь [PERSON] Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, у підготовчому судовому засіданні позов у частині розірвання шлюбу визнавав, а позов у частині стягнення аліментів визнав частково, пояснив, що він не в змозі сплачувати заявлену [PERSON] суму аліментів - по 1000 гривень на кожну дитину. Заслухавши пояснення представника позивача та вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлені\~такі\~факти та\~відповідні\~їм\~правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 02 березня 2015 року у виконкомі Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис №18. Відповідно до ч.1\~ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Наразі діти перебувають на утриманні позивачки, [PERSON], а Відповідач, у порушення своїх батьківських обовязків, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Вказана обставина підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Ясінянської селищної ради № 5223 від 13.08.2018 року, та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON], складеним депутатом селищної ради [PERSON]. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу обґрунтовані і підлягають задоволенню у відповідності зі\~ст.112 СК України, оскільки встановлено, що причина розпаду подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною. Подружжя фактично припинило спільне проживання і сімейне життя з поважної причини. Встановлено, що сторони спільно не проживають та не підтримують сімейних\~відносин з червня 2018 року. Шлюб між сторонами має формальний характер, їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач на розірвання шлюбу згідний, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка, як особа, яка змінила своє прізвище при реєстрації шлюбу, виявила бажання залишити собі прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами\~ст.180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, витрати платник аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Про обов'язок суду при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення йдеться і в абзаці 3 п.17\~Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Зі змісту частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України Про державний бюджет на 2018 рік встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2018 року 1492 грн, з 1 липня 1559 грн, з 1 грудня 1626 грн, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1860 грн, з 1 липня 1944 грн, з 1 грудня 2027 грн. На підставі наведеного, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища. Враховуючи те, що позивач виявила бажання отримувати аліменти в твердій грошовій сумі суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з відповідача аліментів на утримання трьох дітей саме в такому грошовому вимірі. Станом на день звернення до суду розмір аліментів в сумі 1000 гривень, що був заявлений позивачкою до стягнення, відповідав мінімальному, встановленому статтею 182 СК України, однак з 01 грудня 2018 року мінімальний розмір аліментів становить 1013,50 грн. Суд, виходячи із принципу розумності та справедливості з огляду на те, що батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, приймаючи до уваги матеріальне становище дітей, а саме те, що вони є неповнолітніми, не мають доходу, а також зважаючи на те, що відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за можливе задовольнити позов у частині стягнення аліментів з відповідача в користь позивачки у розмірі однієї тисячі чотирнадцять гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, що відповідатиме ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України. Аліменти на утримання дитини згідно зі \~ст. 191 СК України\~присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з\~21.08.2018 року. В силу вимог\~ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу, після набранням ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Таким чином, копію рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати у відділ ДРАЦСу Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, для виконання. Відповідно до ч.3 ст.5 ЗУ\~Про судовий збір \~від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Тому, суд приходить до висновку, що на підставі\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 гривні за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів та на користь позивачки 3204,80 грн судових витрат, що складаються з 704 гривень 80 копійок витрат на оплату судового збору та 2500 гривень витрат, понесених на оплату правової допомоги. В силу п.1 \~ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved