Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

27 березня 2019 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту резиденства, вказуючи, що [INFO] випадково помер його батько, [PERSON], під час відвідування родичів в Російській федерації. В свідоцтві про смерть батька, виданого за місцем смерті останнього, зазначено громадянство - громадянин Росії, натомість, за життя його батько був громадянином України, подвійного громадянства не мав, мав єдиний паспорт громадянина України. З 09.11.2004 року до часу смерті постійно проживав в [ADDRESS], мав тісні економічні та особисті зв'язки в Україні. У власності батько мав нерухоме майно на території України, спадкоємцем якого наразі є заявник в порядку спадкування за законом першої черги. Зазначає, що на даний час він має намір прийняти в установленому законом порядку спадщину та отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом на успадковане майно, яке належало його батьку та яке знаходиться на території України. Посилається на п. 174.2.3 статті 174 Податкового кодексу України, де встановлено, що за ставкою, визначеною у пункті 167.1 статті 167 цього кодексу, (тобто 18 відсотків бази оподаткування) оподатковується дохід від отримання спадщини для будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцем від спадкодавця-нерезидента, та для будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцем-нерезидентом від спадкодавця-резидента. Зазначає, що вказані обставини зумовили його звернення до суду із заявою про встановлення факту резиденства його померлого батька, оскільки таким чином він звільняється від сплати податку в розмірі 18% від вартості спадкового майна. Ухвалою судді від 28.03.2019 року відкрито провадження за заявою про встановлення факту резиденства, справу призначено до розгляду на 22.04.2019 року. Заявник та його представник до суду не з'явились. Від представника заявника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує.(а.с.34) Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника Світловодської міської державної нотаріальної контори. (а.с.35) Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Статтею 293 ЦПК України, визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядається цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначено в п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно розяснень, викладених у постанові пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95, наведений у ст.273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], є рідним сином [PERSON]. (а.с.7). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 20 листопада 2017 року Управлінням ЗАГС адміністрації міста Бєлгород Бєлгородської області, Російської федерації (Західний відділ). Місце смерті - с. Нехотіївка Бєлгородського району Бєлгородської області, Росія, де в графі громадянство, зазначено громадянин Росії. (а.с.8). Відповідно до копії паспорту громадянина України, [PERSON], [INFO], народився в с.Кіровка Варташенського району, Азербайджан, отримав паспорт громадянина України 09 листопада 2004 року, який видано Світловодським МРВ УМВС України в Кіровоградській області. (а.с.12.). Згідно копії картки платника податків [PERSON], [INFO], зареєстрований у Державному реєстрі 09.12.1996. (а.с.12). З довідки КП «Житлосервіс 2012» № 1453 від 19.02.2019 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 09.11.2004 року по день смерті 14.11.2017 рік разом із сином та дружиною. (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] власником якої є [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 26 грудня 1992 року. (а.с.14-15). Із копії договору банківського вкладу № R4116/5405D/PL00 від 05.02.2016 року, вбачається, що [PERSON] розмістив в ПАТ «ВТБ Банк» на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти на суму 2230 доларів США 00 центів зі строком розміщення - 06 лютого 2017 року. (а.с.16). Копією договору про обслуговування рахунку в цінних паперах № 300435 від 08.01.2015 року, підтверджено, що [PERSON] отримував послуги в ПАТ «Укрінбанк» щодо відкриття та обслуговування рахунку у цінних паперах Депонента. (а.с.17-22). Відповідно до копії договору № 002/02/17/0196 від 02.02.2017 р. [PERSON] є вкладником в АБ «УКРГАЗБАНК» зі строком зберігання коштів 183 календарних днів тобто з 02.02.2017 по 04.08.2017 р.р. (а.с.23). Із відповіді Світловодської державної податкової інспекції Олександрійського управління Головного Управління ДФС у Кіровоградській області від 13 березня 2019 року, слідує, що з урахуванням факту припинення діяльності платника [PERSON] в зв'язку зі смертю Світловодська ДПІ Олександрійського управління ГУ ДФС у Кіровоградській області позбавлена можливості у видачі довідки-підтвердження статусу податкового резидента.(а.с.10-11). Відповідно до підпункту «а» п. 174.2.1 ст. 174 Податкового кодексу України, об'єкти спадщини оподатковуються за нульовою ставкою, що успадковується членами сім'ї спадкодавця першого та другого ступенів споріднення. Згідно п.п. 174.2.3 п. 174.2. ст. 174 Податкового кодексу України, об'єкти спадщини оподатковуються за ставкою, визначеною у пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу, для будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцем від спадкодавця-нерезидента, та для будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцем-нерезидентом від спадкодавця-резидента. Як вбачається з п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами. Відповідно до пп. 14.1.122 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України з метою оподаткування нерезидентом вважається фізична особа, яка не є резидентом України. Згідно з пп. в), пп. 14.1.213 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, фізична особа - резидент - фізична особа, яка має місце проживання в Україні. У разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв'язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від'їзду) протягом періоду або періодів податкового року. Достатньою (але не виключною) умовою визначення місця знаходження центру життєвих інтересів фізичної особи є місце постійного проживання членів її сім'ї або її реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності. Якщо неможливо визначити резидентський статус фізичної особи, використовуючи попередні положення цього підпункту, фізична особа вважається резидентом, якщо вона є громадянином України. Достатньою підставою для визначення особи резидентом є самостійне визначення нею основного місця проживання на території України у порядку, встановленому цим Кодексом, або її реєстрація як самозайнятої особи. Пунктом 1 статті 4 Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації «Про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження ухилень від сплати податків», (яка підписана 08.02.1995 року, ратифікована Україною 06.10.1995 року, дата набрання чинності для України -03.08.1999), визначено, що при застосуванні цієї Угоди вираз "резидент однієї Договірної Держави" означає особу, яка за законодавством цієї Договірної Держави підлягає оподаткуванню в ній на підставі постійного місця проживання, постійного місця перебування, місця реєстрації або іншої аналогічної ознаки. Цей вираз разом з тим не включає особу, яка підлягає оподаткуванню в цій Державі, лише якщо ця особа одержує доходи із джерел в цій Державі або у відношенні майна, що міститься в ній. Згідно п. 2 цієї статті, якщо відповідно до положень пункту 1 цієї статті фізична особа є резидентом обох Договірних Держав, її становище визначається таким чином: а) вона є резидентом тієї Договірної Держави, де вона має постійне житло. Якщо вона має постійне житло в обох Договірних Державах, вона вважається резидентом тієї Договірної Держави, в якій вона має більш тісні особисті і економічні зв'язки (центр життєвих інтересів); б) якщо Договірна Держава, в якій вона має центр життєвих інтересів, не може бути визначена або коли вона не має постійного житла в жодній з Договірних Держав, вона вважається резидентом тієї Договірної Держави, де вона звичайно проживає; в) якщо вона звичайно проживає в обох Договірних Державах або коли вона звичайно не проживає в жодній з них, вона вважається резидентом тієї Договірної Держави, громадянином якої вона є; г) якщо кожна з Договірних Держав вважає її своїм громадянином або якщо вона не є громадянином жодної з них, компетентні органи Договірних Держав вирішують питання оподаткування такої особи за взаємною згодою. За таких обставин суд вважає доведеним факт резиденства фізичної особи платника податків - резидента України померлого [INFO] [PERSON], [INFO], про встановлення якого просить заявник. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved