Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

18.08.2016 [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, а 15.06.2017 - з уточненою позовною заявою до [PERSON], третя особа - Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про встановлення батьківства [PERSON] відносно [PERSON], [INFO]. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.08.2016 року відкрито провадження у справі. 29.09.2017 в судовому засіданні вирішено питання про залучення до участі у справі співпозивача [PERSON], а також прийнято уточнену позовну заяву [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], третя особа - Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, з наступними вимогами: встановити батьківство [PERSON] відносно [PERSON], [INFO]; внести зміни в актовий запис №117 від 03.11.1999 року, який вчинено Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, про народження [PERSON], [INFO], вказавши в графі батько: [PERSON], [INFO], громадянин України, та виключивши відомості про [PERSON], як батька з актового запису №117 від 03.11.1999 року про народження [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що в травні 1997 року [PERSON]. познайомилася з [PERSON], почала з ним зустрічатися. А взимку 1998 року вони почали проживати з ним однією сім'єю без реєстрації шлюбу у квартирі її батьків за адресою: [ADDRESS]. З того часу вони вважали себе чоловіком і дружиною. Всі їхні близькі родичі та друзі також, вважали їх сім'єю. Наприкінці літа 1997 року [PERSON] познайомив [PERSON] зі своїми батьками та своєю сестрою [PERSON]. Між ними склалися нормальні сімейні відносини. Вони часто спілкувалися з його батьками, а з сестрою у [PERSON] взагалі добрі відносини. Під час проживання разом [PERSON] з [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Коли вони з відповідачем зрозуміли, що [PERSON] вагітна, вони разом поїхали до лікарні, де їм підтвердили, що в них буде дитина та, що строк вагітності 6 тижнів. [PERSON] відразу стала на облік до жіночої консультації та весь час спостерігалася у лікаря. Весь період її вагітності [PERSON] піклувався про неї та про їхню дитину, разом з нею відвідував лікаря. Жодного разу за весь час її вагітності [PERSON] не ставив під сумнів, що це його дитина. Його батьки та сестра також підтримували їх, відвідували її у лікарні, коли вона там перебувала. [INFO] року [PERSON] народила дочку [PERSON] Після народження дитини [PERSON] постійно бував у лікарні, забирав її разом із їхньою дочкою із пологового будинку, вони всі разом знову повернулися у їхню квартиру. Батьки відповідача, також визнавали дитину своєю онукою, з радістю спілкувалися з нею (поки були живі), дарували подарунки по мірі своєї фінансової можливості. Однак, оскільки шлюб між ними офіційно не був зареєстрований, реєстрація народження дочки була проведена за її заявою та з її слів. А саме, в актовому записі про народження дитини було зазначено, що батьком дитини є [PERSON], та присвоєно дитині прізвище матері [PERSON]. В період їхнього спільного проживання вже після народження дочки, вони разом її утримували та виховували. Але, їхні відносини з відповідачем не склалися і в липні 2000 року вони припинили їхні шлюбні відносини та з того часу припинили проживати разом. [PERSON] з самого дитинства знала, що її батько - це [PERSON] Із дідом, бабою та тіткою (батьки та сестра відповідача) [PERSON] дуже добре спілкувалася, між всіма ними склалися дружні сімейні відносини. Вважали, що факт спільного проживання позивачки [PERSON] з відповідачем [PERSON] в період з 1998 року по 2000 рік та факт ведення спільного господарства підтвердили свідки, які були допитані в судовому засіданні. Крім того, вважали, що батьківство відповідача підтверджується висновком судово-генетичної експертизи, з якої вбачається, [PERSON] на 99,999% є біологічним батьком [PERSON], [INFO]. Під час судового розгляду позивачі [PERSON], [PERSON] та представник позивачів адвокат Сергієнко С. М. підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просили позовну заяву задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] заперечували проти позову, мотивуючи тим, що [PERSON] з [PERSON] не проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, спільного господарства не вели. [PERSON] інколи спілкувалася з його батьками. Що у них було спільного, відповідач не знає. Матеріальної допомоги відповідач [PERSON] не надавав. Висновок судво-генетичної експертизи вважали недопустимим доказом. Просили у позові відмовити. Представник третьої особи: Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області в судове засідання не з'явився - начальник відділу [PERSON] подала заяву про судовий розгляд справи за відсутністю представника Відділу. Вислухавши учасників справи, їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Спірним є батьківство відповідача [PERSON] по відношенню до позивачки [PERSON], яка народилася [INFO] в сел. Донець Зміївського району Харківської області, матір'ю якої є [PERSON], а батьком зі слів матері записаний [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження Серія [NUMBER], копія якого залучена до справи. (а. с. 8). Відповідно до п. 1 Прикінцевих положень СК України, цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України. Пунком 4 Прикінцевих та перехіних положень ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки спірним є батьківство по відношенню до дитини, яка народилася до набрання чинності Сімейним кодексом України, спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України, який був чинним на час їх виникнення. Відповідно до ст. 51 КпШС України взаємні права та обов'язки батьків і дітей ґрунтуються на походженні дітей, засвідченому у встановленому законом порядку. Статтею 53 КпШС України визначено, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до ст. 55 КпШС України, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про матір і батька дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у статті 163 цього Кодексу. Статтею 163 КпШС України визначено, що реєстрація народження провадиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них, а в разі смерті батьків або неможливості для них з інших причин зареєструвати народження - за заявою родичів, інших осіб або адміністрації лікувального закладу, в якому перебувала мати під час народження дитини. Як видно зі змісту вказаного вище свідоцтва про народження [PERSON], а також зазначено позивачами в обґрунтування позовних вимог, [PERSON] народилася [INFO] року у [PERSON], яка не перебувала в шлюбі, а також не було спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, тому, відповідно до ч. 2 ст. 55 КпШС України, запис про батька дитини в книзі записів народжень проведено за прізвищем матері, а ім'я, по батькові та національність батька дитини записані за її вказівкою. Даними свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] 24.04.2015 року уклала шлюб з [PERSON], та її прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON]. (а. с. 12). Згідно довідки ОСББ "Донець" №163 від 09.03.2016 року та акту обстеження складеного 09.03.2016 року депутатом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], проведено перевірку за місцем проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS], встановлено, що [PERSON] дійсно мешкає за даною адресою разом зі своєю дочкою [PERSON], [INFO]. (а. с. 9, 10). Відповідно до ч. 2 ст. 53 КпШС України матері дитини [PERSON]. надано право на звернення з заявою про встановлення батьківства в судовому порядку. Також, цією нормою право на звернення з заявою про встановлення батьківства в судовому порядку надано і самій [PERSON] після досягнення нею повноліття. Отже, мати дитини [PERSON] та сама дитина [PERSON] після досягнення нею повноліття скористалися наданим їм правом на звернення з заявою про встановлення батьківства в судовому порядку. Позивачі стверджували, що [PERSON] та [PERSON] 1998 року по 2000 рік спільно проживали у [ADDRESS] та вели спільне господарство, після народження дитини [PERSON] визнавав її своєю. Відповідач [PERSON] заперечував факт спільного проживання з позивачкою та ведення з нею спільного господарства. Разом з тим, [PERSON] не заперечував тих обставин, що [PERSON] у 1998-2000 роках проживала за вказаною адресою, а він мав з нею близькі стосунки, інколи залишався ночувати. Також, [PERSON] не заперечував, що зустрічав [PERSON] разом з дитиною з пологового будинку, однак зробив це на прохання позивачки. Свідок [PERSON], яка є рідною тіткою відповідача, а також свідок [PERSON], яка є рідною сестрою відповідача, під час судового розгляду підтвердили обставини, викладені у позовній заяві щодо наявності обставин, які свідчать про спільне проживання позивачки з відповідачем, ведення ними спільного господарства, а також поведінки відповідача, що свідчать про визнання ним дитини. Також, свідки показали, що батьки відповідача визнавали [PERSON] своєю онукою. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] також підтвердили, що [PERSON] та [PERSON], з якими вони мали дружні стосунки, проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, під час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], яку відповідач визнавав своєю та піклувався про неї. Крім того, ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.04.2016 року у справі №621/556/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів призначено судово-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання, чи є [PERSON], [INFO], дочкою [PERSON] (80-82). Згідно висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи №216 від 01.07.2016 року, відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекурярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (нематеринського) походження, які б не виявлялись у припустимого батька. Таким чином встановлено, що громадян [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої громадянкою [PERSON], [INFO]. Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999%. (а. с. 13-15, 84-87). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.04.2016 року у справі №621/556/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів було залишено без розгляду позовну заяву в частині встановлення батьківства. (а. с. 83). Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України 2017 року (чинний з 15.12.2017 року), передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Надані позивачами зазначені вище докази, які досліджені під час судового розгляду, є належними, оскільки містять інформацію щодо обставин, якими підтверджується батьківство відповідача по відношенню до [PERSON], а також спростовуються заперечення відповідача [PERSON] проти позову. Докази, надані позивачами, одержані з дотриманням порядку, визначеного процесуальним законодавством, чинним на час їх подання, є достовірними та достатніми для висновку про обґрунтованість позовної заяви. За таких обставин, оскільки позивачами [PERSON] та [PERSON] доведено обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, їх позовна заява до [PERSON] про встановлення батьківства у відношенні [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 134 СК України органу державної реєстрації актів цивільного стану належить внести відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видати нове свідоцтво про народження. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивачки 551 грн. 20 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору. (а. с. 1). Вимога позивачів про відшкодування витрат на проведення судово-генетичної експертизи, яка викладена у позовній заяві, задоволенню не підлягає, оскільки позивачами не надано документального підтвердження понесених витрат.

Outcome: approved