Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

23.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 23 липня 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, на підставі чого 23.07.2005 року видане свідоцтво 1-КИ № 018093 та вчинено актовий запис № 37. Від даного шлюбу в них народилася донька - [PERSON], [INFO], про що відділом реєстрації актів громадського стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 06.05.2008 року видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] та вчинено актовий запис № 36. Позивачка зазначає, що на даний час вона працює, але сама не в змозі забезпечити доньку всім необхідним так як отримує не велику заробітну плату. Хоч вона і проживає разом з відповідачем [PERSON], той ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На підставі статей 77, 79, 180 - 183, 191 Сімейного кодексу України позивачка просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до досягнення донькою повноліття. Позивачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала і просила задовольнити. Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі. В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно до правил ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом на підставі наданих сторонами доказів встановлено, що сторони 23 липня 2005 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, на підставі чого видано свідоцтво 1-КИ № 018093 від 23.07.2005 року та вчинено актовий запис № 37 /а.с. 6/. У сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], про що відділом реєстрації актів громадського стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06.05.2008 року та вчинено актовий запис № 36 /а.с. 7/. Сторони проживають разом, про що свідчить довідка з «Комунальщика - 2011» від 23.01.2014 року № 54. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. У відповідності зі ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного суду України в своїй Постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV " Про виконавче провадження " він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. На підставі досліджених доказів та приймаючи до уваги те, що відповідач, як батько дитини повинен піклуватися про неї та утримувати, однак матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до досягнення донькою повноліття.Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України позивачка зазначила ціну позову в розмірі 2881,70 грн. за сукупністю заробітку відповідача за 6 місяців, 1921,13 грн. Х 25 % Х 6 місяців = 2881 грн. 70 коп. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» розмір мінімальної заробітної плати складає 1218 грн., в зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі зазначеного, ст.ст. 75, 80, 180, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved