Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє [PERSON] (згідно довіреності від 09.10.2014 року) звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди. В позовній заяві зазначив, що [INFO] року помер позивачки дід [PERSON], а [INFO] року бабка [PERSON], які проживали в господарстві по [ADDRESS]. Покійний [PERSON] являвся головою колгоспного двору, що стверджується свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах в [ADDRESS]. Однак після його смерті покійна його дружина [PERSON] в зв'язку з тим, що часто хворіла та відсутністю коштів, не виготовила свідоцтва про право власності та не оформила належним чином спадщину після смерті свого чоловіка, хоча її прийняла у зв'язку з фактичним проживанням в даному господарстві із спадкодавцем і стала єдиним власником будинку. За своє життя покійна [PERSON] зробила заповітне розпорядження, згідно якого все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла своїй внучці [PERSON]. Проте оформити спадкування, позивачка не може так, як відсутнє свідоцтво про право власності на житловий будинок. В зв'язку з чим просить позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з'явилася. В заяві поданій до суду справу просить слухати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Позов просить задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. В заяві поданій до суду справу просить розглядати у її відсутності. Позов визнає. В силу ст. 197 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав: В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS], належить до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] 24.11.1936 року [PERSON] та [PERSON] одружилися, що стверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER]. Згідно копії свідоцтва про смерть виданого 04.02.1989 року виконкомом Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, серія [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] року, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №3. Довідкою Ясенево-Пільнівської сільської ради № 1342 від 28.10.2014 року, встановлено, що згідно погосподарської книги №5 (1991-1995 років) особовий рахунок [NUMBER] по [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON], [INFO] дружина померлого [PERSON] Відповідно до копії свідоцтва про смерть виданого 25.12.2006 року Ясеневопільнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, серія [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] року, про що в Книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №38. Також судом встановлено, що померла [PERSON] 03.06.1998 склала заповіт, посвідчений виконкомом Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, та зареєстровано в книзі нотаріальних дій під №21, що на випадок своєї смерті, все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, заповіла своїй внучці - [PERSON] Також згідно перекладеного з німецької мови на українську копії свідоцтва про шлюб зареєстрованого 02.07.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Нюрнберга, [PERSON], змінила прізвище на «[PERSON]» у зв'язку з укладенням шлюбу. Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Відповідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Також - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ч. 1 ЦК України). Статтею 328 ч. 1 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В силу статті 1233 ч. 1 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1268 ч. 1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1296 ч. 1 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Проте нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] що підтверджується довідкою від 04.11.2014 року № 698. Відповідно до ст. 1296 ч. 3 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідачка [PERSON] мати позивачки заперечень щодо визнання права власності за дочкою [PERSON], не має. Інших осіб, які б заявляли свої вимоги по даному питанню, не встановлено. В зв'язку з цим суд вважає що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON], [INFO], право власності за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Виходячи із вищевикладеного на підставі ст.ст. 316 ч. 1, 317 ч. 1, 328 ч. 1, 1233, 1268, 1296 ЦК України, та

Outcome: approved