Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

22 травня 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Лиманської міської ради Донецької області про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] та [PERSON]. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є донькою [PERSON], померлої [INFO] та [PERSON], померлого [INFO], місцем смерті яких є м. Горлівка Донецької області. Після смерті [PERSON], яка померла [INFO], відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме земельного паю та житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться в [ADDRESS]. Спадкоємцями після смерті матері були позивач та її батько - [PERSON], який спадщину після смерті дружини прийняв у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, та [INFO] помер. Позивач є єдиною спадкоємицею після смерті своїх батьків. У травні 2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON] та [PERSON] Однак постановою приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Дубровського В.М. у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки вона у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини. Позивач вважає, що є спадкоємцем першої черги за законом та не прийняла спадщину у встановлений законом строк з поважних причин, оскільки її місце проживання на окупованій території в м. Горлівка Донецької області, що знаходиться в зоні активних бойових дій. Переміщення з м. Горлівка до території, де державні органи України здійснюють свої повноваження є досить складним і часом небезпечним для життя та здоров'я людини. Крім того, її батьки [PERSON] та [PERSON] теж померли на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження, позивачу треба було на підконтрольній державній владі України території встановити факт смерті матері та батька. Зазначені причини позивач вважає є поважними причинами пропуску для прийняття спадщини, а тому просить встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, просила справу розглянути без її участі (а.с. 39). Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, рішення просив ухвалити на розсуд суду (а.с. 28-29). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16 вересня 1960 року Микитівським райбюро ЗАГС м. Горлівка Сталінської області (а.с.13) та копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER], виданого 09 січня 1981 року Палацем укладення шлюбу м. Горлівки Донецької області, в якому зазначено, що після укладення шлюбу 09 січня 1981 року позивач змінила своє дошлюбне прізвище з «[PERSON]» на « [PERSON]» (а.с.14). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 15 серпня 2017 року(а.с. 11), [PERSON] померла [INFO] в м. Горлівка Донецької області. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з нерухомого майна, а саме земельної частки (паю) землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Леніна м. Лиман (колишній Красний Лиман), розміром 5,8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в селі [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченого 08 грудня 2000 року державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. по реєстру № 2079, зареєстрованого 20.12.2000 року Слов'янським БТІ під № 4294-29-123 (а.с.10). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 26 лютого 1960 року Микитівським райбюро ЗАГС м. Горлівка Сталінської області (а.с.14) підтверджується факт перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбних відносинах з 26 лютого 1960 року. Таким чином, позивач [PERSON], яка є донькою померлої [PERSON] та чоловік померлої [PERSON], мали право на спадкування у першу чергу. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Копіями довідок від 26 листопада 2014 року № 1421011028 та № 1421011029 про взяття на облік тимчасово переміщених осіб, виданих 28 листопада 2014 року Департаментом соціального захисту населення Дзержинської міської ради [PERSON] та [PERSON], підтверджується факт їх спільного проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-17). [PERSON], фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], але юридично не оформив своїх спадкових прав та [INFO] помер в м. Горлівка Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 15 серпня 2017 року(а.с. 12). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яку він прийняв у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України після смерті [PERSON] Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, є його донька ( позивач по справі) - [PERSON]. Інші спадкоємці відсутні, що підтверджується повідомленням від 06 червня 2018 року державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори, в якому зазначено, що спадкові справи до майна [PERSON], померлої [INFO] та [PERSON], померлого [INFO], не заводились та із заявами про прийняття або про відмову від спадщини до Лиманської державної нотаріальної контори ніхто не звертався (а.с.25). Згідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. В травні 2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області для оформлення спадкових прав, однак, постановою приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Дубровським В.М. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що спадкоємцем пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини (а.с. 37). Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним». На теперішній час законні підстави для втручання органу влади у мирне володіння майном, а саме, для припинення (обмеження) можливості [PERSON] користуватися та розпоряджатися нерухомим майном, яке за життя належали померлим, входить до спадкового майна та належать позивачу в порядку спадкування, відсутні. Частина 3 статті 1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно роз'яснень, наданих у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Щодо поважності причин пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] померли в м. Горлівка Донецької області. Місто Горлівка з його населеними пунктами згідно з Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" в редакції розпорядження КМУ від 07 лютого 2018 року № 79-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України не здійснюють свої повноваження. Для реєстрації смерті [PERSON] та [PERSON] та отримання свідоцтва про їх смерть позивач змушена була встановлювати факт смерті батьків на підконтрольній державній владі території України. Оскільки позивач зареєстрована в [ADDRESS], що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER], виданого 08 грудня 2000 року Калінінським РВ Горлівського ГУ УМВС України в Донецькій області (а.с.6-7), суд дійшов висновку, що позивач є спадкоємцем за законом та пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин, оскільки проживає на території, не підконтрольній українській владі, яка є територією проведення АТО, де органи державної влади на зазначеній території не працюють, а тому, вона була позбавлена можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні добуто достатньо доказів тому, що позивач пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про надання додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved