Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

8 вересня 2004 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за №51, що знаходиться в с. Дяківка по вул. Миру Бершадського району Вінницької області. Будучи спадкоємцем на майно померлого та прийнявши спадщину належним чином, [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану частину житлового будинку він не може, оскільки його батьки, будучи членами колгоспного двору, набули право власності на будинок, однак не оформили право власності у відповідних органах відповідно до чинного законодавства. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить в порядку спадкування після смерті [PERSON], визнати за ним, як за спадкоємцем померлого за законом право власності на 1/2 житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями №51, що знаходиться в с. Дяківка по вул. Миру Бершадського району Вінницької області, що складається з : А- житловий будинок, загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 36,3 кв.м., а також господарські будівлі і споруди: а - веранда, а1 - ганок, Б - літня кухня, В - сарай, В/під - погріб, Г - гараж, 1-2 к - споруди. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак, його представник адвокат [PERSON] надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а справу слухати без його участі. Відповідачі, так само не з'явившись в судове засідання, надали письмові заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 08.09.2004 року помер [PERSON], що вказано у свідоцтві про смерть (а.с.18). Відповідно до довідки Дяківської сільської ради № 421 від 11.08.2016 року, спадкоємцями на майно померлого за законом є дружина - [PERSON] та сини [PERSON], [PERSON] (копії свідоцтв про одруження та народження ( а.с. 10-13), спадкоємцем, який фактично прийняв майно є [PERSON] Відповідно до довідки Бершадської державної нотаріальної контори №580/01-16 від 09.08.2016 року (а.с.20), спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON], який подав заяву про прийняття спадщини за законом, інші спадкоємці- Чабанюк О.П. та [PERSON] від прийняття спадщини відмовились; на частину спадкового майна [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину. У видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку житлового будинку №51 по вул. Миру в с. Дяківка Бершадського району Вінницької області, позивачеві було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу (постанова нотаріуса від 09.08.2016 року (а.с.21). Так вказаний будинок, згідно з випискою з погосподарської книги №2 (а.с.16), відносився до категорії колгоспних дворів, до складу якого станом на 15.04.1991 року входила голова двору - [PERSON] та його дружина - [PERSON]. Аналогічні відомості вбачаються з копії технічного паспорту (а.с.4-17а). Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ч. 1 ст. 1220 ЦК України, зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право а спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 101 ЦК Української РСР в редакції від 1963 року в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами , що регулювали власність цього двору , а саме : а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи, що станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору, який є предметом позову були: голова двору - [PERSON] та його дружина - [PERSON], житловий будинок належав їм на праві спільної часткової власності в рівних частинах. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за №19-32\\319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення із зазначених підстав.

Outcome: approved