Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташовані за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку (пай) 2,55 га без контурного визначенні меж на місцевості, яка розташована на території Жовтанецької сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області і відповідно до Сертифіката на право власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 106078, виданий на підставі рішення Вирівської сільської ради від 27 грудня 1994 року належав спадкодавцю [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, але подав заяву, у якій позов підтримав, просив про розгляд справи за йогоо відсутності. Представник Жовтанецької сільської ради в судове засідання не з`явився, але подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Так, згідно Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. У п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно дост.328ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч. 4 ст.3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. З виписки погосподарської книги від 27.07 2020 року Жовтанецької сільської ради Кам`янка-Бузького району (Вирівський старостинський округ) вбачається, що відповідно до запису погосподарської книги сільської ради станом на 1991 року в [ADDRESS] рахувалось господарство, яке мало статус «колгоспного двору», головою якого на той час була [PERSON] [INFO] . З технічного паспорта, який виданий Червоноградським МБТІ 10.08.2020 року вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] на праві власності до 01.01.2013 року, ні за [PERSON] , ні за [PERSON] не зареєстрований, а тому правовстановлюючі документи на будинок відсутні. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 24 березня 1961 року райбюра ЗАГС Новояричівського району Львівської області вбачається, що [INFO] народився [PERSON] і його батьками є: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] . Із свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , яке видане Вирівською сільською радою Кам`янка-Бузька-Бузького району вбачається, що [INFO] у віці 90 років померла [PERSON] . За життя вона склала заповіт, який нотаріально посвідчений секретарем виконкому Вирівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, з якого вбачається, що остання все свою майно, яке належатиме їй на день смерті заповіла своєму синові [PERSON] . З технічного паспорта виготовленого 10 серпня 2020 року Червоноградським МБТІ вбачається, що по [ADDRESS] знаходиться дерев`яний житловий будинок загальною площею 43,3 м.кв. з господарськими будівлями та спорудами, загальною вартістю 68 492.00 грн. Також із сертифіката на право приватної власності на землю серії ЛВ № 106078, який виданий на підставі рішення Вирівської сільської ради від 27 грудня 1994 року вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка (пай) площею 2.55 га без контурного визначення меж на місцевості, яка розташована на території Жовтанецької сільської ради. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . яке 01 березня 2014 року видане Вирівською сільською радою вбачається, що [INFO] у віці 72 років помер [PERSON] . Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved