overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

23 жовтня 2010 року сторони у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Конотопу Конотопського міськрайонного управління юстиції у Сумській області зареєстрували шлюб. Шлюб у сторін перший. Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір"ю, і на утримання якої з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на підставі судового рішення. Майновий спір між сторонами не виник. 22.05.2014р. [PERSON] звернувся до суду зі вказаною вище позовною заявою. Обгрунтовуючи вимоги тим, що в сім"ї після одруження постійно виникали непорозуміння, сварки і це призвело до того, що з серпня 2011 року спільно не проживають. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, ведення спільного господарства і відновлювати їх не бажають. У судовому засіданні достоменно встановлено, що подальше спільне життя цього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. За таких підстав, суд приходить до висновку, що сім'я [PERSON] розпалася остаточно і збережена бути не може, а тому їх шлюб на підставі ст. 112 СК України і потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

23 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй атестату [NUMBER] виданого 23 липня 1980 року Миколаївським професійно - технічним училищем Миколаївського обласного управління побутового обслуговування населення. Свої вимоги мотивує тим, що під час їй звернення до Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську з заявою про призначення їй пенсії за віком, їй було відмовлено в зв'язку з розбіжністю написання її імені в даному атестаті та в інших документах, зокрема, у свідоцтві про народження, паспорті, трудовій книжці. Так, зазначає, що її вірним є ім'я «[PERSON]» російською та «[PERSON]» українською мовами, як і записано у вищезазначених документах, тоді як в атестаті помилково її ім'я невірно записано українською як «[PERSON]». Заявник у судовому засіданні підтримала заяву та просила суд задовольнити заявлені вимоги з підстав викладених в заяві. В судове засідання представник Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську не з'явився. Направив до суду заяву про розгляд даної справи за відсутності їх представника, заперечень по заяві [PERSON] не має (а.с.15). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому засіданні встановлено, що атестат [NUMBER] про закінчення Миколаївського професійно - технічного училища Миколаївського обласного управління побутового обслуговування населення виданого 23 липня 1980 року з присвоєнням кваліфікації "перукар широкого профілю" дійсно належить [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 08.05.1979 р. за актовим записом № 101, копією трудової книжки виданої на ім'я «[PERSON]» (російською мовою) від 24.07.1980 року, свідоцтвом про шлюб виданого 11.12.1987 р. у Братському райвідділі РАЦСу Миколаївської області за актовим записом № 53, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 29.03.1988 року за актовим записом № 46, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 29.04.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 76, копією паспорту серії [NUMBER] виданого 28.09.1959 р. Южноукраїнським МВУМВС України в Миколаївській області, згідно яких ім'я «[PERSON]» російською та «[PERSON]» українською мовами є вірним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

23 квітня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом в якому просила розірвати шлюб укладений нею 25.08.2012 року з відповідачем [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст. 110,112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2012 року, згідно свідоцтва про одруження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новобузкого районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 48, від якого народився син - [PERSON] [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, у зв'язку з різни поглядами на життя та взаємним непорозумінням. Сторони припинили шлюбні відносини з серпня 2013 року і проживають окремо одне від одного. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання спільної дитини та поділ майна на час розгляду цієї справи немає. Після розірвання шлюбу позивачка виявила бажання залишити дошлюбне прізвище - "[PERSON]". Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

23 квітня 2015 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивачка просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що їй, на підставі договору купівлі-продажу від 05.06.1990р. належить будинок [ADDRESS]. З березня 1986 року по 01 серпня 1991 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який зареєстрований у спірному будинку. Вказує, що відповідач не проживає у цьому будинку з 2014 року, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, комунальні послуги не сплачу, чим перешкоджає їй реалізовувати право власності на своє майно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві. Додатково зазначила, що вже давно не проживає з відповідачем, так як він систематично порушував громадський порядок. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового слухання був повідомлений належним чином. Надав суду заяву (а.с. 36) в якій просить суд справу розглянути без його участі. Заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Будинок [ADDRESS] належить на праві власності позивачці [PERSON], що стверджується копією договору купівлі-продажу будинку від 05.07.1990р. (а.с. 21-21) та копією реєстраційним посвідченням від 25.02.1992р. (а.с. 14). Копією довідки №176 від 20.04.2015р. (а.с. 9) стверджується, що відповідач [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS]. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони проживають поряд із будинком [ADDRESS], а відповідач [PERSON] у цьому будинку фактично не проживає з квітня 2014 року, так як поїхав до своєї матері в інше місто і не повертався. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи той факт, що відповідач відсутній понад один рік у будинку [ADDRESS], що судом беззаперечно встановлено, доказів поважності причин такої відсутності сторонами не надано, а судом не здобуто, то суд прийшов до висновку, що відповідач втратив право користування зазначеним вище житловим будинком. Тому, позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення повністю. На підставі ст. ст. 16, 391, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

23 квітня 2015 року заявники звернулись до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з зазначеною заявою, в обґрунтування якої посилались на те, що 25 березня 2000 року зареєстрували шлюб, від якого мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось, шлюбні відносини подружжя припинені, заявники мешкають окремо, у зв'язку з чим просили суд розірвати шлюб, укладений між ними. Заявники надали суду заяви про розгляд даної справи за їхньої відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] перебувають у шлюбі з 25 березня 2000 року, зареєстрованого відділом реєстрації актів виконкому Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 176, від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-якого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 8 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на дане положення, суд прийшов до висновку, що прізвище дружині, яке було змінено нею після реєстрації шлюбу, залишити без змін, а саме: "[PERSON]". Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та до цього часу не поновлювались, заявники наполягають на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку про те, шлюб між заявниками по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

23 квітня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем [PERSON] 27 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 2521, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття взаємоповаги, подальше спільне життя вважає неможливим. В судове засідання представник позивача - адвокат [PERSON] надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника, вказавши про підтримання позовних вимог та відсутності заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов до суду не надав. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, враховуючи те, що представник позивача проти цього не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 27 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 2521 (а.с.8). Від даного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с.9). Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов"язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги - ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

23 квітня 2018 року позивач [PERSON], [INFO], звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], [INFO], про розірвання шлюбу. Мотивує свої вимоги тим, що 17 липня 1999 року вона і відповідач зареєстрували шлюб у Дружківському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецької області, актовий запис за № 188. Сімейно-шлюбні відносини припинено з березня 2014 року у зв'язку з тим, що позивач з відповідачем перестали розуміти один одного через постійні суперечки, які викликані різницею у їх характерах та різних поглядах на життя. Зазначає, що збереження сім'ї не можливо і суперечить їх інтересам, сім'я фактично розпалась та існує лише формально. \~ \~ \~ \~Від шлюбу подружжя має малолітню доньку Єлізавету, [INFO], яка проживає з позивачкою. Просить неповнолітню доньку залишити проживати разом із нею, прізвище залишити після розірвання шлюбу - "Беккер". \~ \~ \~ \~В судове засідання, позивач не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином - судовою повісткою. Надала заяву слухати позов за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає. Проти заочного рішення не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - судовою повісткою, заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності суду не надав. \~ \~ \~ \~При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України при винесенні заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

\~23 квітня 2018 року позивачка звернулася\~ до\~ суду\~ з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з відповідачем\~ перебуває у шлюбі з 14 листопада 1974 року, який зареєстровано\~ Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 3695.\~ Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Подружнє життя в них не склалося. Шлюбні стосунки припинені з січня 2005 року. Після припинення шлюбних відносин, вона переїхала проживати в іншу місцевість. Вважає, що сімю зберегти не можливо, однак відповідач відмовляється розірвати шлюб в добровільному порядку. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити прізвище "[PERSON]." Позивачка в судове засідання\~ надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала,\~ просила розглянути справу без її участі. Відповідач також в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав у\~ повному обсязі. Дослідивши докази у справі суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка та відповідач уклали шлюб 14 листопада 1974 року, який зареєстровано\~ Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 3695, що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії І-КГ № 124954, виданого повторно 28 грудня 2017 року Великоолександрівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. (а.с.3). Із-за несумісності характерів та різних поглядів на життя\~ сторони припинили сумісне проживання. З 2005 року разом не проживають. В добровільному порядку у відповідності до ч.1 ст.106 СК УКраїни, відповідач відмовляється розірвати шлюб. Позивачка вважає, що їхню сімю зберегти не можливо. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється\~ внаслідок його розірвання. Частина 3 ст.105 СК України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.\~ Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне\~ прізвище. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, \~суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачці судового збору в розмірі 704 грн 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

23 липня 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі РАЦС по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції за актовим записом № 129, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.07.2010 року. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені останні два роки. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя, а тому між ними виникали часті сварки та непорозуміння, що призвело до втрати поваги та взаєморозуміння між подружжям і розпаду сім`ї. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилась, направивши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила суд розглядати справу у її відсутності, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, направивши до суду телефонограму, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає, просить шлюб розірвати. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд проводить підготовче засідання за відсутності позивача та відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи згоду сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають і обоє на примирення не згідні, вільної згоди обох сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторі, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі зазначеного та

Outcome: approved