Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

18.10.2019 р. позивач [PERSON] звернувся в Рівненський районний суд Рівненської області з позовом до відповідачки [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Рівненської райдержадміністрації Рівненської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] народилася донька [PERSON] . Мати дитини - відповідачка [PERSON] перебувала з ним у цивільному шлюбі. Зареєструвати офіційно шлюб відповідачка не бажала. На той час вона була зареєстрована в [ADDRESS] , але фактично проживала з ним. Через два місяці після народження дитини у січні 2019 р. відповідачка залишила новонароджену доньку з ним та його матір`ю [PERSON] та зникла у невідомому напрямку. З того часу він не спілкується з відповідачкою, оскільки вона цього не бажає, ніякої допомоги по догляду за дитиною він не отримує. Місце перебування відповідачки йому не відомо. 28.01.2019 р. після його звернення до представників Квасилівської селищної ради було складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, а 13.09.2019 р. він звернувся із заявою щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки стосовно малолітньої доньки. 24.09.2019 р. рішенням Квасилівської селищної ради Рівненського району №100 після ретельного вивчення усіх обставин був наданий відповідний висновок. З моменту зникнення відповідачки дитина проживає з ним та його матрі`ю, яка допомагає йому доглядати та виховувати дитину [PERSON] і заради онуки була змушена покинути роботу. Він відвідує лікаря з дитиною, зареєстрував її до електронної черги у дошкільний навчальний заклад та забезпечує, згідно своїх можливостей усі потреби дитини. Оскільки дитина потребує не лише батьківської любові, а і значного матеріального утримання, він працює та постійно шукає більш високооплачувану роботу, щоб забезпечити її потреби. Відповідачка ніякої допомоги в утриманні, вихованні дитини не надає, участі у вихованні дитини не приймає. Жодної підтримки від відповідачки він не отримує, однак вважає, що [PERSON] зобов`язана утримувати матеріально свою доньку, адже вона потребує значних матеріальних коштів на утримання, лікування та всебічний розвиток дитини. Крім того, зі спілкуванні із сестрами відповідачки [PERSON] йому стало відомо, що за рішенням суду її двоє малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають під опікою сестри відповідача - [PERSON] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02.09.2016 р. відповідачку позбавлено батьківських прав стосовно її сина [PERSON] . Рішенням Здолбунівського районного суду від 05.01.2017 р. стягнуто з відповідачки аліменти на утримання дитини [PERSON] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05.07.2018 р. відповідачку позбавлено батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] та стягнуто аліменти на утримання дитини. В обох випадках відповідачка таким самим способом як і дочку [PERSON] , покинула кількамісячних дітей та зникла у невідомому напрямку. Ухвалою суду від 21.10.2019 р. позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 05.12.2019 р. відкрито загальне позовне провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 21.02.2020 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Голуб І.Г. позов підтримали. Позивач [PERSON] пояснює, що з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі не перебував. Після народження доньки [PERSON] йому стало відомо про наявність інших дітей у відповідачки. З січня 2019 р. він жодного разу не бачив відповідачку, вона йому не телефонує, до дитини не навідується, ніякої участі в її утриманні та вихованні не бере. Вона дитиною навіть не цікавиться. Дитина проживає та зареєстрована за його адресою. Ніяких перешкод він їй не чинить в реалізації батьківських прав. Крім того, представник позивача адвокат Голуб І.Г. в судовому засіданні пояснила, що асоціальна поведінка відповідачки відносно своїх малолітніх дітей, що стало причиною позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] свідчить про негативний вплив на їх розвиток та злісне ухилення від виконання батьківських обов`язків, зокрема й щодо доньки [PERSON] . Представник ООП Рівненської райдержадміністрації Рачкилюк М.В. підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки - матері малолітньої [PERSON] . Відповідачка [PERSON] не з`явилася в судове засідання жодного разу. Судом неодноразово вживалися заходи щодо її повідомлення про місце, час та дату судових засідань, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, які повернулися до суду. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачі є належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду даної цивільної справи на офіційному сайті Судова влада, що підтверджується витягом з сайту. Така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідачка мала можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без її участі, відзив на позов до суду не подала. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Судом приймається до уваги, що за положеннями статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши докази, надані на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які позивач вважаює достатніми для обґрунтування своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження на ім`я [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 72, зареєстроване у Виконавчому комітеті Квасилівської селищної ради Рівненського району Рівненської області 28.11.2018 р. батьками дитини є батько [PERSON] та мати [PERSON] . Згідно з ч.1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивач [PERSON] зареєстрований та проживає разом із малолітньою донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка від 29.11.2018 р. №559, видана Квасилівською селищною радою Рівненського району Рівненської області та підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] - мати позивача, [PERSON] та [INFO] - сусіди позивача. Як вбачається з матеріалів справи відповідачка має ще двох малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , відносно якого вона позбавлена батьківських прав рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05.07.2018 р. справа №569/2822/18 та опікуном якого є [PERSON] - сестра відповідачки; та [PERSON] , [INFO] , відносно якого вона позбавлена батьківських прав рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02.09.2016 р. справа №569/7086/16-ц. З пояснень позивача слідує, що малолітня [PERSON] проживає з ним та її бабою - матір`ю позивача - [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї №1961 від 16.09.2019 р. Дитина є в електронній реєстрації дітей Квасилівського дошкільного навчального закладу (ясла-садок), про що свідчить довідка №7, видана 12.02.2019 р. завідувачем вказаного закладу [PERSON] . Судом встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої доньки [PERSON] з січня 2019 р. Відповідачка життям своєї дитини, у тому числі її побутом, станом здоров`я тощо, не цікавиться, не турбується про їх фізичний та духовний розвиток. Згідно висновку виконавчого комітету Квасилівської селищної ради, який затверджений рішенням Квасилівської селищної ради Рівненського району Рівненської області №100 від 24.09.2019 р., доцільно позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] . Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законодавство України, яке регулює сімейні відносини визначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Відповідно до п.п.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як було встановлено в судовому засіданні, будь-яких перешкод відповідачці виконувати належним чином покладені на неї обов`язки по вихованню дитини ніхто не чинив, навпаки батько дитини сприяє реалізації їй своїх прав, однак вона сама, маючи юридичну і фактичну можливість здійснювати батьківські обов`язки, самоусунулася від їх виконання. Водночас, суд дійшов висновку, що зазначені обставин, які підпадають під визначення дій особи, як "ухилення від виконання батьківських обов`язків" не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Матеріалами справи підтверджується, що відповідачка протягом тривалого часу - з січня 2019 р. залишила дитину, не приймає участі у її житті, не відвідує її, не цікавиться її здоров`ям, не надає їй матеріального утримання, не приймає участі у виховному процесі дитини. Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення належного захисту дитини, суд приходить до висновку про задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав відповідачки батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Суд також бере до уваги, при винесенні рішення, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки, оскільки такий ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставин. При вирішенні спору суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є достатньо обґрунтованими та не суперечить інтересам дитини. За вказаних обставин, враховуючи викладене вище, суд дійшов переконливого висновку про ухилення відповідачкою від виконання своїх батьківських обов`язків, що є правовою підставою для позбавлення її батьківських прав. Суд переконаний в тому, що в даному випадку позбавлення батьківських прав матиме позитивний вплив на подальше життя дитини. Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці у справі зміст статті 169 СК України, що мати, батько позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 166 ч.ч.2,3 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України). Враховуючи відсутність відомостей щодо стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у неї інших утриманців, крім дітей, непрацездатних членів сім`ї, наявності майна, грошових коштів, розміру заробітної плати (доходу), суд вважає, що позовна вимога про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення у встановленому ч.2 ст.182 СК України мінімальному гарантованому розмірі аліментів на одну дитину - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що станом на 1 січня 2020 року становить 889 грн. 50 коп. Оскільки в судовому засіданні позивач вказав, що понесені ним судові витрати він відносить на свій рахунок, тому за правилами ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved