Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до Великобичківської сеищної ради Рахівського району Закарпатської області про визнання спільної суісної власності на житловий будинок, посилаючись на те, що з 13 січня 1973 року по даний час вони проживають у зареєстрованому шлюбі. За період шлюбу ними збудовано жиловий будинок [ADDRESS]. У вересні 2016 року вони звернулися до відповідача із заявою про проведення реєстрації за фактичним місцем проживання у будинку за [ADDRESS] Такою відмовою відповідач не визнає за ними права спільної сумісної власності на вище вказаний житловий будинок. У зв"язку з чим просили визнати за [PERSON], [INFO], р.н.о.к.п.п. [NUMBER] та за [PERSON], [INFO], р.н.о.к.п.п. [NUMBER] право спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею - 119,27 м2, житловою площею - 42,69 м2., що розташовані за адресою: 90615 [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їз задовольнити. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні присутня не була. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує і просить їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з"явився. Селищний голова [PERSON] надав заяву, в якій просить розглянути справу без представника селищної ради. Позовні вимоги визнає і проситть в позові задовольнити. Дослідивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з 13.01.1973 року по даний час позивачі проживають у зареєстрованому шлюбі. У вересні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до відповідача з заявою про проведення реєстрації за фактичним місцем проживання у будинку за [ADDRESS] У відповідності до положень Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 02.03.2016р. за №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» (далі-Правил)[PERSON] до Великобичківської селищної ради було подано весь перелік документів, визначений у п. 18 Правил, однак у реєстрації було відмовлено на підставі абз. 1 п. 11 Правил у зв'язку з неподачею необхідних документів, а саме, документів про право власності на житловий будинок за [ADDRESS] Такою відмовою відповідач не визнає за позивачами права спільної сумісної власності на вищевказаний житловий будинок. Згідно з рішенням виконавчого комітету Рахівської районної Ради депутатів трудящих за №277 від 28.12.1973р. позивачам виділено у безстрокове користування під будівництво двоповерхового індивідуального житлового будинку по проекту № 30-113к-1 земельну ділянку під [ADDRESS] площею 700м2. Цим же рішення позивачів зобов'язано одержати до 01 березня 1974 року від технічної групи при райвиконкомі технічну документацію на право будівництва на вищезгаданій земельній ділянці та застережено, що в разі пропуску строку одержання технічної документації позивачі втрачають право на будівництво по цьому рішенню. 18.02.1974 року між Виконкомом Рахівської районної Ради депутатів трудящих та позивачами було укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на правах особистої власності з числом кімнат від одної до п'яти включно та видано дозвіл № 8 на проведення будівельних робіт. Вищезгаданий договір було посвідчено нотаріусом Рахівської державної нотконтори Поздняковою О.С. 18.02.1974 року за реєстровим № 289. Разом з тим актом б/н від 18 .02.1974р. представником техбюро при районному архітекторі було проведено відведення в натурі вищезгаданої земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво позивачам. На підставі вищезгаданих документів у 1988 році позивачами було завершено будівництво вищезгаданого житлового будинку за [ADDRESS]. Згідно даних технічного паспорту виготовленого техніком з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] по інвентаризаційній справі 04/01 вказаний жиловий будинок має цокольний та перший поверхи загальною площею 119,27м2, житловою площею 42,69м2 . Згідно зі ст.ст. 316-318 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Статтею 331 ЦК України визначено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. У відповідності до абзацу 1 п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду україни з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014року за № 5 «Про судову практику у справах про захист прав власності та інших речових прав» зі змінами та доповненнями (далі- Постанова Пленуму) до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає. Згідно з абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму та відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 60 - 74 Сімейного кодексу України ); майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Для визначення члена сім'ї можуть використовуватись їх ознаки, наведені у статті 3 СК. Статтею 3 СК України визначено, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім'ї має одинока особа. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У відповідності до положень ч. 1 ст. 392 ЦКУ власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У відповідності до положень абзаців 1 та 2 п. 37 Постанови Пленуму з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, за наведених обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення. Питання про стягнення судових витрат позивачами не ставилося.

Outcome: approved