Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про визнання права власності на автомобіль, звільнення майна з-під арешту та зняття з розшуку. Свій позов мотивував тим, що 23.02.2009 року придбав у [PERSON] автомобіль марки ВАЗ 21043, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], тип автомобіля - легковий. З метою розрахунку за вищевказаний автомобіль, позивач передав [PERSON] 16500,00 грн. На підтвердження чого, відповідачем було написано розписку, в якій він зазначав, що отримав кошти від позивача за продаж автомобіля та ніяких претензій стосовно укладеної угоди до нього не має. Також було складено акт прийому-передачі, яким засвідчено, що відповідач передав, а позивач отримав у власність зазначений транспортний засіб. Оскільки всі істотні умови угоди сторонами було узгоджено та ніяких заперечень стосовно ціни та предмета угоди у сторін не виникало, [PERSON] видав на ім'я [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність від 30.11.2010р., надавши йому повноваження щодо повного розпорядження, користування та володіння транспортним засобом, як його власника. Згодом, позивачу стало відомо, що на придбаний автомобіль накладено арешт згідно постанов державних виконавців Другого ВДВС Луцького МУЮ. За вказаних обставин позивач вимушений звернутись до суду з метою захисту свого порушеного майнового права на автомобіль, що був придбаний ним у [PERSON] 11.05.2011 року. Позивач вважає, що він набув право власності на вказаний вище автомобіль на законних підставах, оскільки відповідач [PERSON] передав йому транспортний засіб разом з технічним паспортом та видав на його ім'я довіреність згідно якої передав усі повноваження власника автомобіля, а [PERSON] належним чином провів розрахунок. Просить визнати договір купівлі-продажу транспортного засобу марки ВАЗ 21043, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], тип легковий універсал, укладений 23.02.2009 року дійсним. Визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки ВАЗ 21043, 2002 року випуску, кузов [NUMBER], тип легковий універсал. Звільнити вказаний автомобіль з-під-арешту та зняти вищевказаний транспортний засіб з розшуку. Позивач та його представник в судове засідання подав заяву про слухання справи у його відсутності, просять суд позов задовольнити, не заперечують проти заочного розгляду справи. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності позивача та його представника по наявним матеріалам справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися по невідомим суду причинам, хоч були повідомлені про час та місце слухання справи, про що свідчать письмові матеріали справи. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.02.2009 року [PERSON] придбав у [PERSON] автомобіль марки ВАЗ 21043, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], тип автомобіля - легковий. З метою розрахунку за вищевказаний автомобіль, позивач передав [PERSON] 16500,00 грн. На підтвердження чого, відповідачем було написано розписку, в якій він зазначав, що отримав кошти від позивача за продаж автомобіля та ніяких претензій стосовно укладеної угоди до нього не має (а.с.5). Факт переходу права власності стверджується актом приймання передачі транспортного засобу від 23.02.2009 року та розпискою (а.с.5). Вищезазначений автомобіль належав [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВОА 272797 від 13.09.2002 р. (а.с. 6). 30.11.2010 року [PERSON] видав [PERSON], нотаріально посвідчену довіреність, в якій зазначив, що вона видана на підставі договору доручення, укладеного в усній формі. Цією довіреністю [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатися згаданим автомобілем, а саме, керувати ним, зняти з обліку чи поставити на облік в органах ДАІ, продати, заставити, здати в оренду, обміняти, а також виконувати всі інші дії, пов'язані з розпорядженням автомобілем. Довіреність видана з правом передоручення повноважень третім особам та з правом тимчасового виїзду за кордон (а.с. 7). Після придбання автомобіля позивач перереєстрацію транспортного засобу в органах ДАІ своєчасно не провів. 11 лютого 2015 року [PERSON] стало відомо, що придбаний ним автомобіль знаходиться в розшуку і під арештом, накладеним постановами Другого ВДВС Луцького МУЮ. Автомобіль був затриманий як власність [PERSON], після того, як цей автомобіль був придбаний у нього позивачем (а.с. 8). На теперішній час наявність арешту на спірний автомобіль позбавляє [PERSON] можливості провести перереєстрацію придбаного ними автомобіля і, відповідно, позбавляє його можливості в повному обсязі здійснювати свої права власників автомобіля. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 16 ЦК України серед інших способів захисту цивільних прав є визнання права та інтересів. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи встановлені по справі обставини, суд визнає, що є достатні підстави для визнання за [PERSON] права власності на автомобіль на підставі договору купівлі-продажу від 23.02.2009 року. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Приймаючи до уваги ту обставину, що на час накладання Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції арешту на автомобіль та його розшук в 2015 році, цей автомобіль належав на праві власності [PERSON], і враховуючи правомірність відчуження відповідачем вказаного автомобіля позивачу, то для поновлення прав останнього, за захистом яких він звернувся до суду, необхідно зняти арешт та розшук із вказаного автомобіля безкоштовно.

Outcome: approved