Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] 11.08.2016 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 01.12.2012 року у виконавчому комітеті Лютовиської сільської ради Старосамбірського району Львівської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спочатку спільне життя з відповідачем складалося добре. З січня 2014 року у них почалися розлади та непорозуміння. Відповідач почав зловживати алкогольними напоями, провокував сварки, зраджував їй, йшов з сімї на декілька місяців. З грудня 2015 року шлюбні відносини між ними фактично припинені. Втратили взаємні почуття поваги та любові, не підтримують подружнього життя, проживають окремо. Спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливе. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 01.12.2012 року у виконавчому комітеті Лютовиської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №14. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та дала пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] повторно в\~судове\~засідання\~не зявився, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлявся,\~письмових заперечень на позовну заяву не надав, заяву про розгляд справи у його відсутності не надіслав, повідомлення про причини неявки суду також не надав. В матеріалах справи знаходяться\~\~докази того, що відповідач повідомлявся про час\~\~та слухання справи належним чином, згідно довідок ф.20 Укрпошти причиною повернення поштового повідомлення вказано «за закінченням терміну зберігання», «за не запитом» (а.с.19, 26-28), що розцінюється судом, як відмову відповідача від одержання документів та поштового повідомлення, в якому йому було надіслано повідомлення про час та місце слухання справи. А тому, суд із згоди позивача, ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення\~ позивача, допитавши її в якості свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає \~задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони одружилися 01.12.2012 року у виконавчому комітеті Лютовиської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №14/а.с.4/. \~ Від спільного подружнього життя з відповідачем у них є син [PERSON], [INFO] (а.с.5). Допитана позивач в якості свідка показала, що втратила почуття любові та поваги до відповідача, оскільки він її не поважав, зловживав алкогольними напоями, провокував сварки, порушував подружню вірність, залишав сім»ю на декілька місяців, в даний час живее з іншою жінкою в сусідньому селі, живуть окремо з грудня 2015 року. Із-за такої поведінки відповідача погіршилось здоров»я, дитина знаходиться на вихованні з нею. Неявка в судове засідання відповідача також свідчить про його байдуже ставлення до збереження сімї. Позовні вимоги позивачки \~ґрунтуються на законі. Згідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на стійке волевиявлення позивачки, та як вбачається із її показань, досліджених документів, відсутності заперечень зі сторони відповідача, так як такі до суду не поступали, сім»я сторін розпалася (між ними склалися неприязні стосунки, подружні відносини не підтримуються, тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, стали чужими, із-за таких обставин позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача), а формальне існування шлюбу суперечить інтересам позивачки із-за невизначеності її соціального статусу, неможливості вирішувати особисте життя, а тому подальше спільне життя подружжя стало неможливим, то шлюб слід розірвати. Малолітнього сина залишити на вихованні з матір»ю з огляду на те, що він проживає з нею, тобто з позивачкою. Питання щодо понесених судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.88 ЦПК України. А тому,

Outcome: approved