Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 2 жовтня 2004 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], 31 липня [INFO]. Подружнє життя не склалося, сторони мають різні погляди на життя, на виховання дитини, подальше проживання в шлюбі суперечить інтересам позивача. З липня 2016 року ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. На думку позивача сімейні стосунки не можливо поновити, а подальше спільне життя суперечить як його, так і інтересам відповідача. На момент звернення до суду дитина проживає з позивачем, яку він самостійно виховує і утримує, а також має намір після розірвання шлюбу залишити проживати з ним. У звязку з цим позивач, посилаючись на норми Сімейного кодексу України, просив суд розірвати шлюб. Від відповідача до суду надійшли письмові пояснення у справі, відповідно до змісту яких остання не заперечувала проти розірвання шлюбу, однак ставила питання щодо визначення місця проживання дитини з нею (а.с. 21-23). Крім того, відповідачем було заявлено клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції (а.с. 26-27). Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10 лютого 2017 року постановлено провести судове засідання в режимі відеоконференції (а.с. 30). У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, від надання строку для примирення категорично відмовився, а також наголошував про намір залишити дитину проживати з ним. Представник позивача [PERSON], яка діяла на підстав довіреності (а.с. 34), підтримала позицію позивача в межах заявлених ним позовних вимог. Відповідач проти позову не заперечувала та просила суд шлюб розірвати, від надання строку на примирення відмовилася, а також зазначила про наміри вирішити питання щодо проживання дитини. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення сторін, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 2 жовтня 2004 року року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Ленінської сільської ради Чорнобаївського району у Черкаській області, актовий запис № 02, що підтверджується виданим повторно свідоцтвом про шлюб від 14 грудня 2016 року серії І-СР № 128835 (а.с. 5) та штампом у паспорті позивача, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить копія виданого повторно свідоцтва про народження останньої від 6 грудня 2016 року серії І-СР 240884 (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На виконання вимог ч .1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, спільного господарства сторони не ведуть та проживають окремо з липня 2016 року. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу у судовому засіданні не надано та судом не встановлено. При цьому сторони стверджували, що не бажають поновлювати сімейні стосунки, а тому надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. В частині щодо визначення місця проживання дитини слід зазначити, що позивач такої позовної вимоги не заявляв, а відповідач відповідний зустрічний позов не подавала. Надані відповідачем письмові пояснення у справі в частині щодо заявленого прохання визначити місце проживання дитини з нею, судом до уваги не беруться, оскільки не є предметом позову. З огляду на те, що сторони дійшли згоди вирішити питання про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, беручи до уваги, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, суд дійшов висновку про наявність підстав для його розірвання. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд залишає відповідачу набуте нею у шлюбі прізвище "Артеменко". На підставі викладеного вище,

Outcome: approved