Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що є власником 39/100 часток житлового будинку [ADDRESS]. Іншими співвласниками будинку є [PERSON] та [PERSON] правонаступником якого є [PERSON] Просив виділити в натурі на праві особистої власності 39/100 часток житлового будинку [ADDRESS], яка складається з квартири №1 загальною площею 79,7 м2, а саме: коридор площею 6,8 м2, кухня - 13,4 м2, кладова - 14,1м2, коридор - 6,1 м2, кімнгата- 15,8 м2, кімната- 14,3 м2, ванна кімната - 4,6 м2, санітарний вузол - 4,6 м2. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] до суд не з'явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнали, не заперечуючи проти задоволення позову. Дослідивши надані сторонами в якості доказів матеріали суд приходить до висновку про наступне: Встановлено, що відповідно до договору дарування частки житлового будинку з відповідними господарськими будівлями від 24.11.2016 року [PERSON] безоплатно передав своєму сину, [PERSON], 39/100 частин житлового будинку з відповідними господарськими будівлями за [ADDRESS], згідно якого у власності [PERSON] знаходяться: коридор площею 6,8 м2, кухня - 13,4 м2, кладова - 14,1м2, коридор - 6,1 м2, кімната- 15,8 м2, кімната- 14,3 м2, ванна кімната - 4,6 м2, санітарний вузол - 4,6 м2, загальною площею 79,7 кв. м. та жилою - 30,1 кв. м. Рештою 28/100 частин житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу посвідченого ДНК 19.11.1998 року №ІІ-5121 володіє [PERSON], а 33/100 частин на підставі договору дарування посвідченого ДНК 07.12.2007 року №7016 належить [PERSON], який [INFO] помер (актовий запис №115)та спадкоємцем якого є його дружина, [PERSON]. Відповідно до довідки №191 Малинського районного комунального підприємства з технічної інвентаризації від 16.11.2017 року, технічного паспорту, загальна площа житлового будинку становить 161,1 кв. м., а житлова - 57,1 кв. м. Таким чином, на час ухвалення рішення 39/100 часток домоволодіння належить позивачу, а 28/100 частин належить [PERSON] та 33/100 - [PERSON] - відповідачам по справі. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України). Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Виходячи з цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається гл.26 ЦК з урахуванням інтересів усіх учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. При цьому, правовий режим спільної часткової власності забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Відповідно до ч. 1,2 ст. 364 ЦК кожен зі співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст. 183 цього кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової та іншої компенсації вартості його частки. Виділ часток жилого будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. При цьому, визначальним є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки відповідно до часток співвласників, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення стану житлового будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). В п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" роз'яснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Враховуючи технічну можливість виділу 39/100 часток житлового будинку [ADDRESS] в натурі та погодження з боку інших співвласників, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved