Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

16 листопада 2015 року, представниця позивачки [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила суд, визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,0464 га, кадастровий номер : 5123755800:02:001:2555 з цільовим призначенням для ведення садівництва, що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, ОГСт «Виноградар», вул. Медична, ділянка № 391, мотивуючи це тим, що згідно державного акту на право власності на землю серії IV-ОД № 025672 від 28.08.1998 р. виданого на підставі рішення Таїровської с/р № 7 від 17.04.1997 р. вона є власницею земельної ділянки, площею 0,06 га для ведення садівництва, розташованої за вищевказаною адресою і під час отримання нею кадастрового номеру вказаної ділянки землевпорядною організацією при виготовленні технічної документації на вказану ділянку з`ясувалось, що фактична площа вказаної ділянки є меншою від розмірів вказаних у державному акті і становить 0,0464 га та не співпадає з площею ділянки, вказаною у державному акті, у звязку з чим, у витягу з ДЗК була зареєстрована за [PERSON] фактична площа ділянки 0,0464 га. При зверненні до реєстраційної служби Овідіопольського РУЮ для реєстрації вказаної фактичної площі ділянки, позивачці було відмовлено через розбіжності площі ділянки. Представниця позивачки в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, особисто під розписку, причини неявки суду не повідомила, надавши до суду заяву, в якій підтримала позов і з посиланням на ч. 2 ст. 158 ЦПК України, просила суд, розглядати справи у її відсутності, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення по справі (а.с. 18,20). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надав (а.с. 19). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи та розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. [PERSON] мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Статтями 316 та 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 125,126 ЗК України - право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Суд встановив, що згідно державного акту на право власності на землю серії IV-ОД № 025672 від 28.08.1998 р. виданого на підставі рішення Таїровської с/р № 7 від 17.04.1997 р. позивачка є власницею земельної ділянки, площею 0,06 га для ведення садівництва, розташованої за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, СК «Виноградар», ділянка № 391 (а.с. 7,8). Під час отримання позивачкою кадастрового номеру вказаної ділянки, землевпорядною організацією при виготовленні технічної документації на вказану ділянку з`ясувалось, що фактична площа вказаної ділянки є меншою від розмірів вказаних у державному акті і становить 0,0464 га та не співпадає з площею ділянки, вказаною у державному акті, у звязку з чим, у витягу з ДЗК була зареєстрована за [PERSON] фактична площа ділянки 0,0464 га. При зверненні до реєстраційної служби Овідіопольського РУЮ для реєстрації вказаної фактичної площі ділянки, позивачці було відмовлено через розбіжності площі ділянки (а.с. 9-12). Згідно витягу з ДЗК про земельну ділянку фактична площа вказаної вище земельної ділянки становить 0,0464 га, кадастровий номер : 5123755800:02:001:2555 з цільовим призначенням для ведення садівництва, що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, ОГСт «Виноградар», вул. Медична, ділянка № 391. Таким чином, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивачки щодо визнання за нею права власності на фактичну площу її земельної ділянки, яка складає згідно витягу з ДЗК 0,0464 га.

Outcome: approved