Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

16 січня 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалась на те, що він на підставі правовстановчих документів, а саме договору купівлі-продажу від 28.10.2010 р. є власником майна за адресою: [ADDRESS]. За вищевказаною адресою і проживає. З ним прописаний, але не проживає не знайомий йому чоловік: [PERSON], [INFO], місце проживання якого йому невідоме, контакту з минулими власниками майна, що розташоване [ADDRESS], не має, відомостей про колишніх власників не має теж. Він проживає за адресою придбанної за власний кошт квартири, а відповідач там був приписаний. Він не претендує на відшкодування витрат за комунальні послуги за весь час реєстрації в належній Позивачеві квартирі, а лише хоче полегшити собі фінансові витрати пов'язані із утримуванням майна, тому просить суд лише зобов'язати відповідача сплатити судовий збір. Просить: усунути перешкоди у здійсненні ним права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], забов'язавши Головне управління ДМС України у Дніпропетровській області, зняти [PERSON], [INFO] з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача судовий збір. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином через засоби масової інформації (газета «Вісті Придніпров'я» № 39 (1532) від 27.05.2014 року). Справа розглянута в порядку ст. 169 ЦПК України. У судове засідання представник третьої особи не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено у судовому засіданні, 28 жовтня 2010 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно якого останній придбав квартиру за адресою: [ADDRESS]. Право власності позивача на квартиру за адресою: [ADDRESS] підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно довідки № 26781 про склад сім'ї , або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: [ADDRESS], значиться зареєстрованим окрім позивача - [PERSON], ще й [PERSON], колишній власник, який в добровільному порядку зняття з реєстрації не здійснив (а.с. 4). Факт не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтвердили в судовому засіданні допитані в якості свідків - сусіди [PERSON], [PERSON] У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17 липня 1997 року закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також передбачено нормами ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, а саме: у відповідності до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва; у відповідності до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, а саме: у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. У відповідності до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивачем доведені обставини викладені у позовній заяві, натомість відповідачем викладені обставини не спростовані, також з огляду на те, що [PERSON] не є членом родини позивача, чинить йому перешкоди в користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS], в добровільному порядку не знімається з реєстраційного обліку, то суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа: Красногвардійський РВ в м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття особи з реєстраційного обліку та Усунути [PERSON] перешкоди у користуванні власністю - квартирою [ADDRESS], шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON], за адресою: квартира [ADDRESS]. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved