Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з вищевказаним позовом , який обґрунтовує тим, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло від 22.03.2001р. Відповідно до вимог чинного законодавства право власності на житло 11.04.2001р. було зареєстроване в КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації». Він є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . В останні роки життя його матері він проживав разом із нею та допомагав по господарству, що підтверджується довідкою № 269 від 23.09.2019р., виданою Городищенською сільською радою Луцького району Волинської області. Село Несвіч у 2018 році увійшло до Городищенською об`єднаної територіальної громади. [INFO] [PERSON] померла, що слідує із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . На випадок своєї смерті, його мати, [PERSON] , склала заповіт, згідно якого йому заповіла усе належне їй майно. Даний заповіт було посвідчено 18.03.2008р. секретарем сільської ради. Крім того, він є єдиним спадкоємцем майна після смерті його матері [PERSON] . Його батько, [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Його брат, [PERSON] , який в офіційно зареєстрованому шлюбі не перебував та дітей не мав, також помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті своєї матері він спадщину не оформляв, оскільки продовжував проживати у вищезгаданій квартирі, тобто вступив у фактичне володіння спадковим майном згідно ст. 1268 ЦК України. Заяву про прийняття спадщини після смерті матері не подавав, оскільки вважав, що є єдиним спадкоємцем за заповітом, а також ніхто із родичів чи будь - яких третіх осіб не висували йому будь - яких вимог щодо спадкового майна. Спочатку вважав, що свідоцтво про право власності на житло втрачене, так як у квартирі його не знаходив. В подальшому виявилося, що воно знаходиться у його дружини, з якою офіційно не розлучався, хоча вже тривалий час остання проживає окремо ,у м.Луцьку. Після смерті його матері до нього переїхала проживати старша дочка з малолітньою дитиною, яка розлучилася з чоловіком , а тому потребувала його допомоги . Після звернення до державного нотаріуса Луцької районної нотаріальної контори 23.09.2019р. № 1191/01 16, з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, він отримав відповідне роз`яснення про те, що ним пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини . Посилаючись на вищенаведене, позивач просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач подав в суд заяву про розгляд справи за його відсутності , згідно з якою позов підтримує. Представник відповідача Городищенської сільської ради Луцького району надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06 липня 2014 року виконавчим комітетом Несвічівської сільської ради Луцького районум Волинської області, де зроблено відповідний актовий запис № 9 .(а.с.7) Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як слідує із змісту ст. 1222 ч.1 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як випливає з матеріалів справи, на випадок своєї смерті матір позивача, [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , що народилася [INFO] , в селі Комарин Кременецького району Тернопільської області та проживала в селі Несвіч Луцького району Волинської області, на випадок своєї смерті 18 березня 2008 року , зробила розпорядження про те, що все її майно , де б воно не було і з чого б воно не складалось , і все те , що буде їй належати на день смерті і на що вона , згідно з законом , матиме право , заповідала сину [PERSON] .(а.с.8) Як встановлено судом, позивач, будучи спадкоємцем майна за заповітом, звернувся до Луцької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері , [PERSON] , проте, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки з дня відкриття спадщини минуло понад шість місяців. Згідност.1270 ч.1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач спадщину у передбаченому законом порядку не прийняв з поважних причин, у зв`язку з необізнаністю про існування вищевказаного заповіту. Згідно до ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 "про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналізуючи наведене, та зважаючи на те, що наведені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними та факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, а тому суд дійшов висновку, що [PERSON] слід визначити додатковий строк, достатній для подання такої заяви.

Outcome: approved