Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтував тим, що [PERSON] , яка померла [INFO] , ще за свого життя 3.09.2018 року склала заповіт, який було посвідчено в.о. старости Серхівського старостинського округу № 5 Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області, згідно якого все належне їй майно вона заповіла позивачу [PERSON] . Позивач після її смерті у встановлений законом шестимісячний термін фактично прийняв спадщину, подавши відповідну заяву в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини. Заяви про відмову від спадщини він не подавав. Інших спадкоємців за заповітом на вказане спадкове майно немає. Спадкоємцем за законом на це майно, крім позивача, є відповідач [PERSON] , однак він будь-яких дій, що свідчать про прийняття ним спадщини після смерті матері [PERSON] , не вчинив, на спадкове майно не претендує. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , які належали [PERSON] , а також право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на земельну ділянку, площею 0.25 га, вартістю 31000 гривень, яка призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, знаходиться по [ADDRESS] , земельну ділянку, площею 0.45 га, вартістю 32000 гривень, що призначена для ведення особистого селянського господарства, знаходиться в с. Серхів Маневицького району Волинської області, які були виділені [PERSON] згідно рішення Серхівської сільської ради Маневицького району Волинської області № 2 від 25.01.1994 року із змінами відповідно до рішення Серхівської сільської ради Маневицького району Волинської області № 27/2 від 20.10.2009 року. Позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] , представник відповідача - Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області в судове засідання не з`явилися, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , представник відповідача - Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області подали до суду заяви, в яких вказали, що проти задоволення позовних вимог [PERSON] вони не заперечують, просили розгляд справи проводити у їх відсутності. Враховуючи те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] та представника відповідача - Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК, ч. 1, 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до абзацу 6 п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року ,,Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являлася власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . [PERSON] було виділено у власність, шляхом приватизації, згідно рішення Серхівської сільської ради Маневицького району Волинської області № 2 від 25.01.1994 року земельну ділянку, площею 0.25 га, яка призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, знаходиться по [ADDRESS] , земельну ділянку, площею 0.45 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, знаходиться в с. Серхів Маневицького району Волинської області. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті [PERSON] у визначений законом термін фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала. [PERSON] померла [INFO] . Ще за свого життя 3.09.2018 року остання склала заповіт, який було посвідчено в.о. старости Серхівського старостинського округу № 5 Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області, згідно якого все належне їй майно вона заповіла позивачу [PERSON] . Позивач після її смерті у встановлений законом шестимісячний термін фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, подав відповідну заяву в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини. Заяви про відмову від спадщини він не подавав. Інших спадкоємців за заповітом на вказане спадкове майно немає. Спадкоємцем за законом на це майно, крім позивача, був відповідач [PERSON] , однак він будь-яких дій, що свідчать про прийняття ним спадщини після смерті матері [PERSON] , не вчинив, на спадкове майно не претендував, помер [INFO] . Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом заповіту від 3.09.2018 року, посвідченого в.о. старости Серхівського старостинського округу № 5 Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської областіта зареєстрованого в реєстрі за № 5-35, свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 16.03.2015 року, серії [NUMBER] від 11.09.2018 року та серії [NUMBER] від 15.01.2020 року, свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.02.1977 року, свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 5.11.1965 року, довідки Серхівського старостинського округу № 5 Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області № 570 від 15.07.2019 року, витягу з погосподарської книги № 1 за 2006-2010 роки Серхівського старостинського округу № 5 Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області, висновку про відповідність будинковолодіння по [ADDRESS] діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам від 17.10.2019 року, рішень Серхівської сільської ради Маневицького району Волинської області № 2 від 25.01.1994 року та № 27/2 від 20.10.2009 року, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 359/02-31 від 28.03.2019 року, нотаріально посвідченої заяви [PERSON] про прийняття спадщини, повідомлень Маневицької державної нотаріальної контори № 67/01-16 від 30.01.2020 року та № 126/01-16 від 13.02.2020 року. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON] , являючись спадкоємцем за заповітом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , які належали [PERSON] , фактично набув право власності на вказане спадкове майно. На даний час право власності на нього ніким не оспорюється, а тому є всі підстави для визнання права власності на це спадкове майно за [PERSON] . Суд вважає, що оскільки позивач [PERSON] , являючисьспадкоємцем за заповітом, має право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" на земельну ділянку, площею 0.25 га, яка призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, знаходиться по [ADDRESS] , земельну ділянку, площею 0.45 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, знаходиться в с. Серхів Маневицького району Волинської області, які були виділені спадкодавцю [PERSON] у власність згідно рішення Серхівської сільської ради Маневицького району Волинської області № 2 від 25.01.1994 року із змінами відповідно до рішення Серхівської сільської ради Маневицького району Волинської області № 27/2 від 20.10.2009 року, слід визнати за ним право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на вказані земельні ділянки.

Outcome: approved