Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

23.11.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 700 гривень щомісячно до досягнення нею 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчатись. В своїй заяві вказала, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 1997 року по 12.10.1999 рік. В період шлюбу народилась донька [PERSON], яка на даний момент навчається на третьому курсі у Вищому професійному училищі №41 м.Тульчин Вінницької області за професією «Офісний службовець (бухгалтерія), оператор комп'ютерного набору», на денній формі навчання, на бюджетній основі. Відповідач матеріальної допомоги не надає взагалі. Сама позивачка не має можливості без допомоги відповідача утримувати та навчати дочку, тому змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій свої вимоги підтримує повністю, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Просить розглянути справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи за його відсутності не надіслав. В силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливим вирішити справу за наявними в ній доказами відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України взявши до уваги відсутність з боку позивача заперечень про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та розірвали його 12.10.1999 року(а.с.5). В період шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER](а.с.4). Відповідно до довідки №2516 від 03.11.2015 року, виданої виконкомом Тростянецької селищної ради до складу сім`ї позивачки [PERSON] входить її дочка [PERSON], [INFO](а.с.3). Факт навчання дочки [PERSON] підтверджується довідкою №1716 від 13.11.2015 року, виданою Вищим професійним училищем №41 м.Тульчин Вінницької області, відповідно до якої [PERSON] дійсно навчається у даному ВНЗ за професією «Офісний службовець (бухгалтерія), оператор комп'ютерного набору», на денній формі навчання, на бюджетній основі. Термін навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2016 року.(а.с.6). Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами даного спору є сімейними, а тому регулюються Главою 16 Сімейного кодексу України щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання. Виходячи із вимог ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст.182 СК України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. А також можливість надання утримання другим з батьків. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В судовому засіданні доведено, що позивачці самій вкрай важко утримувати та навчати дочку. Відповідно до ст.200 СК України, беручи до уваги фізичний та матеріальний стан сторін, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на період навчання підлягає до задоволення та визначає розмір аліментів в сумі 700 грн. щомісячно на період навчання, але не більше як до досягнення дочкою 23 років. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 551 грн. 20 коп.,

Outcome: approved