Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання правочину дійсним та визнання права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. В обґрунтування зазначених позовних вимог позивач зазначає, що вона є онукою померлої [INFO] [PERSON] , правнукою померлої [INFO] [PERSON] та племінницею [PERSON] та [PERSON] . Бабуся позивача [PERSON] , є спадкоємцем на ј частку майна померлої прабабусі позивача [PERSON] , яке складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є спадкоємцем на 2/4 частки майна померлої [PERSON] , яке складається з вищезазначеного житлового будинку. Відповідач [PERSON] є спадкоємцем на ј частку майна померлої [PERSON] , яке складається з вищезазначеного житлового будинку. У зв`язку зі смертю [PERSON] та термінову необхідність отримання грошових коштів відповідачами у зв`язку з сімейними обставинами, 04 листопада 2019 року відповідачі в присутності свідка [PERSON] уклали з позивачем договір за яким продали позивачу належний їм будинок за адресою: [ADDRESS] за ціною сто тисяч гривень. Сторони не мають претензій один до одного, їх волевиявлення було добровільним. Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу не відбулось, оскільки відповідачі терміново потребували грошових коштів на вирішення життєво-необхідних питань, а на теперішній час відповідачі фактично проживають на території Донецької області, тимчасово не підконтрольній уряду України, а тому з урахуванням тривалості карантинних заходів та обмежень внаслідок пандемії коронавірусної хвороби не можуть забезпечити нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу, проте договір визнається сторонами в повному обсязі, заперечення та претензії один до одного відсутні. Позивач зазначає, що можливість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу безповоротно втрачена та просить визнати вказаний договір дійсним та визнати за нею право власності на житловий будинок. Позивач у судове засідання не з`явилась, до позовної заяви додала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали у повному обсязі. Згідно вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 04 листопада 2019 року [PERSON] та [PERSON] в присутності свідка [PERSON] , продали [PERSON] належний продавцям [PERSON] та [PERSON] будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] за ціною в розмірі загалом сто тисяч гривень. Оскільки продавці є співвласниками будинку, то кожен з них отримує на руки в рахунок продажу будинку суму в розмірі п`ятдесят тисяч гривень. Продавці передають покупцеві ключі та технічну документацію на будинок для здійснення необхідних дій, що пов`язані з оформлення за [PERSON] права власності на будинок. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25 вересня 2015 року підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] . З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29 червня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 508, встановлено, що спадкоємцем на ј частку майна [PERSON] , а саме житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , є її дочка [PERSON] . Копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, № витягу 44294058 дата видачі 29.06.2016 року, підтверджується що в Спадковому реєстрі здійснено реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину, спадкодавець [PERSON] , спадкоємець [PERSON] , спадкове майно: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, № витягу 62588781 дата формування 02.07.2016 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , розмір частки становить ј. Копією довіреності від 23.08.2018 року підтверджується, що [PERSON] уповноважила [PERSON] продати за ціну та на умовах на свій розсуд належну їй частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Факт реєстрації вказаної довіреності у Єдиному реєстрі довіреностей підтверджується копією Витягу за номером 37275637 від 23.08.2018 року. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07 жовтня 2019 року [PERSON] померла [INFO] . З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 липня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 655, встановлено, що спадкоємцем на 2/4 частки майна [PERSON] , а саме житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, № витягу 52556961 дата видачі 10.07.2018 року, підтверджується що в Спадковому реєстрі здійснено реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину, спадкодавець [PERSON] , спадкоємець [PERSON] , спадкове майно: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, № витягу 62588781 дата формування 02.07.2016 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , розмір частки становить 2/4. Копією довіреності від 23.08.2018 року підтверджується, що [PERSON] уповноважила [PERSON] продати за ціну та на умовах на свій розсуд належну їй частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Факт реєстрації вказаної довіреності у Єдиному реєстрі довіреностей підтверджується копією Витягу за номером 37275597 від 23.08.2018 року. З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 жовтня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 916, встановлено, що спадкоємцем на ј частку майна [PERSON] , а саме житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, № витягу 45450539 дата видачі 18.10.2016 року, підтверджується що в Спадковому реєстрі здійснено реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину, спадкодавець [PERSON] , спадкоємець [PERSON] , спадкове майно: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, № витягу 71045714 дата формування 21.10.2016 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності (спільна часткова) [PERSON] , розмір частки становить ј та [PERSON] , розмір частки становить ј. Копією довіреності від 23.08.2018 року підтверджується, що [PERSON] уповноважила [PERSON] продати за ціну та на умовах на свій розсуд належну їй частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Факт реєстрації вказаної довіреності у Єдиному реєстрі довіреностей підтверджується копією Витягу за номером 37275678 від 23.08.2018 року. Як вбачається з довідки Районного комунального підприємства «Мар`їнське БТІ» за № 06-937 від 24.11.2020 року право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за: [PERSON] - розмір частки 1/4, [PERSON] - розмір частки 2/4, [PERSON] - розмір частки 1/4. Інвентаризаційна вартість вказаного житлового будинку складає 131225 (сто тридцять одна тисяча двісті двадцять п`ять) гривень. Як вбачається з копії технічного паспорту за адресою: [ADDRESS] , розташовані наступні будівлі та споруди: житловий будинок «А-1», прибудова до житлового будинку «а-1», ганок «ак», літня кухня-сарай «Б-1», погріб «П-1», сарай «В-1», сарай «З-1», вбиральня «У-1», ворота «№2», вигрібна яма «в». Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Приписами ч. 1 ст. 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За правилами частини другої статті 220 ЦК Україниу випадку, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Зазначена частина друга статті 220 ЦК України застосовується до правовідносин у разі, коли сторони вчинили правочин у встановленій законом письмовій формі, зміст якого відповідав волі сторін, які дійшовши згоди щодо усіх істотних умов договору, виконали такий договір повністю чи частково, і лише не було дотримано вимоги про нотаріальне посвідчення такого договору через ухилення однієї сторони договору. При вирішенні справи по суті суд приймає до уваги правову позицію, яка викладена в Постанові ВСУ, у справі № 6-1288цс17 від 06 вересня 2017 року згідно якої суди дійшли неправильного висновку про те, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується до спірних правовідносин у зв`язку з необхідністю державної реєстрації договору купівлі-продажу нерухомого майна. Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року:" Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Таким чином, суд, дослідивши надані письмові докази в сукупності, дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу купівлі-продажу будинку, водночас у зв`язку з тим, що укладення договору купівлі-продажу проведено з порушенням обов`язкової нотаріальної форми позивач не має можливості розпоряджатися в повному обсязі своїм власним майном. Судом встановлено, що всі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна його сторонами виконані у повному обсязі, покупцю було передано нерухомість, а продавцям передані грошові кошти, що підтверджується наявними у справі письмовими доказами, в свою чергу у зв`язку із перебуванням відповідачів на території Донецької області, що тимчасово непідконтрольна уряду України та продовженням дії карантинних заходів та обмежень через тривання пандемії коронавірусної хвороби, суд приходить до висновку, що можливість нотаріального посвідчення договору купівлі продажу у подальшому втрачена. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved