Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

21 серпня 2007 року сторони уклали кредитний договір № DNABRX06210295, за яким відповідач отримав кошти в сумі 6924 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 12 % на рік на суму залишку боргу та кінцевим терміном повернення 21 серпня 2009 року. Договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам «розстрочка». На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування ЗАТ комерційний банк «Приватбанк», яке фактично уклало договір кредиту, на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк». За судовим наказом Смілянського міськрайсуду від 17 грудня 2008 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за вказаним договором стягнута заборгованість в загальній сумі 12482,83 грн. та витрати по розгляду справи. Позивач, представник якого уточнив в судовому засіданні свої вимоги з врахуванням винесеного судового наказу, просить стягнути з відповідача борг по кредиту станом на 16 квітня 2014 року в загальній сумі 86780,95 грн., а саме: загальну суму боргу за відсотками - 36434,93 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 249,27 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобовязань - 45575,52 грн. та штрафи за порушення умов договору - 500,0 грн. фіксована частина, - 4021,23 грн. процентна складова, так як останній не здійснює його погашення та не реагує на попередження щодо дострокового погашення кредиту через невиконання його умов, в тому числі і після винесення рішення судом, а також витрати по справі у вигляді судового збору. Відповідач в судові засідання 11 та 25 червня 2014 року повторно не з"явився, хоча про день розгляду справи був належним чином повідомлений за останнім відомими місцем реєстрації та проживання, а тому за згодою представника позивача по справі постановляється заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Також згідно ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання не допускається та воно має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений в ньому строк. 21 серпня 2007 року відповідач підписав заяву про отримання кредиту на придбання побутових товарів „Розстрочка", де також зазначив, що він згідний з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були йому надані для ознайомлення. Фактично з моменту отримання коштів він припинив виконувати умови договору, оскільки не здійснював погашення кредиту з липня 2008 року. Як передбачено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, чому відповідають і умови самого договору. Хоча строк дії договору визначений в ньому закінчився, проте він може вважатися виконаним лише після повернення позикодавцем всіх сум належних банку за договором. Оскільки на даний час не сплачено тіло кредиту та інші виплати за договором, він продовжує діяти. Відповідно до діючого законодавства по спорах між тими ж сторонами, про той же предмет спору, з тих же підстав, судове рішення повторно винесено бути не може, а тому представник позивача уточнив свої вимоги та просив стягнути лише заборгованість по кредитному договору, яка виникла після дати, станом на яку було подано заяву про видачу судового наказу у 2008 році. В зв'язку з цим тіло кредиту не підлягає повторному стягненню, а заборгованість по відсотках та комісії за користування кредитом повинні бути стягнута лише за той період, що не був вже предметом судового розгляду. Що стосується стягнення пені, то відповідно до ст. 258 ЦК України щодо неї встановлені спеціальні строки позовної давності в 1 рік, а тому вимоги позову в цій частині підлягають задоволенню лише за період з 1 травня 2013 року по 1 травня 2014 року в сумі 10075,58 грн. Таким чином, як вбачається з розрахунку відповідач припинив проводити виплати і станом на 16 квітня 2014 року він має заборгованість перед позивачем по вказаному кредитному договору чим порушує права останнього як сторони за договором, які підлягають поновленню шляхом задоволення його вимог. В зв'язку з задоволенням позову з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню витрати по справі. На підставі ст. ст. 16, 525, 526, 530, 629, 651, 1050 ЦК України,

Outcome: approved