Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

19 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому попросила стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця с.Жван Мурованокуриловецького району Вінницької області, жителя [ADDRESS], працюючого на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьохрічного віку. Позов [PERSON] обгрунтувала наступним. 22 жовтня 2010 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у справі у відділі РАЦС Ново дністровського міського управління юстиції Чернівецької області, актовий запис № 85. Від спільного проживання у сторін 29 липня 2012 року народилася дитина [PERSON], в свідоцтві про народження якої відповідач записаний батьком. Дитина в даний час проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] працює, отримує нерегулярний, мінливий дохід, має можливість. В судовому засіданні позивачка [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] двічі у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи, в зв'язку з чим суд ухвалив постановити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки відповідач, який належним чином повідомлений про слухання справи, двічі у судове засідання не з'явився і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи. Суд, розглянувши заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться -до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що сторони 22 жовтня 2010 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Новодністровського міського управління юстиції Чернівецької області, актовий запис № 85. У сторін [PERSON] та [PERSON]. є дитина- [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER]. Згідно довідки Томашпільської селищної ради № 951 від 18 вересня 2014 року дитина [PERSON], [INFO] знаходиться на утриманні [PERSON] Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином [PERSON] зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог частин 2 та 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох річного віку. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тобто, дана норма передбачає виникнення у дружини-матері права на утримання від чоловіка (аліментів) до досягнення дитиною трьохрічного віку за наявності сукупності обставин, передбачених вказаною статтею, зокрема й можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Виходячи з наведеного, враховуючи матеріальний стан позивачки [PERSON], яка ніде не працює, оскільки на її утриманні знаходиться дитина, яка не досягла трьохрічного віку, відповідач є працездатним, суд приходить до висновку, що позивачка потребує матеріального забезпечення від відповідача, а саме аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідно до ч.1 ст.79, ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву [PERSON] пред'явлено до суду 19 вересня 2014 року, відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом судовий збір у справах про стягнення аліментів. Згідно п. 5 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від сплати державного мита звільняються позивачі - за позовами про стягнення аліментів. Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,-у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Отже, якщо станом на 1 січня 2013 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1218,00 грн, тому ставка судового збору в даній справу становитиме 243,60 грн. Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню в доход держави 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved