Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

[PERSON] 11 грудня 2018 року звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з Державного бюджету України на відшкодування моральної шкоди 50000 грн., завданої протиправною бездіяльністю Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, що виразилося у невиконанні судового рішення від 19.03.2018 у справі №806/571/18. Ухвалою Корольовського райсуду м.Житомира від 03.01.2019 року відкрито провадження у справі в загальному порядку. Позивач в судове засідання надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач ГУ Держгеокадастру у Житомирській області в судове засідання явку свого представника не забезпечив, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином (а.с.185), про причини неявки суд не повідомив. Представник співвідповідача ГУ Державної казначейської служби України у Житомирській області в судове засідання надала заяву про слухання справи у її відсутність, у позові просила відмовити у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Судом встановлено, що 26 січня 2018 року [PERSON] звернувся до відповідача про надання йому інформації щодо наявних земельних ділянок державної та комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути наданні у відповідності до ч. 1 п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 118 Земельного кодексу України та використані під забудову згідно ст. 121 Земельного кодексу України. 02.02.2018 позивач отримав відповідь на його звернення, у якому не надано відповідь на поставленні ним питання щодо надання конкретної інформації. У зв`язку з викладеним 02 лютого 2018 року позивач звернувся із позовом до суду про відновлення свого порушеного права на отримання інформації. 19.03.2018 року рішенням Житомирського окружного адміністративного суду по справі № 806/571/18 визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у ненаданні позивачу відповіді на звернення щодо наявних земельних ділянок державної та комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути надані та використані під забудову згідно ст. 121 Земельного кодексу України. При цьому зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати позивачу інформацію про наявність на території м. Житомира земельних ділянок державної та комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути надані та використані під індивідуальне житлове будівництво у межах норм безоплатної приватизації із зазначенням адреси місцезнаходження таких ділянок та їх кадастрових номерів. В рішенні Житомирського окружного адміністративного суду чітко вказано відповідачу про зобов`язання надати інформацію викладену у зверненні, а у разі коли розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Отже, неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилась у хвилюваннях, пов`язаних з поведінкою відповідача, позивач протягом тривалого часу змушений доводити протиправність бездіяльності відповідача, неодноразово звертався до вищестоящих органів із скаргами, витрачати свій час на судові спори та вживати всіх можливих заходів на поновлення своїх порушених прав, що призвело до порушення способу його життя та вимагало від нього додаткових зусиль для його організації. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює в 50000 грн.. З урахуванням обставин справи, наданих доказів на підтвердження цих позовних вимог, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості,

Outcome: approved