Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

23 вересня 2014 року Комунальний заклад охорони здоров'я "Обласний протитуберкульозний диспансер №3", звернувся до суду з заявою про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], в якій вказали, що у [PERSON] зміни в легенях виявлені при профілактичному огляді та проведені флюорографічного обстеження 06.08.2014 року. 08 серпня 2014 року [PERSON] доставлена до Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 із скаргами за кашель, слабкість та погане самопочуття. Для подальшого обстеження та лікування хвора 08.08.2014 року госпіталізована в стаціонарне відділення Обласного протитуберкульозного диспансеру №3, де вона перебуває і по теперішній час. На Центральній лікарсько-консультативній комісії, 12 серпня 2014 року [PERSON] встановлено діагноз туберкульоз легень (інфільтративний) з бактеріовиділеннями. 04.09.2014 року встановлено діагноз мультирезистентний (МРТБ) туберкульоз (інфільтративний), але на протязі всього періоду лікування в стаціонарі хвора постійно зловживає алкогольними напоями, порушує режим медичного закладу, ухиляється від лікування, з власної ініціативи залишає диспансер, відмовляється від прийому протитуберкульозних препаратів, чим значно зашкоджує лікуванню та розповсюджує туберкульоз. 28 серпня 2014 року [PERSON], консультована лікарем-наркологом. Під час обстеження лікарем-наркологом було встановлено, що хвора систематично зловживає спиртними напоями, в звязку з чим лікар - нарколог рекомендує для хворої примусове лікування. Тобто, в добровільному порядку хвора бажання до лікування не проявляє і не розуміє небезпеки туберкульозу, хоча їй доведено до відома, що вона є розповсюджувачем небезпечної хвороби і наслідки її ухилення від лікування можуть бути вкрай небезпечними. Вимоги протиепідемічного режиму [PERSON] не дотримуються. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», хворі на туберкульоз та інфіковані мікробактеріями туберкульозу зобов'язанні: 1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоровя під час стаціонарного чи санаторно - курортного лікування; 3) проходити у встановленні строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначенні відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Відповідно до ч.3 статті 20 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз» протиепідемічний режим - спеціальні протиепідемічні заходи (правила поведінки особи, хворої на заразну форму туберкульозу), встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я, спрямовані на захист населення, у тому числі медичних та інших працівників, від зараження збудником туберкульозу; 1) госпіталізація - поміщення особи, хворої на туберкульоз, або особи, стосовно якої існує підозра захворювання на туберкульоз, до стаціонарного відділення протитуберкульозного закладу з метою діагностики, лікування чи ізоляції. В результаті недбалого лікування, що відбувається з вини хворої, туберкульоз прогресує і перейшов у хронічну форму, що становить загрозу розповсюдження хвороби. В період коли хвора не лікується в стаціонарному відділенні, вона створює загрозу для оточуючих в епідеміологічному відношенні, вимоги медиків не виконує. Хвора не розуміє своєї небезпеки для суспільства. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 від 15.09.2014 року за № 61 [PERSON] має основний діагноз - мультирезистентний туберкульоз легень (інфільтративний). Супроводжуючий діагноз - хронічний алкоголізм (F 10.20). В зв'язку з чим вона потребує примусового лікування від хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу в Комунальному закладі охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1», терміном на три місяці . Представник заявника Сергієнко С.М. у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі на задоволенні позовних вимог наполягала. Заінтересована особа - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов до наступного висновку: Відповідно до висновку ВКК Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 від 15 вересня 2014 року №61, [PERSON] має основний діагноз - мультирезистентний туберкульоз легень (інфільтративний), супроводжуючий діагноз - хронічний алкоголізм (F 10.20), в зв'язку з чим потребує примусового лікування від хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу в Комунальному закладі охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1», терміном на три місяці. /а.с. 4/ Крім того, наявність захворювання на небезпечну форму туберкульозу у [PERSON] підтверджується витягом з її історії хвороби, амбулаторною картою хворої. /а.с. 5-6, 7, 8/. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Заява про примусову госпіталізацію чи про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, що здійснює відповідне лікування цього хворого, протягом 24 годин з моменту виявлення порушення хворим протиепідемічного режиму. До заяви додається мотивований висновок лікаря, який здійснює або має здійснювати лікування цього хворого, про необхідність відповідно примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Продовження строку примусової госпіталізації таких осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк з урахуванням висновку лікаря, який здійснює лікування цього хворого. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Примусова госпіталізація хворих на заразні форми туберкульозу, які страждають на психічні розлади, здійснюється в установленому цим Законом порядку з урахуванням законодавства про психіатричну допомогу. Невиконання рішення суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації тягне кримінальну відповідальність відповідно до закону. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] хвора на заразну форму туберкульозу, а також враховуючи той факт, що вона ухиляється від проходження лікування у протитуберкульозному закладі, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення заяви Обласного протитуберкульозного закладу №3 і постановлення рішення про обов'язкову госпіталізаці [PERSON] до Комунального закладу охорони здоров'я Обласна психіатрична лікарня №1 для примусового лікування хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу строком на три місяці.

Outcome: approved