Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

30.11.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просила стягнути з відповідача на свою користь 25000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області 26.04.2017 року, що набрав законної сили 29.05.2017 року, відповідача [PERSON] було визнано винним за ст. 190 ч. 1 КК України. Внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення їй як потерпілій було завдано матеріальної шкоди в сумі 25000 грн., яку відповідачем не відшкодовано. А тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надала суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, які просила задовольнити. Відповідач подав суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечив проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26.04.2017 року, який набрав законної сили 29.05.2017 року по кримінальному провадженні № 285/4524/15 [PERSON] - відповідача у справі, було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання . Згідно із ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вироком суду встановлено, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення [PERSON] позивачу заподіяно майнову шкоду у розмірі 25000 грн. і дана обставина є обов"язковою для суду при розгляді цієї справи. Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, повязані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Так, ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 судам роз»яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Як встановлено з вироку суду від 26.04.2017 року та оглянутої справи № 285/4524/15-к по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, останній визнав, що внаслідок його неправомірних дій, зокрема, шахрайства, [PERSON]- позивачу у справі, було завдано матеріальної шкоди у розмірі 25000 грн. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов»язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ураховуючи викладене, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди завданої позивачу внаслідок шахрайства на суму 25000 грн. суд вважає доведеними та обґрунтованими, а тому їх задовольняє.

Outcome: approved