Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

1. Виклад позиції позивача та відповідача. 1.\~До Іллічівського\~міського суду\~Одеської області\~25\~червня 2018\~року звернувся\~[PERSON]\~із позовом\~до Державного\~підприємства «Морський\~торговельний порт\~«Чорноморськ» про визнання незаконним наказу №225 від 24 квітня 2018 року, зобовязання поновити умови праці відповідно до умов трудового договору, стягнення недоплаченої заробітної плати, пізніше уточненому, в якому просить суд: - визнати незаконним наказ Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» №225 від 24 квітня 2018 року «Про зміну істотних умов праці», в частині, що стосується особистих умов праці [PERSON]; - зобовязати Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ» поновити з 01 липня 2018 року йому умови праці відповідно до умов трудового договору з оплатою праці згідно штатного розпису у розмірі 41777 грн. - стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на його користь недоплачену заробітну плату у розмірі 30104 грн. 2. Позов обґрунтував тим, що він (позивач) працює на Державному підприємстві «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на посаді начальника контейнерного терміналу. Згідно штатного розпису ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» посадовий оклад начальника контейнерного терміналу складає 41777,00 грн. Позивач зазначає в позові, що 24 квітня 2018 року ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» був винесений наказ №225, відповідно до якого з 01.07.2018 року працівникам підприємства, посади яких зазначені у додатку до наказу №225 встановлено середньорічні годинні ставки (посадові оклади) у розмірах, які були станом на 01.09.2017 року з урахуванням коефіцієнту 1,1 до встановлених розмірів середньорічних годинних тарифних ставок. 02 травня 2018 року позивач отримав повідомлення адміністрації Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про зміни істотних умов праці у звязку із змінами в організації виробництва і праці у нормі зменшення посадового окладу. Тим же документом позивач попереджений про те, що у разі ненадання згоди на продовження роботи із зазначеними змінами істотних умов праці упродовж двох місяців трудовий договір з ним буде припинено адміністрацією підприємства на підставі п.6 ст.36 КЗпП України. Позивач вказує в позові, що зміст отриманого ним наказу не містить жодного посилання на обєктивні обставини, які зумовлюють необхідність запровадження змін в організації виробництва і праці, а вказується лише, що зміна істотних умов праці відбувається з метою «підтримання спокійної, ділової атмосфери у колективі порту, а також оптимізації навантаження на фонд оплати праці», не зазнали будь-яких змін усі організаційно-розпорядчі функції та документи, які визначають організацію виробництва і праці на терміналі, який очолює позивач. Позивач, стверджуючи, що оскаржуваний наказ є незаконним, оскільки виданий адміністрацією порту виключно з метою імітації змін в організації виробництва і праці, штучного створення видимості наявності передбачених законом підстав для істотних змін в умовах праці шляхом одностороннього необґрунтованого зменшення розміру оплати праці, звернувся до суду з даним позовом. 3. Представник відповідача 23.07.2018 року надав до суду відзив на позов (а.с.41-44), просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити, мотивуючи тим, що наказом директора ДП «МТП «Чорноморськ» від 18.10.2017 року №595-о [PERSON] начальника 5 терміналу переведено з 23.10.2017 року начальником контейнерного терміналу ДП «МТП «Чорноморськ» з оплатою праці за штатним розписом ст.32 КЗпП України, режим роботи денний з пятиденним тижнем. На підставі зміни штатних розписів структурних підрозділів підприємства в 2017 року №129.1/11.1-5, затверджених в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» 23.10.2017 року начальнику контейнерного терміналу збільшено середньогодинну ставку з 64,2 грн. до 252,71 грн. та місячний оклад з 10613 грн. до 41777 грн. відповідно. Представник відповідача зазначає у відзиві, що наказом в.о. директора порту «Про зміну істотних умов праці» від 24.04.2018 року №225 з 01.07.2018 року працівникам підприємства, посади яких зазначені у додатку до цього наказу, встановлено середньорічні годинні ставки (посадові оклади) у розмірі, станом на 01.09.2017 року, з урахуванням коефіцієнту 1,1 до встановлених розмірів середньорічних годинних ставок (погодинна ставка 70,32 грн. посадовий оклад 11673 грн.) зазначені зміни до штатного розпису з 01.07.2018 року внесені на виконання наказу в.о. директора порту «Про зміни в організації виробництва і праці» від 03.04.2018 року №172. Також представник відповідача вказує, що підставою для видання наказу від 03.04.2018 року був проект нової організаційної структури ДП «МТП «Чорноморськ», який супроводжувався низкою організаційно-технічних заходів та розроблявся задля приведення функцій та задач структурних підрозділів у відповідність з фактично виконуваними завданнями, оптимізації виробничих звязків та взаємодії структурних підрозділів у досягненні стратегічних цілей підприємства, з метою виключення дублюючих функцій підприємства. Крім того, представник відповідача стверджує, що посадовий оклад позивача не змінився і становить 41\~777 грн., як і станом на 24.04.2018 року. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Представник відповідача 20.07.2018 року надав до суду клопотання про залишення без руху позовної заяви (а.с.38-39). 5. Представник позивача 23.10.2018 року надав до суду заяву про обєднання позовів (а.с.58-59). 6. Представник відповідача 13.11.2018 року, на виконання ухвали Іллічівського міського суду від 06 листопада 2018 року надав до суду довідки про заробітну плату [PERSON] за формою 2 за період з травня по жовтень 2018 року (а.с.98-100). 7. Представник позивача 13.11.2018 року надав до суду заяву про залучення доказів до матеріалів справи (а.с.101-102). 8. В судовому засіданні позивач та його представник просили суд задовольнити позов у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. 9. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 10. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 05.07.2018 року відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.34-35). 11. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 20.09.2018 року постановлено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження (а.с.53-54). 12. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 23.10.2018 року відмовлено у задоволенні заяви позивача та його представника про обєднання в одне провадження цивільної справи №501/1928/18 за позовом [PERSON] до ДП «МТП» «Чорноморськ» та даної цивільної справи (а.с.83-84). ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 13. Судом встановлено, що [PERSON] працює на Державному підприємстві «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на посаді начальника контейнерного терміналу. Так, наказом директора ДП «МТП «Чорноморськ» від 18.10.2017 року №595-о [PERSON] начальника 5 терміналу переведено з 23.10.2017 року начальником контейнерного терміналу ДП «МТП «Чорноморськ» з оплатою праці за штатним розписом ст.32 КЗпП України, режим роботи денний з пятиденним тижнем (а.с.16). 14. На підставі зміни штатних розписів структурних підрозділів підприємства в 2017 році №129.1/11.1-5, затверджених в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» 23.10.2017 року, начальнику контейнерного терміналу збільшено середньогодинну ставку з 64,2 грн. до 252,71 грн. та місячний оклад з 10613 грн. до 41777 грн. відповідно (а.с.15). 15. Згідно штатного розпису ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» посадовий оклад начальника контейнерного терміналу складає 41777,00 грн. (а.с.11-12) 16. Відповідно до наказу ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» №225 від 24 квітня 2018 року, з 01.07.2018 року працівникам підприємства, посади яких зазначені у додатку до наказу №225 встановлено середньорічні годинні ставки (посадові оклади) у розмірах, які були станом на 01.09.2017 року з урахуванням коефіцієнту 1,1 до встановлених розмірів середньорічних годинних тарифних ставок (а.с.10). 17. Зазначені зміни до штатного розпису з 01.07.2018 року внесені на виконання наказу в.о. директора порту «Про зміни в організації виробництва і праці» від 03.04.2018 року №172 (а.с.13). 18. 02 травня 2018 року [PERSON] отримав повідомлення адміністрації Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про зміни істотних умов праці у звязку із змінами в організації виробництва і праці у нормі зменшення посадового окладу, яким його попереджено про те, що у разі ненадання згоди на продовження роботи із зазначеними змінами істотних умов праці упродовж двох місяців, трудовий договір з ним буде припинено адміністрацією підприємства на підставі п.6 ст.36 КЗпП України (а.с.14). 19. Також, судом досліджено копії: - наказу ДП «МТП «Чорноморськ» №633 від 11.11.2016 року «Про затвердження положення про структурний підрозділ контейнерний термінал державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (а.с.17); - положення про структурний підрозділ контейнерний термінал державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (а.с.18-22); - посадової інструкції начальника терміналу (а.с.23-27); - доповнення №1 до посадової інструкції начальника терміналу (а.с.28); - довідки про заробітну плату [PERSON] за формою 2 за період з травня по жовтень 2018 року (а.с.98-100, 102). V. Оцінка Суду. 20. Відповідно до статті 43 Конституції України зазначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. 21. Відповідно до ч.3 ст.32 КЗпП України, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. 22. Як слідує з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо). 23. Таким чином, зміна істотних умов праці передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці, що включає зміну систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інше. 24. Із аналізу ч.3 ст.32 КЗпП України слідує, що у разі, коли роботодавець лише за умов зміни в організації виробництва та праці планує змінити систему та розмір оплати праці, пільг, режиму роботи, встановити або скасувати неповний робочий час, суміщення професій, зміну розрядів або найменування посад він має попередити про це не пізніше ніж за два місяці працівника. 25. Перелік істотних умов праці, передбачений ч.3 ст.32 КЗпП України, не є вичерпним і може доповнюватися стосовно кожного конкретного випадку, тому істотні умови праці є оціночним поняттям, одна й та сама умова праці для одного працівника може бути істотною, а для іншого ні. При цьому, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці. 26. Такі висновки повністю узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові № 6-2748цс15 від 23.03.2016 року. 27. Як регламентує п. п.3 п.31 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», згідно з ч.3 ст.32 КЗпП України в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших - допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов'язку поновити працівникові попередні умови праці. 28. Відповідно до ст.103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. 29. Судом встановлено, що з 01.07.2018 року працівникам підприємства, посади яких зазначені у додатку до наказу №225 встановлено середньорічні годинні ставки (посадові оклади) у розмірах, які були станом на 01.09.2017 року з урахуванням коефіцієнту 1,1 до встановлених розмірів середньорічних годинних тарифних ставок, не потягнуло за собою зміну істотних умов праці, оскільки будь-яких змін в організації виробництва і праці для позивача не відбулось. 30. [PERSON], як працював на посаді начальника контейнерного терміналу з тими ж функціями, які відображено у положенні про структурний підрозділ контейнерний термінал державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», затвердженим наказом №633 від 11.11.2016 року (а.с.18-22); з тими ж посадовими обовязками, які відображено в інструкції, затвердженої Наказом ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» №792 від 30.12.2016 року (а.с.23-27), так і працює до сих пір. 31. Суд звертає увагу, що [PERSON] у липні, серпні 2018 року отримав заробітну плату у розмірі середньогодинної ставки 251,60 грн., незважаючи на те, що з 01.07.2018 року працівникам підприємства, посади яких зазначені у додатку до наказу №225 встановлено середньорічні годинні ставки (посадові оклади) у розмірах, які були станом на 01.09.2017 року з урахуванням коефіцієнту 1,1 до встановлених розмірів середньорічних годинних тарифних ставок (а.с.10). 32.\~Таким чином,\~суд доходить\~до висновку,\~що колишні умови праці збережено для позивача, оскільки нове положення про структурний підрозділ контейнерний термінал державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» та посадова інструкція начальника терміналу (комплексу) не затверджувались на підприємстві, заробітну плату позивач отримував у попередньому розмірі. 33. Отже, зміни істотних умов праці для позивача не відбулось. 34. Суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що право визначати чисельність і штат працівників належить власникові або уповноваженому ним органу і ніхто не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників. Власник має право на свій розсуд вносити зміни у штатний розпис. Вказане право підприємству надано відповідно до ст.64 ГК України (підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис). 35. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.13 КЗпП України у колективному договорі встановлюються взаємні зобов'язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: зміни в організації виробництва і праці; нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); умов регулювання фондів оплати праці та встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці та ін. 36. Відповідно до ст.97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. 37. Положення ст.96 КЗпП України встановлюють, що колективним договором, а якщо договір не укладався - наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу, виданим після погодження з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), а в разі відсутності первинної профспілкової організації - з вільно обраними та уповноваженими представниками (представником) працівників, можуть встановлюватися інші системи оплати праці. 38. Як встановлено в судовому засіданні на ДП «МТП «Чорноморськ» існує профспілкова організація та у дослідженому в судовому засіданні наказі №109 від 16.02.2018 року вказано про необхідність проведення заходів щодо зміни в організації виробництва і праці та заміщення вакантних посад на підприємстві у відповідності до ст.49-2 КЗпП України та колективного договору ДП МТП «Чорноморськ» (а.с.46-47). 39. Разом з тим, відповідачем не надано суду доказів, що у звязку зі\~змінами організаційної\~структури апарату\~управління ДП\~МТП «Чорноморськ»,\~було внесено\~зміни до\~Колективного договору\~трудового колективу\~апарату управління\~ДП МТП\~«Чорноморськ» (визначено\~нові коефіцієнти\~граничних меж\~посадових окладів\~працівників,\~професіоналів,\~фахівців,\~технічних службовців\~апарату управління ДП МТП «Чорноморськ») та, що такі зміни погоджувались з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником). 40. Суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача в судовому засіданні на те, що зміни щодо істотних умов праці направлялись до профспілкової організації та відсутність будь-яких заперечень з боку профспілкової організації щодо зміни до штатного розпису, істотних умов праці є мовчазною згодою (погодженням) на встановлення нових систем оплати праці з боку профспілки. 41. Отже, суд доходить до висновку, що ДП МТП «Чорноморськ» в односторонньому порядку прийняло рішення з питань оплати праці. Вказані обставини дають підстави суду сумніватись у законності змін організаційної структури підприємства (змін істотних умов праці) щодо позивача. Враховуючи, що за вересень 2018 року [PERSON] отримав заробітну плату у розмірі 11673 грн. (а.с.11, 102), з відповідача на його користь підлягає стягненню недоплачена сума у розмірі 30104,00 грн. = (41777,00 - 11673,00 грн.) 42. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 43. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 44. Статтею 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. 45. Згідно ст.80\~ЦПК України достатніми\~є докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування.\~Питання про\~достатність доказів\~для встановлення\~обставин,\~що мають\~значення для\~справи,\~суд вирішує\~відповідно до свого внутрішнього переконання. 46. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму\~ВСУ №\~14\~від 18.12.2009\~року «Про\~судове рішення\~у цивільній\~справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. 47. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. 48. Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 49. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України,\~задачами цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~захисту порушених,\~невизнаних прав,\~свобод та\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. 50. Відповідно до ст.263\~ЦПК України судове\~рішення повинно\~ґрунтуватися на\~засадах верховенства\~права,\~бути законним\~і обґрунтованим.\~Законним є\~рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права.\~Судове рішення\~має відповідати\~завданню цивільного\~судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом.\~При виборі\~і застосуванні\~норми права\~до спірних\~правовідносин суд\~враховує висновки\~щодо застосування\~відповідних норм\~права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду,\~обґрунтованим є\~рішення,\~ухвалене на\~підставі повно\~і всебічно\~зясованих обставин,\~на які\~сторони посилаються\~як на\~підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 51. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обовязку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обовязок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документи, що стосуються прав\~та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. 52. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 53. Виходячи з викладеного, Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 54. Згідно із статтею 133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. 55. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. 56. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 57. Отже, у звязку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача у розмірі 2114,40 грн. (за дві немайнові вимоги та одну вимогу майнового характеру). З цих підстав,

Outcome: approved