Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

23.01.2020 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої вказала, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] далі - Квартира ), де також зареєстрований, зокрема, її син - [PERSON] . Іншим співвласником квартири є [PERSON] . Разом з тим, відповідач близько п`яти років перебуває у розшуку Луцького ВП ГУНП у Волинській області, а відтак за місцем своєї реєстрації не проживає, не сплачує комунальні платежі, будь-якої участі в утриманні житла не приймає. Зазначене порушує її права власника житлового приміщення на вільне розпорядження і користування майном, а також вона змушена нести додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Враховуючи викладене, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування спірною квартирою. До початку судового засіданні від позивача надійшло клопотання з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 25). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні судові повістки (а.с. 21, 27, 35), які надсилалися [PERSON] за місцем його реєстрації (згідно довідки УДМС України у Волинській області - а.с. 18). Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Зазначене підтверджується наступними доказами: свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 09.08.2018 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Онищук І.П., зареєстрованого в реєстрі за № 1849 (а.с. 8); витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 133791983 від 09.08.2018 року (а.с. 9); свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 09.08.2018 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Онищук І.П., зареєстрованого в реєстрі за № 1098 (а.с. 10); витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 124121995 від 16.05.2018 року (а.с. 11). Як вбачається з будинкової книги [NUMBER] для прописки (реєстрації) громадян, які проживають в буд. [ADDRESS] , у даному житловому приміщенні зареєстровані, зокрема, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12-15). З довідки Луцького ВП ГУНП у Волинській області № У-2020/58/03-2020 від 15.01.2020 року слідує, що [PERSON] із 17.08.2014 року перебуває в розшуку Луцького ВП ГУНП у Волинській області, як особа, що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 125 КК України та переховується від органів досудового розслідування (а.с. 16). Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] за місцем своєї реєстрації не сплачує комунальні платежі, будь-якої участі в утриманні житла не приймає, а факт його реєстрації у спірній квартирі призводить до сплати позивачкою комунальних послуг у збільшеному розмірі. Згідно вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] будучи членом сім`ї позивача без поважних причин не проживає у спірній квартирі понад 1 рік. При цьому, про існування будь-яких домовленостей між відповідачем і власниками житла жодних доказів надано не було. Також, доказів того, що відповідачу чиняться перешкоди у праві користування житловим приміщенням, в якому він зареєстрований, останнім надано не було. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі передбачені законодавством підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Отже, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved