Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

19 листопада 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , про визнання їх такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В обгрунтування позову зазначив, що 14 грудня 1999 року шляхом міни, позивачем було отримано у приватну спільну часткову власність вищезазначену квартиру. Іншими співвласниками даної квартири стали його донька [PERSON] (відповідач по справі) та друга донька [PERSON] . В 2002 році відповідач [PERSON] виїхала на навчання до міста Харків. Після навчання, у 2007 році вона уклала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим і змінила прізвище на « [PERSON] », та залишилась проживати та працювати в місті Харків. А в 2012 році донька [PERSON] з чоловіком [PERSON] взагалі виїхали за межі України, із того часу відповідачі в належному йому помешканні жодного разу не проживали. В 2018 році\~ відповідач [PERSON] довірила позивачу, своєму батьку, подарувати своїй сестрі [PERSON] належну їй на праві власності 1/3 частку вищевказаної квартири, яка згодом і стала власницею 1/3 частки відповідача [PERSON] Але, хоча [PERSON] і втратила право власності на частину квартири, вона залишається бути зареєстрованою за даною адресою зі своїм чоловіком, другим відповідачем по справі - [PERSON] Реєстрація відповідачів створює перешкоди позивачу у реалізації його права власності, оскільки він надмірно сплачує кошти за комунальні послуги, а також, доходи відповідачів, які не користуються квартирою впливають на розрахунок субсидії. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] , такими, що втратили право користування вищезазначеним житлом. 30 січня 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачам, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачам за місцем їх реєстрації. (а.с. 33, 34) 12 лютого 2019 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду надали відзив, в якому зазначили, що позовні вимоги викладені вірно, є обгрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. У зв`язку з тривалим перебуванням на території Канади, вони не можуть вирішити питання про добровільне зняття з реєстрації з даної квартири. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з Договору міни квартири серії [NUMBER] від 14.12.1999, [PERSON] , який діяв від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) обміняли належну їм на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] , на квартиру [ADDRESS] . (а.с.8) З Договору дарування серії ННР №064246 від 14.11.2018, вбачається, що [PERSON] в особі представника [PERSON] , безоплатно передала у власність, а її сестра [PERSON] прийняла у дар від [PERSON] належну їй на праві приватної власності 1/3 частину квартири за [ADDRESS] . (а.с.9) З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №145287909 від 14.11.2018, вбачається, що на підставі договору дарування на праві приватної спільної часткової власності, [PERSON] належить 1/3 частка квартири [ADDRESS] . (а.с.10) Згідно довідки №45/780 від 15 листопада 2018 року КП «Шосткинський казенний завод «Імпульс», [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані також відповідачі: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с.13) Як вбачається з витягу із протоколу №32 засідання комісії по встановленню фактів тимчасової відсутності мешканців міста від 17.08.2018, комісією вирішено встановити факт тимчасової відсутності громадян: [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . (а.с.15)\~ Аналогічні факти встановлені актами від 15.11.2018, 15.03.2018, 25.09.2017,28.03.2016, 26.10.2015. (а.с.14,16-19) Заявами від 16 липня 2018 року складених в Генеральному консульстві України в Торонто (Канада), [PERSON] та [PERSON] , підтверджують, що дійсно постійно проживають в Канаді за адресою: [ADDRESS] (а.с.20,21)\~ Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права\~ власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження\~ своїм майном. Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону україни "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 №1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З вищенаведеного вбачається, що відповідачі по справі відсутні за зареєстрованим місцем проживання більше одного року, наміру в подальшому проживати за зареєстрованим місцем проживання вони не мають. Тому, позовна вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанцій №183210038 від 15.11.2018 та №183210098 від 03.12.2018 вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір на загальну суму 1409 гривень 60 копійок. (а.с.1, 28). Враховуючи, що позивач [PERSON] просить не стягувати судові витрати з відповідачів, суд залишає судовий збір за позивачем.

Outcome: approved