Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачем в даній справі вони перебувають в зареєстрованому 18 жовтня 1980 року шлюбі у Китайгородській сільській раді Царичанського району Дніпропетровської області, актовий запис №21 (свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 18.10.1980 року). Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на подружнє життя, з найменших причин між ними виникають сварки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, шлюбні відносини між ними фактично припинилися. Прохає шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та прохав шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги про розрівання шлюбу визнає повністю. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та надані докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно зі ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1, ч.5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В судовому засіданні встановлено, що дійсно сторони перебувають в зареєстрованому 18 жовтня 1980 року шлюбі у Китайгородській сільській раді Царичанського району Дніпропетровської області, актовий запис №21 (свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 18.10.1980 року). Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на подружнє життя, з найменших причин між ними виникають сварки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, шлюбні відносини між ними фактично припинилися, що і змусило позивача звернутися з позовною заявою до суду. Суд приходить до висновку про те, що дійсно подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін. Подальше прийняття судом заходів щодо примирення подружжя суперечило б моральним засадам суспільства, тому шлюб повинен бути розірваний на підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, відповідач в заяві про розгляд справи у її відсутність не ставить питання щодо зміни прізвища після розірвання шлюбу, а тому суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу прізвище відповідачці залишити шлюбне - "[PERSON]". Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Позивач [PERSON] як в позовній заяві, так і в судовому засіданні вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат не заявляв, тому судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: approved