Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулась до Монастириського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) про стягнення аліментів. Вимоги позивача обґрунтовані тим, що 22.02.2012 року вона розірвала шлюб з відповідачем. За час шлюбу у них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач офіційно не працює проте є працездатною, здоровою особою, що надає йому можливість працювати та утримувати дитину. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач їй не надає, хоча у відповідності із ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) зобов'язаний надавати. А тому пропонує стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі 600 грн. щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. [PERSON] в судове засідання не з'явився хоча належним чином повідомлявся про день час та місце розгляду справи, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не представив. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому суд, дослідивши матеріали справи не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних в матеріалах справи доказів з винесенням заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи позивач не заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача з наступних підстав: Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] актовий запис №01 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області 22.02.2012 року. Від зазначеного шлюбу в них народилася дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] актовий запис №01 та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Згідно даних свідоцтв про народження батьками [PERSON] є батько [PERSON] - відповідач по справі та мати [PERSON] - позивач по справі. Визначаючись щодо заявленого позову суд враховує наступне. Частиною 1 ст. 2 Сімейного Кодексу України (далі СК України) встановлено, що СК України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Отже, не тільки позивач але і відповідач зобов'язані утримувати своїх дітей. Відповідно до положень ст.ст. 184 і 192 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст. ст. 10, 11 ЦПК України та до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду. Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач та відповідач є працездатного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце порушення прав малолітньої дитини, а отже слід стягнути з відповідача в користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів суд, відповідно до ст. ст. 182, 192 СК України, враховує відсутність даних про незадовільний стан здоров'я позивача, відповідача, їх матеріальне становище, відсутність інших утриманців та беручи до уваги відсутність у відповідача систематичного офіційного доходу, що не дає змоги відстежити та проконтролювати його розмір, суд з врахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та з врахуванням положень ст. 180 СК України, визначає аліменти в розмірі 600 грн. на дитину щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки з позовом до суду позивач звернулась 01.08.2014 року аліменти підлягають стягненню з цієї дати. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання до суду позову про стягнення аліментів. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Отже, слід стягнути з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved