Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Іваничівського районного суду Волинської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позивач в своїй позовній заяві посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі, крім нього, зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , однак остання з моменту реєстрації у квартирі, а саме, 24 липня 2019 року, ніколи у ній не проживала. Адреса місця її проживання невідома. Відповідач догляду за будинком не здійснює, за комунальні послуги коштів не сплачує. Реєстрація відповідача в його квартирі перешкоджає здійсненню ним права власності, користування та розпорядження належним йому майном, а також створює певні незручності матеріального характеру, в частині оплати за комунальні послуги. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити та пояснив, що [PERSON] з моменту реєстрації у його квартирі ніколи у ній не проживала, прописалася ще за згодою його покійного батька [PERSON] Місцезнаходження її невідоме та добровільно знятися з реєстрації його місця проживання не бажає. На підставі вказаного, змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 167 ЖК України, у разі вибуття члена сім`ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, він втрачає право користування жилим приміщенням, з дня вибуття. Відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Вказану квартиру позивач набув у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. (а.с. 11,13). Актом підтвердження фактичного місця проживання особи [PERSON] , Литовезької сільської ради від 18 лютого 2021 року № 110 стверджується, що зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON] громадянка [PERSON] з часу реєстрації ніколи не проживала в даному будинку. [PERSON] зареєстрована за адресою: квартира, [ADDRESS] з 24 липня 2019 року. На даний час місце перебування [PERSON] невідоме. (а.с.6). Згідно довідки Литовезької сільської ради від 18 лютого 2021 року № 109 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Поромівської сільської ради від 18 лютого 2021 року № 209/01-14, [PERSON] на території Поромівської сільської ради не зареєстрована та не проживає. (а.с.8). Як стверджується матеріалами справи відповідач в зазначеній квартирі не проживає, будь-яких витрат по утриманню квартири не несе, будь-яких зв`язків з позивачем не підтримує. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали суду, що вони проживають по сусідству із позивачем. Знають, що відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає та ніколи у ній не мешкала, ніколи її не бачили у цьому житлі. Згідно статті 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що відповідач перешкоджає позивачу у здійсненні права щодо розпорядження житлом, не сплачує комунальних послуг за жиле приміщення, не бере участі в його утриманні. Оскільки відповідач в зазначеному будинку не проживає понад рік, за відсутності будь-яких домовленостей із власником та законних підстав на збереження за ним житла, ніяких обов`язків щодо утримання квартири не несе, вона втратила право користування жилою площею в даній квартирі та, в порядку ст. 405 ч. 2 ЦК України, підлягає до визнання її такою, що втратила право користування житлом в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), отже, відповідач підлягає зняттю з реєстраційного обліку.

Outcome: approved