Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

31 січня 2014 року Комунальний заклад охорони здоров'я "Обласний протитуберкульозний диспансер №3", звернувся до суду з заявою про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, заінтересована особа [PERSON], в якій вказали, що у хворого [PERSON] зміни в легенях вперше були виявлені в листопаді 2013 року під час обстеження за місцем проживання. Після чого хворий був направлений для додаткового обстеження до Обласного протитуберкульозного диспансеру №1. 09 грудня 2013 року [PERSON] госпіталізований в стаціонарне відділення Обласного протитуберкульозного диспансеру №3, де він перебуває і по теперішній час. 17 грудня 2013 року хворому встановлено діагноз - туберкульоз легень (інфільтративний) та ризик того, що туберкульоз носитиме мультирезистентний характер. На протязі всього періоду лікування в стаціонарі, хворий постійно зловживає алкогольними напоями, порушує режим медичного закладу, ухиляється від лікування з власної ініціативи залишає диспансер, не регулярно приймає протитуберкульозні препарати, чим значно зашкоджує лікуванню та розповсюджує туберкульоз. 21 січня 2014 року [PERSON] консультований лікарем - наркологом. Під час обстеження, лікарем - наркологом у хворого встановлено діагноз F11 (наркоманія), в зв'язку з чим, лікар - нарколог рекомендував для хворого примусове лікування. Тобто, в добровільному порядку хворий бажання до лікування не проявляє і не розуміє небезпеки туберкульозу, хоча йому доведено до відома, що він є розповсюджувачем небезпечної хвороби і наслідки його ухилення від лікування можуть бути небезпечними. Вимоги протиепідемічного режиму [PERSON] не виконуються. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», хворі на туберкульоз та інфіковані мікробактеріями туберкульозу зобов'язанні: 1)Дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2)дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоровя під час стаціонарного чи санаторно - курортного лікування; 3)проходити у встановленні строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначенні відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; 4)дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. В результаті недбалого лікування, що відбувається з вини хворого, туберкульоз прогресує і перейшов у хронічну форму, що становить загрозу розповсюдження хвороби. В період коли хворий не лікується в стаціонарному відділенні, він створює загрозу для оточуючих в епідеміологічному відношенні, вимоги медиків не виконує. Хворий не бажає розуміти своєї небезпеки для суспільства. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 від 22.01.2014 року за №34, [PERSON] має основний діагноз - ризик мультирезистентного туберкульозу легень (інфільтративний). Супроводжуючий діагноз F11 (наркоманія). В зв'язку з чим він потребує примусового лікування від заразної форми туберкульозу в 4 відділенні Комунального закладу охорони здоров'я «Обласний протитуберкульозний диспансер №1», терміном на три місяці. Представник заявника Сергієнко С.М. у судовому засіданні наполягала на задоволенні заяви вказуючи, що у [PERSON] туберкульоз виявлено нещодавно. На протязі всього періоду лікування в стаціонарі [PERSON], порушує режим медичного закладу, ухиляється від лікування, з власної ініціативи залишає диспансер. З урахуванням того, що [PERSON] ухиляється від проходження лікування від туберкульозу просила направити його до протитуберкульозного закладу строком на три місяці. Заінтересована особа - [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, вказував на те, що він більше року не вживає наркотичні засоби, один раз допустив виїзд додому без згоди лікаря та пропустив прийом ліків. Дослідивши наявні у справі докази, вислухавши представника заявника, заінтересовану особу, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до висновку ВКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 за № 34 від 22 січня 2013 року, у [PERSON] ризик мультирезистентного туберкульозу в зв'язку з чим він потребує примусового лікування в Обласному протитуберкульозному диспансері№1 4-го відділення на строк - три місяці. /а.с. 3/ Крім того, наявність захворювання на небезпечну форму туберкульозу у [PERSON] підтверджується витягом з його історії хвороби, амбулаторної карти хворого та доповідними записками, які підтверджують факт ухилення [PERSON] від лікування та самовільне залишення медичного закладу. /а.с. 4, 5, 6, 7/ Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Заява про примусову госпіталізацію чи про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, що здійснює відповідне лікування цього хворого, протягом 24 годин з моменту виявлення порушення хворим протиепідемічного режиму. До заяви додається мотивований висновок лікаря, який здійснює або має здійснювати лікування цього хворого, про необхідність відповідно примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Продовження строку примусової госпіталізації таких осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк з урахуванням висновку лікаря, який здійснює лікування цього хворого. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Примусова госпіталізація хворих на заразні форми туберкульозу, які страждають на психічні розлади, здійснюється в установленому цим Законом порядку з урахуванням законодавства про психіатричну допомогу. Невиконання рішення суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації тягне кримінальну відповідальність відповідно до закону. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу, а також враховуючи той факт, що він ухиляється від проходження лікування у протитуберкульозному закладі, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви Обласного протитуберкульозного закладу № 3 і постановлення рішення про обов'язкову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу для примусового лікування строком на три місяці.

Outcome: approved