Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 червня 2008 року згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] громадянка [PERSON] придбала у громадянина [PERSON] земельну ділянку, площею 0,1483 га, кадастровий номер: 7124985200:02:002:0086, розташовану за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с.Руська Поляна, вул.50-річчя Визволення, 26. 01 липня 2008 року на підставі даного договору купівлі-продажу позивачка отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №113593. З моменту виникнення права власності на дану земельну ділянку по теперішній час позивачка сплачує земельний податок за земельну ділянку. 17 грудня 2018 року позивачці стало відомо від працівників Русько-Полянської сільської ради Черкаського району про те, що громадянин [PERSON] звертався до сільської ради з приводу даної земельної ділянки та повідомив, що з 15 грудня 2018 року він є власником земельної ділянки кадастровий номер: 7124985200:02:002:0086 та буде її продавати. Тобто тієї ж самої земельної ділянки, що належить позивачці. На підтвердження свого права власності [PERSON] надав копію свідоцтва від 15 грудня 2018 року, виданого державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1-1263. Вказане свідоцтво видане на підставі акту про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області [PERSON] від 01 листопада 2018 року. Вищевказаний акт було складено на виконання постанови від 01 листопада 2018 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, яка винесена головним державним виконавцем Черкаського районного відділу ДВС. Отже, вищевказана земельна ділянка, яка належить на праві власності позивачці була передана [PERSON] як стягувачу в рахунок погашення боргу в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/707/107/16, виданого 30 серпня 2016 року Черкаським районним судом Черкаської області про стягнення з громадянина [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 657 395,64 гривень. Позивачка вказує, що передачею земельної ділянки [PERSON] було порушено її право власності на земельну ділянку кадастровий номер: 7124985200:02:002:0086. Тому, позивачка звернулась за захистом свого права власності до суду та просила: 1) Скасувати постанову ВП №52593423 від 01.11.2018р. головного державного виконавця Черкаського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області [PERSON] про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу , 2) Скасувати акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 01.11.2018р., виданого головним державним виконавцем Черкаського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області [PERSON], 3) Скасувати свідоцтво від 15.12.2018р. про право власності на земельну ділянку, виданого [PERSON] державним нотаріусом [PERSON] районної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1-1263. Також просила стягнути з відповідачів на її користь судовий збір в сумі 2114,40грн. У судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги [PERSON], просив позов задовольнити на підставі наданих суду пояснень та письмових доказів. У судовому зсіданні представник відповідача [PERSON] районного відділу ДВС головний державний виконавець Вдовиченко Н.О. заперечила щодо позовних вимог [PERSON], надала до суду відзив на позов та письмові докази. Пояснила, що на виконанні в [PERSON] районному відділі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження №53722014 про стягнення з [PERSON] боргу на користь різних стягувачів, в т.ч. на користь [PERSON] боргу в сумі 657395,64грн. Під час здійснення виконавчих дій головним державним виконавцем була отримана відповідь з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (листи Держгеокадастру від 21.04.2017р. та від 16.03.2018р.), згідно якої за боржником [PERSON] зареєстровано земельну ділянку площею 0,1483га, кадастровий номер: 7124985200:02:002:0086, розташовану за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с.Руська Поляна, вул.50-річчя Визволення, 26. Тому вказана земельна ділянка була описана, арештована та передана для реалізації на прилюдних торгах, які проводились, однак не відбулися у звязку з відсутністю допущених учасників торгів. Стягувач [PERSON] подав до ДВС заяву про виявлення бажання залишити за собою нереалізоване майно, а саме спірну земельну ділянку. Тому, відповідно до ст..61 ЗУ «Про виконавче провадження» вказана земельна ділянка була передана стягувачу [PERSON] в рахунок погашення боргу за ціною електронних торгів 70700грн., про що 01.11.2018р. складено відповідний акт та постанову, що є предметом оскарження по даній справі. Тому, ДВС вважає, що всі виконавчі дії проведено в рамках виконавчого провадження та відповідно до закону, державний виконавець діяв на підставі відомостей, що надані з Держгеокадастру, у звязку з чим [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову повністю. У судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечив щодо позовних вимог [PERSON], просив відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що він, як стягувач, добросовісно набув право власності на спірну земельну ділянку, яку він виявив бажання залишити за собою, як майно, що було тричі нереалізоване на прилюдних торгах. Згідно даних виконавчого провадження дана земельна ділянка рахувалась у власності [PERSON], який був відносно нього боржником. Третя особа без самостійних вимог нотаріус [PERSON] районної державної нотаріальної контори [PERSON] у судове засідання не зявилась, однак надіслала до суду листа про розгляд даної справи без представника нотконтори та у вирішенні спору поклалась на компетентність суду. Третя особа без самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області у судове засідання не зявилась, неповідомивши суд про причини неявки, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Учасники процесу не заперечували щодо розгляду даної спавши без участі третіх осіб. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши подані сторонами письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 17 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] громадянка [PERSON] придбала у громадянина [PERSON] земельну ділянку, площею 0,1483 га, кадастровий номер: 7124985200:02:002:0086, розташовану за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с.Руська Поляна, вул.50-річчя Визволення, 26. 01 липня 2008 року на підставі даного договору купівлі-продажу [PERSON] отримала державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯЖ №113593. Оригінал державного акту оглянутий судом у судовому засіданні. Також судом встановлено, що на виконанні в [PERSON] районному відділі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження №53722014 про стягнення з [PERSON] боргу на користь різних стягувачів, в т.ч. виконавче провадження №52593423 по виконанню виконавчого листа №2/70/107/16 від 30.08.2016р. виданого Черкаським районним судом Черкаської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 657395,64грн. Під час здійснення виконавчих дій головним державним виконавцем була отримана відповідь з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (листи Держгеокадастру від 21.04.2017р.№11-23-0.2-4060/2-17 та від 16.03.2018р. №11-23-0.2-1856/2-18, що наявні в матеріалах справи), згідно якої вказано, що за боржником [PERSON] зареєстровано земельну ділянку площею 0,1483га, кадастровий номер: 7124985200:02:002:0086, розташовану за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с.Руська Поляна, вул.50-річчя Визволення, 26. Дана земельна ділянка належить боржнику [PERSON] на підставі Державного акта а право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №614899 від 10.09.2007р., копія якого наявна в матеріалах справи. Вказана земельна ділянка була описана головним державним виконавцем, арештована та передана для реалізації на прилюдних торгах, які тричі проводились, однак не відбулися у звязку з відсутністю допущених учасників торгів. Стягувач [PERSON] подав до ДВС заяву про виявлення бажання залишити за собою нереалізоване майно, а саме спірну земельну ділянку. Тому, відповідно до ст..61 ЗУ «Про виконавче провадження» вказана земельна ділянка була передана стягувачу [PERSON] в рахунок погашення боргу за ціною електронних торгів 70700грн., про що 01.11.2018р. складено відповідний акт та постанову, що є предметом оскарження по дані справі. У подальшому, [PERSON] оформив свідоцтво від 15.12.2018р. про право власності на вказану земельну ділянку, виданого державним нотаріусом [PERSON] районної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1-1263. Під час вирішення спору по даній справі суд вважає необхідним керуватись наступним. Згідно ст.321 ЦК України \~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.5 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно. Таким чином, в рамках виконавчого провадження може бути звернуто стягнення лише на кошти або майно, яке належить на праві власності особі яка є боржником у виконавчому провадженні. Враховуючи, що державний акт на право власності на оспорювану земельну ділянку був оформлений позивачкою ще 01.07.2008р., державний акт на даний час не змінений і не скасований, оформлений на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.06.2008р., тому з матеріалів справи вбачається, що Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області надало до ДВС неповну/недостовірну інформацію у своїх листах від 21.04.2017р.№11-23-0.2-4060/2-17 та від 16.03.2018р. №11-23-0.2-1856/2-18 та доданих документах щодо власника земельної ділянки площею 0,1483 га, кадастровий номер: 7124985200:02:002:0086, розташовану за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с.Руська Поляна, вул.50-річчя Визволення, 26. У супровідних листах Держгеокадастру вказано, що інформація надається станом на 01.01.2013р. \~ \~ \~ \~З приводу реєстрації права власності на земельну ділянку суд враховує наступне. Згідно діючих на даний час положень ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (Стаття 125 в редакції Закону N 1066 05.03.2009р.). Положення даної статті є новелою, внесеною Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок" від 05.03.2009р. До цього щодо права власності та постійного користування діяли правила, за якими право на земельні ділянки виникало виключно після його оформлення відповідними документами. Це правило було закріплено і у первинній редакції ЗКУ УРСР 1990 p., і в ред. 1992 p. (ст.ст. 22,23). Таке ж правило було закріплено у ЗКУ УРСР 1970 р. (ст.ст. 20-22). Викладене необхідно враховувати, маючи справу із земельними ділянками, права на які могли виникнути під час дії нечинних нині актів законодавства (у даному випадку позивачка оформила правовстановлюючі документи на свою земельну ділянку ще в 2008р.). Враховуючи положення п.2 розділу ІІ Закону України №1878 від 11.02.2010р., реєстрація прав на земельну ділянку відповідно до цього Закону до 2013 року не здійснювалася. П.3 розділу ІІ ЗУ від 05.03.2009р. № 1066-VI (яким ст.125 ЗКУ викладена у чинній редакції) передбачив, що «до створення єдиної системи органів реєстрації прав на нерухоме майно та їх обмежень право власності або право користування земельною ділянкою виникає з моменту державної реєстрації земельної ділянки». У звязку з чим, державним виконавцем було неправомірно звернуто стягнення на майно, а саме земельну ділянку, площею 0,1483 га, кадастровий номер: 7124985200:02:002:0086, що належить на праві власності [PERSON] та не належить боржнику [PERSON] Зважаючи на зміни діючого законодавства щодо реєстрації права власності на земельну ділянку та щодо початку функціонування відповідних реєстрів лише з 2013 року, створення єдиної системи органів реєстрації прав на нерухоме майно та їх обмежень з 2013 року, суд вважає, що державний виконавець Черкаського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області [PERSON] не перевірила належним чином кому саме належить земельна ділянка площею 0,1483 га, кадастровий номер: 7124985200:02:002:0086, розташовану за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с.Руська Поляна, вул.50-річчя Визволення, 26. Таким чином, суд вважає, що внаслідок прийняття державним виконавцем Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області постанови ВП №52593423 від 01 листопада 2018 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та акта від 01 листопада 2018 року про передачу майна у власність стягувачу у рахунок погашення боргу, і як наслідок передача земельної ділянки [PERSON] - фактично відбулось незаконне позбавлення [PERSON] її права власності на земельну ділянку, що є порушенням її прав. Згідно ч.2 ст.393 ЦК України власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані належними доказами, є доведеними, тому підлягають до повного задоволення. Із відповідачів необхідно стягнути на користь позивачки процесуальні витрати по справі, що складаються із сплаченого судового збору.

Outcome: approved