Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

[PERSON] від імені якої на підставі довіреності діє [PERSON] звернулася до суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Нікопольської міської ради, третя особа: Служба у справах дітей Нікопольської міської ради про усунення перешкод у користуванні домоволодінням. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 січня 2018 року належить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Дніпропетровська область м. Нікополь, провулок Цілинний, буд. 18. На даний час за адресою: Дніпропетровська область м. Нікополь, провулок Цілинний, буд. 18 разом з позивачем зареєстровані її донька [PERSON], онука [PERSON], а також неповнолітній [PERSON], [INFO], опіком якого є позивач. З 2004 року відповідач [PERSON] разом із донькою [PERSON] не проживають у зазначеному житловому будинку, не сплачують комунальні послуги та жодних їх особистих в ньому немає. Позивач разом із неповнолітнім [PERSON], [INFO], з липня 2014 року також не проживають у спірному житловому будинку та виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації де проживають до цього часу. Наявність реєстрації місця проживання відповідачів в належному позивачу житловому будинку створює їй перешкоди у вільному здійсненні права користування та розпорядженням своїм майном. Враховуючі те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 2004 року не проживають у спірному житловому будинку, однак добровільно не бажають знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою, а неповнолітній [PERSON] разом з позивачем з серпня 2014 року постійно проживають за межами України, тому [PERSON] просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловий будинком № 18 по провулку Цілинний в м. Нікополі Дніпропетровської області. Ухвалою судді від 08 січня 2019 року відкрито провадження по даній справі та у відповідності до ч. 1 ст. 274 ЦПК України вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відповідає положенням ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с.97). Про розгляд даної справи відповідачі [PERSON] та [PERSON] були повідомлені у відповідності до вимог ч. 6,7 ст. 128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження по справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами була направлена відповідачам за адресою їх місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, однак відповідачі відзиву на позов не надали та жодних заяв або клопотань від них до суду не надходило. Від позивача [PERSON], яка є опікуном неповнолітнього [PERSON], [INFO], надійшла заява в якій вона зазначає, що вони в 2014 року виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації та на даний час фактично проживають за адресою: Російська Федерація [ADDRESS] та зареєстровані за адресою: Російська Федерація [ADDRESS]. Згідно з ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи те, що судом були використані передбачені чинним законодавством способи для повідомлення відповідача про розгляд справи, та приймаючи до уваги той факт, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд у відповідності до норм\~ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Так, відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно\~ст. 319\~\~ЦК\~\~України\~\~власник\~\~володіє,\~\~користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Частиною 1\~ст. 156 ЖК України\~з урахуванням положень\~\~ч. 1\~ст.\~405\~Цивільного Кодексу\~України передбачено, що \~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, член сім'ї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад один рік у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 22 січня 2018 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], реєстровий № 6, належить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Дніпропетровська область м. Нікополь, провулок Цілинний, буд. 18 (а.с.17). Разом з позивачем за адресою: Дніпропетровська область м. Нікополь, провулок Цілинний, буд. 18 зареєстровані її донька [PERSON], онука [PERSON], а також неповнолітній [PERSON], [INFO], опіком якого є позивач згідно рішення Виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 22 лютого 2012 року № 151/2 (а.с.32). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 2004 року не проживають в житловому будинку № 18 по провулку Цілинний в м. Нікополі Дніпропетровської області та жодних їх особистих речей в будинку немає. Дані обставини підтверджуються відповідною актом про не проживання від 17 квітня 2018 року, затвердженим головою квартального комітету № 22 (а.с.49). Неповнолітній [PERSON] в 2014 році разом із позивачем [PERSON] виїхав на постійне місце проживання за межі України та на даний час зареєстрований за адресою: Російська Федерація, [ADDRESS], а фактично проживає за адресою: Російська Федерація [ADDRESS] (а.с.47,48,81). До того ж, з 2016 року [PERSON], [INFO], навчається у Державному казенному загальноосвітньому закладі Калузької області «Обласний центр освіти». Наказ № 8111-у від 02 вересня 2016 року (а.с.42,43). Визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком з надвірними будівлями № 18 по провулку Цілинний в м. Нікополі Дніпропетровської області позивачу необхідно для вільного користування та розпорядження належним їй житловим будинком. Враховуючи те, що [PERSON], [PERSON] не проживають в спірному житловому будинку з 2004 року без поважних причин, а неповнолітній [PERSON] разом із позивачем, яка є його опікуном, з 2014 року проживають в [INFO], Російській Федерації де зареєстровані у встановленому порядку, тому суд приходить висновку, що відповідачі, відповідно до вимог ст. 405 ЦПК України втратили право користування житловим будинком за адресою: Дніпропетровська область м. Нікополь, провулок Цілинний, буд. 18. За таких обставин, суд знаходить позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Відповідно до вимог статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;.

Outcome: approved