overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

28.07.2014 року ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за опалення та підігрів води, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ТОВ "Краматорськтеплоенерго" здійснювало поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачу, який є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач не вносив плату за теплову енергію та гаряче водопостачання з 01.01.2008 року і станом на 01.08.2012 року у нього утворилася заборгованість по оплаті в розмірі 4091,00грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачем не погашена, тому просить її стягнути на користь позивача. Крім того просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 243,60грн. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав судові заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Вивчивши всі матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач мешкає за адресою [ADDRESS], та є власником. Правовідносини по позову регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачання». Суд бере до уваги саме ці Правила, бо у термін за який позивач заявив позов діяли саме ці Правила. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом. Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку. Згідно ст.ст.156, 162 Житлового кодексу України, власник зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Згідно з випискою з особового рахунку за період з 01.01.2008 року по 01.08.2012 року заборгованість відповідача складає 4091,00грн., яка підлягає стягненню у повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

28.07.2014 р. Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" /далі Банк/ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вказує, що згідно кредитного договору № 006-26028-060811 від 06.08.2011 року Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 2243,28 грн. на придбання певного майна, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік та остаточним терміном повернення кредиту не пізніше ніж 05.03.2013 року. Відповідно до умов договору [PERSON] зобов'язалася здійснювати погашення заборгованості, проте свої зобов'язання не виконала, та станом на 11.04.2014 року має заборгованість за кредитом в сумі 3385,86 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Крім того, просить стягнути з відповідача на свою користь, сплачений при подачі позову, судовий збір в сумі 243,60 грн. Позивач ПАТ «Дельта Банк» про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, на позові наполягають, згодні на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06.08.2011 р. між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 006-26028-060811 - а.с.5-7. Відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 2243,28 грн. на придбання певного майна, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік та остаточним терміном повернення кредиту не пізніше ніж 05.03.2013 року. Відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту не виконує, згідно з розрахунком має заборгованість перед Банком по кредитному договору в сумі 3385,86 грн., яка складається: з 2004,76 грн. - заборгованості за сумою кредиту, 0,14 грн. - заборгованості за відсотками, 1380,96 грн. - заборгованості за комісіями. - а.с.4. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом Оскільки відповідачем не виконуються умови договору, суд вважає необхідним позов задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь Банку заборгованість по кредитному договору № 006-26028-060811 від 06.08.2011 року в сумі 3385,86 грн. При задоволенні позову, слід стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., згідно ст.ст.79,88 ЦПК України. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

28.07.2015 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі ПАТ «Акцент-Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 27002,94 грн. та судових витрат, мотивуючи тим, що остання не виконує належним чином зобовязання по виплаті кредиту, який їй було надано позивачем. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність, погодився на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час, місце та день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Між ПАТ "Акцент-Банк" та [PERSON], 18.07.2008 року укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Судом встановлено, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, не перераховує у встановлені строки чергові платежі в рахунок погашення заборгованості, у звязку з чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 27.06.2015 року складає 27002,94 грн. яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом 3000,00 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 14530,10 грн.; - заборгованість по пені та комісії - 7710,80 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500 грн.; - штраф (процентна складова) - 1262,04 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплаті процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Таким чином, суд вважає що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також з відповідача необхідно стягнути судові витрати згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

28.07.2015 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі ПАТ «Акцент-Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 28369,51 грн. та судових витрат, мотивуючи тим, що остання не виконує належним чином зобовязання по виплаті кредиту, який їй було надано позивачем. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність, погодився на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час, місце та день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Між ПАТ "Акцент-Банк" та [PERSON], 16.04.2013 року укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Судом встановлено, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, не перераховує у встановлені строки чергові платежі в рахунок погашення заборгованості, у звязку з чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 20.05.2015 року складає 28369,51 грн. яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом 16024,13 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 9668,26 грн.; - заборгованість по пені та комісії - 850,00 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500 грн.; - штраф (процентна складова) - 1327,12 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплаті процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Таким чином, суд вважає що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також з відповідача необхідно стягнути судові витрати згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

28.07.2016р. [PERSON] звернулася з вищеназваним позовом , мотивуючи його тим, що відповідач є батьком її доньки, яка на даний час навчається і потребує матеріальної допомоги. В зв'язку з цим [PERSON] просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі по 100 грн. щомісячно, починаючи з часу подачі позову до суду і до закінчення навчання. В суд позивачі [PERSON] та [PERSON] подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують. Відповідач в суд також подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Суд,оглянувши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками [PERSON], яка народилась [INFO] і , відповідно, [INFO] досягла повноліття. З довідки, виданої Комунальним вищим навчальним закладом Житомирської обласної ради "Бердичівський медичний коледж" від 26.07.2016р. № 8528 вбачається, що донька сторін на даний час навчається на денній формі навчання у вказаному ВУЗі на 4 курсі, на умовах контракту, стипендію не отримує, і час її навчання у коледжі закінчується 05.07.2017р. Відповідно до ст. 199 СК України батьки зобов'язанні утримувати до досягнення двадцяти трьох років своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. 2 Вказане право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З вищевказаних документів вбачається, що [PERSON] на даний час навчається на денному відділенні ВУЗу, на повному державному утриманні не перебуває, стипендії не отримує, несе витрати на оплату навчання, проживання, оплату проїзду. Крім того, донька сторін, як дівчина у молодому віці має загальновідомі щоденні потреби в їжі, одязі, фізичному та духовному розвитку, які теж вимагають значних витрат. І тому, суд приходить до впевненості, що вона, будучи повнолітньою і продовжуючи навчання у ВУЗі, потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається із заяви, поданої відповідачем до суду, він позовні вимоги визнає повністю. З врахуванням вказаного, суд приходить до впевненості, що відповідач має матеріальну спроможність надавати утримання дорослій доньці, яка потребує його допомоги. Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів сторін по справі та інших осіб, а тому з вказаних підстав позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Так як право на утримання невід'ємно пов'язане з навчанням, тому суд стягує з відповідача на користь позивачки [PERSON] аліменти на час її навчання, який підтверджено довідкою ВУЗу, - до 05.07.2017р. , без врахування часу канікул. При цьому суд враховує, що на час закінчення навчання [PERSON] не досягне 23-х річного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

28.07.2016 р. до Слов'янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до Державного наукового центру Російської Федерації ВАТ Акціонерна холдингова компанія "Всеросійський науково-дослідницький та проектно-конструкторський інститут металургійного машинобудування імені академіка Целикова" в особі представництва на Україні про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

28.07.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 09.11.2014 року зареєструвала з ним шлюб. Від спільного проживання народився син [PERSON], 19.04.2015р.н. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя з відповідачем не склалося через неповагу до неї, приниження, сварки. На даний час фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені, тому за наведених обставин шлюб з відповідачем носить формальний характер. Подальше спільне життя суперечить її інтересам та інтересам сімї, робить неможливим примирення з відповідачем в звязку чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Просила не надавати строк для примирення, оскільки відповідач після одруження фактично з нею не проживав, на даний час має відносини з іншою жінкою, що робить неможливим примирення з ним та збереження шлюбу. Відповідач в судове засідання не зявився. В поданій до суду заяві позов визнав, просив розгляд справи проводити у його відсутності, шлюб розірвати. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, подружжя спільно не проживає, не веде спільного господарства, сімя розпалася, шлюб носить формальний характер. При таких обставинах збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

28.07.2017 року [PERSON] (далі - заявник) звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що він є сином [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування заяви зазначив, що в його паспорті та свідоцтві про народження наявні розбіжності в написанні власного імені «[PERSON]» та «[PERSON]» відповідно, що натепер створює перешкоди в реалізації права спадкування майна матері та потребує встановлення в судовому порядку факту родинних відносин. У судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні; представник заінтересованої особи не з'явилася, при цьому надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Заявник народився [INFO] в м. Чернігові. В свідоцтві про народження власне ім'я заявника записано як «[PERSON]», а повне ім'я матері - "[PERSON]". Водночас, у паспорті громадянина України власне ім'я заявника записано «[PERSON]», що свідчить про невідповідність запису власного ім'я заявника у паспорті та свідоцтві про народження (а. с. 3, 5). Втім, як випливає з відмітки в паспорті заявника про реєстрацію його місця проживання та даних свідоцтва про право власності на житло (а. с. 4, 6), заявник постійно проживав разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; вони були співвласниками вказаної квартири, що в сукупності підтверджує факт родинних відносин заявника із [PERSON]. В зв'язку з цим, права заявника підлягають захистові шляхом встановлення факту родинних відносин, що має юридичне значення і породжує юридичні наслідки. За таких обставин, подана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

28.08.2014 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] уклала із ПАТ „Дельта Банк" кредитний договір. У порушення умов цього договору від відповідача не надходять платежі по кредиту та проценти за користування ним, у зв'язку із чим виникла заборгованість у сумі 6158,25 грн., яку і прохає стягнути із відповідача. У судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві зазначив, що просить справу розглянути без присутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з огляду на наступне. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 09.11.2012 року [PERSON] уклала із ПАТ „Дельта Банк" договір згідно якого позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випускає та надає держателю платіжну картку, а також пін - код до картки; здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa класичний, що міститься в додатку № 1 до договору. Банк встановив ліміт Кредитної лінії у розмірі: 3000,00 грн. У порушення умов цього договору від відповідача не надходять платежі по кредиту та проценти за користування ним. Як убачається з розрахунку заборгованості за договором відповідач перед банком станом на 27.06.2014 р. має заборгованість у сумі 6158,25 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 2 ст. 1054 до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. Так, згідно із ч. 1 ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання який установлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує із другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід стягнути з відповідача на користь позивача 229,40 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

\~ 28.08.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання і взаємоповаги, збереження сімї вважає неможливим. Зазначила, що шлюб з відповідачем існує формально, оскільки вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Після розлучення просила повернути дошлюбне прізвище "Кривенко". Відповідач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за своєї відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 16.12.2014 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Казанківського районного управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом №60. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. \~ Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Встановлено, що сторони проживають окремо з кінця березня 2015 р., спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. Тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України суд вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved