Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

[PERSON] в червні 2018 року звернулась до суду з позовом до Донецької міської ради, Калінінської районної в м. Донецьку раді в якому просить визнати за нею право власності на самочинно збудоване нерухоме майно: будинок літ. «А-2» з підвалом літ. «а» жилою площею 135 кв.м.. загальною площею - 340,3 кв.м., сарай літ. «Ж» загальною площею -15,9 кв.м., вбиральню літ. «Е» загальною площею - 1,1 кв.м., огорожу, що знаходиться по [ADDRESS], обгрунтовуючи наступним. 18.07.1996 позивач придбав 5/6 частини житлового будинку та земельну ділянку, площею 700 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 10.09.1997 року за позивачем визнано право власності на іншу 1/6 частину домоволодіння [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Калінінської районної ради у м. Донецьк позивачу було надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку по [ADDRESS], при цьому існуючі споруди необхідно було знести. Рішенням міської ради народних депутатів позивачу передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0750 га на території Калінінського району [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. На зазначеній земельній ділянці у 1998 році самочинно побудував новий житловий будинок з підвалом, загальною площею 340,3 кв.м., сарай 15,9 кв.м., вбиральню 1,1 кв.м. та огорожу. Після завершення будівництва БТІ м. Донецька було виготовлено технічний паспорт, після отримання якого позивач зверталася для оформлення належного їй права власності, однак відповіді станом на червень 2018 року не отримано.Самочинно збудований житловий будинок та господарські споруди виконано без отримання відповідного дозволу, але без порушення встановлених будівельних норм і правил, на земельній ділянці, відведеній для будівництва та обслуговування житлового будинку. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2018 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до підготовчого засідання. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2018 року закрито підготовче провадження у вищевказаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 17.10.2018 року позивачем були збільшені позовні вимоги в яких остання просила, крім визнання право власності на самочинно збудоване майно, зобов'язати державного реєстратора зареєструвати за [PERSON] право власності на житловий будинок літ. «А-2» з підвалом літ. «а» жилою площею 135 кв.м.. загальною площею - 340,3 кв.м., сарай літ. «Ж» загальною площею -15,9 кв.м., вбиральню літ. «Е» загальною площею - 1,1 кв.м., огорожу, що знаходиться по [ADDRESS]. Однак, в зв'язку з тим, що 17.10.2018 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження по даній справі, суд вважає, що заява про збільшення розміру позовних вимог подана з порушенням ч.2 ст. 49 ЦПК України, що є підставою для відмови в прийнятті вказаної заяви. Позивач, представник позивача в судове засідання не з'явилися. Представник позивача надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив не подали Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно копії паспорта громадянина України, серії [NUMBER], [PERSON], [INFO], - позивач, місце реєстрації: [ADDRESS], з 1984 року. Відповідно до копії договору купівлі-продажу жилого будинку від 18.07.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Омельченко М.М. зареєстрованого вреєстрі за № 1114, [PERSON] придбала у [PERSON] 5/6 частини житлового будинку [ADDRESS]. Згідно рішення Калінінського районного суду Донецької області від 16.09.1997 року, визнано за [PERSON] право власності на 1/6 частину будинку [ADDRESS]. Відповідно до рішення Калінінської районної ради «Про будівництво житлового будинку по [ADDRESS]» від 13.05.1998 року № 304, останній було надано дозвіл на будівництво житлового будинку відповідно до проекту узгодженого та затвердженого Головним управлінням архітектури та містобудування. Зобов'язано позивача дотримуватися діючих будівельно, протипожежних та санітарних норм та правил, будівництво на земельній ділянці, будівель та споруд, що зводяться повинно бути здійснено відповідно до проекту. До повного зведення житлового будинку та визнання його комісією виконкому районної ради прийнятим в експлуатацію гр. [PERSON] не має права продавати, дарувати житловий будинок або його частину іншим особам або організаціям без дозволу районного виконкому. Після завершення будівництва житловий будинок підлягає прийомки в експлуатацію. З оформленням акту прийомки при районному виконкомі з послідуючим його реєстрацією в МБТІ. Всі існуючі будівлі та споруди підлягають зносу. Відповідно до договору на будівництво житлового будинку від 07.07.1998 року замовник [PERSON] та ШБУ № 2 уклали договір на виконання робіт по будівництву житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] площею 0.0750 га, відповідно до Державного акту, серії [NUMBER] належить - [PERSON]. Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок, складеного 23.09.1999, плану будови, експлікації к плану будинку, характеристики будівель та споруд, виду опалення житлового будинку за адресою: [ADDRESS], власником зазначеного домоволодіння є [PERSON]. Відповідно до висновку судового експерта Донецького НДІСЕ № 1506-1508 від 22.05.2018 року за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, житловий будинок літ. А-2, підвал літ.а жилою площею 135 кв.м., загальною площею 340,3 кв.м., огорожа по [ADDRESS] знаходятьсяу доброму технічному стані та придатні для експлуатації, не створює перешкод власникам сусіднього домоволодіння в користуванні їхніми ділянками. Забудова земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], здійснена у відповідності містобудівній документації, в межах присадибної житлової забудови, що відповідає Державним будівельним нормам України ДБН-360-92** "Планування та забудова міських та сільських поселень", ДБН В 2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення». Порушень будівельних, санітарних, протипожежних норм і правил про будівництві зазначеного будинку не встановлено. Згідно декларації про готовність до експлуатації об'єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта індивідуального житлового будинку по [ADDRESS], замовник - [PERSON]. Відповідно до листа Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області № М/237 від 25.09.2018 на ім'я [PERSON] зазначено, що рішення виконавчого комітету Калінінської районної ради «Про будівництво житлового будинку по [ADDRESS]» від 13.05.1998 року № 304 не надавало право на виконання будівельних робіт, зазначено, що в такому випадку відповідно до ст. 376 ЦК України майно вважається самочинним будівництвом. Відповіднодо ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК Українивиникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно зі ст. 375 ЦК Українивласник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведеній ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно з ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване не ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що будівництво закінчено, що підтверджується матеріалами справи. На час закінчення будівництва домоволодіння вважається самочинно збудованим, так як вважається, що збудоване без належного дозволу (дозвіл на виконання робіт - будівництво зазначеного домоволодіння було отримано від виконавчого комітету Калінінської районної ради м. Донецька, а не від органу державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області). Судом не встановлено, що під час здійснення будівництва було порушено будь-чиї права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зважаючи на письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання за позивачем права власності на самочинно збудоване майно: будинок літ. «А-2» з підвалом літ. «а» жилою площею 135 кв.м.. загальною площею - 340,3 кв.м., сарай літ. «Ж» загальною площею -15,9 кв.м., вбиральню літ. «Е» загальною площею - 1,1 кв.м., огорожу, що знаходиться по [ADDRESS], є такими, що підлягають повному задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи й не спростовані відповідачем.

Outcome: approved