Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

25.06.2021 року заявник [PERSON] звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з заявою, в якій просив встановити юридичний факт смерті [PERSON] ( [INFO] , уродженки с. Кулебівка, Новомосковського району Дніпропетровської області) на тимчасово окупованій території в м. Донецьк Донецької області, Україна, [INFO] . В обґрунтування заяви [PERSON] зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 29.01.2021 року Калінінським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, актовий запис № 120. Посилаючись на те, що свідоцтво про смерть матері заявника видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а встановлення факту смерті має для нього юридичне значення для оформлення спадкових прав після смерті матері останній був змушений звернутися в суд з названою заявою. В судове засідання заявник не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в суд не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника відділу, заперечень щодо розгляду справи не мав. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 17 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 р., передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за № 1150/130234; фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи. Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно з ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховної Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.01.2021 року, виданого Калінінським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, актовий запис № 120, [PERSON] ( [INFO] , уродженка с. Кулебівка, Новомосковського району Дніпропетровської області) померла [INFO] в місті Донецьк, Калінінський район, Донецької Народної Республіки. Даний документ не є підставою для державної реєстрації смерті на території України, відповідно до статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та п.1 розділу 5 глави 3 Правил про державну реєстрацію актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 р. № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції 24.12.2010 р. № 3307/5). За змістом п.п. 2, 3 ст. 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Державна реєстрація смерті [PERSON] не була проведена на території України, оскільки для підтвердження факту смерті відсутній документ, форма якого відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545 Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що у заявника є перешкоди в належному оформленні смерті матері, оскільки свідоцтво про смерть, видане органом, зареєстрованим та передбаченим на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створює правових наслідків на території України. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт; рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. З урахуванням зазначеного, суд вважає за доцільне задовольнити вимогу про встановлення факту смерті. На підставі ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved