Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

31.07.2015 р. представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в уточненій редакції якого просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 27/06-ВФЛ від 26.05.2006 р. з договором внесення змін № 1 від 25.10.2007 р., Додатковою угодою № 2 від 28.01.2008 р., договором № 3 про внесення змін від 24.10.2008 р., відповідно до якого банк надав відповідачу не відновлювану кредитну лінію у сумі 85000 доларів США строком з 26.05.2006 р. по 25.05.2009 р., зі сплатою 17,5 % річних від суми наданого кредиту, починаючи з 25.10.2008 р. При порушенні позичальником строків погашення кредиту по простроченій (основній) заборгованості по кредиту по закінченню строку дії договору починаючи з 25.05.2009 р., до дня фактично погашення кредитної заборгованості, встановити 25 % річних. З метою забезпечення виконання зобовязань між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки від 26.05.2006 р., договір № 1 від 28.01.2008 р. про внесення змін до договору іпотеки від 26.05.2006 р. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 15.08.2000 р. Банк направив відповідачу листи-вимоги про усунення порушень, які отримані відповідачем. Листи-вимоги про усунення порушень у добровільному порядку у встановлений строк відповідачем виконані не були. Станом на 27.07.2015 р. загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 130710,13 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає: 2\~885 232,67 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явився, уся кореспонденція, яка направлялась на його адресу повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи умови ст. ст. 224-226 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні матеріли справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що між Акціонерним банком «Таврика» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «БАНК «ТАВРИКА») та [PERSON] укладено кредитний договір № 27/06-ВФЛ від 26.05.2006 р. з договорами про внесення змін: №1 від 25.10.2007 р., № 2 від 28.01.2008 р., № 3 від 24.10.2008 р., відповідно до умов яких Позивачем надано відповідачу грошові кошти у сумі 85000 доларів США, строком користування кредитними коштами до 25.05.2009 року, із сплатою процентів за користування кредитними коштами 17,5% річних. Згідно до умов Кредитного договору відповідач, як позичальник, зобов'язався :забезпечити повернення одержаного кредиту, сплату нарахованих відсотків та інших платежів на умовах, передбачених Кредитним договором (п.3.1.2 Кредитного договору); з дати укладення договору про внесення змін № 3 від 24.10.2008 р. до Кредитного договору сплачувати проценти у розмірі 17,5 % річних від суми наданого кредиту, починаючи з 25.10.2008 р.; при порушенні строків погашення кредиту по простроченій (основній) заборгованості по кредиту по закінченню строку дії договору починаючи з 25.05.2009 р., до дня фактично погашення кредитної заборгованості , встановлено 25 % річних (п. 1.4 Договору № 3). В порушення зазначених зобов'язань відповідач не своєчасно погашав заборгованість за Кредитним договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 27.07.2015 року заборгованість за кредитним договором № 24/06-ВФЛ від 26.05.2006 р. складає 130710,13 дол. США., що в гривневому еквіваленті складає 2885232,67 грн., де: прострочена заборгованість за кредитом складає 85000 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1876249,20 грн.; прострочена заборгованість по процентам складає 7902,59 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 174437,98 грн.; заборгованість по сплаті пені по простроченому кредиту складає 34591,51 доларів США (763556,39 грн.); заборгованість по сплаті пені по простроченим процентам складає 3216,03 доларів США (70989,10 грн.). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З метою забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань перед ПАТ «Банк «Таврика», між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим № 1363. Відповідно до п. 1.2. цього договору предметом іпотеки є нерухоме майно: цегляна нежитлова будівля літ. «А-2», що знаходиться в м. Харкові по вул. Третя, буд. 24. Відомості про іпотеку внесено до реєстру іпотек, на відчуження нерухомого майна накладено заборону. Пунктом 1.1 укладеного договору передбачено, що іпотекодержател має право у випадках невиконання іпотекодавцем своїх зобовязань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на умовах договору. Це узгоджується з положеннями статті 33 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно п.38 Постанови ВССУ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положень ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Пунктом 6.5.1 Іпотечного договору передбачене таке застереження, яке вважається згідно Закону України «Про іпотеку» договором про задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки і є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, та

Outcome: approved