Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

20.10.2020 року заявник подав до суду заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просить встановити факт належності йому трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 02.08.1977 року. Вимоги за заявою мотивує тим, що в його трудові книжці була допущена помилка в написанні року народження заявника, а саме вказано «1959» рік, який потім виправлено на «1960» рік. [PERSON] зазначає, що у зв`язку з внесенням даних виправлень у нього виникли труднощі при оформленні пенсії за віком, що і стало причиною для звернутися до суду із вказаною заявою. Заявник в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений в передбаченому законом порядку, в письмовій заяві просить справу розглянути у його відсутності, заяву підтримує. Представник Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений в передбаченому законом порядку, про причини неявки не повідомив. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені. В зв`язку з чим справа розглядається відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відсутність учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчившиматеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню зі слідуючи підстав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 24.10.1960 року серії [NUMBER] та копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Охтирським МРВ УМВС України в Сумській області від 13.08.1996 року. (а.с. 4-7). В трудовій книжцісерії [NUMBER] , заповненій 02.08.1977 року на ім`я [PERSON] в графі «Дата народження» зазначено [INFO] . Відповідно до титульної сторінки вказаної трудової книжки на підставі свідоцтва про народження, серія та дата видачі якого не вказані, інспектором Охтирської МБО було внесено виправлення в рік народження, а саме вказано «1960» рік. (а.с. 7-10) Відповідно до п.п. 1, 2 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] . Таким чином, у суду не має сумнівів, що трудова книжка серії [NUMBER] , заповнена 02.08.1977 року, належить саме заявнику, оскільки всі інші анкетні дані особи співпадають з даними, що зазначені у паспорті заявника. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним встановити факт належності заявнику трудової книжки, оскільки встановлення даного факту необхідно йому для оформлення пенсії та він позбавлений можливості підтвердити належність вищевказаного документу в іншій спосіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved