Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

30 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], 1997року народження, яка продовжує навчання. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано 03.02.2004року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], 09 лютого 1997року народження, на утримання якої відповідач сплачував аліменти до її повноліття. Зазначила також, що на даний час [PERSON] є студенткою Одеського технічного коледжу Одеської національної академії харчових технологій денної форми навчання. Посилаючись на те, що позивач не має коштів для самостійного утримання доньки, яка навчається в іншому місті, і відповідач жодної матеріальної допомоги добровільно не надає, [PERSON] вважала, що є підстави для стягнення з нього аліментів на навчання дитини в судовому порядку. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позов та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач, який належним чином поінформований про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЕГ №044862 від 03.02.2004року було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Шаргородська» (а.с.6). Зі свідоцтва про народження від 05 травня 1997року серії І-ЖД№117011 слідує, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.5). З довідки Одеського технічного коледжу Одеської національної академії харчових технологій №95-02 від 22.10.2015року вбачається, що [PERSON] є студенткою ІІІ курсу денної форми навчання технологічного відділення на бюджетній формі навчання зі встановленим періодом навчання з 01.09.2013року по 30.06.2017року (а.с.7). В судовому засіданні також встановлено, що донька проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 04.07.2016 року №572 (а.с.16). Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу (далі - СК) України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Частиною 1 ст.200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або ) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином (ч.2 ст.200 СК). За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів враховуються стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням того, що на утриманні позивача знаходиться донька, яка продовжує навчання в м.Одеса, що потребує витрат на її переїзд, харчування та проживання, беручи до уваги те, що [PERSON] є батьком дитини та повинен виконувати аліментні зобов'язання, при цьому доказів на підтвердження неможливості надання ним матеріальної допомоги не надано, беручи до уваги згоду [PERSON] з позовними вимогами, враховуючи також те, що відповідач має мінливий та нерегулярний дохід, суд вважає, що є підстави для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі на утримання повнолітньої доньки до закінчення нею навчання, а саме до 30 червня 2017року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач у справі звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 551грн.20коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved