Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

28 березня 2018 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи відділу опіки та піклування Слов'янської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначено, що позивач з відповідачем з 2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 листопада 2015 року було розірвано. Від сумісного шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO]. Рішенням Центрально - Міського районного суду м. Горлівки Донецької області, 29 січня 2013 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON]. З жовтня 2014 року позивач з відповідачем проживає окремо, сумісна дитина проживає з позивачем. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Спору стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з матір'ю. Весь цей час відповідач не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь в її вихованні. На сьогоднішній день дитині вже 8 років, але вона навіть не знає батька і не має до нього ні яких почуттів. З боку позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього за законом. Відповідач злісно ухиляється від участі в утриманні та вихованні дитини. Добровільно матеріальної допомоги, на утримання дитини, він не надає, участі в вихованні дитини не приймає. Така поведінка відповідача по відношенню до дитини є свідомим нехтуванням нею своїх батьківських обов'язків. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON]. Позивач та представник позивача [PERSON], який діє на підставі ордеру серії АА № 116049 від 11.04.2018 року, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з'явились, представник позивача подав заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції»через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про те, що у зв'язку з тим, що дитина з матір'ю проживає в м. Горлівка, висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав надати до суду неможливо. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, 13.01.2010 року, батьками [PERSON], є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до рішення Центрально - Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 30 листопада 2015 року шлюб, зареєстрований 28.10.2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції, актовий запис № 980 між [PERSON] та [PERSON] Рішенням Центрально - Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 29 січня 2013 року з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] Та [PERSON] було надано виконавчий лист. З акту про фактичне проживання наданого Комітетом мікрорайону Центр - 1 м. Слов'янськ вбачається, що малолітня дитина [PERSON] проживає разом із своєю матір'ю [PERSON] Також з досліджених матеріалів справи вбачається, що лікуванням дитини займається мати дитини - позивач по справі [PERSON] Суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно із положеннями Закону та роз'яснень, даних у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанову Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виконання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Аналізуючи наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до переконання, що позивачем доведено факт ухилення Галавським .В. від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї дитини [PERSON], а саме суду надані належні та достовірні докази того, що відповідач не піклується про свою дитину, матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні не приймає, не спілкується з дитиною. Аналізуючи вказані обставини, суд приходить до переконання про свідоме нехтування відповідачам своїми батьківськими обов'язками та його небажання змінити своє ставлення до дитини. У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав, [PERSON] якимось чином вплине на інтереси дитини, яка не отримує від батька необхідної уваги та догляду. Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно із ст. 169 СК України, відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Згідно із наданою позивачкою квитанцією, при зверненні до суду із даним позовом, нею був сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн. Таким чином, враховуючи, що позов судом повністю задоволений, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved