Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

23.09.2016 року [PERSON] звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до Весилобалківської сільської ради Казанківського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Просив визнати за ним, [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] за набувальною давністю. В обгрунтування позову зазначив, що він разом зі своєю мамою з 1989 року проживає у будинку за адресою [ADDRESS], в 1997 році мати переїхала на постійне місце проживання до Росії, в 1996 році він створив сім'ю, а з 05.03.2001 року прописаний у цьому будинку і по теперішній час проживає в ньому понад 10 років, на протязі вказаного часу сплачує комунальні послуги, провів газ, доглядає та утримує його. В зв'язку з викладеним, позивач з метою отримання правовстановлюючих документів на будинок просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] за набувальною давністю. Представник позивача [PERSON] у судове засідання позов підтримала, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві і просила його задовольнити. Відповідач представник Весилобалківської сільської ради Казанківського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак надали до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за відсутності їх представника . Дослідивши докази по справі суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до копії паспорту [NUMBER] [PERSON] [INFO], народився в м. Талнах, Красноярського краю, прописаний [ADDRESS] з 05.03.2001 року. Згідно довідки № 824 від 13.09.2016 року виданої Весилобалківською сільською радою Казанківського району Миколаївської області [PERSON] згідно інформації погосподарської книги дійсно зареєстрований та являється господарем з 05.03.2001 року будинку за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ст. 41 Конституції України , ст. ст. 321, 328 ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Виходячи зі змісту частини першої ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Оскільки позивач добросовісно, з 05.03.2001 року, що підтверджено пропискою в паспорті і довідкою № 824 від 13.09.2016 року виданої Весилобалківською сільською радою Казанківського району Миколаївської області заволодів чужим майном - будинком за адресою [ADDRESS], понад десять років відкрито, безперервно ним володіє, за ним може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю згідно ч.1 ст. 344 ЦК України . ст. ст. 10,11, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: approved