Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

23 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивувала тим, що з 15 серпня 2018 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], у шлюбі 27 жовтня 2008 року у них з відповідачем народилася дитина [PERSON]. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 жовтня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 400 грн. Дитина проживає з разом з позивачем, потребує постійного догляду та лікування, перебуває на обліку у невролога, має інвалідність. Відповідно до чинного законодавства вважає за необхідне змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, встановлених рішенням суду, та просить стягувати аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не прибула, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, підтримання позовних вимог (а.с. 23). Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що відсутні законні підстави для зміни порядку та способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, оскільки відповідач не має постійного місця роботи, а тому визначення аліментів у частці від заробітку суперечитиме ст. 184 СК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони є батьками дитини [PERSON], 27 жовтня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області №2-8192/10 від 06 жовтня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8-9). На підставі свідоцтва про зміну імені від 21 травня 2011 року [PERSON] змінила імя на [PERSON] (а.с. 10). З довідки виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 22 лютого 2018 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована разом з донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). \~ \~ \~ \~З листа Комунальної установи Бердянської міської ради «Бердянське територіальне медичне обєднання» № 1298 від 17 травня 2018 року вбачається, що дитина [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-невролога дитячого амбулаторно-консультативної поліклініки КУ БМР «Бердянське ТМО» з діагнозом: Q85. Туберозний склероз, симптоматична епілепсія фармакоризистентна. Грубий когнітивний дефіцит. [PERSON] є дитиною-інвалідом з 20 квітня 2011 року. Підгрупа А встановлена в 2015 році. Дитина потребує стороннього догляду. Має особливості розвитку у зв'язку з хворобою: слова і фрази не вимовляє, мовні інструкції не виконує, на звернену мову не реагує, чашку, ложку не бере, самостійний навик ходіння в туалет відсутній, себе не обслуговує. Дитина потребує додаткових заходів та засобів для догляду: підгузки, сидіння для ванни, крісла стільці із санітарним оснащенням. Реабілітаційні та лікувальні заходи стосовно [PERSON] проводяться згідно з індивідуальною програмою реабілітації від 22 квітня 2017 року, яка складена ЛКК. Для дитини життєво необхідна протисудомна терапія: сабріл приймає з 13 січня 2015 року, таблетка 500 мг 3 рази на день постійно. Проводиться курс гормональної терапії з лютого 2015 року: дексаметазон №10, Депакім-хроно табл.500 мг 2 р. в день з 13 січня 2015 року по 02 липня 2016 року, Ламектал з 03 липня 2016 року по 10 березня 2018 року 25 мг 3 р. в день, Кеппра т.500 мг 1000 мг 2 р. в день постійно з 10 березня 2018 року, Максілак 1 табл.1 р. в день 1 міс. з 10 вересня 2015 року (а.с. 37). Наведене також підтверджується консультаційним висновком спеціаліста № 67 від 31 березня 2015 року (а.с. 11), висновком ЛКК № 14.6 від 22 березня 2017 року (а.с. 12), індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда № 14.6 від 22 березня 2017 року (а.с. 38), випискою із медичної карти амбулаторного хворого від 08 травня 2018 року (а.с. 41). \~ \~ \~ \~З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів [PERSON] за період з 01 січня 2017 року по 31 березня 2018 року вбачається, що відповідач має нерегулярний, мінливий прибуток, відсувне постійне місце працевлаштування.(а.с.53). Статтею 184 СК України, передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд ставиться критично до заперечень представника відповідача з посиланням на порушення ст. 184 СК України, у разі визначення аліментів у частці від заробітку, оскільки визначення аліментів у твердій грошовій сумі, не є обовязком суду. Статтею 141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з\~ст.182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»\~було внесено зміни до ч.2\~ст.182 Сімейного кодексу України\~та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1\~статті 192 Сімейного кодексу України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З даного приводу Верховний суд України висловив свою правову позицію у постанові від 05.02.2014р. по справі №6-143цс13 в якій вказав: з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»\~визначено, що у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня по 30 червня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня 30 листопада - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень. Судом встановлено та не спростовано сторонами під час розгляду справи, що позивач не працює і позбавлена можливості працевлаштуватися, оскільки дитина [PERSON] має категорію дитина-інвалід підгрупи А, потребує постійного догляду матері, що вбачається з листа Комунальної установи Бердянської міської ради «Бердянське територіальне медичне обєднання» № 1298 від 17 травня 2018 року (а.с. 37). Суд бере до уваги заперечення представника відповідача з приводу того, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів не є підставою для перегляду постановленого раніше судового рішення про їх стягнення, проте враховує, що після постановлення рішення у 2010 році про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки у розмірі 400 грн., у позивача [PERSON] змінився матеріальний стан, оскільки у дитини погіршився стан здоровя, у 2011 році їй було встановлено інвалідність, у 2015 році встановлено підгрупу А, дитина потребує стороннього догляду, додаткових заходів та засобів для догляду, реабілітаційних та лікувальних заходів, протисудомної та гормональної терапії, у звязку з чим позивач несе матеріальні витрати на лікування доньки. Таким чином, розмір аліментів у сумі 400 грн. визначений рішенням суду у 2010 році, не є достатнім для утримання дитини та є меншим мінімального розміру аліментів, встановленого законом. Суд, оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, враховуючи конкретні обставини справи, стан здоров`я дитини, яка є інвалідом, матеріальний стан позивачки, яка у звязку з інвалідністю дитини не працює та позбавлена можливості працевлаштуватися, виходячи з принципу справедливості та розумності, рівності прав та обовязків батька, матері щодо дитини, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях\~Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачем порядку і способу стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved