Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

21 серпня 2017 року до суду звернулось ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом (а.с.1-2) до [PERSON] в якому мотивуючи тим, що між ним та відповідачем 14.10.2009\~року був укладений кредитний договір за яким, останньому був наданий кредит у розмірі 4000, грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. Відповідач взяті на себе зобовязання не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 50\~938,18 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь та понесені ним судові витрати. Представник позивача в судове засідання не прибув, надав заяву в якій просив суд розглянути справу без його присутності, позов просив задовольнити. Щодо заяви відповідачки про застосування строків позовної давності надав письмові пояснення ( а.с.35-37) в яких вказав, що підстави для застосування строків позовної давності відсутні, строк дії картки сплив 31.10.2017р., а з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось 19.08.2017р., тобто до закінчення строку дії картки. Відповідачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.43). Надала заяву в якій просить суд відмовити у задоволенні позову у звязку зі спливом строку позовної давності. Свою заяву відповідачка обґрунтовує тим, що позивачем не надано самого договору, а такі документи як заява, положення або правила та інші внутрішні документи банка не являються частиною договору, окрім того позивач пропустив строк позовної давності (а.с.29-30). Суд, дослідивши та перевіривши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 14.10.2009р. між ПАТ КБ "ПриватБанк" і [PERSON] був укладений договір шляхом підписання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі - Умови), Правилами користування платіжною карткою складає між сторонами кредитний договір. Таким чином, твердження відповідачки, що договір вона не укладала спростовується наданими ПАТ КБ «ПртватБанк»: заявою (а.с.6), довідкою про умови кредитування, умовами та привалами надання банківських послуг (а.с.8-13), що у відповідності до ст.634 ЦК України є договір. На підставі зазначеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 4000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30,0 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредитний ліміт [PERSON] неодноразово змінювався (а.с.40). Згідно наданого позивачем розрахунком заборгованості (а.с.3-4), станом на 31.07,2017 р., у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 50\~938,18 грн., яка складається з: - 4068,17 грн. заборгованість за кредитом; - 40868,98 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3099,21 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 500,0 грн. штраф (фіксована частина); - 2401,82 штраф (процентна складова). Сторони узгодили, що заборгованість за договором сплачується щомісячними платежами у розмірі 7 % суми заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с.7). В П.3.1.1 Умов зазначено, що строк дії карки зазначений на лицевій стороні картки. Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Згідно наданої позивачем довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON], строк дії карки зазначений до жовтня 2017 року (а.с.40). Згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.3-4), відповідачка останній платіж здійснила 21.01.2015р. у розмірі 495,51 грн. Ст.256 ЦК України передбачає, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, такого правового висновку дійшов ВС України у справі 6-14цс14 від 18.06.2014р. Враховуючи, що договором передбачено, погашення заборгованість за договором сплачується щомісячними платежами, останній платіж на погашення кредиту від 14.10.2009 р. [PERSON] здійснила 21.01.2015р., а позивач звернувся до суду із позовом 21.08.2017р., то суд дійшов висновку, що ПАТ КБ «ПравитБанк» звернувся до суду за захистом свого порушеного права в визначені ЦК України строки позовної давності, а тому заява відповідача про відмову у задоволені позову у звязку із пропуском строку позовної давності не підлягає задоволенню. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором від 14.10.2009р. не виконує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, що підтверджується наданими позивачем доказами, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення від 15.08.2017 р. (а.с.20) позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1600,0 грн.

Outcome: approved