Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

27.12.2017 року позивач звернулася до суду з заявою про визнання її дочки [PERSON] недієздатною та встановлення над нею опіки і призначення опікуна, посилаючись на те, що дочка страждає на психічне захворювання, яке істотно впливає на\~ її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.\~ \~ Заявник у судовому засіданні підтримала заяву, наполягала на її задоволенні, просила визнати її дочку [PERSON] недієздатною, та призначити\~ їй опікуном її, заявницю, надала пояснення з підстав, зазначених в заяві. Представник заінтересованої особи - Оріхівської сільської ради Болградського району Одеської області\~ в особі органу опіки та піклування до суду не з'явився, надав суду заяву, що вимоги заявника\~про визнання\~ її дочки недієздатною\~ -\~ підтримав, просив задовольнити, розглянути справу за його відсутністю. Крім того, голова Органу опіки та піклування Оріхівської сільської ради Болградського району Одеської області звернувся до суду з поданням \~ і просить\~ встановити\~ опіку\~ над\~ [PERSON], [INFO],\~\~ та призначити\~ заявницю\~ [PERSON], [INFO],\~ її опікуном. Розглянувши надані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, пояснення заявника, документи, надані органом опіки та піклування, суд дійшов висновку, що\~ заява [PERSON]\~ та подання Органа опіки та піклування Оріхівської сільської ради Болградського району Одеської області підлягають\~ задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності\~ фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (ч.2 п.1 ст.293 ЦПК України). Глава 2 ЦПК України врегульовано саме порядок розгляду судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. [PERSON], [INFO] (а.с.4), згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №888588 від 12.12.2017 року, є інвалідом\~ І групи\~ з дитинства безстроково (а.с.10). Заявниця\~ [PERSON] є її матірю, мешкає разом з нею однією сімєю та здійснює догляд за нею. Через стан свого здоровя [PERSON] не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може розумно\~ розпоряджатися пенсією по інвалідності, яку вона отримує, не може самостійно себе обслуговувати. Відповідно до ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних\~ прав\~ і самостійно\~ їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цивільним кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров'я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 зазначеного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов'язаних зі станом її психічного здоров'я (ч. 1 ст. 7 Закону). Під час розгляду справи про визнання фізичної особи недієздатною суд, встановивши, що існують достатні дані, які свідчать про психічний розлад, призначив судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану особи (ч. 1 ст. 239 ЦПК України). Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №111 від 07.03.2018 року Комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» - [PERSON], [INFO], страждає хронічним, стійким психічним розладом у вигляді "Глибокої розумової відсталості" (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F73.0» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), у звязку з чим не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними, з чого вбачається висновок, що вона потребує опіки, оскільки сама не може вирішувати прості життєві питання щодо своїх громадянських та людських прав і обов'язків. Стаття 299 ЦПК України визначено, що справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною, оскільки належними доказами у справі підтверджено, що в силу свого захворювання вона нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до вимог ч.1 ст.41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно ч.1ст.300 ЦПК України,\~ суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Стаття 63 ч.4 ЦК України визначає, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обовязки опікуна чи піклувальника. \~ \~ \~ \~Таким чином, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обовязком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. \~ \~ \~ \~Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обовязок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобовязаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обовязок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоровя, родинні звязки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обовязки опікуна. Отже, призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. \~ \~ \~ \~Органом опіки та піклування Оріхівської сільської ради Болградського району Одеської області до суду подано подання від 19.12.2017 року, згідно якого він просить призначити [PERSON] опікуном над [PERSON], [INFO] (а.с.12). Згідно висновку Органу опіки та піклування Орхівської сільської ради Болградського району Одеської області за доцільне є призначення опікуном саме матері [PERSON] [PERSON] (а.с.11), оскільки вона може бути опікуном, має належні побутові умови для проживання підопічної. Заявниця не заперечує проти призначення її опікуном над дочкою [PERSON]В, що було нею особисто підтверджено у судовому засіданні, та надано письмову заяву. Обмежень, передбачених ст. 64 ЦК України, -\~ щодо призначення\~ заявника опікуном - судом не встановлено. За таких обставин,\~ в інтересах [PERSON], суд вважає необхідним визнати її недієздатною, встановити над нею опіку, та вважає доцільним призначити\~ заявницю [PERSON]\~ опікуном її рідної дочки [PERSON] Згідно приписів ст.300 ч.ч.5-9 ЦПК України, рішення суду після набрання ним законної сили слід надіслати органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Згідно ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. З метою дотримання зазначених положень ЦПК України, суд зобовязаний визначити строк дії даного рішення, який не може перевищувати двох років.

Outcome: approved