Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить, в цілій частині, житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] . В даному житловому будинку на день звернення до суду крім нього та членів його сім`ї також зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] , який є його двоюрідним братом. Відповідач, [PERSON] , вже більше шести років в будинку позивача не проживає, а фактично проживає у [ADDRESS] . Зняти з реєстрації з місця проживання відповідача, [PERSON] , у добровільному порядку для позивача являється неможливим, оскільки відповідач від цього відмовляється, що змушує його, як одноосібного власника зазначеного нерухомого майна звернутися до суду за вирішенням даного спору, шляхом прийняття відповідного судового рішення. У зв`язку із реєстрацією в даний час відповідача у належному позивачу на праві приватної власності житловому будинку, порушується його право приватної власності на саме житло, як на власність, так і на право її вільного та безперешкодного використання, володіння та розпорядження за цільовим призначенням. Відповідач не веде з позивачем спільного господарства, не має з ним спільного бюджету, витрати по утриманню житла не несе. За вказаною адресою на ім`я відповідача постійно надходять банківські претензії, що створює для нього незручності та побоювання. Просить суд винести рішення, яким визнати громадянина [PERSON] , особою, яка втратила право користування приміщеннями будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , без його згоди. Просить судові витрати залишити за ним, як позивачем. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Жодна з сторін не надала суду клопотання про їх виклик в судове засідання. Разом з тим, в ухвалі про відкриття провадження у справі від 05.03.2019 відповідачу був наданий строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, на подачу відзиву на позовну заяву. Відзиву на день судового розгляду справи відповідач [PERSON] , суду не надав. Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвалу про відкриття провадження у справі відповідач отримав 16.03.2019. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право власності позивача, [PERSON] , на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №24755938 від 11.12.2009. У відповідності до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до даних будинкової книги, у житловому будинку [ADDRESS] , зареєстрований також відповідач по справі: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" в ч. 5 ст. 3 визначає, що місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. При цьому, формальна наявність реєстрації місця проживання не є підставою для збереження права користування жилим приміщенням. Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житла має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з ч. 1, 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. З наведених норм вбачається, що, по-перше, саме власник визначає коло осіб, які будуть користуватися належним йому жилим приміщенням, а по-друге, право користуванням жилим приміщенням мають члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач довів, що з відповідачем, договору найму житла не укладав, за місцем своєї реєстрації [PERSON] не проживає вже більше шести років, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 08.10.2018, складеного депутатом Великобичківської селищної ради [PERSON] та довідкою виданою Великобичківською селищною радою за №410 від 31.01.2019. Відповідач фактично проживає у [ADDRESS]. Врахувавши всі зазначені обставини суд вважає, що відповідач втратив право на користування житловим будинком, розташованим за адресою [ADDRESS] . За таких обставин суд вважає такими, що ґрунтуються на законі вимоги позивача про визнання громадянина [PERSON] , особою, яка втратила право користування приміщеннями будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] без його згоди.

Outcome: approved