Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

14 листопада 2016 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 листопада 2009 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 18. Від шлюбу у них народилося троє дітей: син - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO], та дочка - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на сімейне життя. Між ними відсутні взаєморозуміння, повага та довіра. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, у зв'язку з чим між ними виникають сварки, які негативно впливають на психічний стан дітей. [PERSON] не піклується про побудову сімейних відносин, у вирішенні життєвих проблем участі не бере, не цікавиться вихованням та здоров'ям дітей. Більше двох років вони разом не проживають, шлюбні відносини між ними припинені. Позивач не бажає надалі перебувати з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Вважає, що збереження сім'ї є неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 03 листопада 2009 року виконавчим комітетом Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 18, стягнути з відповідача судові витрати у справі. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Відповідач у судове засідання не прибув повторно, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи у відповідності до вимог ч.4,9 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) через оголошення в газеті "Волинь- Нова". Про поважні причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 03 листопада 2009 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ № 108455 від 13 липня 2016 року (а.с.4). Від шлюбу у них народилося троє дітей: син - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO], та дочка - [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 6-8). Подружнє життя сторін не склалося. Сторони фактично припинили шлюбні відносини і не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Позивач стверджує, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Відповідач будь-яких клопотань до суду, в тому числі про надання строку для примирення з позивачем, заперечення проти позову, не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає до задоволення повністю. Згідно із ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати у справі по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved