Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 6 грудня 2001 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх синів: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На час звернення до суду сімя розпалася, сторони подружніх стосунків не підтримують. Причинами розпаду сімї позивач зазначає тривале зловживання відповідачем спиртними напоями, постійними сварками, нецензурною лайкою з його сторони, що унеможливлює подальше спільне проживання і виховання дітей. При цьому вказувала, що в минулому вже зверталася до суду з аналогічним позовом, однак відповідач обіцяв виправитися та вмовив відмовитися від розірвання шлюбу. Своєї обіцянки відповідач не виконав, ставлення до позивача і дітей не змінив. Позивач вказала також, що діти залишаються проживати з нею, а з відповідача за рішенням суду стягнуто аліменти на їх утримання. У звязку з цим позивач просила розірвати шлюб та залишити їй прізвище «Бурмиляк-Шелест». У судове засідання сторони не зявилися. Позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та зазначила, що спір про розподіл майна та щодо місця проживання дітей відсутній, просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 18). Від відповідача також надійшла заява, відповідно до змісту якої останній позовні вимоги визнав та просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 24). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 8 грудня 2001 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Веселохутірською сільською радою Чорнобаївського районну Черкаської області, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 8 грудня 2001 року серії І-СР № 062412 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження останнього від 15 травня 2003 року серії 1-ФМ № 128471 (а.с. 6); [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження останнього від 30 листопада 2004 року серії 1-СР № 156758 (а.с. 7); [PERSON], 5 березня 2008 року, про що свідчить копія свідоцтва про народження останнього від 11 березня 2008 року серії 1-СР № 063722 (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На виконання вимог ч .1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось, сторони подружніх стосунків не підтримують. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу суду не надано. При цьому позивач не бажає поновлювати сімейні стосунки, оскільки вже робила таку спробу, а тому надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Таким чином суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд залишає позивачу набуте нею у шлюбі прізвище "Бурмиляк-Шелест". Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 640,00 (шістсот сорок гривень 00 копійок) гривень судового збору. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved