Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

21.07.2015 позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість на загальну суму 3 512, 20 грн. за кредитним договором №1110/2634CLPS2 від 23.03.2012. Свій позов позивач мотивує тим, що 23.03.2012 між відповідачем та ПАТ «Платинум Банк» був укладений кредитний договір №1110/2634CLPS2,строком до 23.09.2014. Позивач (ТОВ «Кредекс фінанс») є правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яке, в свою чергу, отримало право вимоги до відповідача від ПАТ «Платинум Банк». Відповідно до вказаного договору відповідач отримав кредитні кошти і зобов'язувався своєчасно та повністю сплатити кредит, проценти за користування кредитом,пеню, але порушує зобов'язання, тому і подано до суду даний позов. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з'явився, направив до суду клопотання, в якому просить розгляд справи здійснювати за відсутністю представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча бувдвічі вчасно і належно повідомлений про день, час та місце слухання справи, не направив до суду заяви про відкладення розгляду справи, чи будь-якої іншої, а тому така слухається у його відсутність, в порядку письмового провадження, бо відсутні сторони, та ухвалюється заочне рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, вивчивши надані докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті і прийшов до висновку про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що дійсно між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №1110/2634CLPS2 від 23.03.2012 про надання відповідачу кредиту (далі - Договір), копію якого разом з додатком №1 до нього надано до суду (а.с. 7-8). Договір містить третейське застереження (р.6 Договору). Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п.6 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду (яким також є третейське застереження у договорі) і від відповідача надійшло до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення спору в суді. До суду таке заперечення не надходило, а тому справа розглянута судом. У судовому засіданні також встановлено, що згідно договору факторингу №1/15-ФКю від 08.05.2015 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» передало ТОВ «Кредекс фінанс» (позивач) право грошової вимоги, що належало ПАТ «Платинум Банк», а згодом і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «Платинум Банк» і боржниками, зазначеними в Реєстрі заборгованостей, в розмірі портфеля заборгованості. Копія вказаного договору факторингу додана до позовної заяви (а.с. 10-11). Розміри грошових зобов'язань кожного із боржників та інша інформація про боржників складає Реєстр боржників, та зазначена у додатку №1 до договору факторингу, а також міститься в електронному вигляді бази даних. Згідно даних витягу з Реєстру заборгованостей, який доданий до позовної заяви (а.с. 4 зворотній бік), ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступає ТОВ «Кредекс фінанс» право вимоги заборгованостей до боржників - позичальників ПАТ «Платинум банк» на умовах, передбачених договором факторингу. Зокрема, відступлено право вимоги до [PERSON] у розмірі 3 512, 20 грн. Згідно з умовами Договору відповідач зобов'язаний повністю повернути кредит та виконати інші зобов'язання не пізніше 23.09.2014. Платежі з погашення кредиту, процентів та комісії здійснюються у вигляді щомісячних рівномірних платежів в сумі 279, 00 грн. (п.п.2.7 - 2.8 Договору). Відповідно до п.5.4 Договору в разі прострочення позичальником (відповідачем) сплати процентів за користування кредитом та/або частини суми кредиту, позичальник зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,3% від простроченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Судом встановлено, що банк надав відповідачу вказану у договорі суму кредиту, а відповідач порушив зобов'язання, передбачені Договором. Згідно даних позивача відповідачем здійснено останній платіж 05.11.2013, а нарахування процентів та інших платежів зупинено 18.06.2013. Тобто, станом на 26 червня 2015 у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 3 512, 20 грн., яка складається із: залишку заборгованості за кредитом у розмірі 2 797, 70 грн., пені у розмірі 714, 50 грн. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за Договором. Ст. 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за Договором не погашає. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 7.1 Договору передбачено, що договір діє до повного виконання зобов'язань позичальника за даним Договором. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов'язання за Договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови Договору. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Аналіз правових норм, зокрема, ст. ст. 536, 549 ЦК України дає підстави для висновку про те, що проценти та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У постанові ВСУ у справі № 6-738цс15 від 24.06.2015, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами загальної юрисдикції , вказано, що виходячи із основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин та аналізуючи норми розділу V ЦК України "Строки та терміни. Позовна давність" у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність. Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність судом застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише із наявністю про це заяви сторони. Тобто, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність. Отже, оскільки до суду не надано заяви відповідача про застосування судом позовної давності у даному спорі, тому суд задовольняє даний позов в повному обсязі. З огляду на зазначене, на підставі наданих позивачем доказів, вказаних у рішенні суду вимог закону, суд вважає, що позивач належним чином обґрунтував та довів свій позов, довів, що відповідач не виконав умови Договору, а тому вказана у позові сума 3 512, 20 грн., яка судом перевірена і відповідає обставинам справи, підлягає до примусового стягнення. У зв'язку із задоволенням даного позову суд, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати: сплачений судовий збір, в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved