Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON] (далі-заявник) звернулась до Монастириського районного суду Тернопільської області з заявою про встановлення факту належності їй [PERSON], [INFO], Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №073195, виданого Монастириською райдержадміністрацією на імя «Мариняк Анастасія Михайлівна». Вимоги заяви обґрунтовані тим, що на підставі розпорядження Монастириської райдержадміністрації від 13.05.2003 року №138 їй передали у приватну власність земельну ділянку площею 0,5 га., яка розташована на території Задарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При видачі 26.09.2003 року Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №073195 допущено помилку в написанні її імені, а саме, замість «Надія» в акті написали «Анастасія». Окрім цього в заяві зазначає, що з метою отримання майнового паю за надання земельної ділянки в оренду, вона звернулася до орендаря ПСП «ОСКАР», с.Задарів Монастириського району Тернопільської області проте їй було відмовлено у видачі майнового паю, оскільки в Державному акті на право власності на земельну ділянку неправильно записано її імя «Анастасія», хоча правильно повинно бути «Надія». [PERSON] в судове засідання не зявилась, суду подала заяву про розгляд справи в її відсутності, свої заявлені вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Задарівської сільської ради в судове засідання не зявився, проте подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення заявлених вимог не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Визначаючись із заявленою вимогою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів суд враховує таке. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. В даному випадку встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявникові для отримання майнового паю за надання земельної ділянки в оренду. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Таким чином, факт, що просить встановити заявник має юридичне значення. Судом не виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту повязане з вирішенням спору про право. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлено наступне. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (з подальшими змінами) при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Так, на підставі розпорядження Монастириської райдержадміністрації від 13.05.2003 року №138 [PERSON] передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,5 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та оформлено Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ТР №073195 від 26.09.2003 року. Як вказує [PERSON] у поданій заяві, що у вищевказаному документі невірно зазначено її імя. Документами, які встановлюють правильне імя заявника по даній справі є свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], серії І-ИД №409087, виданого повторно 05.10.1976 року, зроблено запис за №36, свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ИД №317895 виданого 03.03.1979 року, зроблено запис за №4, згідно якого [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище «Батіг» на «Мариняк», паспорт серії МС №689405, який належить [PERSON], [INFO] і згідно записів яких правильне імя [PERSON] «Надія», проте Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ТР №073195 виданий на імя «Анастасія». З вищезазначеного випливає, що при складанні правовстановлюючого документа органом, який його складав, була допущена помилка при записі імені [PERSON] А тому беручи вищевказане до уваги та аналізуючи всі подані заявником докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що «Мариняк Надія Михайлівна», [INFO], і «Мариняк Анастасія Михайлівна», є одна і та ж особа. Отже, факт належності [PERSON], [INFO], Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №073195, підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами та копіями правовстановлюючих документів. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що [PERSON] та «Мариняк Анастасія Михайлівна» є одна і та ж особа, то заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved