Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

19.02.2021 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Корпорації будівельних підприємств «Галичартбуд», третя особа, що не заявляє самостійних вимог Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання права власності на частку у квартирі, який в подальшому уточнили та з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 04.06.2021 року просили суд визнати за кожним з позивачів право власності на 1/7 ідеальної частки квартири [ADDRESS] . В обґрунтування уточнених позовних вимог покликається на те, що [PERSON] з 1995 року перебував у трудових правовідносинах з ГУ МВС України у Львівській області. 20.10.2009 року між Корпорацією будівельних підприємств «Галичартбуд» (Генпідрядник за Договором) та Відділом капітального будівництва Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (Замовник за Договором) укладено Договір № 20/10 про передачу прав на виконання функцій Замовника будівництва багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] (далі - Договір), згідно п.2.6 якого сторони погодили, що Замовник отримає у власність 10 відсотків від загальної площі житла Об`єкта, відповідно Генпідрядник-Інвестор має право частково або повністю до завершення будівельних робіт на Об`єкті, передати Замовнику визначену п.2.6. Договору частку житла з власного фонду в межах міста Львова. Згідно протоколу №1 засідання житлово-побутової комісії ГУ МВСУ у Львівській області від 31.01.2011 р. позивачу [PERSON] , як черговику з 2005 року, потребуючому покращення житлових умов, виділено чотирикімнатну службову квартиру [ADDRESS] . 13.12.2011 р. КБП «Галичартбуд» зареєструвала право власності на квартиру [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на підставі свідоцтва про право власності від 16.11.2011 р., виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі наказу № 2066-Ж-III. 23.12.2011 року між Корпорацією будівельних підприємств «Галичартбуд» та Відділом капітального будівництва Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області було підписано акт приймання-передачі квартир по Договору, згідно якого Замовнику було передано у власність, в тому числі, квартиру [ADDRESS] , яка була збудована Корпорацією у іншому об`єкті та належала Корпорації на праві власності згідно свідоцтва про право власності від 16.11.2011 р. 24.04.2012 р. [PERSON] та членам його родини видано ордер № 000409 на службове жиле приміщення - квартиру [ADDRESS] на підставі наказу директора департаменту ЖГ та ІФ № 167 від 17.04.2012 р. З того часу і по сьогоднішній день, вказана квартира є постійним і єдиним місцем проживання позивачів. 17.09.2012 року сторонами підписано додаткову угоду №4 до Договору, якою підтверджено факт отримання Відділом капітального будівництва Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області у власність, у тому числі, квартири [ADDRESS] в рахунок виконання зобов`язань за Договором та підтверджено факт виконання КБП «Галичартбуд» зобов`язань за Договором в повному обсязі. Наказом № 271 від 03.07.2020 р. Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради квартиру [ADDRESS] вилучено з обліку службових, визнано позивача [PERSON] основним квартиронаймачем та змінено договір найму, зобов`язано ОСББ «Взірцеве» внести зміни у відповідну документацію. Наказом № 3354 від 16.09.2020 р. позивачу [PERSON] та членам його сім`ї передано у приватну спільну часткову власність чотирикімнатну квартиру [ADDRESS] . Згідно п.2 даного наказу комунальній установі «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» доручено підготувати та видати заявникам приватизаційні платіжні доручення для погашення житлових чеків, свідоцтво про право власності на квартиру, вчинити інші необхідні дії. 16.09.2020 р. Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області позивачам видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] . Однак, рішенням № 54616279 від 16.11.2020 р. Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, в результаті розгляду заяви [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.10.2020 р., позивачам відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру на тій підставі, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за іншим правонабувачем. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.01.2021 № 241639442 квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності Корпорації будівельних підприємств «Галичартбуд». Позивач [PERSON] двічі, 28.10.2020р. та 22.01.2021 р., зверталась до КБП «Галичартбуд» з проханням допомогти врегулювати дане питання, на що двічі отримувала відповідь, що на балансі у КБП «Галичартбуд» квартира [ADDRESS] не перебуває, та що щодо виключення запису про КБП «Галичартбуд» як власника квартири [ADDRESS] з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, «Галичартбуд» не заперечує. 30.11.2020 р. позивач [PERSON] звернувся до ГУ МВСУ у Львівській області з проханням повідомити, яким чином він та члени його сім`ї можуть провести державну реєстрацію права власності на квартиру, на що отримав відповідь, що в силу положень Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», КБП «Галичартбуд» зобов`язана звернутись до нотаріуса про вчинення реєстраційних дій та зняття з Корпорації права власності на квартиру [ADDRESS] . На адвокатський запит О.Коваль від 23.01.2021 року щодо отримання документів, які стали підставою для реєстрації права власності за КБП «Галичартбуд» на квартиру [ADDRESS] отримали відповідь, що запитувані адвокатом копії документів не збереглись, у зв`язку з тим, що право власності на неї було передано Головному управлінню МВС України у Львівській області 23.12.2011 р. Таким чином позивачі вказують, що на підставі вищенаведених документів, які підтверджують перехід права власності на кв. [ADDRESS] , Відділ капітального будівництва Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області мав здійснити державну реєстрацію права власності на цю квартиру за собою і вже потім вчиняти дії щодо подальшого розпорядження правом власності на неї. Однак, Відділ капітального будівництва Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, не зареєструвавши право власності на квартиру [ADDRESS] , 16 вересня 2020 року передав квартиру у приватну спільну часткову власність позивачів. Відтак, у зв`язку із тим, що не було здійснено державної реєстрації переходу права власності на вказану вище квартиру від КБП «Галичартбуд» до ГУ МВС України у Львівській області, виникли складнощі у державній реєстрації переходу права власності на неї від ГУ МВС України у Львівській області до позивачів, що стало підставою для подання даного позову. Враховуючи вищенаведене, просять позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Коваль О.І. позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на вказані в позовній заяві обставини. Просила позов задовольнити. В останнє судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Представник відповідача Сухоцький М.П. в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення уточненого позову, підтримавши письмовий відзив на позовну заяву, долучений до матеріалів справи. В останнє судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, а тому суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що [PERSON] з 1995 року перебував у трудових правовідносинах з ГУ МВС України у Львівській області. 20.10.2009 року між Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в особі начальника відділу капітального будівництва Фляка П.Я. та Корпорацією будівельних підприємств «Галичартбуд» в особі Президента корпорації [PERSON] укладено Договір №20/10 про передачу прав на виконання функцій замовника будівництва. Відповідно до п.2.2. Договору №20/10 ГУМВС України у Львівській області отримає у власність 10% від загальної площі житлових та нежитлових приміщень Об`єкта, а КБП «Галичартбуд» отримає 90% площі від загальної площі житлових та нежитлових приміщень Об`єкта. 13.12.2011 р. КБП «Галичартбуд» зареєструвала право власності на квартиру [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на підставі свідоцтва про право власності від 16.11.2011 р., виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі наказу № 2066-Ж-III. 23.12.2011 року між Корпорацією будівельних підприємств «Галичартбуд» та Відділом капітального будівництва Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області було підписано акт приймання-передачі квартир по Договору, згідно якого Замовнику було передано у власність, в тому числі, квартиру [ADDRESS] , яка була збудована Корпорацією у іншому об`єкті та належала Корпорації на праві власності згідно свідоцтва про право власності від 16.11.2011р. 24.04.2012 р. [PERSON] та членам його родини видано ордер № 000409 на службове жиле приміщення - квартиру [ADDRESS] на підставі наказу директора департаменту ЖГ та ІФ № 167 від 17.04.2012р. З того часу і по сьогоднішній день вказана квартира є постійним і єдиним місцем проживання позивачів. 17.09.2012 року між Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в особі начальника відділу капітального будівництва Цимарно В.Ю. та Корпорацією будівельних підприємств «Галичартбуд» в особі Президента корпорації [PERSON] укладено Додаткову угоду №4 до Договору №20/10 від 20.10.2009 року. Вказаною Додатковою угодою підтверджено факт отримання Відділом капітального будівництва Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області у власність, у тому числі квартири [ADDRESS] в рахунок виконання зобов`язань за Договором та підтверджено факт виконання КБП «Галичартбуд» зобов`язань за Договором в повному обсязі. Таким чином, на підставі вищенаведених документів, які підтверджують перехід права власності на кв. [ADDRESS] , Відділ капітального будівництва Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області мав здійснити державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за собою і вже потім вчиняти дії щодо подальшого розпорядження правом власності на неї. Однак, Відділ капітального будівництва Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, не зареєструвавши право власності на квартиру [ADDRESS] , 16 вересня 2020 року передав квартиру у приватну спільну часткову власність позивачів. Наказом № 271 від 03.07.2020 р. Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, квартиру [ADDRESS] вилучено з обліку службових, визнано позивача [PERSON] основним квартиронаймачем та змінено договір найму, зобов`язано ОСББ «Взірцеве» внести зміни у відповідну документацію. Крім того, Наказом № 3354 від 16.09.2020 р. позивачу [PERSON] та членам його сім`ї передано у приватну спільну часткову власність чотирикімнатну квартиру [ADDRESS] . Згідно п.2 даного наказу комунальній установі «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» доручено підготувати та видати заявникам приватизаційні платіжні доручення для погашення житлових чеків, свідоцтво про право власності на квартиру, вчинити інші необхідні дії. 16.09.2020 р. Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області позивачам видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] . Однак, рішенням № 54616279 від 16.11.2020 р. Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, в результаті розгляду заяви [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.10.2020 р., позивачам відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру з тих підстав, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за іншим правонабувачем. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.01.2021 № 241639442, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності Корпорації будівельних підприємств «Галичартбуд». Відтак, у зв`язку із тим, що не було здійснено державної реєстрації переходу права власності на вказану вище квартиру від КБП «Галичартбуд» до ГУ МВС України у Львівській області, виникли складнощі у державній реєстрації переходу права власності на спірну квартиру від ГУ МВС України у Львівській області до позивачів. Згідно п.1 ст. 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі. Згідно ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Згідно ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Пунктом 1 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Так, відповідно до підпункту 9 пункту 1 ст. 27 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що позивачам належить на праві приватної спільної часткової власності квартира [ADDRESS] , це право ніким не оспорюється, а також беручи до уваги те, що ГУ МВС України у Львівській області не здійснило державної реєстрації переходу права власності на вказану квартиру, у зв`язку із чим і виникли труднощі у здійсненні державної реєстрації за позивачами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 11350,00 грн.

Outcome: approved