Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] 22 серпня 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до Китченківської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 6,6726 га, яка розташована на території Китченківської сільської ради. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дана земельна ділянка належала її матері [PERSON], яка померла [INFO]. Вказана земельна ділянка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 018474. В установлений законом час спадщина у вигляді земельної ділянки, позивачем була прийнята, оскільки вона постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї. Крім позивача спадкоємцем [PERSON] є її донька - [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача, про що нею подана відповідна заява. Позивач має намір успадкувати майно, оскільки являється спадкоємицею першої черги за законом, в зв'язку з чим звернулася до суду з даним позовом та прохає визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку. У відкритому судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги [PERSON] та прохала їх задовольнити. Представник відповідача - Китченківської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про визнання позову та про слухання справи у відсутність представника. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 26 листопада 2013 року Козіївською сільською радою Краснокутського району Харківської області. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 6,6726 га, розташованої на території Китченківської сільської ради Краснокутського району Харківської області, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №018474, копія якого мається в матеріалах справи. У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив та діти спадкодавця. Факт, що позивач являється донькою померлої [PERSON] підтверджується її свідоцтвом про народження та про одруження, копії яких знаходяться в матеріалах справи. Крім позивача спадкоємцем [PERSON] є її донька - [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача, про що нею подана відповідна заява. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування " відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХР №018474, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №293. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець після смерті спадкодавця - [PERSON], має законне право на земельну ділянку в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved