Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.12.2005 року та земельної ділянки, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 786376. Позивач з метою прийняття спадщини звертався до Краснокутської державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. На даний час позивач виявив намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті батька, оскільки являється спадкоємцем за законом першої черги, в зв`язку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: поновити строк звернення до суду з позовом, визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, однак надав суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача - Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника, при прийнятті рішення покладався на розсуд суду. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.03.2003 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9202416 від 07.12.2005 року, копії яких маються в матеріалах справи. Також до спадкового майна увійшла земельна ділянка площею 3,4545 га, про що свідчить копія Державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 786376. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. Згідно заповіту, посвідченого 06.04.2006 року секретарем Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, зареєстрованого у реєстрі за № 108, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме йому на день його смерті, на що він за законом матиме право заповідав своєму сину [PERSON] , тобто позивачу по справі, повністю. Як вбачається з довідки Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області вказаний заповіт на день смерті не відмінявся та не скасовувався. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що спадкування житлового будинку та земельної ділянки необхідно здійснювати за заповітом [PERSON] від 06.04.2006 року відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України. Інших спадкоємців не має. Спадкові справи не заводились, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 58196106 від 06.11.2019 р. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування " відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії РЗ №786376. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлого батька [PERSON] . Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Крім того [PERSON] пропустив строк для звернення з позовною заявою до суду і просять його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач [PERSON] , як спадкоємець після смерті спадкодавця - [PERSON] має законне право на земельну ділянку та житловий будинок в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved