Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , третьої особи - служби у справах дітей Рогатинської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову зазначено, що [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу 04 грудня 2018 року [PERSON] ) є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Дитина приживає з батьком, знаходиться на повному його утриманні та вихованні. Сторони спільно не проживають, не підтримують шлюбних відносин, місце перебування відповідачки позивачу не відоме. Матір не цікавиться дитиною, не бере участі у його вихованні протягом тривалого часу, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Раніше притягувалася до кримінальної відповідальності. Вказані обставини свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. На підставі цього просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо сина та стягнути аліменти на дитину в розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю. Пояснив, що син фактично не знає матері. На даний час відповідачка разом із ними не проживає, не приїжджає до дитини, не надає допомоги на утримання сина. Зловживає алкогольними напоями, часто залишала дитину без нагляду на тривалий час. Не цікавиться сином, веде аморальний спосіб життя. Просив позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не прибула, не повідомила суд про причини своєї неявки, не подала клопотання про відкладення розгляду справи, чи слухання справи без її участі, про дату час і місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Представник третьої особи - служби у справах дітей Рогатинської РДА у судовому засіданні підтримала рішення комісії з питань захисту прав дитини Рогатинської РДА про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] . Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , повторно виданим 13 червня 2017 року Рахівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. 04 грудня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Рогатинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що зроблено актовий запис за № 97, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим 04 грудня 2018 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно довідки-характеристики виконавчого комітету Рогатинської міської ради Івано-Франківської області від 09 квітня 2019 року № 02-08/294, [PERSON] проживає в [ADDRESS] . За місцем проживання характеризується позитивно, не конфліктний, комунікабельний, з сусідами перебуває в товариських відносинах. Згідно характеристики ТОВ «Вест Комерс Груп», [PERSON] працює на даному підприємстві з 10 жовтня 2018 року. За час роботи зарекомендував себе як відповідальний і дисциплінований працівник, за характером спокійний та врівноважений, в колективі користується повагою та авторитетом. Згідно письмової характеристики сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] протягом останніх двох років. За час проживання зарекомендувала себе з негативної сторони, неодноразово перебувала в стані алкогольного сп`яніння, виражалася нецензурною лайкою, залишала дітей одних в квартирі на довгий час. На зауваження не реагувала, погрожувала фізичною розправою. Комісія з питань захисту прав дитини Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області 09 квітня 2019 року прийняла рішення № 21 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітнього сина [PERSON] . Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. За приписами ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. № 2402-III передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, беручи до уваги, що відповідачка не виявляє щодо сина батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню, вихованням сина не займається, не піклується про духовний і фізичний розвиток дитини, не турбується про належний стан його здоров`я, матеріальну допомогу на утримання не надає, суд приходить до висновку, що у відповідності з п. 2, ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України є достатньо підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Одночасно суд роз`яснює відповідачці її право в подальшому, за наявності до того підстав, поновити свої батьківські права в судовому порядку відповідно до ст. 169 СК України. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч.4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Статтею 184 Сімейного кодексу Українипередбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК Українивизначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановленоу 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] , аліментів на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved