Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

19 серпня 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0,10 га, виділену для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що [INFO] померла його мати [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на зазначену земельну ділянку. Однак він не може оформити спадщину на неї в нотаріальному порядку, оскільки Державний акт на ділянку не був оформлений належним чином. Посилаючись на те, що він прийняв спадщину, але через зазначену обставину не може її переоформити на себе, хоча самим правовстановлюючим документом в сукупності з довідками державних установ підтверджується належність ділянки померлій матері, тому просив визнати за ним право власності на ділянку після смерті матері. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява з проханням розглядати справу без його участі та участі позивача, а позов задовольнити. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] в м. Миколаєві померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина на рухоме та нерухоме майно, в тому числі на земельну ділянку, розміром 0,10 га, виділену для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, розташовану по [ADDRESS]. Дану ділянку вона купила у громадянки [PERSON] за укладеним 12 травня 2008 року на товарній біржі "Юрінформ" письмовим договором № 206, який був визнаний дійсним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2007 року. Цим же рішенням за нею було визнано право власності на земельну ділянку. На підставі рішення суду вона зареєструвала своє право власності на ділянку (а.с. 11) та почала оформляти документацію по виготовленню правовстановлюючого документу на земельну ділянку - Державного акту. Однак через смерть не встигла цього зробити до кінця. На земельну ділянку був оформлений Державний акт серії ЯГ № 592410, який, в той же час, не пройшов повного оформлення та реєстрації: в ньому відсутні дата та печатка уповноваженого органу, що його видав, а також він не зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів. Відповідно до ст. 1261 СК України спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є позивач, як її рідний син. Інших спадкоємців за законом цієї ж черги судом не встановлено. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Позивач є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки вчасно, в передбачений законом шестимісячний строк, подав нотаріусу заяву про її прийняття. Однак, під час оформлення спадщини після смерті матері він отримав роз'яснення від нотаріуса про неможливість оформлення земельної ділянки в такому порядку, оскільки не представив належним чином оформленого правовстановлюючого документу на дану нерухомість. Так, відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 (в редакції на час звернення) видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку можлива за представлення правовстановлюючих документів на неї. Проте, як було зазначено вище, померла за життя не встигла належним чином оформили правовстанволюючий документ на ділянку. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або невизнається іншою особою. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що вказана ділянка належала [PERSON] і після її смерті, і вона входить до складу спадщини за законом та повинна перейти у власність до спадкоємців, тобто до позивача як єдиного спадкоємця за законом першої черги. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved