Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання права власності за набувальною давністю. У судове засідання позивач та відповідач не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивачка, [PERSON] , подала до суду заяву, вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за її позовом без її участі. Відповідач, Павлівське сільське споживче товариство, подало до суду заяву, в якій вказало вказало, що заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить суд розглянути справу у відсутність представника. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Павлівському сільському споживчому товариству (далі по тексту Павлівське ССТ) на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 25.03.2003 року Павлівською сільською радою на підставі рішення № 16 від 26.02.2003 року належить 44/100 частини нежитлової будівлі А-1 з ганком ак загальною площею 103,2 кв.м., основною площею 103,2 кв.м., зі складськими будівлями: склад Г-1, склад Д-1, розташованої за адресою: [ADDRESS] . 20 березня 2009 року [PERSON] загальними зборами пайщиків, членів ССТ було прийнято в члени Павлівського ССТ і вже як член Павлівського ССТ, вона почала користуватися належною Павлівському ССТ частиною будівлі у розмірі 44/100 нежитлової будівлі А-1 з ганком ак загальною площею 103,2 кв.м., основною площею 103,2 кв.м., зі складськими будівлями: склад Г-1, склад Д-1, розташованої за адресою: [ADDRESS] . З березня 2009 року позивачка вказує, що безперервно, відкрито, добросовісно володіє 44/100 частини нежитлової будівлі зі складськими будівлями, обслуговує, робить поточні ремонти зазначеної частини будівлі. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). З наведеного суд приходить до висновку, що позивач протягом 12 років відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, а тому набув право власності за набувальною давністю на 44/100 частину нежитлової будівлі А-1 з ганком ак загальною площею 103,2 кв.м., основною площею 103,2 кв.м., зі складськими будівлями: склад Г-1, склад Д-1, розташованої за адресою [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved