Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

22 червня 2021 року [PERSON] звернулася до Соснівського районного суду міста Черкаси з позовом про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що 22 березня 1995 року згідно ордеру Серії А № 012487 їй була надана двокімнатна квартира [ADDRESS] . Пайовий внесок за квартиру був виплачений нею в повному обсязі. Звернувшись до відповідних органів із заявою про реєстрацію права власності їй було відмовлено з підстав відсутності необхідних документів, відповідно до вимог чинного законодавства, а саме ненадання усіх необхідних документів для проведення державної реєстрації права власності. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 червня 2021 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року підготовче провадження по справі закрито, призначений розгляд по суті. У судовому засіданні позивача та адвокат позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ЧМР - Волкович Ю.О. в судовому засіданні при вирішення спору покладалась на розсуд суду, оскільки вважає Черкаську міську раду неналежним відповідачем по справі. Треті особи в судове засідання не з`явилися, скерували до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Заслухавши думку позивача, адвоката позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 року), право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 1 січня 2013 року), державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Положення ст.328 Цивільного кодексу України (в редакції від 16 січня 2003 року) передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 128 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу. За положеннями ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в законну силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Вказані норми дублюються у ст. 384 ЦК України (в редакції від 2003 року), де зазначено, що в разі викупу квартири, член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири. В п. п. 69, 71 Листа Верховного Суду України від 26 травня 2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначалось, що члени ЖБК, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», набувають права власності на квартиру. З п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» вбачається, що судам слід мати на увазі, що згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства. З ордеру № 110 Серії А № 012487 від 22 березня 1995 року вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Виконкому Черкаської міської ради народних депутатів від 01 березня 1995 року № 87, було надано право на зайняття квартири [ADDRESS] , житловою площею 28,59 кв.м. З довідки КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» № 20323 від 02.02.2021 вбачається, що по даним КП ЧОО БТІ станом на 01.01.2013 року право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. Як вбачається з довідки Голови правління ОСББ «Гоголя, 206» Панасенко О.В., [PERSON] згідно рішення міськвиконкому м. Черкаси № 87 від 01.03.1995 була членом ЖСК-110 (до моменту його закриття за рішенням суду) за адресою [ADDRESS] , створення якого затверджено рішенням міськвиконкому № 244-Р від 30.08.1990 р.. Вартість квартири 59445910 купоно-карбованців. Корисна площа квартири 51,0 м.кв., житлова площа 29,1 м.кв., кількість кімнат 2, знаходиться на 8 поверсі 10-поверховому будинку. Квартира має туалет, ванну, кухню, центральний водопровід, каналізацію, природній наз, центральне опалення, телефон. Пайовий внесок виплачено повністю. Судом встановлено, що згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 21.11.2012 здійснено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельного кооперативу № 110 (ЖБК № 110). Як вбачається з рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 58155537 від 17 травня 2021 року, [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності квартири [ADDRESS] , у зв`язку з ненаданням усіх необхідних документів для проведення державної реєстрації права власності, а саме довідки про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі. На підставі дослідження перелічених письмових доказів, суд вважає, що ОСББ «Гоголя, 206» фактично є правонаступником ЖБК № 110. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] правомірно свого часу набула право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] , оскільки вказана квартира була надана їй у користування на підставі ордеру, а у подальшому позивачем як членом ЖБК № 110, було проведено повну виплату пайових внесків за зазначену кооперативну квартиру. Суд зауважує, що виникнення права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 2004 року. Водночас, суд звертає увагу, що лише на підставі «Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених "Про затвердження Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб; нормативно-правовий акт № 56 від 13.12.1995 "Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121, «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, передбачалось оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування членам житлово-будівельного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески. Враховуючи перелічені норми суд дійшов висновку, що на момент набуття права власності [PERSON] на кооперативну квартиру, законодавством не була передбачена як видача свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, так і обов`язкова державна реєстрація права власності на таку квартиру. Враховуючи наведені норми та зважаючи, що саме на підставі ордеру на вселення позивач отримала від Виконавчого комітету місцевої ради право на користування спірною кооперативною квартирою, а у подальшому не отримала свідоцтва про право власності на це майно та не зареєструвала його в БТІ, існує спір щодо підтвердження права власності позивача на вказану квартиру. За змістом ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК в редакції від 2003 року, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, суд дійшов висновку, що у позивача [PERSON] існують перешкоди щодо підтвердження відповідними правовстановлюючими документами її права власності на кооперативну квартиру, набутого нею свого часу правомірно. На підставі викладеного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом визнання за [PERSON] права власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] внаслідок проведення нею сплати пайових внесків за вказану квартиру.

Outcome: approved