Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості по аліментам за період з 01.09.2014 року по 01.09.2015 року у розмірі 14 289,69 грн. В обґрунтування позову в позовній заяві [PERSON] зазначив, що з відповідачкою по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.02.2010 року. Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 15.06.2012 року шлюб між ними розірваний. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір'ю. Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 27.06.2012 року з нього на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу). 05.06.2014 року між ним та відповідачкою була досягнута домовленість про те, що син буде проживати у кожного з батьків почергово, по два дні, про що був складений та підписаний відповідний Договір. Після підписання цього Договору, у зв'язку з тим, що позивачка працевлаштувалась за межами України, де перебувала тривалі проміжки часу, вони домовились, що син за всі періоди її відсутності буде проживати з ним і відповідачка зобов'язалась надати дозвіл на зміну реєстрації місця проживання дитини та перереєстрації сина за його адресою, про що написала відповідну розписку, про те своє зобов'язання до цього часу не виконала. Так як син перебував на його утриманні, відповідачка подала до виконавчої служби заяву про повернення їй виконавчого листа і виконавчий лист їй був повернутий 13.07.2013 року. Проте, 01.09.2015 року, після незрозумілого конфлікту, відповідачка подала до ВДВС Красноградського РУЮ заяву про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів та у заяві зазначила, що нарахування та утримання аліментів необхідно проводити з 01.09.2014 року. На підставі даної заяви державним виконавцем 13.10.2015 року був зроблений розрахунок та йому була нарахована заборгованість по аліментам за період з вересня 2014 року по серпень 2015 року у розмірі 14 289,69 грн. З даною сумою заборгованості він не згодний, оскільки весь період за який йому нарахована заборгованість по аліментів, син знаходився фактично на його утриманні, а відповідачка не надала до ВДВС Красноградського РУЮ жодних доказів наявності у неї поважної причини, за якої вона була позбавлена можливості пред'явити виконавчий лист до виконання за період з 01.09.2014 року і до 01.09.2015 року. Від позивача [PERSON] 03.11.2015 року до суду надійшла письмова заява в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримує. Від відповідачки [PERSON] 03.11.2015 року до суду надійшла письмова заява в якій позов [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості по аліментам визнає та просить постановити рішення при попередньому судовому засіданні за її відсутності. Враховуючи те, що сторони про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі за наявними у справі доказами на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснюючи фіксування судового процесу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявністю для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню враховуючи наступне. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.02.2010 року, який розірваний 15.06.2012 року рішенням Красноградського районного суду Харківської області. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 10). Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір'ю. На підставі рішення Красноградського районного суду Харківської області від 27.06.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини від усіх його видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.05.2012 року, до повноліття дитини, що підтверджується копією виконавчого листа № 2021/1614/2012 від 27.06.2012 року (а.с. 11). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У виконавчому листі № 2021/1614/2012 від 27.06.2012 року є відмітка державного виконавця про повернення виконавчого листа 13.07.2013 року на підставі ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження". Між [PERSON] та [PERSON] 05.06.2014 року була досягнута домовленість про те, що син буде проживати у кожного з батьків почергово, по два дні, про що був складений та підписаний Договір про визначення місця проживання дитини та участь батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею (а.с. 12-13). [PERSON] 06.06.2014 року надала розписку про те, що зобов'язується приїхати з роботи 27.06.2014 року та зобов'язалась прописати свого сина [PERSON] у його батька [PERSON] за місцем його проживання (а.с. 14). [PERSON] на підставі заяви 01.09.2015 року пред'явила до виконання у ВДВС Красноградського РУЮ Харківської області виконавчий лист № 2021/1614/2012 виданий Красноградським районним судом Харківської області 27.06.2012 року та попросила провести нарахування та утримання аліментів з 01.09.2014 року (а.с. 15). З довідки ВДВС Красноградського РУЮ Харківської області від 13.10.2015 року видно, що заборгованість по виконавчому листу № 2021/1614/2012 від 27.06.2012 року Красноградського районного суду Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/6 частини на утримання дитини згідно заяви [PERSON] нараховується з 01.09.2014 року відповідно до доходу [PERSON] отриманого в ХВБР та станом на 01.09.2015 року становить 14 289,69 грн. (а.с. 16). Відповідно до ч. 3 ст. 197 СК України суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Як зазначено в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на яку вона посилається як підставу своїх вимог. Відповідно до посилань позивача, [PERSON] не надала до ВДВС Красноградського РУЮ Харківської області жодних доказів наявності у неї поважної причини, за якою вона була позбавлена можливості пред'явити виконавчий лист № 2021/1614/2012 від 27.06.2012 року про стягнення з нього на її користь аліментів у розмірі 1/6 частини на утримання сина до виконання за період з 01.09.2014 року і до 01.09.2015 року, що не заперечується також відповідачкою, а отже, відповідно до вимог ч.1 ст. 61 ЦК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які буруть участь у справі, не підлягає додатковому доказуванню. На підставі викладеного суд вважає за необхідне звільнити [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам за період з 01.09.2014 року по 01.09.2015 року у розмірі 14 289,69 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати відповідно до частини задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved