overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

23 серпня 2017 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначила, що 17.12.2013 року зареєструвала з відповідачем шлюб, актовий запис №300. Від шлюбу позивач з відповідачем мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, спір про поділ майна відсутній. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, просила залишити прізвище "Білохон". Відповідач до судового засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав, про причини неявки суд не інформував. Справу розглянуто на підставі ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 17.12.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №300, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-НО №343907 (а.с.4). Від спільного життя мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвами про народження (а.с.5,6). Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Наміру поновлювати шлюбні відносини позивач не має. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач просила залишити прізвище «Білохон». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

23 серпня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який зареєстрований з відповідачем [PERSON] 15 квітня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №351. Від спільного шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на її повному утриманні та проживає з нею. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Сторони з 2015 року припинили подружні відносини, проживають окремо. Позивач вважає, що примирення і збереження сім`ї не можливе та суперечить їхнім інтересам. Позивач просить розірвати шлюб, покласти на відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] до проведення підготовчого засідання подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до проведення підготовчого засідання подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, позов визнає в повному обсязі, просить задовольнити. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем та відповідачем. З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, тому у відповідності до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" слід стягнути з відповідача в дохід держави 384,20 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

23 січня 2008 року ПАТ КБ "ПриватБанк", з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, уклали кредитний договір № СSХRRХ07350267, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 1234 грн. 15 коп. зі сплатою відсотків в розмірі 12,0% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що відповідач систематично порушує умови кредитного договору, в зв'язку з чим станом на 15 квітня 2014 року утворилась прострочена заборгованість за договором в розмірі 11055 грн. 76 коп., що складається з заборгованості за нарахованими відсотками - 14 грн. 85 коп., заборгованості за комісією - 362 грн. 88 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 9675 грн. 37 коп., штрафу (фіксована сума) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 502 грн. 66 коп., звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути з нього цю заборгованість в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позов визнав повністю. Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 січня 2008 року відповідач отримав у КБ «Приватбанк» кредит в розмірі 1234 грн. 15 коп. зі сплатою відсотків в розмірі 12,0% річних та зобов'язався погашати кредит та відсотки відповідно до графіку, обумовленого договором, однак зобов'язання не виконує, систематично порушуючи умови договору, і згідно з розрахунком, наданим позивачем, станом на 15 квітня 2014 року утворилась прострочена заборгованість за договором в розмірі 11055 грн. 76 коп., що складається з заборгованості за нарахованими відсотками - 14 грн. 85 коп., заборгованості за комісією - 362 грн. 88 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 9675 грн. 37 коп., штрафу (фіксована сума) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 502 грн. 66 коп. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання (ч.2 ст. 615 ЦК України), крім того, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч.1 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 550, 625, 1054 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

23 січня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Требуховецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області, актовий запис № 1, в якому у них народилася донька [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що спільне життя між подружжям не склалося, почали виникати непорозуміння, сварки та скандали, що привело до припинення сімейно-шлюбних відносин, тому [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, заяв не подавав. Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, в порядку ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 23 січня 2014 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Требуховецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області, актовий запис № 1, і дружині присвоєно прізвище [PERSON]. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, припинення сімейно-шлюбних відносин, окреме проживання протягом трьох місяців, що вказує на неможливість збереження сім'ї подружжя "[PERSON]", тому суд приходить до висновку, що їх шлюб необхідно розірвати. Спору щодо місця проживання доньки [PERSON], [INFO], немає. Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 640,00 грн. - видатки по оплаті судового збору, що підтверджується квитанцією № 0.0.821915874.1 від 07.08.2017 року. На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

23 січня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, який підтримав повністю, просив його задовольнити, в судове засідання не з"явився, просив справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, але був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не заперечував проти розгляду справи у його відсутності. Судом встановлено, що [INFO] в м. Красний Лиман Донецької області помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS], земельної ділянки площею 5,44 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Краснолиманської міської ради Донецької області, та грошових вкладів в ТВБВ № 10004/149 філії ДОУ АТ «Ощадбанк»(а.с.11-18,21-26). Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його син - позивач (а.с.27,33). Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Стаття 1270 ЦК України вказує, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців. Позивач своєчасно не звернулася до нотаріальної контори у звязку з тим, що на момент смерті спадкодавця і деякий час після цього територія м. Красний Лиман перебувала в зоні проведення активної фази АТО, у зв»язку з чим деякі державні установи та експерти-оцінювачи призупинили свою діяльність. А також задля збереження життя та здоров»я членів власної сім»ї він вимушений був на декілька місяців виїзжати з міста Красний Лиман до іншої області, де не міг працевлаштуватися, що призвело до суттєвого погіршення його матеріального становища, у зв»язку з чим не мав можливості нести витрати по документальному оформленню права на спадщину. Тому позивач пропустив строк для прийняття спадщини, в результаті чого постановою державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори від 18.12.2014 року йому було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини(а.с.20). Частина 3 статті 1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні добуто достатньо доказів тому, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин. З наведених підстав суд знаходить позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

23 січня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з нього на свою користь аліменти у сумі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину на утримання двох дітей, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, мотивуючи тим, що відповідач не надає їй матеріальної допомоги. Під час розгляду справи позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач позов визнав у сумі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Сторони одружились 13 березня 2003 року, що підтверджується копією актового запису про одруження (а.с.4). Як убачається з свідоцтв про народження, позивачка та відповідач є батьками двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Згідно довідки Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області, діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а.с.8). Відповідач постійної роботи не має. Частина 2 ст.182 СК України встановлює, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дітям сторін на час розгляду справи виповнилось відповідно 6 років та 11 років. Закон України "Про державний бюджет України на 2015 рік" встановив, що з 01 січня 2015 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - складає 1373 гривні. Тобто розмір аліментів на кожну дитину сторін не може бути меншим, ніж 411 гривень 90 копійок на місяць (1373 грн.: 100 х30). З урахуванням сімейного та матеріального становища сторін, а також приписів ч.2 ст.182 СК України суд визначає аліменти на утримання двох дітей у сумі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 23 січня 2015 року, до повноліття найстаршої дитини, тобто до [INFO], після чого по 500 гривень щомісячно на утримання сина [PERSON] до його повноліття, тобто до [INFO]. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі двісті сорок три гривні 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

23 січня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 04 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом №185. Від спільного проживання у них 31 травня 2005 року народився син [PERSON] (свідоцтво про народження серії І-НО №022610 від 08.06.2005 року), який проживає із позивачкою. Сімейне життя не склалося, оскільки у подружжя різні характери, а також, різний погляд на життя. Протягом двох років відносини між подружжям не підтримуються, спільне господарство не ведеться, позивач переконана, що збереження шлюбу з відповідачем є неможливим, з огляду на що просить шлюб розірвати. Спір щодо визначення місця проживання, а також, участі відповідача у вихованні дитини - відсутні. Позивач бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище "Жеребцова". Позивач у судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання також не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених вимог, з огляду на викладене нижче. На підставі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Враховуючи факт надання обома сторонами письмових заяв про розгляд справи за їх відсутності, небажання подружжя зберегти шлюб, відсутність спору щодо подальшого проживання дитини із матірю, відсутність майнового спору та питань щодо утримання сина, суд приходить до висновку, що примирення сторін неможливе, подальше збереження шлюбу інтересам подружжя не відповідатиме, беручи до уваги відсутність доказів на підтвердження того факту, що розірвання даного шлюбу суперечить інтересам подружжя чи їхньої малолітньої дитини, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову шляхом розірвання шлюбу між сторонами. В свою чергу, відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, позивачу [PERSON] (дошлюбне прізвище - Дорошенко) [PERSON], після розірвання шлюбу залишити прізвище Жеребцова.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

23 січня 2017 року Ананьївським районним судом Одеської області винесено рішення про задоволення позовних вимог Комунального підприємства "Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі" до [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення суми заборгованості. Під час проголошення вступної та резулятивної частини зазначеного рішення у його резулятивній частині не було вказано про стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави судового збору в розмірі 693 гривні 64 копійки. У судове засідання сторони не зявились. За таких підстав суд може ухвалити додаткове рішення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи №491/1188/16-ц, вважає, що необхідно винести додаткове рішення, в резулятивній частині якого вказати про стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави судового збору в розмірі 693 гривні 64 копійки. Згідно зі ст. 220 ч.1 п.1 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

23 травня 2014 року позивач звернувся з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні пояснив, що 02 липня 2007 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 267. Від спільного подружнього проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На протязі останніх 3 років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи між ними виникають сварки, свідком яких нерідко ставали їх діти, що впливає на їх психічний стан та кожний раз спричиняє йому та дітям душевні страждання. Вони більше двох років не проживають спільно і на даний момент ведення ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. За таких обставин вважає, що сім'я їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому просить суд розірвати шлюб, так як збереження шлюбу буде суперечити його інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, в тому числі і через засоби масової інформації, і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд розглядає справу в заочному провадженні на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 02 липня 2007 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 267 /а.с.4/. Від спільного подружнього проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.5-8/. На протязі останніх 3 років сімейне життя між позивачем та відповідачкою поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вони більше двох років не проживають спільно і на даний момент ведення ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи між ними виникають сварки, свідком яких нерідко ставали їх діти, що впливає на їх психічний стан. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати із матір'ю, після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище "[PERSON]". На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

23 травня 2014 р. позивачка звернулася з даним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач, з яким вона перебуває з 2007 р. в шлюбі, є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], однак кошти на його утримання не надає. Оскільки відповідач працює, має регулярний заробіток, інших утриманців не має, тому просить стягувати з нього на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку відповідача, щомісячно. В судове засідання позивачка не зявилася, подала письмову заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач з позовними вимогами згідний, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 14 частки його доходів щомісячно. Подав письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання не проводилося. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Відповідно до вимог ст.ст.180, 182, 184 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], однак добровільно кошти на його утримання не надає, тому з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. Визначаючи розмір аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей і платника аліментів. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України та

Outcome: approved