Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод користування власністю шляхом виселення з квартири. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що у даній квартирі зареєстрована вона та її малолітня донька. При фактичному заселенні у квартиру позивач виявила зламані замки на дверях та незнайомих їй осіб у кількості трьох чоловіків, які розпивали на її кухні спиртні напої. На зауваження один із них пояснив, що він є [PERSON] і він тут колись був зареєстрований, однак на даний момент знятий із місця реєстрації у цій квартирі і оскільки його сестра не хоче приймати до себе він вирішив жити у квартирі позивача без будь-яких на те підстав. На прохання покинути квартиру відповідач відмовився. На підставі наведеного просила суд зобов'язати [PERSON], усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення із квартири [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимог підтримав повністю та просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, проте належним чином був повідомлений про розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. У статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 12.09.2018 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 4-6). Відповідно до будинкової книги №3515 від 17.09.2018 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7-10). З довідки про склад сім'ї від 21.09.2018 №32507 за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). 15.09.2018 року та 27.09.2018 року позивачем було направлено до [PERSON] поштовим зв'язком повідомлення про виселення з квартири, яка перебуває у її власності (а.с. 19-23). Однак, відповідач [PERSON] вимоги про виселення в добровільному порядку не виконав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно відповідно до угоди з власником. Право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише при наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення прав членів сімї власника будинку на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач незаконно проживає в спірній квартирі та позбавляє позивача права володіння, користування і розпорядження своїм майном. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та усунути [PERSON] перешкоди у користуванні житловим приміщенням, шляхом виселення відповідача [PERSON] з спірної квартири. На стягненні судових витрат позивач не наполягає.

Outcome: approved