Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

16.12.2014 року [PERSON] звернулась з дійсним позовом до суду, в якому, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 10.10.2003 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, домовленість про розмір такої допомоги у них відсутня, а отримувані нею доходи не дозволяють їй в повній мірі забезпечувати спільну дитину. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.10.2003 року, який було розірвано 14.05.2008 року (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [NUMBER] батьком дитини дійсно є відповідач [PERSON] (а.с. 6) Відповідно до абзацу 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Виходячи з цього, відповідач, як батько, зобов'язаний брати участь у виховані та утримані своєї дитини наряду з позивачем. При цьому, відповідно до абзацу 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] працює опалювачем у КЗОЗ Балаклійської районної ради «Балаклійський районний цент первинної медико-санітарної допомоги». Приймаючи до уваги, що прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, який на даний час, згідно Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" становить 1032 грн., від шести до вісімнадцяти років становить 1286 грн., суд вважає, що аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати у розмірі 244 грн. підлягають стягненню в дохід держави з відповідача, так як позивачка, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved