Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Іваничівського районного суду Волинської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Позивач в своїй позовній заяві посилається на те, що йому на праві власності належить житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS]. У вище зазначеному будинку зареєстрована його колишня дружина [PERSON] та її син [PERSON], відповідачі по справі, проте останні з 2011 року у будинку не проживають. 02 червня 2011 року рішенням Іваничівського районного суду Волинської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідачі догляду за будинком не здійснюють за комунальні послуги коштів не сплачують. Останнє відоме місце проживання [PERSON] - с. Волиця Іваничівського району, а [PERSON] - с. Цевеличі Локачинського району Волинської області. Реєстрація відповідачів в його житловому будинку перешкоджає здійсненню ним права власності, користування та розпорядження належним йому майном, а також створює певні незручності матеріального характеру, в частині оплати за комунальні послуги. У зв'язку із зазначеним, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, житловим будинком [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідачі в судове засідання двічі, 30 листопада 2018 року та 11 грудня 2018 року не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідачі викликалися до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 167 ЖК України, у разі вибуття члена сім'ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, він втрачає право користування жилим приміщенням, з дня вибуття. Відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно, позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. Копією з будинкової книги та довідкою про склад сім'ї стверджується, що у вище вказаному будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] Як стверджується матеріалами справи відповідачі в зазначеному будинку не проживають, будь-яких витрат по утриманню будинку не несуть, будь-яких зв'язків з позивачем не підтримують. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 24 жовтня 2018 року, відповідачі у будинку позивача з 03 червня 2011 року не проживають. Згідно статті 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що відповідачі перешкоджають позивачу у здійсненні права щодо розпорядження житлом, не сплачують комунальних послуг за жиле приміщення, не беруть участі в його утриманні. Оскільки відповідачі в зазначеному будинку не проживають понад рік, за відсутності будь-яких домовленостей із власником та законних підстав на збереження за ними житла, ніяких обов'язків щодо утримання будинку не несуть, вони втратили право користування жилою площею в даному житловому будинку та, в порядку ст. 405 ч. 2 ЦК України, підлягають до визнання їх такими, що втратили право користування житлом в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), отже, відповідачі підлягають зняттю з реєстраційного обліку.

Outcome: approved