Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15 березня 2002 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалося, подальше примирення неможливе. Шлюбні відносини між сторонами припинені вже понад 2 роки тому, у сторін різні погляди на життя та ведення господарства. Подальше збереження шлюбу не можливе, оскільки суперечить інтересам позивача. Спір про поділ майна між сторонами відсутній, розлучаються вперше. Оформити розлучення через органи РАЦС відповідач не відмовляється, у звязку з чим позивач вимушений звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також позов підтримав та просив його задовольнити (а.с. 13). Відповідач до суду також не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в тому числі телефонограмою (а.с. 15), причини неявки суду не повідомила. У телефонному режимі проти задоволення позову не заперечувала та просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Орел». Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 15 березня 2002 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, актовий запис № 01, що підтверджується виданим повторно свідоцтвом про шлюб від 31 січня 2017 року серії І-СР № 137225 (а.с. 6) та штампом у паспорті позивача, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На виконання вимог ч .1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, спільного господарства сторони не ведуть та проживають окремо. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу у судовому засіданні не надано та судом не встановлено. При цьому сторони не бажають поновлювати сімейні стосунки, а тому надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Таким чином суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд залишає відповідачу набуте нею у шлюбі прізвище "Орел". На підставі викладеного вище,

Outcome: approved