Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

17 грудня 2014 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], в особі представника за законом [PERSON] звернулись до суду з позовом, у якому просять суд Звільнити з-під арешту, накладеного 30.07.2013 року та 10.06.2014 р. [PERSON] відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у особі старшого державного виконавця Дмухіної Яни Миколаївні, нерухоме майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: квартиру, яка складається з трьох кімнат, загальною площею 68,5 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Справа в провадження судді Штих Т.В. надійшла відповідно до розпорядження « 02-48\\237 від 16.06.2015 року. Свої вимоги Позивачі обґрунтовують тим, що 15 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики у простій письмовій формі. Відповідно до договору позики від 15 липня 2013 року (надалі Договір), [PERSON] передає у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 400000,00 (чотириста тисяч) гривень 00 копійок, а Позичальник зобовязується повернути позику у строк до 15.07.2014 року. З метою забезпечення виконання зобовязання, що виникло у [PERSON] за Договором, був укладений Іпотечний договір від 15 липня 2013 року. 30 липня 2013 року на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження № 39131051 було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] в межах суми боргу у розмірі 116892,00грн. 24 березня 2014 року помер [PERSON], померлий [PERSON] з 12 листопада 1983 року був одружений з [PERSON]. У шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилося 2 сина, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. 10 червня 2014 року на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження Старшого державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] № 43633741, було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] в межах суми боргу у розмірі 92707,80 грн. [PERSON] свого зобовязання за договором позики не виконав, грошові кошти не повернув у звязку вищенаведеним Позивачі звернулись до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] для заміни сторони у Іпотечному договорі та пролонгації Іпотечного договору. Нотаріусом було відмовлено у зміні сторони у договорі та пролонгації Іпотечного договору та повідомлено, що наявність арешту нерухомого майна виключає можливість посвідчення договору про заміну сторони у Іпотечному договорі від 15 липня 2013 року чи будь-якого іншого, до зняття арешту. Таким чином, арешт на предмет іпотеки, а саме: квартиру, яка складається з трьох кімнат, загальною площею 68,5 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], накладений необгрунтовано, оскільки обмежує та позбавляє передбачене законом право іпотекодержателя одержати задоволення за рахунок предмету іпотеки у встановлений законом спосіб - шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У судовому засіданні Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити у повному обсязі. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, проте 27.01.2015 р. через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без участі, в якому просив здійснити розгляд справи без його участі та позов задовольнити в повному обсязі. Представник Відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції до суду не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи не одноразово, про причини неявки суд не сповістив, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності від нього не надходило однак Відповідач надав заперечення на позовну заяву про звільнення майна з під арешту вих. № 697 від 23.01.15 р. та докази якими обґрунтовує свої заперечення. Суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності на підставі матеріалів, що є у справі. У запереченнях на позовну заяву про звільнення майна з під арешту вих. № 697 від 23.01.2015 р. Відповідач зазначає, що дії Відповідача по накладанню арештів на нерухоме майно [PERSON] у повному обсязі відповідають нормам діючого законодавства та зі слів Відповідача не порушують жодних прав третіх осіб. Також Відповідач звертає увагу суду, що [PERSON] постанови про арешт майна боржника не оскаржував. Представник Відповідача просить суд у задоволенні позивних вимог позивачів відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування правової позиції окрім сказаного Позивачем, зазначив, що позовні вимоги не стосуються визнання неправомірними дії [PERSON] відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. Представник третьої особи ТОВ «ІНТЕРТРАНСЛОГІСТИК», м. Харків до суду не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи не однократно, про причини неявки суд не сповістив, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, однак представник третьої особи надав заперечення на позовну заяву про звільнення майна з під арешту вих. № б/н від 21.01.15 р. та докази якими обґрунтовує свої заперечення. Суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності на підставі матеріалів, що є у справі. У запереченнях на позовну заяву про звільнення майна з під арешту Представник третьої особи ТОВ «ІНТЕРТРАНСЛОГІСТИК» зазначає, що дії органу ДВС нормам чинного законодавства відповідають повністю та постанови органу ДВС у встановленому законом порядку ніким не оскарженні та не поставленні під сумнів. Суд, заслухавши пояснення Позивача, представника третьої особи, ознайомившись з запереченнями Відповідача та третьої сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що пред'явлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі виходячи з наступного. У відповідності до ст.ст. 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики у простій письмовій формі. Відповідно до договору позики від 15 липня 2013 року (т. 1 а.с. 33-34), [PERSON] передає у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 400000,00 (чотириста тисяч) гривень 00 копійок, а Позичальник зобовязується повернути позику у строк до 15.07.2014 року. З метою забезпечення виконання зобовязання, що виникло у [PERSON] за Договором, був укладений Іпотечний договір від 15 липня 2013 року. Відповідно до абз. 2, 3 п. 1 Іпотечного договору [PERSON] передає в іпотеку [PERSON] квартиру за № 61 (шістдесят один), яка розташована за адресою: місто Харків, проспект Людвига Свободи, будинок № 28 (двадцять вісім), яка складається з трьох кімнат, житловою площею 41,1 кв. м., загальною площею 68,5 кв. м. [PERSON] та [PERSON] домовились накласти заборону відчуження предмету іпотеки, яка підлягає обовязковій реєстрації відповідно до діючого законодавства в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 7 Іпотечного договору, [PERSON] здобуває право звернення стягнення на предмет іпотеки при простроченні [PERSON] сплати боргу більш ніж на один день за договором позики, в забезпечення якого укладений Іпотечний договір. Відповідно до п. 8 Іпотечного договору, у випадку невиконання або неналежного виконання [PERSON] відповідних положень договору позики та/або невиконання або неналежного виконання [PERSON] відповідних положень Іпотечного договору, [PERSON] має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок Предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами. 15 липня 2013 року приватним нотаріусом Харківського міського округу [PERSON] було накладено заборону відчуження предмету іпотеки та зазначене обтяження було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що було видано [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 6226717 від 15.07.2013 р. та [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 6224461 від 15.07.2013 р. (т. 1 а.с. 35-36). 30 липня 2013 року на підставі наказу Господарського суду Харківської області № 5023/5477/12 від 25.07.2013 року про стягнення з ФО-П [PERSON] на користь ТОВ «ІНТЕРТРАНСЛОГІСТИК» суми збитків в розмірі 114600,00 грн. та 2292,00 грн. судового збору Старшим державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] була винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження № 39131051. (т. 1 а.с. 40-41). 30 липня 2013 року на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження № 39131051 було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] в межах суми боргу у розмірі 116892,00грн. (т. 1 а.с. 42-43). Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області, на підставі заяви з реєстраційним № 2290492 Старшого державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON], був наданий [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 7251364 від 30.07.2013 року (т. 1 а.с. 22). 24 березня 2014 року помер [PERSON] про що 26 березня 2014 року було складено відповідний актовий запис № 4450 та Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть серія І-ВЛ № 434507 від 26 березня 2014 року. (т.1 а.с. 19) Померлий [PERSON] з 12 листопада 1983 року був одружений з [PERSON], про що було видано Свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІ-ВЛ №410327 від 12 листопада 1983 року (копія Свідоцтва про укладення шлюбу додається). Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. (т. 1 а.с. 20). У шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилося 2 сина, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 1269 Цивільного кодексу України заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. 10 червня 2014 року на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження Старшого державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] № 43633741, було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] в межах суми боргу у розмірі 92707,80 грн. Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області, на підставі заяви з реєстраційним № 6950410 Старшого державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON], був наданий [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 22800358 від 10.06.2014 року . 11 липня 2014 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] відкрила спадкову справу у спадковому реєстрі № 56293799 та надала [PERSON] № 37855238 від 11 липня 2014 року. Окрім [PERSON] до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] із Заявою про прийняття спадщини звернулся також син [PERSON]: [PERSON] [INFO]. (Позивачі за справою). Відповідно до листа приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] вих. № 158/01-16 від 15 грудня 2014 року спадкоємцями майна померлого за законом в рівних долях є [PERSON], [PERSON] та малолітній син [PERSON]. 15 липня 2014 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського округу [PERSON] з заявою про заміну сторони у Іпотечному договорі, пролонгації Іпотечного договору на 6 (шість) місяців та подальшої реєстрації зазначених змін в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 15 липня 2014 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] у абз.1 арк. 1 та абз. 4 арк. 2 відповіді № 111/01-16 від 15 липня 2014 р. на Заяву про зміну сторони у Іпотечному договорі від 15 липня 2014 р, зареєстрованого в реєстрі за № 1017 та повідомила, що посвідчити зміни до Іпотечного договору від 15 липня 2013 року за реєстровим №1017, укладеного між [PERSON] та [PERSON], якими здійснити заміну сторони Іпотекодержателя у зобовязаннях з [PERSON] (який помер 24 березня 2014 року) на [PERSON], продовжити строк дії зазначеного договору на шість місяців до 15 січня 2015 року, та здійснити подальшу реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не представляється можливим, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстровано три обтяження (арешт майна боржника та заборона на його відчуження) стосовно [PERSON], як особи, майно якої обтяжується (власника), якими накладено арешт на все майно. Наявність арешту нерухомого майна виключає можливість посвідчення договору про заміну сторони у Іпотечному договорі від 15 липня 2013 року чи будь-якого іншого, до зняття арешту» (т. 1 а.с. 39). Відповідно до абз. 3 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Відповідно до абз. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені ним вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Цивільного кодексу України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. З доводами представників Відповідача та третьої особи, яки були викладенні у запереченнях щодо відмови у позові з огляду на правомірність винесення постанов та накладення арешту, суд не може погодитися оскільки предметом позову є звільнення майна з під арешту а не оскарження або визнання дії Відповідача неправомірними. Згідно п. 5.13.2. Інструкції «Про проведення виконавчих дій» затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15.12.1999 року на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Статтею 589 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 6 ст. З Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом продажу предмета іпотеки будь-якому покупцеві від свого імені. Це право іпотекодержателя також закріплено у п. 7 Договору іпотеки. Відповідно до ст. 572 ЦК України та ст. 3 Закону України "Про іпотеку", пунктів іпотечного договору у разі порушення боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права чи вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно та звільнення його з під арешту. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. Спосіб захисту прав як звільнення майна з-під арешту передбачений статтею 60 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому є обґрунтованим. На підставі викладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, в судовому засіданні доведені та підлягають задоволенню. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved