Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

28 серпня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивував тим, що 10 вересня 2007 року помер його батько [PERSON], який до дня смерті проживав в [INFO] разом із своєю дружиною [PERSON]. Остання отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,81 га, розташовану на території Коршачинської сільської ради, яка належала її померлому чоловіку. За життя [PERSON] склала заповітне розпорядження, яким все своє майно заповіла позивачу та рідному брату позивача, [PERSON]. 02 травня 2012 року в с. Зелене Білопільського району Сумської області померла мати позивача [PERSON]. Після смерті матері відкрилась спадщина, в тому числі на земельну ділянку площею 2,81 га, яка розташована на території Коршачинської сільської ради, яка належала померлому чоловіку [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 022789 від 20 березня 2002 року. За життя [PERSON] не зареєструвала на своє імя в установленому порядку право власності на зазначену вище земельну ділянку, яку вона успадкувала після чоловіка. До дня смерті мати проживала разом із братом позивача- Дяденком [PERSON], який фактично прийняв спадщину шляхом подачі заяви до держнотконтори про намір прийняти спадкове майно, однак за життя не оформив свої спадкову права. 26 вересня 2015 року в м. Білопілля помер [PERSON], тобто брат позивача. Після смерті брата відкрилась спадщина, в тому числі на вище вказану земельну ділянку, яка належала померлому батьку, та яку успадкувала мати. За життя брат [PERSON] заповітного розпорядження не складав, до дня смерті проживав разом з позивачем за адресою: с. Зелене, вул. Центральна, 19 Білопільського району Сумської області. Спадкоємцем другої черги за законом після смерті брата [PERSON], є позивач, який фактично прийняв спадщину шляхом спільного проживання разом з спадкодавцем. Позивач звернувся до держнотконтори для оформлення спадкових прав, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, яка належала батьку та вільно розпоряджатися спадковим майном він не може у звязку з тим, що право власності на земельну ділянку не зареєстроване в установленому законом порядку. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після брата [PERSON], який помер 26 вересня 2015 року, на земельну ділянку, площею 2,81 га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, розташованої на території Коршачинської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-СМ № 022789 від 20 березня 2002 року на підставі розпорядження голови Білопільської райдержадміністрації від 01 березня 2002 № 68. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] не зявилися, представник надав до суду письмову заяву про те, що заявлений позов підтримує, просить розглянути справу без їх участі. Представник відповідача Коршачинської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився, просив розглянути справу без участі представника сільської ради, проти позову не заперечують. Представники третіх осіб приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] та відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області у судове засідання також не зявились, надавши письмові заяви про розгляд справи без участі представників. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Зі змісту ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. В силу ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Рідні брати та сестри спадкодавця мають право на спадкування за законом у другу чергу (ст. 1262 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БП № 216888, виданого повторно (а. с. 17). Крім того, батьками [PERSON], [INFO], також є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯЕ № 055299 (а. с. 16). Наведене вище свідчить про родинні відносини між [PERSON] та [PERSON], а саме те, що останні є рідними братами. Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 022789, виданого 20 березня 2002 року на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 01 березня 2002 року № 68, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 897, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Коршачинської сільської ради Білопільського району Сумської області, загальною площею 2,81 га ріллі (а. с. 9). Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки № ОЗ-170704-614 станом на 04 липня 2017 року вартість обєкта оцінки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Коршачинської сільської ради, загальною площею 2,81 га ріллі складає 81 080 грн. (а. с. 22-24). У відповідності до свідоцтва про смерть серії 1-БП № 058119 [PERSON] помер 10 вересня 2007 року в с. Зелене Білопільський район Сумської області (а. с. 7). З свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Улянівської державної нотаріальної контори 05 серпня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1277, садкова справа № 198/2009 вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON], який помер 10 вересня 2007 року, є його дружина [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 2,81 га, розташованої на території Коршачинської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-СМ № 022789, виданого 20 березня 2002 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 897 (а. с. 8). Згідно дублікату заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Коршачинської сільської ради Білопільського району Сумської області від 23 квітня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 23 [PERSON] все своє майно заповіла в рівних частках: [PERSON] та [PERSON] позивачу по справі (а. с. 10). Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-БП № 121053 [PERSON] померла 02 травня 2012 року в с. Зелене Білопільського району Сумської області (а. с. 11). На підставі довідки, виданої виконкомом Коршачинської сільської ради від 12 вересня 2013 року за № 437 [PERSON] постійно і до дня смерті 02 травня 2012 року проживала разом з [PERSON] в с. Зелене, вул. Центральна, 19 Білопільського району Сумської області. Заповіт від імені померлої [PERSON] виконкомом посвідчено 23 квітня 2012 року за № 23. [PERSON] постійно, протягом 6-ти місяців із дня смерті [PERSON] проживав у спадковому будинку за адресою: с. Зелене, вул. Центральна, 19 Білопільського району Сумської області (а. с. 12). [PERSON] помер 26 вересня 2015 року в м. Білопілля, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 245107 (а. с. 14). З довідки, виданої виконкомом Коршачинської сільської ради від 11 травня 2017 року за № 239 [PERSON] постійно і до дня смерті 26 вересня 2015 року проживав разом з братом [PERSON] в с. Зелене, вул. Центральна, 19 Білопільського району Сумської області. Заповіт від імені померлого [PERSON] виконкомом сільської ради не посвідчувався (а. с. 15). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] 01 липня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 975, спадкова справа № 175/2017 вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON], який помер 26 вересня 2015 року, є його брат [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 2,8114 га, розташованої на території Коршачинської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-СМ № 022790, виданого 20 березня 2002 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 898 (а. с. 20). Зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] вбачається, що оформлення спадщини після [PERSON], який помер 26 вересня 2015 року, не вдається можливим у звязку з відсутністю оригіналу документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, які б посвідчували право власності спадкодавця (а. с. 21). Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. З інформаційних довідок із Спадкового реєстру, виданих приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] вбачається, що після [PERSON], який помер 10 вересня 2007 року заведена спадкова справа № 198/2009, після [PERSON], яка померла 02 травня 2012 року заведена спадкова справа № 222/2013 та [PERSON], який помер 26 вересня 2015 року заведена спадкова справа № 175/2017 та видані свідоцтва про право на спадщину (а. с. 13, 34-42). З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку і вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться на території Коршачинської сільської ради Білопільського району Сумської області в порядку спадкування за законом після брата [PERSON], який помер 26 вересня 2015 року. Однак, позивач позбавлений можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з тим, що право власності на земельну ділянку не зареєстроване в установленому законом порядку. Зокрема, п. 5. 2 Інструкції «Про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», передбачено, що видача дубліката втраченого Державного акту на право власності на земельну ділянку передбачена лише його власнику. На підставі вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved