Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

19.06.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Селидіввугілля» в особі Відокремленого Підрозділу «шахта Росія» про встановлення факту роботи та зобов"язання зарахувати до списку №2 страхового стажу, вказуючи на те, що з 10.10.1990 року вона була прийнята до ВП шахта «Росія» учеником машиніста обходчика по золовидаленню ЖКГ, з 15.10.1990 року вона проходила практику на даному підприємстві до 15.12.1990 року. 17.12.1990 року наказом №819/к від 28.12.1990 року її було переведено на посаду машиніста-обходчика по золовидаленню ЖКГ 3 розряду, де вона працювала по 31.08.1994 року. 01.09.1994 року, згідно наказу №107/к від 05.09.1994 року її перевели машиністом (кочегаром) котельної на вугіллі та сланці, де вона працювала до 29.07.2002 року. У травні 2015 року вона звернулася до Новогродівського ПФУ з питання переходу на пенсію за пільговим стажем, але їй було відмовлено в даному питанні, тому як не зараховується робота машиніста-обходчика по золовидаленн. ЖКГ 3 розряду з 17.12.1990 року по 31.08.1994 року, в зв»язку з тим, що не була проведена атестація робочого місця, хоча вона виконувала одні й ті ж обов»язки та які за весь час роботи не змінювались. Просить встановити факт, що вона фактично працювала на посаді машиніста (кочегара) котельної ( на вугіллі та сланці) в тому числі зайнятої видаленням золи 3 розряду на ВП шахта «Росія» з 17.12.1990 року по 31.08.1994 року та зобов"язати відповідача зарахувати їй до списку №2 страховий стаж з 17.12.1990 року по 31.08.1994 року на посаді машиніста (кочегара) котельної (на вугіллі і сланці), в тому числі зайнятої видаленням золи 3 розряду на ВП шахта «Росія». Позивач та її представник в судовому засіданні повністю підтримали позовні вимоги. Представник відповідача ВП шахта «Росія» позов визнає частково, та пояснив, що на час роботи позивача з 1990 по 1994 роки атестація за списком №2 посади машиніста (кочегара) котельної (на вугіллі і сланці), в тому числі зайнятої видаленням золи з вини шахти не проводилася, так як на підприємстві існувала посада тільки кочегара. Посада позивача булла включена до атестації тільки з 1997 року. Представник 3 особи УПФУ в м.Новогродівці з позовом згодний, в останнє судове засідання надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, згідно трудової книжки, що позивач дійсно працювала у відповідача з з 10.10.1990 року по 31.08.1994 року (копія трудової книжки в матеріалах справи). Згідно наказу відповідача №666к від 10.10.1990 року позивача прийнято на роботу учнем машиніста по золовидаленню з 10.10.1990 року. Згідно посвідченню №8617-рс від 17.12.1990 року, воно видане [PERSON] в тому, що вона навчалася на курсах при шахті «Росія» та їй присвоєна кваліфікація машиніст (обходчик) по золовидаленню ( копія посвідчення в матеріалах справи). Згідно наказу відповідача від 17.12.1990 року за №819к позивачу присвоєно 3 разряд машиніста-обходчика по золовидаленню 3 разряду. Згідно наказу відповідача №402к від 26.06.1997 року про затвердження переліку робочих місць, професій, які за списком №2 мають право переходу на пільгову пенсію, включена професія: машиніст (кочегар) котельної (на вугіллі та сланцю), у тому числі, зайняті на видаленні золи. Згідно карти умов праці №8 по шахті «Росія» професія машиніст (кочегар) котельної (на вугіллі та сланцю), у тому числі, зайняті на видаленні золи, за всіма показниками віднесена до списку №2. Згідно наказу відповідача від 31.08.1994 року позивач була звільнена за ст.36 п.5 КЗоП України за переводом до ПУТ ВО «Селидіввугілля». Свідки по справі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що в період з 1990 по 1994 роки вони працювали на шахті «Росія» разом з позивачкою за професією машиніста-обходчика котельної установки (на вугіллі та сланцю), у тому числі, зайняті на видаленні золи. Робота за їх професією полягала в тому, що вони закидували вугілля в котли та підтримували в них температуру, а також вичищали та вивозили з них золу. При цьому свідки [PERSON], [PERSON] надали копії своїх трудових книжок. Таким чином машиніст-обходчик та машиніст-кочегар виконували одну ту саму роботу. А тому позивачу безпідставно було відмовлено в наданні такої довідки, так як вона працювала разом з вказаними свідками, в той же період, за тією же професією та виконувала ту саму роботу на підставі відповідних наказів відповідача. Згідно листа Заступника Голови Вищого адміністративного суду Україні від 14.08.2008 року №1406/100/13-08 « Про практику застосування законодавства з питань пенсійного забезпечення (за результатами справ, розглянутих Вищим адміністративним судом України у касаційному порядку)», атестація робочих місць за умовами праці- це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров»я і працездатність працівників в процесі трудової діяльності. Відповідно до пунктів 1,2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою КМУ від 01.08.1992 року №442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров»я працюючих, а також на інших нащадків, як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здоров»я й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Частиною 2 п.4 зазначеного Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Таким чином, законодавством покладено обов»язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її не проведення, або неякісне проведення, не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист, що до вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах, відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці- за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМУ і за результатами атестації робочих місць: жінки-після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років, із них не менше 10 років на зазначених роботах.

Outcome: approved