Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], третя особа Відділ реєстрації місця проживання у Шевченківському районі м. Харкова, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - комунальною квартирою [ADDRESS], що складається з однієї кімнати жилою площею 17,9 кв. м., загальною площею 28, кв.м. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що є власником 43/100 частин комунальної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 01.02.2007 року. Разом з ним за зазначеною адресою зареєстровано місце проживання його матері - [PERSON] Однак в листопаді 2010 року відповідач з вказаної комунальної квартири переїхала, її речі в квартирі відсутні. Відповідач не проживає за вказаною адресою, не сплачує за комунальні послуги, не бере ніякої участі в утриманні житла. Позивач у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.02.2007 року [PERSON] належить на праві власності 43/100 частини комунальної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. У зазначеному будинку зареєстровано місце проживання його матері - [PERSON] Посилаючись на те, що [PERSON] тривалий час у зазначеному будинку не проживає, не цікавиться його станом, за комунальні послуги не сплачує, позивач звернувся до суду з даним позовом. Враховуючи, що 43/100 частини комунальної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] належить позивачеві на праві приватної власності, відповідач [PERSON] є членом сім'ї власника житла, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст.405 ЦК України. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 6 ЖК жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, тобто для використання їх за цільовим призначенням (задоволення своїх житлових потреб та розпорядження ними у відповідних межах ), а тому, якщо житлова площа фактично не використовується у визначених законом цілях, збереження за відсутньою особою права користування житловим приміщенням може не відповідати призначенню цього права. Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до акту, складеного начальником дільниці № 2 КП "Жилкомсервіс", сусіди [PERSON] підтвердили, що [PERSON] в кімнаті [ADDRESS] не проживає (а.с. 9). З урахуванням системного аналізу зазначених вище доказів, суд дійшов висновку про доведеність факту непроживання [PERSON] у 43/100 частини комунальної квартири [ADDRESS] та невикористання нею спірного житла за його прямим призначенням понад один рік. На запит суду відносно звернення відповідача з заявами про перешкоджання їй у користуванні житлом, Шевченківським ВП ГУ НП в Харківській області повідомлено, що [PERSON] з будь-якими заявами та повідомленнями до Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області не зверталась. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування 43/100 частини комунальної квартири [ADDRESS]. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved