Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить встановити факт того, що він постійно проживав разом з матір`ю [PERSON] на день її смерті, яка настала [INFO] в селі Онилове Фрунзівського району Одеської області; а також визнати за ним в порядку спадкування за законом після матері [PERSON] , померлої [INFO] , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» села Онилове Фрунзівського району Одеської області розміром 7,4 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0199442, виданого 01 квітня 1997 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі власного розпорядження № 131/97 від 01.04.1997 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 202. Свої вимоги обгрунтовує тим, що після смерті матері відкрилася спадщина на земельний пай, щодо якого відсутній заповіт, і він як спадкоємець за законом першої черги вважається таким, що прийняв цю спадщину, оскільки постійно проживав разом з матір`ю на час відкриття спадщини. В оформлені права на цю спадщину йому відмовлено через відсутнісь відомостей про постійне проживання (реєстрацію) із спадкодавцем на час відкриття спадщини та відсутність оригіналу сертифікату (чи його дублікату) на право на земельну частку (пай). Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, але попередньо надали до суду заяву, в якій вказали, що вимоги позовної заяви підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити та розглядати справу без їх участі (а.с. 30). Представник відповідача Онилівської сільської ради Захарівського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 29). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За результатами розгляду наданих позивачем та витребуваних за його клопотанням доказів судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про смерть, виданого на підставі актового запису за № 16 складеного 15 листопада 2007 року Онилівською сільською радою Фрунзівського району Одеської області, [PERSON] (далі спадкодавець) померла [INFO] в селі Онилове Фрунзівського району Одеської області (а.с. 6). Відповідно до п. 12 ч. 1 постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19 травня 2016 року\~№ 1377-VIII, яка була опублікована в газеті «Голос України»\~від 02.06.2016 року № 101 та набрала чинності з дня, наступного за днем її опублікування з 03 червня 2016 року, в Одеській області перейменовано Фрунзівський район на Захарівський район; селище міського типу Фрунзівка Фрунзівського району на селище міського типу Захарівка. \~ Згідно\~витягу з\~Книги реєстрації\~сертифікатів на\~право на\~земельну частку\~(пай)\~та інформації\~№ 856/125-20\~від 10.06.2020\~року міжрайонного\~управління у\~Великомихайлівському та\~Захарівському районах\~Головного управління\~Держгеокадастру в\~Одеській області, на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0199442, виданого Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі власного розпорядження № 131/97 від 01.04.1997 року та зареєстрованого у цій Книзі за № 202, спадкодавцю належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» села Онилове Фрунзівського району Одеської області розміром 7,4 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 7-8). За інформацією від 17.09.2020 року № 610/01-16 Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, заповіт щодо майна спадкодавця не посвідчувався, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або відмову від неї не зверталися, спадкова справа після смерті спадкодавця не заведена і свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 27). Згідно свідоцтва про народження позивача, виданого на підставі запису за № 7 складеного Онилівською сільською радою Фрунзівського району Одеської області, його батьками вказані [PERSON] і [PERSON] (а.с. 9). За довідкою відповідача № 96 від 26.02.2019 року, спадкодавець, [INFO] , яка померла [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована до дня своєї смерті в будинку без номера по вулиці без назви в селі Онилове Захарівського району Одеської області. У вказаному будинку на день смерті спадкодавця та до цього часу немає зареєстрованих та прописаних фізичних осіб (а.с. 10). За довідкою відповідача № 65 від 10.03.2020 року, з січня 2006 року позивач без реєстрації\~став фактично\~постійно проживати\~в селі\~Онилове Фрунзівського\~(тепер\~Захарівського)\~району Одеської\~області разом\~зі своєю\~матір`ю [PERSON] , 1917 року народження, вів з нею спільне господарство та здійснював за нею догляд до дня її смерті, яка настала [INFO] (а.с. 12). \~ \~ \~ \~Зазначена довідка видана на підставі акта від 21 листопада 2019 року щодо фактичного проживання особи складеного та підписаного депутатами V-го скликання 2006-2010 років Онилівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області Байраченко Н.М. і [PERSON] і [PERSON] з участю жителів села Онилове Захарівського району Одеської області [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які особисто знали [PERSON] та її сина [PERSON] та яким ці обставини особисто відомі. Підписи осіб, що підписали вказаний акт, посвідчені головою Онилівської сільської ради (а.с. 11). Постановою від 17 квітня 2019 року [PERSON] , державного нотаріуса Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену вище земельну частку (пай) спадкодавця, виходячи з наступних причин: справа на майно померлої [INFO] [PERSON] відсутня, відсутні відомості про постійне проживання (реєстрацію) із спадкодавцем на час відкриття спадщини; серед поданих документів відсутній оригінал сертифікату (чи його дублікату) на право на земельну частку (пай), що належав [PERSON] (а.с. 13). Положеннями чинного\~на час\~відкриття спадщини\~Цивільного кодексу\~України (далі\~ ЦК)\~визначено,\~що право\~на спадкування\~мають особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.ч. 1 і 3 ст. 1223). Стаття 1261 ЦК передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами 3\~і 5\~ст.\~1268\~ЦК встановлено,\~що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визначаючи наявність\~підстав для\~встановлення у\~судовому порядку\~факту постійного\~проживання із\~спадкодавцем на\~час відкриття\~спадщини,\~суд виходить\~з положень\~ч.\~2\~ст.\~315\~ЦПК про\~те,\~що суд розглядає справи про встановлення факт ів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За результатом дослідження описаних у цьому рішенні доказів, суд приходить до висновку про доведеність факту постійного проживання позивача з померлою матір`ю на час її смерті, який не заперечується відповідачем і підтверджений наведеними вище актом щодо проживання особи та виданою на його підставі довідкою відповідача. \~ \~ \~ \~ Виходячи з наведених положень законодавства та встановлених обставин, суд приходить до висновку, що оскільки заповіт щодо свого майна спадкодавець не залишала, а позивач є спадкоємцем за законом першої черги, який вважається таким, що прийняв спадщину своєї матері за встановленим судом фактом постійного проживання разом з нею на час відкриття спадщини - то прийнята ним спадщина у вигляді належного спадкодавцю права на земельну частку (пай) стала належати йому з часу відкриття спадщини. Чинним ЦК\~України встановлено,\~що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216); до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті стаття 1218). Статтею 5 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" було визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) видаються та реєструються районною державною адміністрацією. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 12\~жовтня 1995\~р.\~№ 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) не передбачена можливість та порядок видачі дубліката при втраті сертифіката. Пунктом 17\~розділу Х\~«Перехідні положення»\~чинного Земельного\~кодексу України\~визначено,\~що сертифікати\~на право\~на земельну\~частку (пай),\~отримані громадянами,\~вважаються правовстановлюючими\~документами при\~реалізації ними\~права вимоги\~на відведення\~земельної частки\~(паю)\~в натурі\~(на\~місцевості)\~відповідно до\~законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. \~ \~ \~ \~Наведені положення законодавства свідчать про те, що позивач, як спадкоємець за законом першої черги, що прийняв спадщину, позбавлений можливості отримати дублікат втраченого сертифіката спадкодавця і оформити за ним у нотаріуса своє право на цю спадщину, а тому це право необхідно визнати за ним у судовому порядку.

Outcome: approved