Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

18 березня 2016 року позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що з [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 02 вересня 2014 року. Під час перебування в шлюбі у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Вказує, що діти проживають з нею та фактично перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 700 гривень на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку починаючи з дня подання позову до досягнення дітьми повноліття, та стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 400 гривень. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності. Крім цього, в останній уточнила позовні вимоги й просила суд стягувати з відповідача у її користь, щомісячно, аліменти на утримання неповнолітніх дітей по 500 гривень на кожну дитину. В судове засідання відповідач не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності, вказавши, що не заперечує проти стягнення аліментів в сумі 500 гривень на кожну дитину. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії рішення Любомльського районного суду від 02 вересня 2014 року про розірвання шлюбу (а.с. 2), копій свідоцтв про народження (а.с.3) вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилось двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, а неповнолітні діти проживають з матір'ю [PERSON] та фактично перебувають на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З врахуванням вищенаведеної норми Закону, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме - по 500 гривень на кожну дитину, щомісячно, які підлягають стягненню починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення найстаршою дитиною, сином [PERSON], повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стягувача аліментів, а також те, що у відповідача на утриманні інших осіб немає, інші обставини передбачені ст.182 СК України. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання. Згідно ч.1, п.2 ч.3 ст.79, ч.ч.1, 2 ст.84 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема: витрат на правову допомогу. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як вбачається з роз'яснень викладених в п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" № 10 від 17.10.2014 року, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п.2 ч.3 ст.79, ст.ст.84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно квитанції від 17.03.2016 року та акту прийому - передачі виконаних робіт, [PERSON] сплатила адвокату Климович Т.Д. 400 гривень за складання позовної заяви про стягнення аліментів.

Outcome: approved