Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

30 листопада 2020 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В своїй позовній заяві посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина за законом на належне їй майно, а саме: житлову квартиру [ADDRESS] . Вона фактично прийняла спадщину після смерті матері, оскільки в грудні 2019 року звернулася з письмовою заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину спадкове майно їй було відмовлено у зв`язку з тим, що під час заведення спадкової справи, за даними спадкового реєстру було встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено 11.05.1993 року державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори. У зв`язку із зазначеною відмовою нотаріуса, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, а тому просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS] , яку вона успадкувала за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . До початку розгляду даної цивільної справи по суті, представником відповідача [PERSON] - адвокатом Дорошенко М.А., 14.01.2021 року було подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування вказаного зустрічного позову представник позивача зазначає, що [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина за законом на належне їй майно, а саме: житлову квартиру [ADDRESS] . [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті матері, оскільки в грудні 2019 року звернулася з письмовою заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину спадкове майно їй було відмовлено у зв`язку з тим, що під час заведення спадкової справи, за даними спадкового реєстру було встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено 11.05.1993 року державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори. Отримати копію вказаного заповіту можливість відсутня, так як архіви передано на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, який знаходиться у м. Донецьку. Вона та її рідна сестра позивач за первісним позовом - [PERSON] , будучи рідними дочками померлої, являються єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . Також, разом зі спадкодавцем був зареєстрований та постійно проживав онук - [PERSON] , який фактично прийняв спадщину, проте останній не входить до кола спадкоємців першої черги за законом. У зв`язку із відмовою нотаріуса про вчинення нотаріальної дії, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, а тому просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS] , яку вона успадкувала за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 14 січня 2021 року первісний та зустрічний позов об`єднано в одне провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач за первісним позовом [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву про можливість слухання справи за її відсутності. Позовні вимоги за її позовом підтримала у повному обсязі, щодо задоволення зустрічного позову не заперечила. Відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник - адвокат Дорошенко М.А. в підготовче судове засідання не з`явились, подали до суду письмові заяви, згідно яких позовні вимоги [PERSON] визнали у повному обсязі, не заперечила щодо їх задоволення, просили суд зустрічний позов задовольнити у повному обсязі та слухати справу у їх відсутності. Третя особа [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву, згідно якої вказав. Що проти задоволення первісного та зустрічного позову не заперечує, просив суд слухати справу у його відсутність. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [INFO] померла [PERSON] . Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 233202116 від 19.11.2020 року вбачається, що [PERSON] належала [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Іллічівським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області, [PERSON] являється дочкою покійної [PERSON] , а отже належить до першої черги спадкоємців за законом. Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , позивач за первісним позовом 01.11.1972 року уклала шлюб із [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на шлюбне « [PERSON] » Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] являється дочкою покійної [PERSON] , а отже належить до першої черги спадкоємців за законом. Судом встановлено, що крім позивача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом є й інший спадкоємець, [PERSON] , який був зареєстрований та постійно проживав разом із спадкодавцем та який фактично прийняв спадщину, проте останній не входить до кола спадкоємців першої черги за законом. Як вбачається з довідки приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Куркчи Г.І. від 16.10.2020 року, що позивач за первісним позовом [PERSON] та позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернулись до нього з письмовими заявами про прийняття спадщини після смерті їх матері - [PERSON] , на підставі яких було заведено спадкову справу № 235/2019. Із зазначеної довідки також вбачається, що [PERSON] та [PERSON] являються єдиними спадкоємцями. Згідно постанови приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Куркчи Г.І. від 30.03.2020 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину спадкове майно [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у зв`язку з тим, що під час заведення спадкової справи, за даними спадкового реєстру було встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено 11.05.1993 року державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори. Як вбачається з відповіді завідувача Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори від 19.12.2019 року, отримати копію вказаного заповіту можливість відсутня, так як архіви передано на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, який знаходиться у м. Донецьку, тобто у зоні проведення операцій об`єднаних сил. Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Згідно пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності (права власності) інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Із урахуванням всіх обставин, суд вважає вимоги позивача за первісним позовом [PERSON] та позивача за зустрічним позовом [PERSON] законними та можливим їх задовольнити, визнавши за ними право власності в порядку спадкування за законом після смерті їх матері [PERSON] ,. яка померла [INFO] , по ? частки квартири [ADDRESS] , оскільки визнання відповідачами пред`явленого первісного та зустрічного позовів не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved