Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання за ними в порядку спадкування за законом право власності по ? частці нерухомого майна, що складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 91,6 кв. м., в тому числі житлової площі 56,7 кв. м., та господарських будівель і споруд: гаража літ. Б, сараю літ. В, погреба вхідного літ. Г, яке знаходиться за адресою: вул. Гоголя, 14, смт Котельва Котелевського району Полтавської області, й до дня смерті належало [PERSON], який помер 18 грудня 2006 року. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що після смерті батька [PERSON], вони є спадкоємцями за законом спадкового майна, що складається по ? частці нерухомого майна, що складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Гоголя, 14, смт Котельва Котелевського району Полтавської області. Для належного оформлення своїх спадкових прав позивачі звернулися до державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори, виконуючої обовязки завідувача Котелевської державної нотаріальної контори [PERSON], яка відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом по ? частці нерухомого майна, оскільки не подано нотаріусу документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. За життя спадкодавець [PERSON] не оформив своє право власності на житловий будинок. На даний час позивачі не мають можливості прийняти спадщину за законом. Учасники справи у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 55,56). Позивачі, кожен окремо, подали до суду письмову заяву, в якій просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с. 59, 60). Відповідач Котелевська селищна рада Полтавської області 22.10.2018 року подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги [PERSON], [PERSON] визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 3, ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 66). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON], подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 61). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії III-КЕ № 300267, виданим Котелевським відділом ЗАГС Полтавської області 09.06.1989 року (а.с. 14) та [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-КЕ № 032939, виданим повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської області 06.09.2006 року (а.с. 18). 18 грудня 2006 року батько [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії I-КЕ № 060993, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської області 18.12.2006 року (а.с. 23). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Гоголя, 14, смт Котельва Котелевського району Полтавської області. Відповідно до довідки за № 2451, виданої виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Полтавської області 17.05.2018 року вбачається, що [PERSON], який помер 18 грудня 2006 року, був зареєстрований за адресою: смт Котельва, 2 [ADDRESS] (стара адреса: 2 [ADDRESS]), при цьому на час відкриття спадщини 18 грудня 2006 року з [PERSON] за вищевказаною адресою були зареєстровані: син [PERSON], син [PERSON], син [PERSON] (а.с. 24). Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6-ти місячного строку він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця.\~ На даний час у провадженні Котелевської державної нотаріальної контори заведена спадкова справа № 151/2007 щодо майна [PERSON] і вони являються єдиними спадкоємцями за законом першої черги, як діти померлого. Позивачі не мають можливості прийняти спадщину у вигляді спірного нерухомого майна, оскільки державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори, виконуючою обовязки завідувача Котелевської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом по 1/2 частці на житловий будинок, у звязку з тим, що не надано нотаріусу документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії (а.с. 25). За даними Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від імені [PERSON] заповітів не виявлено (а.с. 63-65). За даними Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) Котелевською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №151/2007 на майно [PERSON], який помер 18.12.2006 року, на підставі заяви про відмову від прийняття спадщини від імені [PERSON] від інших осіб заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило (а.с. 25, 62). Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно з ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Виходячи із вимог ст.\~5\~ЦК України до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили), так як не зробив за життя [PERSON]. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до листа за № 02-37/01, наданого Котелевською селищною радою 03.09.2018 року вбачається, що [PERSON] був головою двору (домоволодіння), що знаходиться за адресою: смт Котельва, вул. Гоголя, 14, згідно даних погосподарської книги Котелевської селищної роки за 1996 2000 роки; за 2001- 2005 роки; за 2006-2010 роки; 2011-2015 роки (а.с. 28). Відповідно до довідки за №5097, виданої виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Полтавської області 28.09.2018 року було повідомлено, що згідно рішення четвертої сесії Котелевської селищної ради XXIII скликання від 2 грудня 1998 року «Про впорядкування адресного господарства» домоволодіння, що знаходиться за адресою: смт Котельва, Котелевський район, вул. Гоголя, 14, рахується за нині покійним [PERSON] (а.с. 29). Те, що [PERSON] на законних підставах володів вищевказаним житловим будинком підтверджується також і планом земельної ділянки і червоних ліній забудови згідно якого вбачається те, що саме [PERSON] згідно рішення Котелевської районної Ради депутатів трудящих від 1977 року за № 274 відведено в безстрокове користування землю під забудову за адресою: вул. Гоголя, 14, смт Котельва Котелевського району Полтавської області (а.с. 35). Проте, за свого життя, батько так і не встиг належним чином зареєструвати право власності на житловий будинок та отримати відповідного правовстановлюючого документа. Згідно земельно - облікових документів селищної ради за адресою: Полтавська область, смт Котельва, вул. Гоголя, 14, рахується земельна ділянка площею 0,15 га, яка надана для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель і споруд, та була надана нині покійному [PERSON] й належить до земель комунальної власності Котелевської селищної ради, про що свідчить довідка за № 4423, видана виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Полтавської області 01 вересня 2017 року (а.с. 36). Відповідно до технічного паспорта, виготовленого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 13.07.2018 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Гоголя, 14, смт Котельва Котелевського району Полтавської області, відповідає наступним характеристикам: житловий будинок літ. А-1, загальною площею 91,6 кв. м., в тому числі житлової площі 56,7 кв. м., та господарські будівлі й споруди: гараж літ. Б, сарай літ. В, погріб вхідний літ. Г. (а.с. 30-34) Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 3, ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved