Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом, вказуючи, що баба довірительки [PERSON] померла 03 жовтня 2001 року. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить право на земельну частку (пай), яка перебуває у власності колективного сільськогосподарського підприємства «Двірець» в с.Двірець Ізяславського району розміром 3,23 в умовних кадастрових гектарах. Після її смерті в управління спадковим майном відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР вступила [PERSON], яка спадщину прийняла, але реалізувати своє право на спадкове майно не може в звязку із відсутністю правовстановлюючого документа, що посвідчує право на земельну частку (пай). За таких обставин просить суд визнати за нею право на спадкове майно, а саме на вказану земельну частку (пай). Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позов свого довірителя підтримав та просить його задовольнити. Сільський голова Двірецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області в поданій до суду заяві просить справу розглянути у відсутності їхнього представника та проти задоволення позову не заперечує. Від першого заступника голови Ізяславської райдержадміністрації надійшло клопотання з проханням слухати справу без участі їхнього представника. У задоволенні позовних вимог не заперечують. Від Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, при вирішенні даного спору покладаються на думку суду. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення по слідуючих підставах. Відповідно до матеріалів справи [PERSON] померла 03 жовтня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-БВ № 309428. Згідно довідки Двірецької сільської ради Ізяславського району № 400 від 21 серпня 2017 року після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступила її внучка [PERSON], яка взяла майно під свою охорону, але не оформила своїх спадкових прав. Відповідно до запису погосподарської книги № 4 [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована в [INFO]. На день смерті [PERSON], крім неї самої, в будинку ніхто не проживав та зареєстрований не був. Як вбачається із довідки Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 09.11.2017 р., відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Двірець» [PERSON] видавався сертифікат на земельну частку (пай) 08.10.1996 р. ХМ № 0232431 р. номер № 430, площа 3,23 умовних кадастрових гектарів із земель КСП «Двірець» на території Двірецької сільської ради відповідно до розпорядження Ізяславської районної державної адміністрації № 154 від 17.07.1996 р. Відповідно до повідомлення Хмельницького обласного державного нотаріального архіву Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 27.11.2017 року № 3605/01-21, заведено спадкову справу за № 520/2017 р. після смерті [PERSON] Відповідно до повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 09.11.2017 р. № 2050/02-14 на підставі заяви про прийняття спадщини від [PERSON] заведено спадкову справу до майна померлої [PERSON] за № 520/2017. Видати свідоцтво про право на спадщину за законом на сертифікат на право на земельну частку (па й), що знаходиться в КСП с.Двірець Ізяславського району Хмельницької області немає можливості у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на даний земельний пай на ім'я спадкодавця. [PERSON] є внучкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження, книгою реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області (за 1934 р.). Сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачений, що підтверджується оголошенням в редакції газети «Партнер» від 24.08.2017 р. Згідно зіст. 549 ЦК Української РСР 1963р. діючого на момент смерті спадкодавця, дії для прийняття спадщини мали бути вчиненні спадкоємцем протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини. 01 січня 2004 року вступив в силу новий діючий Цивільний кодекс України, пункт 5 Прикінцевих та перехідних положень якого визначає, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно дост. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до розяснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року(561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки, сертифікат на право на земельну частку (пай) як правовстановлючий документ на земельні ділянки був втраченений, єдиним можливим способом захисту спадкових прав позивача є право на звернення до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) у порядку з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов cлід задовольнити.

Outcome: approved