Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

29 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про збільшення розміру аліментів, що стягуються на його користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10.11.2014 року, та згідно вимог позовної заяви, просить стягувати щомісяця з відповідачки аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що дитина проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні, коштів в сумі 500 грн., які з 2014 року стягуються з відповідачки, на утримання дитини не вистачає, оскільки на даний час донька потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів. Крім того у зв»язку із зміною в законодавстві, посилається на те, що розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У судове засідання позивач не з'явився, але направив письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, справу просить розглянути у його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, хоча про час і місце судового засідання, за місцем реєстрації, повідомлялася належним чином, а також не надала письмових заперечень щодо суті позову. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Після розірвання шлюбу, за рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2012 року по провадженню № 2/2517/1127/12, [PERSON] відновила прізвище на «[PERSON]» (а.с.5). За рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 листопада 2014 року (провадження № 2/742/1724/14) з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, починаючи з 30.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Згідно ч. 1, 2 ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 цього Кодексу визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів на дитину, визначений, зокрема, за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Аналогічна вимога міститься і у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд виходить з того, що у сторін після ухвалення попереднього рішення змінився матеріальний стан, що в силу ст.192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів. Відповіднодо ст. 183 та ст. 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов»язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143цс13. Враховуючи те, що у зв»язку із зміною сімейного законодавства з 08 липня 2017 року в Україні визначено мінімальний розмір аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд приходить до висновку, що позов є обгрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає, що справедливим буде задовольнити позов та збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідачки на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] з твердої грошової суми в розмірі 500 гривень на 1/4 частки від всіх видів доходу відповідачки щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved