Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

20.06.2018 року позивачі звернулись до суду із позовом до територіальної громади Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки у відповідних частках, після смерті [INFO] року [PERSON] та після смерті [INFO] року [PERSON] в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначено, що померла [PERSON] є матір'ю позивачів [PERSON], [PERSON] та дружиною позивача [PERSON] [PERSON], яка померла [INFO] року була дочкою померлої [INFO] року [PERSON] Під час шлюбу позивач із дружиною [PERSON], 14.03.1997 року придбали житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. За взаємною згодою покупцем в договорі купівлі - продажу цього будинку виступала тільки дружина [PERSON], при цьому їм було відомо, що позивач має рівні з дружиною [PERSON] права на володіння, користування і розпорядження цим будинком, придбаним у період шлюбу. Договір купівлі - продажу № Н8 - 26 від 14.03.1997 року будинку був підписаний і зареєстрований на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна», та внесений до реєстру № БН8-26. Вказаний договір, 02.07.1997 року пройшов державну реєстрацію у Зміївському бюро технічної інвентаризації, про що свідчить реєстраційний номер № 727 в реєстровій книзі № 7. Договір купівлі - продажу № Н8 -26 від 14.03.1997 року нотаріально не посвідчувався. [INFO] року [PERSON] померла. На день смерті [INFO] року [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS]. Разом з [PERSON] на день її смерті [INFO] року в будинку за вказаною адресою були зареєстровані та проживали позивачі та мати померлої [PERSON] [PERSON] також є власником земельних ділянок: 1) земельної ділянки площею 0.2500 га., з кадастровим номером [NUMBER], розташованої на території Геніївської сільської Ради Зміївського району Харківської області з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 2) земельної ділянки площею 0.2769 га., з кадастровим номером [NUMBER], розташованої на території Геніївської сільської Ради Зміївського району Харківської області з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Вказані земельні ділянки також є об'єктами права спільної сумісної власності подружжя. [INFO] року [PERSON] померла. На день смерті [INFO] року [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS]. Разом з [PERSON] на день її смерті [INFO] року в будинку за вказаною адресою були зареєстровані та проживали позивачі. Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги могла бути тільки [PERSON], яка померла [INFO] року, тобто до відкриття спадщини після смерті [INFO] року [PERSON] Інші спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] відсутні. Позивачі та померла [PERSON], як спадкоємці першої черги, після [PERSON] спадщину фактично прийняли, однак юридично не оформили своїх спадкових прав. Оскільки спадковий будинок був придбаний у період шлюбу позивача [PERSON] з померлою [PERSON], позивач вважає, що має право власності на 1/2 частину будинку, як переживший з подружжя. На решту 1/2 частини спадкового будинку, позивачі мають право на 1/8 частину кожний, оскільки відповідно до Закону, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Позивачі [PERSON] та [PERSON], як онуки померлої [PERSON], є спадкоємцями останньої за правом представлення. [PERSON] приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області щодо можливості видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] після померлої [INFO] року [PERSON] було повідомлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, коли державну реєстрацію права власності на нерухоме майно відповідно до закону проведено без видачі документа, що посвідчує таке право. Позивачу [PERSON] роз'яснено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку із відсутністю нотаріального посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку. Роз'яснено право звернення до суду для вирішення спірного питання. Враховуючи викладене, позивачі звернулись до суду із вказаним позовом для захисту своїх прав та просять визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] Учасники справи в судове засідання не з'явились про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Від відповідача територіальної громади Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області за підписом голови Русіна Ю.В. надійшла заява за вих. № 02-19/667 від 04.10.2018 року про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Відзиву на позов відповідачем не надано. Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. Відповідачем не надано суду відзиву на позов. У поданій заяві будь-яких заперечень з приводу поданого позову не вказано. Інших питань, які б порушував у своїй заяві відповідач не має. Враховуючи ті обставини, що відповідачем не висловлено будь-яких заперечень з приводу заявлених позовних вимог, суд вбачає підстави для можливості ухвалення судового рішення в підготовчому засіданні. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. З копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 27.12.1967 року, виданого Шелудьківською сільською радою Зміївського району Харківської області, [INFO] року народилась [PERSON], в графі мати якої зазначено - [PERSON]. (а.с. 20) Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] [PERSON], [INFO] 18.10.1986 року уклав шлюб із [PERSON], [INFO], про що було зроблено Шелудьківським сільським РАГС актовий запис № 34. Після укладення шлюбу прізвище [PERSON] змінено на [PERSON]. (а.с. 19) Як вбачається з копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 18.05.2016 року (повторне), виданого Зміївським РВДРАЦС ГТУЮ у Харківській області та [NUMBER] від 06.02.1996 року, виданого Геніївською сільською радою Зміївського району Харівської області, [INFO] року народилась [PERSON], [INFO] року народився [PERSON]. Батьками яких згідно вказаних свідоцтв є [PERSON] - батько, [PERSON] - мати. (а.с. 13, 16) З копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 03.09.2009 року, виданого Геніївською сільською радою Зміївського району Харківської області вбачається, що [INFO] року померла [PERSON]. (а.с. 20 «а») З копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від [INFO] року, виданого Геніївською сільською радою Зміївського району Харківської області вбачається, що [INFO] року померла [PERSON]. (а.с. 25) 14.03.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №Н8-26 житлового будинку з надвірними будівлями. Вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями належав продавцю на підставі свідоцтва про право власності за законом, посвідченому Зміївською ДНК Харківської області 05.03.1997 року, № 3-657. (а.с. 25) Договір купівлі - продажу зареєстрований на біржі нерухомості та основних фондів «Україна» з дотриманням усіх норм чинного законодавства, які діяли на момент здійснення даної угоди та відповідали нормам Закону України «Про товарну біржу», в редакції, що діяла на момент її укладення. Як вбачається із договору купівлі-продажу №Н8-26 житлового будинку з надвірними будівлями [PERSON] сплатила продавцю [PERSON] кошти за зазначену в договорі купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, а продавець в свою чергу звільнив та передав об'єкт нерухомості у власність [PERSON], як обумовлено договором. Згідно довідки КП "Зміївське БТІ" від 12.10.2017 року № 2468 - за архівними матеріалами КП «Зміївське БТІ», житловий будинок [ADDRESS], станом на 31.12.2012 року належав в цілому [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №Н8-26, зареєстрованого на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» від 14.03.1997 року, зареєстрованого в Зміївському БТІ 02.07.1997 за р-р в кн. 7-727. Дійсна інвентирезаційна вартість нерухомого майна станом на [INFO] року складала 82 755 грн. (а.с. 34) Статтею 15 Закону України «Пре товарну біржу» № 1954-12 від 10.12.1991року (в редакції чинної на час укладення вказаного договору) передбачалось, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. На час укладення договору купівлі-продажу № Н8-26, підписаного та зареєстрованого 14.03.1997 року на Біржі нерухомості та основних фондів « Україна» нормою цивільного законодавства ч. 1 ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), була закріплена нотаріальна форма посвідчення договорів купівлі-продажу житлового будинку, під страхом їх недійсності (ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року). Зміївське бюро технічної інвентаризації, проводячи державну реєстрацію вказаного договору, вступило в протиріччя з діючою на час укладення договору купівлі-продажу нормою цивільного законодавства ч.1 ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), яка вимагала нотаріальної форми посвідчення договорів купівлі-продажу житлового будинку, під страхом їх недійсності (ст. 47 ЦК України в редакції 1963року). Договір купівлі-продажу житлового будинку № Н8-26 укладався 14.03.1997 року, тому до даних правовідносин необхідно застосувати норми матеріального права, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно ч.2 ст. 47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України (в редакції 2003 року, який набрав чинності з 01.01.2004 року), а саме, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Частина 2 ст. 47 ЦК УРСР в редакції 1963 року і ч. 2 ст. 220 ЦК України застосовується до правовідносин у разі, коли сторони уклали правочин, зміст якого відповідав волі сторін, і лише форма його укладання не відповідала встановленим законом вимогам. З договору купівлі-продажу житлового будинку № Н8-26 від 14.03.1997 року вбачається , що він був підписаний сторонами правочину продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] ( яка померла [INFO] року), зареєстрований на Біржі нерухомості і основних фондів «Україна» на підставі біржового контракту від 14.03.1997 року, реєстраційний № БН8-26, договорів-доручень від імені Продавця та Покупця з брокерами на здійснення Біржової угоди і протоколу біржових торгів, підписаний Президентом Біржі нерухомості і основних фондів «Україна» та посвідчений гербовою печаткою. Сторони договору при його укладенні на біржі досягли згоди по усім суттєвим умовам. Так, по взаємній домовленості сторін житловий будинок за адресою: [ADDRESS] продано покупцю [PERSON] за 6 044 гр., які остання сплатила продавцю [PERSON] до укладення цього договору, що вбачається з п. 4 договору. Продавець будинку [PERSON] засвідчила своїм підписом, що відчужувана нею нерухомість на момент укладення угоди не продана, не подарована, не заставлена, в спорі та під арештом не знаходиться, про що свідчить п. 2 договору. Відповідно до п. 1.4 цього договору правовстановлюючими документами на житловий будинок у продавця [PERSON] було свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене Зміївською державною нотаріальною конторою Харківської області 05.03.1997 року, реєстр № 1- 657, яке зареєстровано в Зміївському бюро технічної інвентаризації 05.03.1997 року, за реєстровим № 7-727. Згідно п. 6 цього договору витрати, пов'язані з реєстрацією цього договору купівлі-продажу № Н8-26 від 14.03.1997 року в органах технічної інвентаризації було покладено на продавця. Право власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за останньою у Зміївському бюро технічної інвентаризації на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу, що підтверджується відповідним штампом Зміївського МДП технічної інвентаризації від 02.07.1997 року, реєстраційна книга № 7, реєстраційний номер № 727. Продавець [PERSON], після отримання обумовленої сторонами суми вартості будинку, 14.03.1997 року передала покупцю [PERSON] продану нерухомість за вказаною адресою, що вбачається з п. 7 договору. По угодам, які укладались на товарних біржах, сплачувалось державне мито, відповідно до вимог ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», а саме, в установленому розмірі від суми угоди. У вищезазначеному договорі купівлі-продажу житлового будинку № Н8-26, укладеному 14.03.1997 року також міститься відмітка про сплату державного мита на підставі Закону України « Про державне мито». Отже, на сьогодні неможливо вирішити питання щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу № Н8-26 від 14.03.1997 року, внаслідок смерті [INFO] року [PERSON], однак за її життя всі істотні умови договору сторонами були виконані в повному обсязі, остання користувалась та володіла придбаним житловим будинком. Внаслідок смерті [PERSON] неможливе належне оформлення правовстановлюючого документу, а саме, укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу будинку. Отже, в даному випадку договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями № Н8-26, укладений 14.03.1997 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» за реєстровим № БН8-26, відповідав волі сторін, умови договору ними були виконані у повному обсязі, договір пройшов відповідну державну реєстрацію, і в разі звернення за життя [PERSON] та ухилення продавця від нотаріального посвідчення правочину, виникали б підстави для визнання його дійсним відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є достатні підстави для визнання за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права на спадщину за законом у вигляді житлового будинку « А-1» з прибудовою « А1-1», жилою площею 61,80 кв.м., загальною площею 106,70 кв.м. складається: з 1-1 - житлової кімнати, площею 13,50 кв.м., 1-2 житлової кімнати, площею 18,60 кв.м., 1-3 житлової кімнати, площею 9,0 кв.м., 1-4 житлової кімнати, площею 12,20 кв.м., 1-5 кухні, площею17,90 кв.м., 1-6 коридору, площею 11,90 кв.м., 1-7 ванни, площею 5,60 кв.м., 1-8 туалету, площею 2,40 кв.м., 1-9 веранди, площею 7,10 кв.м., 1-10 житлової кімнати, площею 8,50 кв.м., а також з надвірних будівель: ганка «а», погріба «Б», вбиральні «В», літнього душу «Г», огорожі № 1, воріт № 2, свердловини № 3, що розташовані за адресою: [ADDRESS], яка відкрилась після смерті [INFO] року дружини і матері [PERSON], та після смерті [INFO] року бабусі [PERSON] в наступних загальних частках: - [PERSON]- 5/8 частин; - [PERSON] - 3/16 частини; - [PERSON] - 3/16 частини. Щодо земельних ділянок, якими володіла померла [INFO] року [PERSON], суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Як вбачається з листа відділу у Зміївському районі Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області № 1195/171-17 від 12.09.2017 року на земельну ділянку площею 0.2500 га., з кадастровим номером [NUMBER], що розташована на території Геніївської сільської Ради Зміївського району Харківської області [ADDRESS], з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в Державному Земельному Кадастрі під вказаним кадастровим номером значиться інша земельна ділянка, а саме, вказані інші адреса, власник, конфігурація земельної ділянки, ніж зазначені в державному акті серії РЗ№ 845142 від 17.06.2003 року, реєстраційний номер 190 на ім'я [PERSON] (а.с.36) Відповідно до витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель № 816/171-18 від 20.03.2018 року с. Геніївка Геніївської сільської Ради Зміївського району Харківської області, згідно якого земельна ділянка площею 0.2500 га., що розташована на території Геніївської сільської Ради Зміївського району Харківської області - [ADDRESS], з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель: землі житлової та громадської забудови, фактично значиться під кадастровим номером [NUMBER], а не [NUMBER], як вказано у державному акті на ім'я [PERSON] (а.с.37-40) Земельна ділянка площею 0.2769 га., з кадастровим номером [NUMBER], що розташована на території Геніївської сільської Ради Зміївського району Харківської області [ADDRESS], з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 17.06.2003 року, реєстраційний номер 191, що вбачається з Витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки Р.№ 11/3 від 11.06.2018 року. (а.с.41) За таких обставин, суд приходить до висновку, що є достатні підстави для визнання за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права на спадщину за законом у вигляді земельних ділянок: - земельної ділянки площею 0.2500 га., з кадастровим номером [NUMBER]; земельної ділянки площею 0.2769 га., з кадастровим номером [NUMBER].

Outcome: approved