Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

31 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В заяві вона зазначила, що її матері, [PERSON], на підставі свідоцтва про справо на спадщину від 30 жовтня 1996 року після смерті її чоловіка [PERSON] належить 1/2 частина будинку, який розташований за адресою: Донецька область, м. Дружківка, вул. Краснодонців, №43. Також їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Дружківською державною нотаріальною конторою 29 березня 1957 року р№1332, належить 1/2 частина будинку, який розташований за адресою: Донецька область, м. Дружківка, вул. Краснодонців, №43. Але в цьому договорі купівлі-продажу її ім'я вказано як [PERSON]. Але в паспорті, в свідоцтві про укладення шлюбу, в свідоцтві про смерть її ім'я вказано правильно [PERSON]. [PERSON] просить встановити факт належності [PERSON] 1/2 частини будинку, який розташований за адресою: Донецька область, м. Дружківка, вул. Краснодонців, №43, яка зареєстрована на [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Дружківською державною нотаріальною конторою 29 березня 1957 року р№1332. Встановлення цього факту має для [PERSON] юридичне значення, оскільки він необхідний їй для отримання спадщини після смерті матері. В судове засіданні заявник [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на заявлених вимогах. Представник зацікавленої особи - Дружківської міської ради в судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи без його участі. Проти задоволення заяви не заперечує. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (Із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року N 15) відповідно до статей 255, 271 Цивільного процесуального Кодексу України (ЦПК) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту має для заявника юридичне значення. Суд встановив, що [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7, 8). [PERSON] померла 27 січня 2016 року (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] належала 1/2 частина будинку, який розташований за адресою: Донецька область, м. Дружківка, вул. Краснодонців, №43 після смерті її чоловіка [PERSON]. Ця частина будинку належала померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Дружківською державною нотаріальною конторою 29 березня 1957 року р№1332 (а.с.13). Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого Костянтинівським бюро технічної інвентаризації у липні 1965 року, домоволодіння, розташоване за адресою: Донецька область, м. Дружківка, вул. Краснодонців, №43, належало [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Дружківською державною нотаріальною конторою 29 березня 1957 року р№1332 (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про одруження серії ЯТ №328852 від 17 жовтня 1950 року, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 17 жовтня 1950 року. Відповідно до заповіту [PERSON] від 13 жовтня 1996 року, вона заповідала по 1/2 частині будинку, який розташований за адресою: Донецька область, м. Дружківка, вул. Краснодонців, №43, який належить їй на праві власності, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що 1/2 частина будинку, який розташований за адресою: Донецька область, м. Дружківка, вул. Краснодонців, №43, і яка зареєстрована на [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Дружківською державною нотаріальною конторою 29 березня 1957 року р№1332, належить саме [PERSON]. Суд прийшов до таких висновків, оскільки [PERSON] була дружиною [PERSON], якому належали інша половина цього будинку, а також оскільки вона вільно розпорядилася цією частиною будинку у своєму заповіті. Суд вважає, що при реєстрації права власності на будинок була допущена помилка, і ім'я «Поліна» замість «Пелагія» в правовстановлюючих документах було вказано помилково.

Outcome: approved