Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

21.01.2016 року до суду звернулася Новоград-Волинська місцева прокуратура з позовом про стягнення з відповідача коштів витрачених на лікування [PERSON] в розмірі 2836,10 грн. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 01.05.2014 року о 19 год. між відповідачем та [PERSON] на грунті неприязнених відносин виникла сварка, під яас якої [PERSON] (відповідач) заподіяла тілесні ушкодження [PERSON] Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 11.11.2015 року [PERSON] визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Згідно довідки Новоград-Волинського територіального медичного об`єднання від 23.12.2015 року №2262 потерпіла від злочину [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Новоград-Волинського ТМО в період з 02.05.2014 року по 12.05.2014 року та на її лікування витрачено кошти в сумі 2836,10 грн. Посилаючись на норми ст ст 1166, 1206 ЦК України, просив стягнути з відповідача зазначені витрати на користь Новоград-Волинської міської ради. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги зменшив та просив стягнути 2716,90 грн., з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник Новоград-Волинської міської ради в судове засідання не прибув, до суду надіслав письмову заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності. Відповідач та її представник в судовому засіданні протизадоволення позову заперечували, посилаючись на завищення медичним закладом розміру витрат. Заслухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 11.11.2015 року, який набрав законної сили 14.12.2015 року, [PERSON], відповідач по справі, визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та призначено покарання у вигляді одного року позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання засуджену звільнено з іспитовим строком на один рік (а.с. 6-8). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 1206 ЦК України прямо передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно довідки Новоград-Волинського міськрай ТМО № 2262 від 23.12.2015 року про вартість лікування [PERSON], яка знаходилась на лікуванні у стаціонарі з 02 по 12 травня 2014 року 10 діб складає 2\~836,10 грн. (а.с. 9). За клопотанням відповідача, суд витребував у Новоград-Волинського ТМО розрахунок вартості одного ліжко-дня та суми витрат на лікування [PERSON] Згідно наданої суду інформації від 16.03.2016 року, вартість одного ліжко-дня, за виключенням ліків та матеріалів, придбаних потерпілою, становить 271,69 грн. Потерпіла [PERSON] перебувала на лікуванні 10 днів. Таким чином, загальна сума вартості її перебування у лікарні склала 2716,90 грн. Згідно з розясненнями, викладеними в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоровя або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року №545. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі.\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п. 6 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільнені позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судовий збір у даній справі становить 1378 грн. Дана сума підлягає стягненню з [PERSON] в дохід держави.

Outcome: approved