Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 02 березня 2013 року з наступних підстав: подальше спільне життя не складується, втратилося взаємопорозуміння та взаємоповага, що призводить до постійних сварок та суперечок, збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача, подальше проживання та збереження сімї неможливе, оскільки спільних інтересів у подружжя немає. Шлюбні відносини позивач продовжувати не бажає, сімя існує формально, а тому позивач просить шлюб між ним та відповідачем розірвати. В підготовче судове засідання позивач та його представник [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] (на підставі довіреності від 17.08.2018 року ННС 679866) не зявилися, надавши до суду письмову заяву (вх. № 8078 від 03.12.2018 року) про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, просять винести рішення в підготовчому засіданні, позов задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не зявилася, надавши до суду письмову заяву (вх. № 7681 від 16.11.2018 року) про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу в підготовчому засіданні не заперечує, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище "Гебеш", дитину [PERSON] залишити проживати з матірю. Дослідивши матеріали справи та доводи позовної заяви, враховуючи, що учасниками справи заявлено клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами та доходить наступного висновку. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В частині вимоги позивача про розірвання шлюбу, суд доходить наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 березня 2013 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 099415, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області, запис за № 9 від 02.03.2013 року (оригінал свідоцтва про шлюб додано до матеріалів справи (а.с. 4). Під час перебування в шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ФМ № 358774, актовий запис № 35 від 07.11.2016 року), батьками в якому записані сторони, а саме батько (позивач) [PERSON] та мати (відповідач) [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. З огляду на вищенаведене, на підставі встановлених доказів в судовому засіданні, зясувавши, що проживання спільним подружнім життям та збереження сімї стало неможливим, сімя існує формально, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими, підставними, які слід задовольнити, шлюб між позивачем та відповідачем слід розірвати. В частині вимоги позивача та відповідача про вибір прізвища після розірвання шлюбу, суд доходить наступного висновку. Відповідно до ст. 113 СК України особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд зважає на те, що відповідач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке носилав шлюбі, а тому доходить висновку, що вимога підлягає задоволенню. В частині\~вимоги щодо визначення місця проживання дитини, суд при розгляді справи (у відповідності до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів) виходить з того, що відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю Організації Обєднаних Націй від 20 листопада 1959 року, - малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю та доходить висновку, що позовні вимоги про залишення дитини проживати з позивачем (матірю) є обгрунтованими і підлягають задоволенню. В частині вимоги позивача про стягнення судового\~збору, суд доходить наступного висновку. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем документально підтверджено оплату судового збору в сумі 704,80 грн. (квитанція №11 від 25 жовтня 2018 року з призначенням платежу судовий збір). Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на вищенаведене, на підставі встановлених доказів в судовому засіданні, а також зважаючи на те, що відповідач позов визнає і це не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими, підставними та їх слід задовольнити в повністю в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved