Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

28 серпня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з цією заявою, в якій просить надати їй право на шлюб із [PERSON] Дану заяву обґрунтовано наступним. Заявник народилася [INFO] . Біля року вона зустрічається із [PERSON] , якого вважає своїм нареченим та з яким має намір зареєструвати шлюб. На даний час вона досягла віку шістнадцяти років та в розумінні ст. 23 СК України має право на надання права на шлюб за рішенням суду. Матір заявника підтримує її прагнення зареєструвати шлюб із [PERSON] Заявник зазначає, що в даний час є вагітною від [PERSON] . Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 05 вересня 2019 року відкрито окреме провадження у справі, судове засідання призначено на 28 жовтня 2019 року. Доводи учасників справи. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, проте завчасно подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує, попросить їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте завчасно подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заявника підтримує та вважає доцільним надати останній право на шлюб з [PERSON] Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги заявника підтримує та вважає доцільним надати судом право останній на шлюб. Представник заінтересованої особи - виконавчий комітет (орган опіки та піклування) Гнатківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, однак представник відділу подав до суду заяву, в якій просить справу слухати без його участі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.211 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши заяви, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до статей 4, 5, 19 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Стаття 22 СК України встановлює шлюбний вік для жінки у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 23 СК України, за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до роз`яснень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" заява про надання особі права на шлюб повинна розглядатися судом в окремому провадженні. При цьому до участі в справі залучаються один або обоє батьків неповнолітньої дитини, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Резолютивна частина рішення повинна відповідати вимогам ч.2 ст.23 СК України. Право на шлюб чоловіка та жінки , які досягли шлюбного віку, закріплено у статті 12 Конвенції про захист прав людини і основаних свобод. Як установив суд, заявник [PERSON] народилася [INFO] (а.с.4). Тобто [PERSON] досягла шістнадцяти років та має право у розумінні ст. 23 СК України на надання їй права на шлюб. Згідно довідки КНП «Томашпільська ЦРЛ» від 14 серпня 2019 року, [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку по вагітності в Томашпільській жіночій консультації, діагноз - вагітність 5 тижнів (а.с.11). Згідно матеріалів справи та наданих суду доказів, судом установлено, що надання [PERSON] права на шлюб відповідає її інтересам, а саме її подальшому життєву наміру створити сім`ю, реалізувати себе як матір та дружину, взяти на себе права та обов`язки одного з подружжя, тобто цілком заслуговує на таке особисте нематеріальне право як право на шлюб. Судом не встановлено будь-яких обставин, які б вказували, що шлюб може зашкодити інтересам заявника. Навпаки, заінтересована особа - [PERSON] , та й вона сама, переконані, що шлюб повністю відповідає її інтересам. Відповідно до статей 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального прав. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд серед інших вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин,яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Враховуючи, що надання [PERSON] права на шлюб з [PERSON] повністю відповідає інтересам заявника, оскільки остання вагітна, сторони бажають зареєструвати шлюб та утворити сім`ю, у зв`язку з чим заява [PERSON] про надання права на шлюб підлягає повному задоволенню. Відповідно до ст.. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду повинно бути вирішено питання про розподіл судових витрат. Згідно ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved