Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі- відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що з 25 листопада 2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Після народження дитини в сім'ї почали виникати непорозуміння щодо побудови та утримання сім'ї. З'ясувалось, що у подружжя протилежні погляди на життя, сім'ю, від не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги. З кожним днем поведінка відповідача тільки погіршувалася і подальше спільне проживання з ним стало неможливим. В підсумку втрачено почуття кохання і розуміння. Такі стосунки в сім'ї негативно позначилися як на здоров'ї негативно позначилися як на здоров'ї позивача так і на здоров'ї і вихованні доньки, а тому з початку 2013 року ведення спільного господарства та шлюбні відносини не підтримують, шлюб існує лише формально. Донька мешкає з позивачем. За час припинення шлюбних відносин відповідач не змінив своє ставлення і поведінку по відношенню до сім'ї. Позивач вважає, що сім'я остаточно розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. Крім того, на сьогоднішній день відповідач приймає участь в утриманні доньки, проти позивач вражає за необхідне отримувати аліменти на утримання доньки за рішенням суду. В свої позовних вимогах просила суд розірвати шлюб та стягнути на її користь з відповідача аліменти в розмірі 1/4 зі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася надала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 26). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 21, 25). У відповідності до положень ст. 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних доказів у справі. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який не заперечив проти заочного розгляду справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі з 25 листопада 2009 року, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис 2676 (а.с. 4). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Як вбачається з довідки форми № 3 від 16.11.2015р. виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» Дарницького району м. Києва, донька проживає разом з позивачем та відповідачем (а.с. 15). [PERSON] працює в ПАТ «Універмаг «Дитячий Світ», на даний момент займає посаду контролера касира 1 категорії. Дохід за період з 01.05.2015 р. по 31.10.2015 р. склав 764, 52 грн. (а.с. 17). Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 108 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу України. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. Оскільки відповідач маючи неповнолітню дитину, не належно виконує свої обов'язки щодо їх утримання, то позов підлягає задоволенню, тому аліменти необхідно стягнути з нього примусово у розмірі 1/4 частини (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], починаючи з дня подачі позову до суду і до виповнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А згідно з ч. 3 цієї статті, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: approved