Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

[PERSON] 23.10.2017 звернувся до суду з позовом до Державного агенства лісових ресурсів України, треті особи: Державне підприємство «Полтавське державне Лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс», Полтавське обласне управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу. В якому прохав: визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення від 12.10.2017 року №393-К, поновити [PERSON] на посаді Директора Державного підприємства «Полтавське державне Лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» [PERSON] обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агенства лісових ресурсів України з 12.10.2017 року. В обґрунтування позову зазначив, що 26.12.2014 року відповідно до контракту з керівником Державного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» [PERSON] обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агенства лісових ресурсів України від 26 грудня 2014 року, [PERSON] був прийнятий на посаду директора Державного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» [PERSON] обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агенства лісових ресурсів України. 12.10.2017 року наказом №393-к було припинено трудовий договір з позивачем та звільнено його із займаної посади згідно п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України. Позивач, вважає вказане звільнення незаконним. З наказом про звільнення з роботи позивача ознайомлено не було та копія не видавалася. Факсимільну копію наказу про звільнення з роботи було вручено головному лісничому підприємства [PERSON]»єву С.С., що є грубим порушенням та зафіксовано в акті від 12.10.2017 року. Позивачем в телефонному режимі було повідомлено про перебування на лікарняному та неможливість прибути на робоче місце та одночасно дізнався про наявність наказу про його звільнення. Вважає, що причини звільнення зазначені в наказі, а саме порушення пунктів Б та П ст. 26 Контракту не відповідають дійсним обставинам справи. Позивач, не був повідомлений про застосування будь яких дисциплінарних стягнень відносно нього та не наведено відповідачем будь яких фактів, які б вказували на та те, що його дії завдали підприємству значних негативних наслідків, які б можна було б розцінювати як причину звільнення. 14.11.2017 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у Державного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» [PERSON] обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агенства лісових ресурсів України: Наказ від 26.12.2014 року про прийняття на роботу; Наказ про звільнення №393-К від 12.10.2017 року; Довідку про розмір заробітної плати [PERSON] за останні шість місяців. ( т.1. а.с. 66) 20.12.2017 року ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача про залучення третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору та залучено до участі у розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до Державного агентства лісових ресурсів про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, та виплату середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу, третю особу Державне підприємство «Полтавське державне Лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс», Полтавське обласне управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів. (т.1 а.с. 85) 27.12.2017 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду. (т.1 а.с. 109) 24.01.2018 року до суду надійшла уточнена позовна заява, я якій позивач прохав суд: визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення від 12.10.2017 року №393-К, поновити [PERSON] на посаді Директора Державного підприємства «Полтавське державне Лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» [PERSON] обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агенства лісових ресурсів України. (т.1 а.с.159-161 ) 24.01.2018 року ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання представника третьої особи про витребування доказів. (т.1 а.с.166) В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав та прохав їх задовільнити у повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позивні вимоги підтримав та прохав їх задовільнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних з наступних підстава, звільнення відбулося за погодженням з [PERSON] обласною адміністрацією, вказав, що звільнення в період тимчасової непрацездатності є можливим, та те, що [PERSON] погодився з виявленими порушеннями, але зазначив, що їх вчинив не він, а його підлеглі. Стосовно поновлення на роботі, вказав, що вважає, що це є неможливим, так як строк дії контракту закінчився 25.12.2017 року. Представник третьої особи [PERSON] обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агенства лісових ресурсів в судовому засіданні зазначив, що підтримує позицію відповідача та просить відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи [PERSON] в судове засіданні не зявилася, попередньо подала до суду пояснення на заперечення, в яких пояснила, що станом на 13.02.2018 року [PERSON] не звільнений з посади директора підприємства, запис до трудової книжки про його звільнення не внесений. (т.2 а.с.22) Судом встановлено, що 26.12.2014 року відповідно до контракту з керівником Державного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» [PERSON] обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агенства лісових ресурсів України від 26 грудня 2014 року, [PERSON] був прийнятий на посаду директора Державного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» [PERSON] обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агенства лісових ресурсів України. (т.1. а.с.72) 12.10.2017 року Держлісагенством винесено наказ від 12.10.2017 року №393-к «Про припинення трудового договору та звільнення з посади директора державного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» [PERSON]В.» яким визначено припинити трудовий договір з [PERSON] та звільнити його з посади директора державного підприємста «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс», з підстав передбачених підпунктом «б» та «п» пункту 26 котракту за одноразове грубе порушення керівником законодавства чи обовязків, передбачених котрактом та з інших підстав , передбачених законодавством, за пунктом 8 ч.1 ст. 36 КЗпП України. Підставою для винесення зазначеного наказу від 06.09.2016 року №412-к було: 1) [PERSON] обласного управління лісового господарства та мисливського господарства від 26.09.2017 року №01-35/855; 2) Наказ Держлісагенства від 05.10.2017 року №455 «Про порушення ДП «ПДЛП «Полтаваоблагроліс» вимог нормативно правових актів з ведення лісового господарства; 3) Акт про відмову про надання пояснень від 03.10.2017 року; 4) [PERSON] погодження Голови [PERSON] обласної державної адміністрації від 09.10.2017 року №01-27/1981; 5) Контракт, укладений з [PERSON] від 26.12.2014 року. (т.1 а.с.6) Відповідно до п.26 підпунктів «б», «п» контракту від 26.12.2014 року керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи органу управління майном, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії: б) у разі одноразового грубого порушення Керівником законодавства чи обовязків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесені збитки, виплачено штрафи тощо), п) з інших підстав, передбачених чинним законодавством. (т.1 а.с. 112-119) Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Попередньо представником відповідача до суду було подано заперечення на позовну заяву, в якому він зазначив що заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає доводи позивача, викладені в позовній заяві та уточненій позовній заяві таким, що грунтується на припущеннях, а позовні вимоги такими, що не підлігають задоволенню. Зазначив, що 26.12.2014 року було укладено контракт згідно якого Державне агенство лісових ресурсів України, іменоване далі орган управління майном, в особі Голови Державного агенства лісових ресурсів України [PERSON] з одного боку та [PERSON] , іменований далі Керівник, з другого боку, уклали цей контракт про таке: [PERSON] наймається на посаду директора державного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтваоблагроліс» на термін з 26.12.2014 по 25.12.2017 року. Зазначив, що умовами контракту ч.26 розділу 5 визначено підстави, згідно яких керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Органу управління майном, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії зокрема: 1) підпункту «б» у разі одноразового грубого порушення Керівником законодавства чи обовязків, передбачених контрактів, в результаті чого для підприємства настати значні негативні наслідки (понесені збитки, виплачено штрафи тощо), 2) з інших підстав, передбачених чинним законодавством. Повідомив суд, що 12.10.2017 року Держлісагенством винесено наказ від 12.10.2017 року №393-к «Про припинення трудового договору та звільнення з посади директора державного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» [PERSON]В.» яким визначено припинити трудовий договір з [PERSON] та звільнити його з посади директора державного підприємста «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс», з підстав передбачених підпунктом «б» та «п» пункту 26 котракту за одноразове грубе порушення керівником законодавства чи обовязків, передбачених котрактом та з інших підстав , передбачених законодавством, за пунктом 8 ч.1 ст. 36 КЗпП України. Підставою для винесення зазначеного наказу від 06.09.2016 року №412-к було: 1) [PERSON] обласного управління лісового господарства та мисливського господарства від 26.09.2017 року №01-35/855; 2) Наказ Держлісагенства від 05.10.2017 року №455 «Про порушення ДП «ПДЛП «Полтаваоблагроліс» вимог нормативно правових актів з ведення лісового господарства; 3) Акт про відмову про надання пояснень від 03.10.2017 року; 4) [PERSON] погодження Голови [PERSON] обласної державної адміністрації від 09.10.2017 року №01-27/1981; 5) Контракт, укладений з [PERSON] від 26.12.2014 року. Зазначає, що позивач відповідно до характеру та умов виконуваної ним роботи, своїх посадових обовязків повинен був у будь-якому разі забезпечити збереження закріпленого за підприємством майна, разом з тим, в порушення положень контракту, не забезпечив розроблення і здійснення заходів з належної організації роботи підприємства стосовно запобігання порушення лісового господарства, чим одноразово грубо порушив свої трудові обовязки, що стало підставою для припинення трудового договору. Вказав, на те, що позовна вимога щодо поновлення позивача на посаді директора державного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» не підлягає задоволенню, оскільки термін дії контракту укладеного між [PERSON] та Держлісагенство закінчився 25.12.2017 року. (т.1 а.с.105-111) Представником відповідача не надано суду доказів, які б вказували на вчинення позивачем одноразового грубого порушення та не вказано в чому саме дане порушення полягає., не встановлено коли саме дане порушення було вчинено. Також, в наказі про звільнення позивача від 12.10.2017 року міститься посилання на пункт "п" Контракту: п) з інших підстав, передбачених чинним законодавством. Заперечення відповідача не містить відомостей про те, з яких саме інших підстав відбулося звільнення [PERSON] Судом встановлено, що відповідач не надав до суду докази, які б підтверджували вчинення позивачем одноразового грубого порушення трудових обов'язків, та виконання роботодавцем при прийнятті рішення про його звільнення, вимог статті 149 КЗпП України. [PERSON] обласного управління лісового господарства та мисливського господарства від 26.09.2017 року №01-35/855; Наказ Держлісагенства від 05.10.2017 року №455 «Про порушення ДП «ПДЛП «Полтаваоблагроліс» вимог нормативно правових актів з ведення лісового господарства; 3) Акт про відмову про надання пояснень від 03.10.2017 року; [PERSON] погодження Голови [PERSON] обласної державної адміністрації від 09.10.2017 року №01-27/1981;Контракт, укладений з [PERSON] від 26.12.2014 року які стали підставою для прийняття наказу про звільнення, не містить даних про одноразове грубе порушення позивачем трудових обов'язків, а містить фіксацію недоліків та порушень в організації роботи. Важливим елементом застосування ст. 149 КЗпП України є звільнення керівника за порушення, яке є одноразове, а не тривале, системне, що може бути підставою для звільнення з інших підстав. Під разовим порушенням необхідно розуміти таку протиправну поведінку, що є обмеженою в часі, вчинену саме разово (одну дію або бездіяльність). Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та істотності наслідків порушення трудових обов'язків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов'язку, який входить до кола його трудових обов'язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов'язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв'язку між невиконанням працівником трудових обов'язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення. Рішення компетентного органу, власника підприємства, і наказ про звільнення мають містити чітко сформульоване одноразове грубе порушення, яке стало підставою звільнення керівника. За своїм змістом наказ про звільнення не повинен містити перелік або систему порушень, за які був звільнений керівник, а лише одноразове грубе порушення, бажано, конкретних трудових обов'язків\~ Комісією, утвореною наказом Директора ДП «ПДЛП «Полтваоблагроліс» від 15 вересня 2017 року №137-В було запропоновано лісничому Оржицького агролісництва [PERSON] та Головному лісничому ДП «ПДЛП «Полтаваоблагроліс» [PERSON]»єву С.С. дати письмові пояснення по факту невідповідності матеріалів (польових перелікових відомостей, відомостей матеріально-грошової оцінки лісосік, нумераціцних відомостей), які слугували підставою для видачі лісорубного квитка №06/77 (серія 02 ЛБК №525539) від 26.07.2017 року первинним матеріалам Оржицького агролісництва, де [PERSON] у письмовому поясненні повідомив, що по необережності пролив чашку кави на матеріали відводів, чим спричинив часткове пошкодження їх. У звязку з цим, він переписав відомості відводів у нові бланки, де міг помилитися в рознесенні кількості дерев на ділові, пів ділові і дров»яні, після чого передав матеріали для [PERSON]»єва С.С. (т.1 а.с. 36) Прокоф»єв С.С. письмово повідомив, що отримавши матеріали у [PERSON] не перевірив їх і виписав лісорубний квиток №06/77 (серія 02 ЛЮК №525539) від 26.07.2017 року. (т.1.а.с.36) Комісія рекомендувала притягнути до дисциплінарної відповідальності [PERSON] та [PERSON]»єва С.С. за необережність та неуважність. (т.1 а.с.37) В матеріалах справи міститься наказ №140-В від 20.09.2017 року, відповідно до якого до дисциплінарної відповідальності притягнуто [PERSON]»єва С.С. та [PERSON] (т.1 а.с.33) Зазначений факт вказує на те, що за виявлені порушення винні особи понесли покарання та були притягнуті до дисциплінарної відповідальності. Також, в матеріалах справи містяться відомості, що завдані збитки було відшкодовано. Відповідачем при винесенні наказу про звільнення [PERSON] від 12.10.2017 року не було враховано того, що на цей час винні особи вже були притягнуті до дисциплінарної відповідальності та доказів того що у зазначених порушеннях мається вина саме [PERSON] також суду не надано. Відповідно до листка непрацездатності АДП№541399 від 06.10.2017 року , [PERSON] з 06.10.2017 року перебував на лікарняному. Про вказану обставину ним було повідомлено по телефону, та зазначено про неможливість зявитися на робоче місце. (т.2 а.с. 23) Таким чином, відповідачу на час винесення наказу про звільнення було проінформовано про перебування позивача [PERSON] на лікарняному. Крім того, на час звільнення [PERSON] з роботи він був непрацездатним, що підтверджується листками непрацездатності АДН№541399 від 06.10.2017 року, АДН№654567 від 25.10.2017, АДН№545207 від 20.11.2017, АДН№545407 від 30.11.2017, АДН№613217 від 25.12.17, АДН№313477 від 26.12.2017, АДН№545803 від 02.01.2018, АДН №726147 від 25.01.2018 (т.2 а.с.28 -40) Старшим інспектором з кадрів [PERSON] надана пояснювальна записка від 12.02.2018 року в якій зазначено, що вона не провела звільнення і повний розрахунок з директором ДП «ПДЛП» Полаваагроліс» тому, що на підприємстві відсутній зареєстрований наказ про звільнення з позначкою про ознайомлення з ним [PERSON] відповідно до ст.47 КЗпП України, а також п.2.26 Інструкції ведення труждових відносин №58. Відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення з ініціативи працедавця в період тимчасової непрацездатності. (т.2 а.с.49-50) Відповідно до ч.2 ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за\~пунктом 5\~цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Таким чином, [PERSON] було звільнено в період перебування його на лікарняному, через що його звільнення 12.10.2017 року є незаконним. Розірвання трудового договору з керівником підприємства за п. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків є звільненням за порушення трудової дисципліни. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 Про практику розгляду судами трудових спорів у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось ' порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.п.3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст.147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення повинно було здійснюватися з дотриманням норм трудового законодавства про застосування процедури накладення дисциплінарних стягнень. Згідно ст.ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідачем не було дотримано процедуру звільнення, передбачену трудовим законодавством, а саме не отримано від [PERSON] письмових пояснень, при обранні виду стягнення не враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Про наявність наказу про звільнення працівникові під розписку не повідомлено. На протязі дії контракту та виконання [PERSON] трудових обовязків останній до дисциплінарної відповідальності не притягувався. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, у звязку з тим що відповідачем по справі звільнення відбулося в період тимчасової непрацездатності позивача та з грубим порушенням процедури звільнення передбаченої трудовим законодавством. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved