Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

20 лютого 2018 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 26 жовтня 2011 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області винесено рішення про розірвання шлюбу між ними. Від спільного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. 03 лютого 2010 року Локачинським районним судом винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 700 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На даний час син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач перебуває у важкому матеріальному становищі, доходів не отримує, винаймає житло, внаслідок зростання цін на продукти харчування, оплату комунальних послуг, речі та одяг, сума аліментів, яку сплачує відповідач на утримання дитини є недостатньою. Відповідач офіційно не працює, проте знаходиться на тимчасових заробітках та отримує нерегулярний дохід. Угоди щодо добровільної сплати аліментів у більшому розмірі на утримання сина з відповідачем не досягнуто. Просить збільшити розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання сина [PERSON], [INFO], до 1100 грн, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. 17 квітня 2018 року позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач 17 квітня 2018 року також подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає повністю. Не заперечує проти задоволення позову. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 26 жовтня 2011 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області винесено рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). На підставі рішення Локачинського районного суду 16 лютого 2010 року було видано виконавчий лист № 2-27/10 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO], аліментів в розмірі 700 грн., щомісячно, починаючи з 06 січня 2010 року до досягнення ним повноліття (а.с.6). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На даний час сума аліментів, яку сплачує відповідач є незначною для утримання дитини, а добровільно відповідач збільшити розмір аліментів не бажає. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частинами 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що з моменту стягнення аліментів, а саме з 2010 року змінилися обставини, які мають суттєве та істотне значення.Також збільшились витрати на утримання та навчання сина, на придбання відповідного одягу та речей, інші потреби дитини. Крім того, змінився прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, сума аліментів присуджена до стягнення з відповідача є недостатньою на утримання дитини. Суд враховує також і матеріальне становище відповідача, зокрема те, що останній офіційно не працевлаштований. Разом з тим, [PERSON] є працездатним, отримує нерегулярний, мінливий дохід, останнім не надано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували його непрацездатність, а також ту обставину, що він не може сплачувати аліменти в більшому розмірі на сина [PERSON] для його належного матеріального забезпечення. Виходячи із норм СК України, обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається рівною мірою на матір і батька. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи викладене, вимоги ст. 192 СК України, а також те, що сума аліментів, яку виплачує відповідач, а саме 700 грн. є незначною у зв'язку зі зростанням цін на продукти харчування, одяг, потреби дитини та її вік, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити повністю та збільшити розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання сина до 1100 грн. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved