Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON], 19 липня 2018 року звернувся в суд з позовом, вказуючи, що їй на підставі договору дарування №5492 від 02.11.1982 року та договору дарування №4838 від 24.10.1984 року належить житловий будинок № [ADDRESS]. В даному житловому будинку в 2000 році була зареєстрована [PERSON], [INFO]. Реєстрація відповідача створює їй перешкоди у належному їй праві володіння, користування та розпорядження будинком. Просила ухвалити рішення суду, яким визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] В заяві просила справу розглянути у її відсутність, оскільку вона доглядає за матір"ю, яка є інвалідом першої групи та не може з"явитись у судове засідання. Відповідач [PERSON], [INFO], яка зареєстрована на постійне місце поживання за адресою: [ADDRESS], у судове засідання не з'явилась. Повідомлялась про час і місце розгляду справи за адресою реєстрації свого постійного місця проживання у відповідності до положення ч.7 ст.128 ЦПК України. Виклик на судові засідання повернулись із зазначенням «За зазначеною адресою не проживає». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся шляхом виклику через офіційний веб-сайт Котовського міськрайонного суду Одеської області. Тому суд вважає відповідача належно сповіщеною про час і місце розгляду справи. У зв'язку з відсутністю у судовому засіданні сторін, з урахуванням закінчення передбачених ст.275 ЦПК України строків розгляду цієї справи та за згоди позивача справу розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Встановлено, що позивачу [PERSON], [INFO], на підставі договору дарування №5492 від 02.11.1982 року та договору дарування №4838 від 24.10.1984 року належить житловий будинок [ADDRESS]. В цьому будинку на постійне місце проживання з 14 лютого 2000 року зареєстрована - [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 71 ЖК жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців. Стаття 72 ЖК дозволяє суду визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців на відповідній жилплощі будинку такою, що втратила право на користування цією житловою площею. Факт того, що відповідач у вказаному будинку не проживає підтверджується довідкою голови квартального комітету м. Подільськ від 08 липня 2018 року, згідно якої [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але не мешкає більше 10 років. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов'язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача за адресою[ADDRESS], є формальною, без наміру її фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно вона втратила право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинила користуватись вказаним житловим будинком та переселилась на інше місце свого проживання. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved