Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Сєвєродонецької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, третя особа Перша Сєвєродонецька державна нотаріальна контора, посилаючись на наступне. 07 квітня 2014 року померла його бабуся [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS]. У звязку з проведенням бойових дій на території нашого регіону заявник разом зі своєю матірю в липні 2014 року виїхав з міста за кордон, а повернувся до м. Сєвєродонецька лише у березні-травні 2015 року. Внаслідок цього він не зміг вчасно звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Тому в своїй позовній заяві [PERSON] просить визначити додатковий строк тривалістю в два місяці з моменту набрання законної сили рішенням для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його бабусі гречка [PERSON]. Представник позивача та позивач в судовому засіданні підтримали вимоги, викладені у позовній заяві. Позивач додатково пояснив, що в квітні 2014 року після смерті його бабусі свідоцтво про її смерть та інші документи щодо смерті бабусі залишилися у його тітки (рідної сестри батька), яка в квітні 2014 року виїхала до м. Лутугіно Луганської області та внаслідок проведення активної фази АТО більш не поверталася, всі документи були фактично втрачені. До того ж, він внаслідок свого перебування за кордоном з липня 2014 року по березень 2015 року не міг оформити видачу свого свідоцтва про народження, в якому у відповідності до рішення суду було б вказано прізвище його рідного батька. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини позивач повертався до України та мав обєктивну можливість звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON], пояснила, що позивач є її сином. В липні 2014 року вона разом з позивачем виїхали до Російської Федерації, проте в серпні 2014 року вони повернулися до м. Сєвєродонецька вона назавжди, а її син на декілька днів, після чого її син знову виїхав до Російської Федерації. Остаточно з Російської Федерації її син повернувся в березні 2015 року. Вона також підтверджує, що до вересня 2016 року у неї та у її сина не було документів, які б дозволяли прийняти спадщину після смерті [PERSON], а саме не було свідоцтва про смерть [PERSON] та свідоцтва про народження її сина із вказівкою на рідного батька у відповідності до рішення суду. В органах РАЦС їм неодноразово усно відмовляли у внесенні змін до свідоцтва про народження сина. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON], пояснила, що вона є рдіною тіткою позивача, вона, її сестра [PERSON] та позивач живуть в одному багатоквартирному будинку. В липні 2014 року її сестра [PERSON] та позивач [PERSON] виїхали до Російської Федерації. В серпні 2014 року вони повернулися до м. Сєвєродонецька її сестра назавжди, а позивач на декілька днів, після чого її позивач знову виїхав до Російської Федерації. Остаточно з Російської Федерації її позивач повернувся в березні 2015 року, до цього він лише один раз взимку 2014 року на декілька днів приїжджав до м. Сєвєродонецька. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 491384, виданого повторно 13.09.2016 Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] померла 07 квітня 2014 року в місті Сєвєродонецьк Луганської області у віці 72 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 442. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-ЕД № 377459, виданого повторно 06.09.2016 Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народився 19 липня 1981 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 1489. Батьком якого записаний [PERSON], матірю [PERSON]. 11.08.2016 постановою про відмову здійснення нотаріальної дії державний нотаріус Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовив у здійснені нотаріальної дії по заяві [PERSON] від 11.08.2016 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON], оскільки [PERSON] не подала заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня смерті спадкодавиці. На запит Сєвєродонецького міського суду Луганської області нотаріус Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори повідомила, що після смерті [PERSON], померлої 07 квітня 2014 року, з заявою про прийняття спадщини або відмову від неї ніхто не звертався, спадкової справи не заведено. Згідно із ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1, 2 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив термін для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий термін, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. Згідно із п. 24 постанови Пленуму ВСУ при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Листі № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" строку поважними визнаються такі причини, як тривала хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Суд вважає обґрунтованими посилання позивача щодо поважності пропуску строку для прийняття спадщини після померлої [PERSON]. на ті обставини, що з липня 2014 по березень 2015 року він перебував за межами території України, адже ці обставини підтверджуються показаннями свідків. Зокрема із показань свідків вбачається, що позивач в період з липня 2014 року по листопад 2014 року, тобто до спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, лише один раз на декілька днів приїжджав до України з Російської Федерації. При цьому з показань свідка [PERSON], пояснень позивача та письмових доказів вбачається, протягом всього шестимісячного строку для прийняття спадщини у позивача не було документів, які є необхідними для звернення за прийняттям спадщини, а саме не було свідоцтва про народження із зазначенням рідного батька, свідоцтва про смерть батька, а також не було свідоцтва про смерть [PERSON], які позивач отримав лише у вересні 2016 року. Отже, звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на території України протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини становило для позивача істотні труднощі. У звязку із викладеним, враховуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачем, позовна заява [PERSON] до Сєвєродонецької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позов задоволено, проте відповідач в особі органу місцевого самоврядування не є особою, яка порушила права позивача на спадкове майно. Отже, стягнення судових витрат з відповідача буде несправедливим та суперечитиме телеологічному тлумаченню статті 88 ЦПК України, згідно із яким, на думку суду, судові витрати стягуються з того відповідача, дії або бездіяльність якого спричинили виникнення судового спору.

Outcome: approved