Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулась 09.01.2020 р. до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві вказує, що вона є донькою відповідача [PERSON] . Окрім неї, у відповідача є ще одна дитина - неповнолітній брат позивача [PERSON] , [INFO] , який народився від шлюбу матері та відчима [PERSON] З 2016 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] не розірваний, однак шлюбні відносини припинені. Після припинення шлюбних відносин подружжя [PERSON] , позивач почала проживати у сім`ї вітчима, разом з його батьками. [PERSON] у 2016 р. покинула родину та дітей, пішла з квартири, проживає окремо. З цього часу [PERSON] позивача не бачила, вихованням та утриманням не займалась, не телефонувала, матеріальної допомоги на утримання не надавала, життям не цікавилась. Відповідач веде аморальний спосіб життя, пиячить, вживає наркотичні засоби, бродяжить. Позивач навчається в ДНЗ «ЗПТКЛ», потребує матеріальної допомоги. Всі питання щодо виховання, розвитку, навчання, утримання, лікування вирішуються [PERSON] - батьком її відчима без участі та підтримки матері. Посилаючись на те, що відповідач систематично свідомо нехтує батьківськими обов"язками по відношенню до неї, та на ст..ст.150, 155, 164-167, 180-182, 243 СК України, за позовом [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неї; встановити над нею опіку, призначивши [PERSON] її опікуном та стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі ј частини всіх видів доходів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Ухвалою від 15.01.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 10.02.2020 р. 10.02.2020 р. справа передана судді Жупановій І.Б. для вирішення клопотання позивача про об`єднання з іншою цивільною справою. Ухвалою від 19.02.2020 р. в задоволенні клопотання про об`єднання справ відмовлено, підготовче судове засідання призначено на 18.03.2020 р. 18.03.2020 р. закрито підготовче провадження і призначено судове засідання на 22.04.2020 р. 22.04.2020 р. розгляд справи відкладено на 01.06.2020 р. через перебування судді в нарадчій кімнаті. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити, аліменти просить стягувати на користь [PERSON] . Представник третьої особи - районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району м.Запоріжжя подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить винести рішення на розсуд суду, з врахуванням висновку органу опіки та піклування. Третя особа - [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відстуності, позов [PERSON] підтримує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце його проведення повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала. Суд розглянув справу за відсутності відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача та третіх осіб, суд вважає, що заявлений позов обґрунтований, законний і підлягає задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом фактичних обставин і відповідних їм правовідносин: Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ст.150 СК України передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч.ч.2 та 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджено наданим свідоцтвом про народження (а.с.5). Мати не виконує покладених на неї законом батьківських обов`язків по вихованню, утриманню, фізичному та духовному розвитку дитини. Обставини, зазначені позивачем в позові, підтверджені дослідженими судом письмовими доказами. Так, відповідно до довідки від 20.12.2019 р., виданої ДНЗ «Запорізький професійний торгово-кулінарний ліцей» (а.с.6), [PERSON] характеризується лише з позитивної сторони, вихованням дитини займається вітчим, з яким [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , мати [PERSON] інтересу до доньки не проявляє і у вихованні участі не приймає, батьківські збори не відвідує, на телефонні дзвінки класного керівника не відповідає. Згідно інформації з КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 8» від 02.01.2020 р. (а.с.7), [PERSON] спостерігається у лікаря-педіатра дільничого з народження, перебуває на обліку у лікаря-офтальмолога з приводу діазнозу: міопатія ІІ ст. обох очей. У разі хвороби за медичною допомогою до лікаря-педіатра дитина звертається самостійно без батьків. Поради та призначення лікарів мати виконує частково. Протягом останнього часу мати з дитиною до амбулаторії № 3 (педіатричної) КНП «ЦПМСД № 8» не з`являлись. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 05.12.2019 р. (а.с.8) за місцем тимчасового влаштування [PERSON] , діти забезпечені всім необхідним для повноцінного життя та розвитку. Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської Ради по Шевченківському району, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої [PERSON] (а.с.28-29). Враховуючи, що викладені в позовній заяві твердження позивача в процесі розгляду знайшли своє підтвердження, тривалий період свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов"язками та інтереси позивача, суд задовольняє позовні вимоги про позбавлення батьківських прав. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд виходив з наступного. За положеннями ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів наїї утримання підлягають задоволенню. Відповідно до ст.243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка недосягла чотирнадцяти років, а піклування- над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (ст.55 ЦК України). Відповідно до ст.244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Враховуючи позицію позивача, [PERSON] , а також інформацію, викладену у висновку органу опіки та піклування, суд призначає опіконом [PERSON] [PERSON] . Оскільки [PERSON] , від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнена (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 840,80 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з [PERSON] до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved