overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

29.04.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 27.10.2009 року зареєструвала з ним шлюб. Від спільного проживання народилася дочки, Софія та Анастасія, 15.06.2012р.н. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, неповагу до неї, приниження, сварки. На сьогоднішній день фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені, тому за наведених обставин шлюб з відповідачем носить формальний характер, подальше спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з [PERSON] в звязку чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач, своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, в судове засідання не зявився. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, подружжя спільно не проживає та не веде спільного господарства, сімя розпалася, відповідач створив сімю з іншою жінкою, шлюб носить формальний характер, наданий судом строк для примирення не дав позитивних результатів, тому збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

29.05.2012 року [PERSON] отримав в ПАТ«Акцент банк» кредит в розмірі 5790,60 грн. при умові сплати відсотків 0,12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячного погашення кредиту. В вересні 2015 року представник ПАТ "Акцент банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по договору кредиту в сумі 22\~335,25грн., посилаючись на те, що відповідач не виконує свої зобов'язання за вказаним договором. В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності з зазначенням згоди на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи вважається таким, що повідомлений належним чином, відповідно до абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України, причину неявки суду не повідомив, тому відповідно до ст.169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач [PERSON] розрахунку по кредитному договору №AN4ХRХ78880012 від 29.05.2012року не провів і заборгованість, станом на 13.08.2015 року складає: 22\~335,25грн., з них 5460,81грн. заборгованість за кредитом, 9,83 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 500,00 грн. штраф фіксована частина, 1039,77грн. штраф, процентна складова; 5732,76грн. заборгованість за комісією; 9592,08грн.-пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Дані факти підтверджуються: заявою позичальника від 29.05.2012 року; умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, розрахунком розміру заборгованості. Відповідно до ст.1054 ЦК України - За кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч.2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 551 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідач умови кредитного договору не виконує, допустив значне прострочення сплати кредиту, що є підставою для стягнення позики, нарахованих за користування кредитом процентів, комісії, пені та штрафу. Судові витрати становлять 1218,00 грн. і розприділяються відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

29.05.2014 року позивач звернувся до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.02.2001 року. Право власності зареєстроване комунальним підприємством «Апостолівське бюро технічної інвентаризації» 23.02.2001 року. Відповідачка [PERSON] зареєструвалася в квартирі після укладення шлюбу, який рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 23.08.2013 року розірвано. Фактично з моменту розірвання шлюбу відповідачка в квартирі не проживає. Відповідачка не сплачує комунальні платежі, участі в утриманні житла не приймає, даним житловим приміщенням не цікавиться та не користується, перешкод в користуванні житлом їй не чинили. Добровільно знятися з реєстрації відповідачка [PERSON] не бажає. Вважає, що відповідачка втратила право користування житловим приміщенням, так як відсутня за місцем реєстрації більше шести місяців. Просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, так як на протязі більше шести місяців відповідачка не користувалася житлом без поважних причин. Позивач в судове засідання не з»явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, про час та дату слухання справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить квартира на праві приватної власності за адресою: [ADDRESS] (а.с.9) Відповідно рішення Апостолівського районного суду від 23.08.2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.12) Згідно акту депутатського обстеження від 22.01.2014 року за адресою: [ADDRESS] встановлено, що в даному приміщенні (квартирі) зареєстровані: [PERSON] та [PERSON], але дійсно з 03.06.2013 року проживає тільки [PERSON] Зі слів [PERSON] громадянка [PERSON] проживає у [ADDRESS] (а.с.8) Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка не проживає за місцем реєстрації більше ніж шість місяців, тому вона повинна бути визнана такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

29.05.2014 р. Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" /далі Банк/ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вказує, що згідно кредитного договору № 033-26017-310307 від 31.03.2007 року Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 1230,30 грн. на придбання певного майна (послуг), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік та остаточним терміном повернення кредиту не пізніше ніж 30.03.2008 року. Відповідно до умов договору [PERSON] зобов'язався здійснювати погашення заборгованості, проте свої зобов'язання не виконав, та станом на 10.03.2014 року має заборгованість за кредитом в сумі 1597,82 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Крім того, просить стягнути з відповідача на свою користь, сплачений при подачі позову, судовий збір в сумі 243,60 грн. Позивач ПАТ «Дельта Банк» про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, на позові наполягають, згодні на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 31.03.2007 р. між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 003-26017-310307 - а.с.3-4. Відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 1230,30 грн. на придбання певного майна (послуг), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік та остаточним терміном повернення кредиту не пізніше ніж 30.03.2008 року. Відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту не виконує, згідно з розрахунком має заборгованість перед Банком по кредитному договору в сумі 1597,82 грн., яка складається: з 1120,24 грн. - заборгованості за сумою кредиту, 60,79 грн. - заборгованості за відсотками, 416,79 грн. - заборгованості за комісіями. - а.с.9-10. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом Оскільки відповідачем не виконуються умови договору, суд вважає необхідним позов задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь Банку заборгованість по кредитному договору № 003-26017-310307 від 31.03.2007 року в сумі 1597,82 грн. При задоволенні позову, слід стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., згідно ст.ст.79,88 ЦПК України. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

29.05.2017 до суду з позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість в сумі 20 195,49 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. Позивач в обгрунтування позову зазначає, що 31 січня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Договір №2007913893 про надання кредиту в розмірі 15 224,00 грн зі строком повернення до 31 січня 2017 року. 22 грудня 2014 року між Банком та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір факторингу, за яким ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняла право вимоги за вищевказаним договором. Наразі відповідач зобов'язання по кредитному договору не виконує, борг не повертає. Сума заборгованості станом на 24 листопада 2016 року складає 20 195,49 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, але подав клопотання, якою просить розглянути справу без його участі, позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про визнання позову та про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 31 січня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Договір №2007913893 про надання кредиту в розмірі 15 224,00 грн зі строком повернення до 31 січня 2017 року. 22 грудня 2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір факторингу, за яким ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняла право вимоги за вищевказаним договором. Відповідач [PERSON] зобов'язання по кредитному договору не виконує, борг не повертає. Сума заборгованості станом на 24 листопада 2016 року складає 20 195,49 грн., з яких: 15 224,00 грн - залишок заборгованості за кредитом; 0,33 грн - сума відсотків за користування кредитом; 4 971,16 грн - сума комісії. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 1600, 00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

29.06.2016 року до Краматорського міського суду надійшла заява заступника головного лікаря КЛПУ « Міський протитуберкульозний диспансер м. Краматорська» [PERSON] про примусову госпіталізацію для лікування до протитуберкульозного закладу [PERSON], [INFO], обґрунтовуючи свою заяву тим, що [PERSON] з 2015 року перебуває на лікуванні в КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Краматорська» з діагнозом: РТБ (08.2015) легенів (інфільтративний), Д+ МБТ+. У звязку з чим він повинен дотримуватись режиму лікування, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, але хворий з 25.03.2016 року по теперішній час ухиляється від стаціонарного лікування, чим порушує свої обовязки. Просять госпіталізувати до КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Краматорська» [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, думку прокурора, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підставах: Як вбачається з довідки КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Краматорськ», [PERSON], [INFO] знаходиться на лікуванні з діагнозом: РТБ (08.2015) легенів (інфільтративний), Д+ МБТ+, яка становить небезпеку для оточуючих. (а.с.4). Як вбачається з висновку ВКК від 31.05.2016 року, комісією лікарів встановлений діагноз [PERSON] РТБ (08.2015) легенів (інфільтративний), Д+ МБТ+, який становить небезпеку для оточуючих як інфекційний хворий, у звязку з чим комісія лікарів прийшла до висновку про необхідність госпіталізації в примусовому порядку [PERSON] строком на 3 місяці. (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України "Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз" примусова госпіталізація хворих на заразні форми туберкульозу за рішенням суду, у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Таким чином, суд вважає, що [PERSON], [INFO] потребує госпіталізації для інтенсивного лікування туберкульозу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

29.06.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 07.06.2010 року [PERSON] (далі - Відповідач) стала клієнтом ПАТ КБ "ПриватБанк", ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна». 01.07.2014 року Відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «Gold» відповідно до Тарифів якої Відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Gold» (що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти , яка додасться до позову). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. [PERSON] з «Умов та правил надання банківських послуг» та [PERSON] з «Тарифів Банку» додаються до позовної заяви. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua: або інший інтернет/SMS- ресурс, зазначений банком). Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

29.06.2017 заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що після смерті своєї матері - [PERSON], вона звернулась до нотаріуса, аби оформити спадщину, проте останнім їй було відмовлено, оскільки відсутні документи, які встановлюють родинні відносини між заявником та [PERSON], так як прізвище матері заявника та прізвище самого заявника записано по-різному. Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Заявник надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що зазначені в заяві вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так судом встановлено, що заявник [PERSON] народилась [INFO] у с. Топар Мічурінського району Карагандинської області, у Свідоцтві про народження від 11.04.1958 серії [NUMBER] її матір'ю записано [PERSON] (а.с.4,6). Мати заявника - [PERSON]. народилась [INFO] у м. Київ, що підтверджується копією Свідоцтва про народження (повторно) від 06.12.1997 серії [NUMBER] (а.с.5). [PERSON] та [PERSON] 05.10.1956 уклали шлюб, після чого дружина отримала прізвище чоловіка «[PERSON]», що підтверджується Довідкою від 06.09.2016 № 67 (а.с.6). [PERSON] померла [INFO] у віці 77 років у смт. Біла Криниця Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть (повторно) від 21.01.2015 серії [NUMBER] (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.8). Встановлення факту родинних відносин має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON]. Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", відповідно до п.1 ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

29.06.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 2012 року, шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 742, про що видано свідоцтво серії 1-БК № 198043. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають близько шести місяців, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження вважає за неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, та місце проживання дитини не має. Просила суд шлюб розірвати, та залишити прізвище "Григор'єва" обране нею під час реєстрації шлюбу. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позов визнав повністю, просив справу розглядати у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають понад шість місяців, спільного господарства не ведуть. Спір про поділ майна подружжя відсутній. Сторони вживали заходи для примирення, але вони були безрезультатними. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сімї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Згідно ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved