Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

15.11.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14 серпня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], про що складено відповідний актовий запис, який зроблено в Книзі реєстрації шлюбів 14 серпня 2009 за номером № 564, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, яке було видане Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Від спільного шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою [PERSON] та перебувають на її утриманні. Також [PERSON] має двох неповнолітніх: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батько яких вказаний в порядку ст.135 СК України. Подружнє життя не склалося. Подальше збереження сім'ї при таких обставинах неможливе та суперечить їх інтересам. Примирення між ними не можливе. Позивачка проживає окремо від відповідача, спільного господарства сторони не ведуть з березня 2016 року. Вони мають різні погляди на сімейні відносини, мають різні характери. Просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 14.09.2009 року Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 564, а також повернути мені дошлюбне прізвище - " [PERSON]" Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву (вхід. 3125 від 25.01.2017 року), в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просить розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву (вхід. №3127 від 25.01.2017 року), в якій зазначив, що визнає позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю і просить суд справу розглянути без його участі. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК) установив наступне. Так, між сторонами було зареєстровано шлюб з відповідачем [PERSON], про що складено відповідний актовий запис, який зроблено в Книзі реєстрації шлюбів 14 серпня 2009 за номером № 564, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, яке було видане Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення сімейних відносин є різні погляди на сімейне життя. На примирення сторони не згодні, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сім'ї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін. Майнового спору між сторонами судом не встановлено. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України -у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 551,20 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved