Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

28.01.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просить стягнути суд звернути стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно - трикімнатну квартиру, загальною площею 59,50 кв.м., житловою площею 43,40 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить [PERSON] та [PERSON], шляхом продажу з прилюдних торгів, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML 706/096/2008 від 12 червня 2008 року в сумі 1 600 757,10 гривень за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження», а також стягнути з відповідачів суму сплаченого судового збору. Представник позивача подав до суду заяву, в якій позов повністю підтримав і просив розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явились, причин неявки суду не повідомили, тому судом оголошено про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані суду докази, судом встановлено наступне. 12 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (30 червня 2009 року були внесені зміни до установчих документів позивача, згідно яких змінено назву банку з Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП БАНК». Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18 березня 2011 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за зазначеним кредитним договором) та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № ML 706/096/2008, відповідно до якого [PERSON] отримав строковий кредит у розмірі 35000,00 дол. США з кінцевим терміном повернення 12 червня 2023 року. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору відповідач [PERSON] зобов`язався здійснювати повернення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом в порядку та строки, визначені кредитним договором. Відповідно до п. 1.4 частини 2 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку відповідну плату, п. 3 частини 1 кредитного договору передбачено, що для розрахунку відсотків за користування кредитом використовується фіксована процентна ставка у розмірі 5.49%. Згідно п. 4.1.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожен день прострочки. В свою чергу, відповідач [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 липня 2013 року має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 44247,08 дол. США, що за курсом НБУ станом на 31.07.2013 року складає 353 666,91 гривень та включає в себе заборгованість за кредитом у розмірі 35548,03 дол. США; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом в розмірі 9699,05 дол. США. Пеня за прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором складає 1 247 090,80 гривень, загальна сума заборгованості з урахуванням пені складає 1 600 757,10 гривень. Також судом встановлено, що на забезпечення виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON], [PERSON] був укладений договір іпотеки №РМL706/096/2008 від 12 червня 2008 року. Згідно п.п. 3.1, 3.2 договору іпотеки предметом іпотеки є трикімнатна квартира загальною площею 59,50 кв.м., житловою площею 43,40 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САА №493713, виданого КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 11 вересня 2003 року. За рахунок предмета іпотеки відповідно до п. 6.1 договору іпотеки, позивач може задовольнити всі боргові зобов'язання, не сплачені відповідачем, і вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням відповідачем своїх зобов'язань за договором іпотеки, а також всіх фактичних витрат, понесених позивачем у зв'язку із реалізацією його права. Згідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 590 ЦК України та ч.3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється окрім іншого на підставі рішення суду. Згідно ст. 41 ЗУ «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, провадиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбачений ЗУ "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. А тому, звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме, звернути стягнення на трикімнатну квартиру, загальною площею 59,50 кв.м., житловою площею 43,40 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить [PERSON] та [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА №493713, зареєстрованого Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 11 вересня 2003 року, реєстраційний номер 2616757, номер запису 1504/51, в книзі №9, згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1457957 від 11 вересня 2003 року та надати ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право продажу вказаної нерухомості шляхом проведення прилюдних торгів за рахунок продажу нерухомості задовольнити свої вимоги за кредитним договором від 12 червня 2008 року в сумі 1 600 757,10 гривень. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved