Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

[PERSON] 27 лютого 2020 року пред`явив до Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області позов про визнання за ним, позивачем, права на земельну частку (пай) розміром 1,60 в умовних кадастрових гектарах без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Бісковицької ОТГ, згідно сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER] № 004825, у порядку спадкування за заповітом після смерті його тітки [PERSON] , яка померла [INFO] . У обгрунутування свого позову [PERSON] посилався на те, що після смерті його тітки [PERSON] відкрилася спадщина на вказане майно і він, будучи спадкоємцем за заповітом, звернувся до приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу, де була зареєстрована спадкова справа, однак нотаріус повідомив, що не може видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай), оскільки необхідно надати правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) нового зразка, так як сертифікат на право призваної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER] № 004825 втратив чинність згідно постанови КМУ від 12 жовтня 1995 року № 801, оскільки у ньому не вказана назва колективного сільськогосподарського підприємства та вартість земельної частки паю. На підставі ухвали судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 5 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 31 березня 2020 року. Згідно ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 31 березня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 15 квітня 2020 року. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач Бісковицька сільська рада Самбірського району Львівської області подала заяву про розгляд справи за відсутності представника та визнання позову. Згідно ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях. Відповідно до ст. 211 цього Кодексу розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 2 статті 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про здійснення судового розгляду справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Із свідоцтва про смерть відомо, що [INFO] у с. Лановичі Самбірського району Львівської області померла [PERSON] (а. с. 5). Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) видно, що [PERSON] , яка проживала у с. Лановичі Самбірського району Львівської області, на підставі розпорядження голови Самбірської райдержадміністрації від 13 квітня 1998 року № 277 передано у приватну власність земельну ділянку площею 1, 60 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території П`яновицької сільської ради Самбірського району Львівської області та призначена для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства ( а. с. 9). Із витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по П`яновицькій сільській раді Самбірського району Львівської області вбачається, що за [PERSON] 17 листопада 1999 року за № 759 на підставі розпорядження голови Самбірської РДА від 13 липня 1998 року № 277 зареєстровано сертифікат на земельну частку (пай) розміром 1,60 га (а. с. 10). Отже, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай). Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Із заповіту, складеного 20 вересня 1999 року, видно, що [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] ( а. с. 3). Приватний нотаріус Самбірського районного нотаріального округу М.В. Мала відмовила спадкоємцю за заповітом [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) з посиланням на те, що сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) втратив чинність згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801, так як у ньому не вказана назва колективного сільськогосподарського підприємства та не визначена вартість земельної ділянки (а. с. 4). У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до роз`яснень, які викладені у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X "Перехідні положення" ЗК). Згідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ураховуючи наведене, право позивача на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за ним права на спадкове майно за заповітом, а саме права на земельну частку (пай), розміром 1,60 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку), виданого на підставі розпорядження Самбірської районної державної адміністрації.

Outcome: approved