Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

25.02.2016 року [PERSON] звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], [PERSON] міської ради Василівського району Запорізької області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. На обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що він є сином [PERSON], який помер 14.12.2012 року та є спадкоємцем за законом після померлого батька. Крім нього, спадкоємцем першої черги за законом є дружина померлого [PERSON] - [PERSON], яка фактично вступила у спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем. Після смерті батька залишилося спадкове майно - квартира за адресою: вул.Леніна, 25/52 в м.Дніпрорудне Василівського району Запорізької області. Маючи намір прийняти спадщину, він звернувся до державної нотаріальної контори. Проте, йому було роз'яснено, що ч.1 ст.1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки він з батьком зареєстровані за різними адресами. При цьому йому роз'яснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено в судовому порядку. Звернувшись за юридичною консультацією, він дізнався про те, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини вважається час, коли спадкодавець помер. Вважає, що він з поважних причин пропустив строк на прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], так як він переніс тяжку хворобу - ішемічний інсульт і з 2009 року після інсульту був паралізований певний період часу, він не міг самостійно пересуватись. Лише у 2014 році його фізичний стан почав поступово відновлюватись і за допомогою милиць на сьогодні може пересуватись. На момент смерті батька він фізично не міг звернутись до нотаріальної контори для того, щоб подати заяву для прийняття спадщини, оскільки у нього була уражена центральна нервова система і опорно-руховий апарат, тобто був паралізований. З 02.06.2009 року він перебуває на інвалідності, а у 2015 році інвалідність 2 групи встановлена безстроково. Таким чином, строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 14.12.2012 року ним було пропущено, тому він вимушений звернутися за захистом своїх прав та інтересів до суду з даним позовом, в якому просить визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначити йому, [PERSON], додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті [PERSON], який помер 14.12.2012 року, строком шість місяців. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте надав суду заяву та у змісті позову висловив прохання, в яких просить розглянути справу у його відсутність, однак за участю його представника адвоката [PERSON] З»явитися до зали суду не може за станом свого здоров»я. Заявлені позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити у повному обсязі. (а.с.2,220). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі та просить позов задовольнити за викладеними у ньому підставами. Представник відповідача [PERSON] міської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність їх представника, проти викладених у позовній заяві вимог не заперечують (а.с.26,102,119,160). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її особистої участі та без участі її представника. Позовні вимоги не визнає у повному обсязі та просить в задоволенні позову відмовити повністю (а.с.170). В судовому засіданні, яке відбулося 29.07.2016 року, відповідачка [PERSON] надала наступні пояснення: позивач [PERSON] є її рідним сином, який з ними вже 40 років не проживає, у нього є інше житло. Син [PERSON] їй ніколи не допомагав. Між ними склалися недоброзичливі стосунки, які тривають. На теперішній час у неї тяжкий стан здоров»я, піклується за нею та доглядає її онука - [PERSON]. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON] проти заявлених позивачем [PERSON] вимог заперечує, вважає позов незаконним, необгрунтованим та просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі за підставами, викладеними у письмових запереченнях, які в судовому засіданні підтримав. У запереченнях проти позову зазначається про те, що в обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що ним був пропущений строк для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України, нібито з поважних причин, а саме у зв'язку з тим, що він є інвалідом другої групи з 2009 року (ішемічний інсульт) і після смерті батька у нього була уражена центральна нервова система і опорно-руховий апарат, тобто він був паралізований певний період часу, тому не міг фізично подати заяву про прийняття спадку. Проте, позивачем, в обгрунтування своїх вимог, щодо поважності пропущення строку для прийняття спадщини, не надано належних доказів того, що у нього дійсно в період часу з 15 грудня 2012 року по 01 червня 2013 року була уражена центральна нервова система і опорно-руховий апарат, тобто він був паралізований і тому не міг фізично подати заяву про прийняття спадку. Між тим із наданих позивачем документів, підтверджуючих його інвалідність, не вбачається, що він в зазначений період часу був саме паралізований. Тому, вказані обставини ним не визнаються ще із тих підстав, що позивач після смерті батька [PERSON], який помер 14.12.2012 року, вільно управляв автомобілем, був присутнім на похоронах батька, на поминальних днях, приблизно два рази на місяць впродовж 2013 року провідував їх матір, яка є відповідачем по цій справі, а також він його особисто майже кожний день бачив в с. Орлянське в період з 15.12.2012 року по 01.06.2013 року при здійсненні своїх побутових потреб, тобто не паралізованим. Тому вважає, що підстав для задоволення позову немає та просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи [PERSON] державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надали суду заяву, в якій просять розглянути справу у відсутність їх представника, проти позовних вимог не заперечують, самостійних вимог на предмет позову не заявили (а.с.27,103,164). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач [PERSON] є її чоловіком. Неприязних стосунків у неї до свекрові [PERSON], відповідачки по справі, немає. Третя особа [PERSON] сам відмовився від спілкування зі своїм рідним братом [PERSON], не спілкується з ним вже 3,5 роки. ЇЇ чоловік [PERSON] переніс 2 інсульти. При першому інсульті в 2009 році у чоловіка паралізовалася права частина тіла. При другому інсульті, який стався 15.12.2012 року ліва частина тіла. Та саме за цих обставин чоловік не зміг звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Вона замість чоловіка звернутися не могла, так як їй повідомили у нотаріальній конторі, що його присутність є обов»язковою. У 2009 році чоловік отримав II групу інвалідності, яка була продовжена у 2010році, у 2013 році, а у 2015 році йому надали II групу інвалідності пожиттєво (довічно). Трохи покращення стану здоров»я її чоловіка почалося лише у липні 2013 року. Раніше вона разом зі своїм чоловіком торгували виноградом. Та вже 3,5 роки чоловік не займається торгівлею, автомобілем не керує. Ходить за допомогою палиці. На теперішній час вона на пенсії та здійснює постійній сторонній догляд за своїм чоловіком [PERSON], який пересувається лише за допомогою сторонніх осіб. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона мешкає по сусідству з [PERSON] Останні три роки [PERSON] не показується. Взимку 2012 року [PERSON] взагалі не ходив, пересуватися не міг. [PERSON] вже три роки автомобілем не керує, оскільки керує його дружина [PERSON] Нещодавно [PERSON], третя особа по справі, попросив її підтвердити на суді те, що його брат [PERSON] ходить своїми ногами. На це прохання вона дуже здивувалася, оскільки їй достовірно відомо, що її сусід [PERSON] не ходить, його виводять з будинку під руки для того, щоб подихати повітрям. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач є її рідним батьком, а третя особа по справі рідним дядьком, а відповідач [PERSON] бабусею. Неприязних стосунків у неї до дядька та до бабусі немає. Після смерті батька [PERSON]Д [PERSON], її дідуся, батько отримав сильний стрес, внаслідок якого стався інсульт і всі це бачили. Він був паралізований, постійно лежав, ходити не міг, так як у нього кружилася голова. На ринок батько не їздив, автомобілем не керував, керувала автомобілем її матір [PERSON] ЇЇ батьки вже три роки не торгують на ринку. Брати [PERSON] та [PERSON] не бачилися 3,5 роки, спілкування між ними припинилося після смерті їх батька. З січня 2016 року почали спілкуватися між собою дядько [PERSON] та бабуся [PERSON] Допитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила суду, що вона мешкає в с.Орлянське, тримає худобу та продає молоко. Двічі на тиждень [PERSON] покупали у неї молоко, вона приносила коров»яче молоко [PERSON] зранку. У 2012 році, коли приходила до їх родини, бачила, як після поховання батька [PERSON] зліг,, активного способу життя він не вів, автомобілем керувати не міг, взагалі не пересувався, молоко забирала його дружина [PERSON]. Інколи вона заходила до них в будинок, бачила, що [PERSON] лежав. Інколи її прохали допомогти вивезти [PERSON] на подвір»я, подихати повітрям. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона бачила, як після смерті [PERSON] до будинку бабусі [PERSON] під»їзджав автомобіль червоного кольору, з салону якого виходила невістка [PERSON] та зі сторони водія [PERSON], приїздили раз на тиждень. Також бачила їх на ринку пізніше, після 40 днів після смерті [PERSON] Взагалі знає позивача [PERSON] по роботі, раніше працювали разом з ним 20 років тому на ПрАТ «ЗЗРК». Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він був свідком смерті батька позивача [PERSON], але на його похованні він не був. Бачив [PERSON] після поховань, коли той приїздив з дружиною. Хто був за кермом автомобіля, він не бачив. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду про те, що знає [PERSON] по роботі. Він їздить в с.Балки торгувати та декілька разів бачив [PERSON], який приїздив в центр села торгувати виноградом За кермом автомобіля був [PERSON], який торгує кожний рік, у тому числі торгував і у 2012 році. За сезон бачив [PERSON] три-чотири рази, який пересувався за допомогою палички. Не бачив [PERSON] на ринку лише у 2015 році. Вислухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача [PERSON] - адвоката [PERSON], відповідача [PERSON], третьої особи на стороні відповідача [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Згідно положень ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.1,2 ст.12 ЦК України кожна особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон надає йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України в пункті 24 Постанови "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30 травня 2008 року роз'яснив судам, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В судовому засіданні встановлено, що 14 грудня 2012 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом [PERSON] міської ради Василівського району Запорізької області, актовий запис № 272, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.5). Спадщина, відповідно до положень ст.1220 ЦК України, відкрилася в день смерті спадкодавця. Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.4). Відповідно до довідки КУП Наш дім виконкому [PERSON] міської ради Василівського району Запорізької області за № 222 від 22.02.2016 року, [PERSON] зареєстрований та постійно проживав за адресою: [INFO] (Леніна) буд.25 кв.52, в період часу з 16.10.1979 року та по день смерті 14.12.2012 року. Разом з ним за вищевказаною адресою зареєстрована з 16.10.1979 року та проживає по теперішній час [PERSON] (а.с.8, 162-163). Відповідно до довідки Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області за № 724 від 22.02.2016 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований та мешкає з 26.09.2008 року за адресою: с.Орлянське вул.Свердлова, буд.99 (а.с.9). Згідно довідки УПФ в [PERSON] районі Запорізької області № 208 від 23.02.2016 року вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в УПФ в [PERSON] районі з 13.04.2009 року. Пенсія по інвалідності 2 групи була призначена [PERSON] 25.09.2009 року, згідно з Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (а.с.12). За інформацією приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] за № 328/01-16 від 21.10.2016 року, після померлого 14 грудня 2012 року [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] відкрилась спадщина: спадкова справа № 11/2016від 24 березня 2016 року. До складу спадкової маси після померлого 14.12.2012 року [PERSON], що заявлена спадкоємцями, входить 1/2 частка квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. До кола спадкоємців входить: [PERSON], [INFO] - дружина спадкодавця, яка зареєстрована за адресою: [INFO], яка звернулася до приватного нотаріуса з приводу прийняття спадщини; [PERSON], [INFO] - син спадкодавця, що зареєстрований за адресою: [INFO], який звернувся до приватного нотаруса з приводу прийняття спадщини. Свідоцтва про право на спадщину не видавались, що також підтверджується матеріалами спадкової справи № 11/2016, відповідно до яких 24.03.2016 року до приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] надійшла заява [PERSON], в якій остання зазначала, що крім неї, спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], є сини спадкодавця [PERSON] та [PERSON] Інших спадкоємців першої черги, крім зазначених, немає. 14.06.2016 року до приватного нотаріуса звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] Також, в матеріалах спадкової срави міститься заява [PERSON], відповідно до якої остання просить включити [PERSON] в Свідоцтво про право на спадщину за заоном у звязку з пропущенням ним терміну для прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.164, 172, а.с.173-182). Як вбачається з довідки МСЕК серії АВ № 0546081, виданої 13.08.2015 року, [PERSON] є інвалідом II групи загального захворювання, бестроково, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.13). З довідки, виданої КЗ [PERSON] центр первинної медико-санітарної допомоги [PERSON] районної ради Запорізької області за № 01-22/364 від 29.04.2016 року вбачається, що [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в Орлянській амбулаторії загальної практики сімейної медицини з 2009 року. [PERSON] 25.02.2009 року переніс ішемічний інсульт в ствол головного мозку, виражений вестибулоатоктичний синдром. З 02.06.2009 року присвоєна інвалідність 2 групи (а.с.80). За інформацією, наданою КУ Василвська центральна районна лікарня [PERSON] районної ради Запорізької області за № 01-40/128 від 25.08.2016 року вбачається про те, що [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-невролога КУ [PERSON] центральна районна лікарня з 2009 року з діагнозом: наслідки перенесених (2009, 2012, 2015 роки) ішемічних інсультів в стовбур головного мозку з вираженим вестибулоатоктичним синдромом, нижнім пара парезом з вираженим порушенням функцій нижніх кінцівок. Когнитивним зниженням. На стаціонарному лікуванні хворий не знаходився. Лікування проводилося амбулаторно за місцем проживання. Амбулаторно звертався до лікаря невролога, лікарм-неврологом хворому проводився огляд вдома. [PERSON] визнаний інвалідом II групи Токмацькою МСЕК 02.06.2009 року. Повторні огляди 22.07.2010 року, 21.07.2011 року, 30.07.2013 року, 13.08.2015 року визнаний безстроково інвалідом II групи, діагнози підтверджені Токмацькою МСЕК. Хворий [PERSON] звертався за медичною допомогою 15.12.2012 року до лікаря-невролога КУ [PERSON] центральна районна лікарня, коли після сильного стресу (смерть батька), розвинулося повторне гостре порушення мозкового кровообігу. Був оглянутий за місцем проживання с.Орлянське. У звязку з важкістю стану хворого, для проведення лікування був організований стаціонар вдома з 15.12.2012 року по 10.01.2013 року. 04.01.2013 року оглянутий неврологом вдома, скориговане лікування; 05.03.2013 року повторно оглянутий неврологом вдома, призначено лікування з 05.03.2013 року по 14.03.2013 року; з 15.06.2013 року - повторно оглянутий неврологом вдома, скориговане лікування. На теперішній час [PERSON] потребує подальшого проходження стаціонарного та амбулаторного лікування.Хворому важко пересуватися із-за постійного запаморочення голови (виражений вестибулоатоктичний синдром) та слабкості у нижніх кінцівках (а.с.145), що також підтверджується випискою з амбулаторної картки хворого [PERSON] за підписом лікаря невропатолога КУ [PERSON] центральна районна лікарня [PERSON], які є в матеріалах справи (а.с.42,129,171). [PERSON] державної нотаріальної контори Запорізької області № 115/01-16 від 23.02.2016 року, [PERSON] на його заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] було повідомлено, що згідно зі ст.ст.1268,1269 ЦК України для отримання спадщини спадкоємцям необхідно її прийняти до 6 місяців з дня відкриття спадщини шляхом спільного проживання зі спадкодавцем, або шляхом подачі в нотаріальну контору за місце відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Термін для прийняття спадщини може бути продовжено судом, якщо він визнає причину пропуску строку поважними. Крім того, спадщина може бути прийнята по закінченню шестимісячного терміну і без звернення до суду при наявності згоди на це усіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Та як заява про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори не була подана до шести місяців та він не був прописаний зі спадкодавцем на день смерті за однією адресою, нотаріусом запропоновано йому звернутися до суду з позовом про надання додаткового терміну для прийняття спадщини (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Оскільки позивач [PERSON] постійно не проживав зі спадкодавцем на момент його смерті, відповідно до положень ст.ст.1268, 1269 ЦК України, він мав подати заяву нотаріусу про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця, тобто з 14.12.2012 року по 14.06.2013 року. Подання заяви про прийняття спадщини спадкоємцями є їх правом, а не обовязком. Строк прийняття спадщини встановлюється у шість місяців з дня відкриття спадщини (ст.1270 ЦК). Згідно зі ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, Закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. На даний час у позивача виникла необхідність в оформленні спадкового майна, а оскільки до нотаріальної контори позивач із заявою про прийняття спадщини своєчасно не звернувся, пропустив тим самим встановлений Законом строк для прийняття спадщини, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх законних прав та інтересів. Встановлений законом строк для прийняття спадщини є строком спеціальним, протягом якого існує саме право на спадщину. Пропуск цього строку позбавляє спадкоємця права вимагати повернення майна, що перейшло до інших спадкоємців, або права на відшкодування вартості цього майна. Натомість, спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК). Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи вищевикладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважність причини пропуску строку для звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори позивач пов'язує з хворобою. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За правовою позицією Верховного Суду України, прийнятого Судовою палатою у цивільних справах при розгляді справи № 6-85 цс 12 від 26.09.2012 року, правила ч. 3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до ч.5 ст.1268, статей 1296-1299 ЦК України. Згідно зі ст.1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] помер 14.12.2012 року. Шестимісячний строк для прийняття спадщини спливає 14.06.2013 року. Позивач [PERSON] є інвалідом другої групи безстроково та відповідно до виписок з медичної амбулаторнї картки [PERSON] та інформації, наданої КУ Василвська центральна районна лікарня, [PERSON] протягом тривалого періоду часу, з 15.12.2012 року, з 05.03.2013 року, з 15.06.2013 року призначалося лікування, для проведення якого був організований стаціонар вдома у звязку з важкістю стану хворого. Тобто, як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] за станом свого здоровя, оскільки хворів та перебував у важкому стані, що підтверджується відповідними медичними документами, наданими КУ [PERSON] центральна районна лікарня [PERSON] районної ради Запорізької області (а.с.42,129,145,171), тому зазначені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] слід визнати поважними, оскільки наведені причини пропуску на подання заяви про прийняття спадщини є поважними та встановлені обставини свідчать про наявність для позивача обєктивних причин та істотних труднощів для подання заяви у встановлений законом строк. Посилання відповідача [PERSON] та третьої особи на стороні відповідача [PERSON] у своїх запереченнях на те, що позивач після смерті батька [PERSON], вільно керував автомобілем, був присутнім на похоронах батька, на поминальних днях, в період часу з 15.12.2012 року по 01.06.2013 року двічі на місяць провідував матір та паралізованим не був, спростовуються належною медичною документацією, яка міститься в матеріалах справи та показаннями чисельних свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], допитаних в судовому засіданні, які достовірно підтвердили про тяжкий стан здоровя позивача [PERSON] протягом шести місяців після смерті батька та який продовжує тривати і по теперішній час. Суд також критично відноситься до показань свідків сторони відповідача: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснили в судовому засіданні про те, що позивач [PERSON] протягом шестимісячного строку після смерті батька керував транспортним засобом, здійснював торгівлю на ринку, міг пересуватися самостійно, без сторонньої допомоги, за допомогою палички. Проте, вказані обставини спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами та наданими суду медичними документами, з яких вбачається, що [PERSON] після отриманого стресу, викликаного смертю батька [PERSON], 15.12.2012 року переніс ішемічний інсульт та, відповідно, проходив тривалий курс лікування, без сторонньої допомоги пересуватися не міг. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач та третя особа на стороні відповідача в судовому засіданні належні та достатні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову не надали. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за вищевикладеними підставами та суд вважає необхідним визнати поважними причини пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], позовні вимоги задовольнити та визначити [PERSON] додатковий шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], який помер 14.12.2012 року. Крім того, відповідно до положень ст.ст.79,88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд вважає необхідним судові витрати у вигляді судового збору віднести на рахунок держави, оскільки позивач є інвалідом II групи загального захворювання, що підтверджується відповідними документами: довідкою до акту МСЕК серії АВ № 0546081 від 13.08.2015 року, пенсійним посвідченням серії ААІ № 359774 на ім»я [PERSON], копії яких містяться в матеріалах справи (а.с.7,13). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved