Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

29 травня 2019 року в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , до суду звернулася їх бабуся [PERSON] , яка просить позбавити їх батьків - відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав у відношенні [PERSON] та [PERSON] , а також стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей, з кожного з відповідачів по 1/ 3 частині усіх видів їх доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що є рідною бабусею [PERSON] та Ігоря по лінії матері. 30.03.2004 року її донька [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , але разом вони проживали до реєстрації шлюбних стосунків та за період спільного проживання у них народились діти, зокрема [INFO] - донька [PERSON] , а [INFO] - син [PERSON] . Сімейне життя її доньки та [PERSON] не склалося, шлюб не розірвано, але фактично шлюбні стосунки припинені у 2010 році, після чого [PERSON] залишив сім`ю та по теперішній час не виявляв бажання спілкуватися особисто, приймати участь у вихованні, розвитку, догляді та утриманні своїх дітей, усунувся від виконання батьківських обов`язків, втратив відносини з дітьми. Своєю бездіяльністю він підтверджує байдужість до дітей. У 2014 році на території Луганської області, за місцем їх проживання, почались воєнні дії, офіційно - це антитерористична операція, та у зв`язку з загрозою життю, здоров`ю та добробуту онуків, вона вимушена була переїхати з ними на постійне місце проживання до села Полігон Вітовського району Миколаївської області. Її донька [PERSON] виїжджати з окупованої території з нею та своїми дітьми відмовилася. Вона фактично перестала проживати з дітьми та дбати про них з 2014 року, коли в її житті з`явився новий чоловік, який в свою чергу відмовився брати участь у вихованні дітей. Донька та її співмешканець зловживають спиртними напоями. За весь цей час [PERSON] не виявила бажання забрати дітей на своє виховання, проігнорувала її (позивача) прохання переїхати до неї та жити і виховувати своїх дітей. Їх долею, життям та здоров`ям не цікавиться, не приймає участі в їх вихованні та навчанні, не вітає зі святами та днем народження. Відповідачі достеменно знають про місце проживання їх дітей, та перешкод у їх спілкуванні з дітьми нею не чиниться, однак останні батьківської турботи та любові до дітей не проявляють. З 2014 року та до цього часу вона одноособово опікується онуками, піклується про них, їх життя та здоров`я, самостійно здійснює їх матеріальне утримання. Підставою звернення до суду із цим позовом вказує те, що діти позбавлені батьківського піклування та потребують захисту своїх прав. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала. Підтвердила доводи, що викладені у позовній заяві. Вказувала, що діти потребують визначення статусу для подальшого можливого захисту нею їх інтересів, та саме через поведінку відповідачів, які не піклуються про долю своїх дітей та можливість в подальшому представляти їх інтереси як законного піклувальника, вона була змушена звернутись до суду із цим позовом. Відповідач [PERSON] до суду не прибула, відзиву на позовну заяву не подала. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась відповідно до вимог ч.1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тобто з розміщенням оголошення на офіційному сайті Жовтневого районного суду Миколаївської області вебпорталу судової влади України (а.с. 61), тому, відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, її неявка не перешкоджає розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не прибув. Судові документи відповідачу вручені та його допит по справі здійснено відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року. Відповідно до протоколу допиту (а.с. 53-54), здійсненого 06.09.2019 року Міллеровським районним судом Ростовської області, відповідач [PERSON] позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав не визнав, але готовий відмовитись від дітей, якщо необхідне оформлення щодо них опіки. Зазначив, що з 2010 по 2016 рік відбував покарання у виді позбавлення волі. В 2010 році востаннє діти писали йому листи та надсилали фотокартки. Його дружина [PERSON] догляд за дітьми не здійснювала, зловживала спиртними напоями, залишила їх на декілька днів самих в зачиненому будинку у мороз, нині проживає у м.Луганску з іншим чоловіком. Дітей забрала мати і сестра його дружини та виїхали до м.Одеси. З дітьми він продовжує спілкування до цього часу через мережу Інтернет. Після звільнення з місць позбавлення волі він поїхав працювати та надсилав гроші на дітей по 15 000р. та 20 000 р. Наразі постійного місця роботи не має, тримає худобу та проживає за рахунок продажу молока. Спілкується з сестрою дружини та пропонував матеріальну допомогу, від якої вона відмовилася. Писав дітям про намір забрати їх до себе, але через мережу Інтернет йому відповіли, хто саме чи донька чи сестра дружини [PERSON] не знає, про те, що діти не хочуть жити в селі. Не заперечував проти розгляду справи за його відсутності (а.с. 49-58). Представник служби у справах дітей вважала, що позов [PERSON] про позбавлення відповідачів батьківських прав та стягнення аліментів на утримання її онуків відповідає інтересам дітей. Батьки [PERSON] та [PERSON] своїх батьківських обов`язків не виконують протягом тривалого часу. Не цікавляться долею своїх дітей, не намагаються забрати дітей до себе чи переїхати до них, чи якимось чином відновити сімейні відносини. Не піклуються про них, не забезпечують матеріально. Вважає, що така поведінка свідчить про невиконання батьками своїх батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення їх батьківських прав. З пояснень, наданих неповнолітньою [PERSON] в ході розгляду даної справи, з 2016 року з матір`ю не спілкується. З батьком не спілкуються більше десяти років. Мати їх не доглядала, умови життя були дуже погані. В 2010 році батько був ув`язнений, та мати тоді ж віддала їх на виховання до бабусі [PERSON] з того часу вони з братом проживають із бабусею. Матеріальної допомоги мати жодного разу їм не надавала, з ними не спілкується, не телефонує, не приїжджає, не цікавиться їх життям. Батько одноразово, ще в 2017 році через тітку вислав їм близько 2000 грн. на що їй та братові було придбано одяг. Більше матеріальної допомоги він їм не надавав. Батько також з ними не спілкується, не приїздить. Не заперечує проти позбавлення батьків [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неї. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає в с.Полігон разом з бабусею та сестрою, куди переїхав у 2016 році з м. Луганська. Він ходить до 10-го класу. Його вихованням займається бабуся. Батька бачив востаннє в 2010 році коли його забирали працівники поліції та на той час вони мешкали в Російській Федерації. Після того, з батьком не спілкувався, будь-яких відносин не підтримував. З матір`ю останній раз бачився у 2016 році в момент виїзду з м.Луганська. Мати з ними не проживала приблизно з 2010 року, з 6-ти річного віку його виховувала бабуся. Мати про них не дбала, догляду не забезпечувала. До теперішнього часу ні мати, ні батько матеріальної допомоги йому не надають, окрім одноразової допомоги в розмірі близько 2000 грн. батьком ще в 2017 році, з ним не спілкуються. Не заперечує проти позбавлення батьків [PERSON] та [PERSON] відносно нього батьківських прав. Зі змісту наданих письмових доказів, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.03.2004 року (а.с. 29), та є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.21, 25). Відповідно до довідки від 27.07.2016 року підрозділу з питань соціального захисту населення, [PERSON] , уродженка м.Луганску, взята на облік як внутрішньо переміщена особа, із нею переміщені неповнолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з адреси: кварт [ADDRESS] до [ADDRESS] (а.с. 20). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 16 та 18 квітня 2019 року, та даних довідок про склад сім`ї від 18.04.2019 року, [PERSON] проживає разом з онуками [PERSON] та [PERSON] , в будинку, що належить донці позивачки - [PERSON] . Діти мають окремі кімнати, забезпечені усім необхідним (а.с. 18-19). За даними Полігонівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, [PERSON] та [PERSON] навчаються в даному навчальному закладі. Вихованням дітей займається бабуся [PERSON] Батьки шкільні заході, батьківські збори та свята не відвідують (а.с. 17). Рішенням виконкому Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області № 57 від 21.03.2019 року, затверджено висновок опікунської ради при виконкомі про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Вітовська районна державна адміністрація у своєму висновку від 21.05.2019 року №1623/01-29/27-19 зазначила, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку даної служби та мають статус дітей позбавлених батьківського піклування. Мати дітей [PERSON] проживає на території м.Луганська, де проводяться заходи антитерористичної операції, батько - [PERSON] є громадянином Російської Федерації, місце його проживання невідоме. За розпорядженням Вітовської районної державної адміністрації від 07.09.2018 року опікуном дітей призначена бабуся [PERSON] , яка прибула з дітьми з м.Луганськ до с.Полігон в липні 2016 року. З вересня 2016 року діти відвідують Полігонівську ЗОШ . З цей час мати не виявила бажання повернути дітей в свою сім`ю чи переїхати до них, не піклується про них, не забезпечує матеріально, не цікавиться їх життям. Батько дітей не виявив бажання спілкуватися з дітьми, усунувся від виконання батьківських обов`язків, втратив з дітьми сімейні стосунки, тривалий час не утримує їх, не цікавиться їх життям, не спілкується з дітьми. За вказаного, Вітовська РДА як орган опіки та піклування дійшла висновку про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав (а.с.5-7). Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в статті 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] проживали з дітьми [PERSON] та [PERSON] . В 2010 році відповідача [PERSON] було притягнуто до кримінальної відповідальності та призначено покарання у виді позбавлення волі. Покарання він відбував фактично з 2010 по 2016 рік. Після звільнення з місць позбавлення волі проживає зі своєю матір`ю в с.Машликіно Ростовської області РФ. В 2017 році одноразово відповідачем направлено для дітей близько 2 000 грн. Тоді ж ним запропоновано дітям переїхати до нього, від чого діти відмовились, та відповідач більше не здійснював дій до відновлення сімейних стосунків з дітьми, матеріальної допомоги не надавав. З пояснень відповідача, що надані в ході його допиту за місцем проживання, останній хоч і не визнає вимоги про позбавлення його батьківських прав, проте готовий надати відмову від дітей, якщо це необхідне для оформлення відносно них опіки. Вказане свідчить, що [PERSON] не прагне взяти на себе відповідальність за своїх дітей, дбати про них, забезпечувати матеріально, займатися їх вихованням та навчанням. Не визнання позовних вимог про позбавлення батьківських прав не спростовує його винної поведінки як батька неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , про яких він не дбає. Мати дітей [PERSON] після позбавлення волі її чоловіка, привезла дітей до своєї матері [PERSON] та залишила їй на виховання. Сама створила нову сім`ю, мешкає в м.Луганську. Тривалий час з дітьми не спілкується, не виховує, матеріально не утримує, їх долею не цікавиться. За такого, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, є обґрунтовані підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав, та суд вважає, що таке рішення відповідає інтересам неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . Частиною 3 ст. 166 СК України зазначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Як встановлено в ході розгляду справи, неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають, виховуються та перебувають на матеріальному утриманні своєї бабусі - позивачки [PERSON] , у зв`язку з чим, відповідно до приписів ст.ст. 257, 258 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідачів на її користь. Щодо розміру аліментів, то позивачем заявлено їх мінімальний гарантований положеннями Сімейного кодексу України розмір, тому такі вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до частини 2 статті 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів суд допускає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", на користь держави з відповідачів підлягають стягненню судові витрати по справі з кожного по 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved