Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

26 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Великояблунівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8314 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Великояблунівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 26 листопада 2002 року, що належала [PERSON], яка померла [INFO] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON], яка на день смерті постійно проживала і була зареєстрована в с. Велика Ябулнівка Смілянського району Черкаської області. Після її смерті залишилась спадщина, а саме: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8314 га, яка розташована на території Великояблунівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, що належала померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 26 листопада 2002 року, кадастровий номер [NUMBER]. 11 серпня 2016 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Великояблунівської сільської ради за реєстровим №20, відповідно до якого, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу. Спадщину після смерті матері позивач прийняв шляхом подачі у встановлений законом строк до Смілянської державної нотаріальної контори відповідної заяви. [PERSON], який доводиться померлій чоловіком, від прийняття спадщини відмовився, подавши заяву відповідного змісту. Проте, оформити спадщину після смерті матері в позасудовому порядку він не може, оскільки втрачений оригінал вищевказаного акту, який посвідчує право власності померлої на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8314 га. Постановою державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8314 га, розташовану на території Великояблунівської сільської ради Смілянського району Черкаської області. Позивач не надав оригінал державного акту на вказану земельну ділянку, оскільки втратив його. Оскільки позивач не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку за відсутності правовстановлюючого документу на земельну ділянку, він звернувся до суду з позовом. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом [PERSON] до Великояблунівської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності в порядку спадкування та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явились, останній надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його та позивача участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача - Великояблунівської сільської ради Смілянського району Черкаської області в підготовче судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши всі обставини справи, вважає що позовна заява [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи із наступного: Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Великояблунівської сільської ради Смілянського району Черкаської області 04 липня 2017 року, [PERSON] померла [INFO] в с. Велика Яблунівка Смілянського району Черкаської області, про що 04 липня 2017 року складено відповідний актовий запис №25 (а.с.4). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого головою Великояблунівської сільської ради 26 листопада 2002 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право на приватної власності на землю за №64, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великояблунівської сільської ради Смілянського району Черкаської області (а.с.11). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [NUMBER] виданого міськрайонним управлінням у Смілянському районі та м. Смілі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області 01 жовтня 2018 року, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,8314 га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великояблунівської сільської ради Смілянського району Черкаської області (а.с.6-8). Таким чином, після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на вищевказану земельну ділянку. Відповідно до свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого Великояблунівською сільською радою Смілянського району Черкаської області 28 квітня 1966 року, [PERSON], 1931 рок народження, та [PERSON], [INFO], зареєстрували 28 квітня 1966 року шлюб, про що в цей же день зроблено відповідний актовий запис за №14. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на «[PERSON]» (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Великояблунівською сільською радою Смілянського району Черкаської області 19 листопада 1966 року, [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до довідки №02-30/1669, виданої Великояблунівською сільською радою Смілянського району Черкаської області 09 жовтня 2018 року, [PERSON] до дня смерті постійно проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] у вищевказаному будинку разом з нею зареєстровані та проживають [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особа, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи, що [PERSON] являється сином [PERSON], яка померла [INFO], а [PERSON] - її чоловіком, суд приходить до висновку, що вони є спадкоємцями останньої першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з копії спадкової справи №538/2017, наданої Смілянською державною нотаріальною конторою, після смерті [INFO] [PERSON] до Смілянської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся позивач [PERSON] - син померлої, з заявою про відмову від прийняття спадщини звернувся [PERSON] - чоловік померлої. Інші особи, які мають намір прийняти спадщину після смерті [PERSON], з відповідними заявами до Смілянської державної нотаріальної контори не зверталися (а.с.30). Виходячи з викладеного, [PERSON] являється єдиним спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO], та враховуючи, що він у визначений законом строк звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті останньої. Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.1 ст.1234 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати в майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Як вбачається з копії спадкової справи №538/2017, наданої Смілянською державною нотаріальною конторою на запит Смілянського міськрайонного суду Черкаській області, в ній наявний заповіт [PERSON] від 11 серпня 2016 року, посвідчений секретарем виконкому Великояблунівської сільської ради Смілянського району Черкаської області Тищенко Іриною Іванівною, який зареєстрований в реєстрі за №20 (а.с.34). Згідно вищевказаного заповіту, [PERSON], [INFO], яка народилася в с. Велика Яблунівка Смілянського району Черкаської області та проживає в [ADDRESS], (ідентифікаційний номер [NUMBER]), розуміючи значення своїх дій, добровільно, без будь-якого насильства, примусу, як фізичного, так і морального, на випадок її смерті робить таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON], [INFO] (а.с.34). Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №49251602 від 27 вересня 2017 року, заповіт складений [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], місце проживання: [ADDRESS], посвідчений 11 серпня 2016 року та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №20, номер у спадковому реєстрі 60079926, перебуває в стані - «чинний» (а.с.44 - зворот - 45). Крім того, відповідно до вищевказаної Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), [PERSON], [INFO], склала заповіт, який посвідчений 10 квітня 2002 року та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №21, номер у Спадковому реєстрі 45619965 (а.с.43-43-зворот). Таким чином, за життя [PERSON], яка померла [INFO], було складено два заповіти. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Враховуючи вищевказану норму ЦК України, суд вважає, що [PERSON], склавши за життя 11 серпня 2016 року заповіт, посвідчений секретарем виконкому Великояблунівської сільської ради Смілянського району Черкаської області Тищенко Іриною Іванівною, який зареєстрований в реєстрі за №20, скасувала дію заповіту, який посвідчений 10 квітня 2002 року та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №21. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] - позивач по справі, являється єдиним спадкоємцем [PERSON], яка померла [INFO], першої черги, який має намір прийняти спадщину, яка залишилася після останньої, та єдиним спадкоємцем, якому вона заповіла за життя все своє майно, до якого входить, зокрема, вищевказана спірна земельна ділянка. Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року №3425-XII, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Відповідно до ч.3 ст.46 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року №3425-XII, неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріуса Другої Черкаської державної нотаріальної контори в порядку заміщення Смілянської державної нотаріальної контори Демиденко О.А. від 25 жовтня 2018 року, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8314 га, розташовану на території Великояблунівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, кадастровий номер [NUMBER], що залишилась після смерті [PERSON], яка померла [INFO] (а.с.14). Як вбачається з вказаної постанови, підставою для відмови [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме: на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8314 га, розташовану на території Великояблунівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, кадастровий номер [NUMBER], що залишилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO], являється ненадання спадкоємцем оригіналу державного акту на земельну ділянку, що належала померлій, в зв'язку з його втратою (а.с.14). Відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з 01 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Згідно листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно п.10 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до пункту "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 15, 16, 181, 182, 334, 392, 1216, 1217, 1218, 1225, 1233, 1234, 1236, 1254, 1261, 1268, 1269 ЦК України, згідно ст.81, 125 ЗК України, Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року №3425-XII, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 та

Outcome: approved