Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

26 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Іскрисківщинської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] року померла її мати [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна частка (пай) розміром 6,55 в умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебувала у колективній власності АПТЗТ «Іскра». Право на земельну частку (пай) належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 09 січня 1997 року № 9, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 185. На день смерті [PERSON] проживала разом з чоловіком [PERSON], який фактично прийняв спадкове майно, але юридично не оформив свої спадкові права так, як помер [INFO] року. Після смерті батька відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається із земельної частки (паю) розміром 6,55 в умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебувала у колективній власності АПТЗТ «Іскра», право на яку посвідчено сертифікатам на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 09 січня 1997 року № 9, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 186 та на майно, що залишилось після [PERSON] Спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька є позивачка. Після смерті спадкодавця вона фактично прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем та зберігання особистих документів. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер [INFO] року, право власності на земельні частки (паї), кожна з яких розміром 6,55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землях, що перебували у колективній власності АПТЗТ «Іскра», посвідчених сертифікатом серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON] та сертифікатом серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON]. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] не з'явились, представник надав суду письмову заяву про те, що підтримує заявлений позов, просить розглянути справу у їх відсутність. Представник відповідача - Іскрисківщинської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився, повідомивши, що з позовом згодні, просили розглянути справу без участі представника сільської ради. Представники третіх осіб - відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумської області та Білопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання також не з'явились, надавши письмові заяви про розгляд справи без участі представників. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], яка померла [INFO] року та [PERSON], який помер [INFO] року, слід застосовувати і норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, і норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року та продовжують існувати на даний час. Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що батьками позивачки [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 6). Із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається що після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON] (а. с. 7). З Витягу з Державної реєстрації актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, виданого 25 травня 2017 року вбачається, що шлюб батьками позивачки було укладено 10 листопада 1949 року (а. с. 9). У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року в с. Рогізне Білопільського району Сумської області, а [INFO] року помер [PERSON] в с. Червоне Сумського району Сумської області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 8, 12). Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 09 січня 1997 року № 9, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 186, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Іскра», розміром 6,55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на а. с. 16. Зі змісту довідок Іскрисківщинської сільської ради Білопільського району Сумської області вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO] року, постійно була зареєстрована за адресою: с. Рогізне Білопільського району Сумської області. Заповіт від імені померлої [PERSON] виконкомом сільської ради не посвідчувався. На момент смерті [PERSON] з нею був зареєстрований та постійно проживав її чоловік [PERSON], вели спільне господарство. Поховання [PERSON] здійснив її чоловік [PERSON], розпоряджався речами та предметами домашнього вжитку померлої, тобто фактично прийняв спадщину, але юридично не оформив. [PERSON] помер [INFO] року. Починаючи з 03 листопада 1955 року по [INFO] року був зареєстрований за адресою: с. Рогізне Білопільського району Сумської області (а. с. 10-11). На підставі довідки, виданої Нижньосироватською сільською радою Сумського району Сумської області від 19 січня 2017 року за № 21 [PERSON], який помер [INFO] року, дійсно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 09 вересня 1996 року по день смерті - [INFO] року. [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала разом зі своїм батьком [PERSON] Заповіт від імені [PERSON] на території Червоненської сільської ради Сумського району Сумської області не посвідчувався (а. с. 13). Зі змісту довідки відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області від 06 червня 2017 року за № 148/162-17 вбачається, що [PERSON] мала право на земельну частку (пай), розміром 6,55 умовних кадастрових гектарах на території Іскрисківщинської сільської ради, АПТЗТ «Іскра», для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 14 січня 1997 року, виданого згідно розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 09 січня 1997 року № 9, оригінал сертифікату власнику не видавався (а. с. 18). Також, з довідки відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області від 06 червня 2017 року за № 149/162-17 вбачається, що [PERSON] мав право на земельну частку (пай), розміром 6,55 умовних кадастрових гектарах на території Іскрисківщинської сільської ради, АПТЗТ «Іскра», для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 14 січня 1997 року, виданого згідно розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 09 січня 1997 року № 9, оригінал сертифікату виданий власнику (а. с. 19). Відповідно до довідки станом на 01 січня 2017 року оціночна вартість об'єкта оцінки - земельної частки (паю), розміром 6,55 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) складає 110 399 грн. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Іскрисківщинської сільської ради (а. с. 20). Зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу [PERSON] від 01 вересня 2017 року вбачається, що оформлення спадщини після [PERSON], який помер [INFO] року, не вдається можливим у зв'язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності на майно померлих [PERSON] та [PERSON] (а. с. 22). Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру Білопільської районної державної нотаріальної контори спадкова справа після [PERSON], яка померла [INFO] року, держнотконторою не заводилась, в Спадковому реєстрі відсутня будь-яка інформація. Після [PERSON], який помер [INFO] року заведена спадкова справа № 28/2017 за заявою [PERSON] (а. с. 14, 15, 21, 30-32, 33-48). Статтею 1216 ЦК України 2003 року визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналогічні положення закріплені і в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). З оголошення в газеті «Білопільщина» за № 14 від 30 вересня 2017 року вбачається, що загублений сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON], вважати недійсним (а. с. 51). Таким чином, у судовому засіданні доведено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлого [INFO] року батька - [PERSON], але юридично її не оформила у зв'язку з втратою правовстановлюючого документу. Однак, вказана обставина не позбавляє позивачку права на спадщину та підлягає захисту в суді. На підставі викладеного,

Outcome: approved