Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

19 квітня 2019 р. позивач звернувся до суду з позовом до Роменської міської ради, в якому просить визнати за ним за набувальною давністю право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно протягом близько 20 років володіє житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , який згідно даних техпаспорту належить [PERSON] , [INFO] . У 2000 році троюрідна тітка позивача (племінниця [PERSON] ) [PERSON] попрохала його приглянути за зазначеним вище будинком, так як той постує, бо його власницю [PERSON] до себе забрала жити в Російську Федерацію дочка [PERSON] . Там [PERSON] і померла навесні 1998 року, а будинок по [ADDRESS] залишається у постійному володінні і користуванні позивача, в якому він господарює, здійснює необхідний поточний ремонт, провів воду та газифікував його. З 2000 р. позивач не приховує свого володіння вказаним будинком, він систематично оплачує комунальні послуги. Позивачу відомо, що окрім доньки [PERSON] , у власниці будинку був син [PERSON] . Однак з 2000 по теперішній час ніхто з них не заявив своїх прав за дане нерухоме майно, у позивача відсутні будь-які контакти з ними. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, пояснили обставини, викладені в позовній заяві, просили позовні вимоги задовольнити. Від Роменської міської ради Сумської області до суду надійшло клопотання, в якому при вирішенні справи покладаються на розсуд суду, просять справу розглянути за відсутності представника. Суд, заслухавши позивача та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до даних Технічного паспорту на жилий будинок (домоволодіння), який знаходиться по [ADDRESS] власником будинку на підставі Договору на право забудови земельної ділянки, посвідченого в Роменській державній нотаріальній конторі 21.05.1941 за реєстр. № 1875 є [PERSON] (а.с. 6-8). Зазначене також підтверджується довідкою комунального підприємства «Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» від 16.04.2019 № 450, з якої вбачається, що згідно з архівною інвентарною справою станом на 01.01.2013 житловий будинок за адресою [ADDRESS] , зареєстрвоаний за [PERSON] (а.с. 9). Зі сторінки з будинкової книги для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] була зареєстрована в даному будинку та відсутня відмітка про зняття її з реєстрації (а.с. 10) Обставини постійного володіння та користування [PERSON] житловим будинком по [ADDRESS] починаючи з 2000 року підтверджуються зокрема квитанціями про сплату послуг за електропостачання, а також квитанціями за інші комунальні платежі: газопостачання, телекомунікаційні послуги, послуги з вивезення та захорошення твердих побутових відходів (а.с. 11-15, 16-21). Крім того, з [PERSON] , як споживачем комунальних послуг, які надаються за адресою: [ADDRESS] , були укладені наступні договори: 05.09.2000 та 07.08.2013 Договори № 2110118 про користування електичною енергією; 04.12.2009 Договір № 43306 про надання послуг з газопостачання (а.с. 22-25). Позивачу [PERSON] також були видані дозвільні документи на водопостачання та газопостачання, що підтверджується Технічними умовами на водопостачання від 05.05.2002, затвердженими виробничим управлінням «Водопровідно-каналізаційного господарства», Технічними умовами від 16.07.2005 на встановлення приладів обліку холодної та гарячої води, затвердженими ДП «Аква-Сервіс» ПП «Еліпс», дозволом на підключення житлового будинку за адресою [ADDRESS] , до колективного надземного газопроводу, виданим квартальним комітетом Роменського міськвиконкому від 03.09.2008 за погодженням сусідів [PERSON] (а.с. 26-27). Як встановлено судом з запису акту про смерть № 989 від 15 травня 1998 р., виданного відділом ЗАГС Новочеркаська Ростовської області, власниця зазначеного вище житловового будинку [PERSON] померла [INFO] в м. Новочеркаськ, Ростовської області Російської Федерації (а.с. 161). Відповідно до відповіді на судовий запит від 03.12.2019, вих. № 1783, наданої нотаріусом Новочеркаського нотаріального округу Ростовської області Коваленко А.А., за даними архіву нотаріуса спадкова справа не заводилася після смерті [PERSON] , [INFO] , яка приблизно померла у 1998 році. З заяви про прийняття спадщини [PERSON] ніхто зі спадкоємців за законом та за заповітом не звертався, спадкова справа не відкривалася. Станом на 03 грудня 2019 р. (12-30 МСК) відкриття спадкової справи в Єдиній інформаційній системі нотаріату не зареєстровано (а.с. 162). Також, 03 грудня 2019 р. за вих. № 795 нотаріусом Новочеркаського нотаріального округу Ростовської області Хачатурян С.А. на запит суду була надана відповідь про те, що нею не заводилася спадкова справа до майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . (а.с. 163). Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] , [INFO] , мешканка [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , мешканка [ADDRESS] , підтвердили, кожен зокрема, що [PERSON] вже більше десяти років відкрито, безперервно володіє житловим будинком з належними до нього будівлями та спорудами, що розташовані в в [ADDRESS] Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. ст. 321, 328ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 344ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) За таких обставин, оскільки як встановлено судом, позивач добросовісно заволодів чужим майном - будинком з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , продовжує відкрито, безперервно володіти вказаним майном вже більше десяти років, що підтверджується дослідженими судом доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] . На підставі положень ст. ст. 15,16, 344 ЦК України, ст. ст. 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved