Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

27 серпня 2015 року (згідно штемпелю на конверті) ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на здійснення ліквідації звернулось до суду з позовом, в якому позивач вказував, що між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідачем по справі [PERSON] 15 квітня 2008 року був укладений кредитний договір 14И/08-4. Згідно п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 Договору відповідачу був наданий кредит у сумі 68 680 грн. 00 коп. окремими частинами на споживчі потреби з встановленням процентної ставки в розмірі 18% річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 10 квітня 2023 року. Відповідно до п. 2.1.2 Кредитного договору Кредит надається однією сумою шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника. Для забезпечення виконання грошових зобов'язань позичальника за кредитним договором між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідачем по справі та [PERSON] був укладений договір забезпечення б/н від 28 березня 2008 року, згідно умов якого [PERSON] взяла на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі перед банком за своєчасне та повне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за договором. [PERSON] порушив зобов'язання, а саме: порушені строки сплати процентів за користування кредитом, крім того, відповідач постійно порушує умови кредитного договору, щодо повернення частини кредиту. Відповідно до п. 2.5.2 Кредитного договору погашення відповідної частини кредиту, сплата нарахованих процентів здійснюється відповідно до умов, зазначених в п. 2.5.6 Кредитного договору, шляхом договірного списання банком коштів з Поточного рахунка позичальника в дату, зазначену у Графіку, який є невід'ємною частиною Договору. Внаслідок порушення умов кредитного договору станом на 23 липня 2015 року утворилася заборгованість за кредитним договором, яка становить 35684 (тридцять п'ять тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн. 89 коп. За таких обставин позивач вважає, що відповідачі у строки, вказані в договорі своїх зобов'язань по договору не виконують, а тому просить суд стягнути вказані кошти солідарно з відповідачів. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечував. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] про місце, день та час розгляду справи. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється до м. Горлівка Донецької області, де зареєстровано місце проживання [PERSON] та [PERSON]. (а.с.28-35), що позбавляє суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання відповідача (ч.5 ст.74 ЦПК України). Тому, у відповідності до роз'яснень ВССУ(вих № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року), згідно із вимогами ч.9 ст. 74 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур'єр» (а.с.58). Здійснити відповідно до розпорядження КМУ від 21 січня 2015 року №41-р розміщення оголошення про виклик до суду відповідача у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження - газеті «Донеччина», не є можливим у зв'язку із перебуванням редакції цієї газети на території, що тимчасово не контролюється Україною - у місті Донецьку. Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, від них не надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідачів не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлено, що ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідачем по справі [PERSON] 15 квітня 2008 року був укладений кредитний договір 14И/08-4. Згідно п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 Договору відповідачу був наданий кредит у сумі 68 680 грн. 00 коп. окремими частинами на споживчі потреби з встановленням процентної ставки в розмірі 18% річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 10 квітня 2023 року. Відповідно до п. 2.1.2 Кредитного договору Кредит надається однією сумою шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника. Для забезпечення виконання грошових зобов'язань позичальника за кредитним договором між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідачем по справі та [PERSON] був укладений договір забезпечення б/н від 28 березня 2008 року, згідно умов якого [PERSON] взяла на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі перед банком за своєчасне та повне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за договором. [PERSON] порушив зобов'язання, а саме: порушені строки сплати процентів за користування кредитом, крім того, відповідач постійно порушує умови кредитного договору, щодо повернення частини кредиту. Відповідно до п. 2.5.2 Кредитного договору погашення відповідної частини кредиту, сплата нарахованих процентів здійснюється відповідно до умов, зазначених в п. 2.5.6 Кредитного договору, шляхом договірного списання банком коштів з Поточного рахунка позичальника в дату, зазначену у Графіку, який є невід'ємною частиною Договору. (а.с.5-25) Внаслідок порушення умов кредитного договору станом на 23 липня 2015 року утворилася заборгованість за кредитним договором, яка становить 35684 (тридцять п'ять тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн. 89 коп.(а.с.26-27). Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надали належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк(термін)його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Для забезпечення виконання грошових зобов'язань позичальника за кредитним договором був укладений договір забезпечення б/н від 28 березня 2008 року між банком та [PERSON], згідно умов якого він взяв на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі перед банком за своєчасне та повне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за договором. Згідно п.1.1 договору поруки, поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники. (а.с.24-25) Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» підлягає задоволенню, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] зобов'язань по договору кредиту не виконували, а тому слід стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача вказані в позовній заяві кошти в повному обсязі. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою оголошення в пресі, входять до предмету доказування по справі. Як вбачається з витягу газети "Урядовий кур'єр" від 10 жовтня 2015 року, дійсно, було здійснено оголошення у пресі про виклик відповідача, але позивачем не було надано документального підтвердження щодо суми оплати за публікування оголошення в пресі, внесеної позивачем. Отже, суд позбавлений можливості стягнути витрати, пов'язаних з оголошенням в пресі, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, згідно вимог якої судом стягуються лише документально підтверджені судові витрати. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з тим, що судом позов задоволено, суд стягує з відповідачів в дохід держави по 178 грн. 43 коп. з кожного. На підставі наведеного,

Outcome: approved