Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до Новоолександрівської сільської ради про визнання права власності на спадщину. В своєму позові позивачі зазначили, що згідно державного акту на право приватної власності на землю від 05.03.2003 року [PERSON] мала право приватної власності на земельну ділянку, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області, площею 9,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [INFO] [PERSON] померла. Спадщина залишилася після її смерті у вигляді земельної ділянки. Позивачі, як діти померлої, являєються єдиними спадкоємицями після смерті матері, інших спадкоємців немає. Звернувшись до нотаріальної контори, позивачам нотаріус роз"яснила, що не може видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку після смерті матері оскільки відсутній оригінал державного акта на право приватної власності на земельну ділянку. До початку судового засідання позивачка звернулася із заявою, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному об'ємі. Відповідач у судове засідання не з'явився, однак телефонограмою повідомив про неможливість прибуття в судове засідання, визнавши позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. згідно державного акту на право приватної власності на землю від 05.03.2003 року [PERSON] мала право приватної власності на земельну ділянку, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області, площею 9,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [INFO] [PERSON] померла. Спадщина залишилася після її смерті у вигляді земельної ділянки. Позивачі, як діти померлої, являєються єдиними спадкоємицями після смерті матері, інших спадкоємців немає. Звернувшись до нотаріальної контори, позивачам нотаріус роз"яснила, що не може видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку після смерті матері оскільки відсутній оригінал державного акта на право приватної власності на земельну ділянку. Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися д осуду з правилами позовного провадження. В аспекті відмови нотаріуса у реєстрації права власності, а також цитованих норм цивільного законодавства, питання визнання права власності в даному випадку може бути, виключно, предметом судового розгляду. У відповідності до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України залишити за позивачем.

Outcome: approved