Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

30 травня 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Миргородської міської ради про визнання частки померлого в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, визначення частки в праві сумісної власності на земельну ділянку та визнання права на спадкування. 20.06.2019 [PERSON] та [PERSON] на виконання ухвали суду від 05.06.2019 про залишення позовної заяви без руху подали уточнену позовну заяву. Обґрунтовуючи позов посилалася на те, що [INFO] померла [PERSON] , матір позивача [PERSON] , та сестра позивача [PERSON] , що підтверджується відповідним Свідоцтвом про смерть від 03.06.2013 року Ступінь родинних зв`язків між померлою та позивачами підтверджується свідоцтвами про народження останніх. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складалася з 3/4 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці площею 0,0400 га, кадастровий номер 5310900000:50:032:0114, які належали померлій [PERSON] : 1) 1/2 частка на підставі Договору дарування, посвідченого Компанець Н.І., державним нотаріусом Миргородської державної нотаріальної контори Полтавської області 07.02.1992 року за реєстровим №429 та зареєстрованого в Лубенському МЕТІ 24.11.1997 року в реєстрову книгу №33, за реєстровим №221; 2) 1/4 частка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] , державним нотаріусом Миргородської державної нотаріальної контори Полтавської області 25.10.2000 року за реєстровим №1756 та зареєстрованого в Лубенському МЕТІ 12.07.2001 р. в реєстрову книгу №33, за реєстровим №221. Відповідно до закону спадкоємцями стали позивач [PERSON] та матір померлої, [PERSON] . У зв`язку із відмовою [PERSON] , як спадкоємиці першої черги, від спадщини, спадщину прийняв її син, [PERSON] Спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір про зміну розміру часток у спадщині, посвідчений приватним нотаріусом Пазиничем Р.В., 28.01.2019 року зареєстрований у реєстрі під №119, і відповідно до якого вони успадкували: - позивач [PERSON] 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці площею 0,0400 га, кадастровий номер 5310900000:50:032:0114, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.01.2019 року, зареєстровано в реєстрі за №127. - позивач [PERSON] 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці площею 0,0400 га, кадастровий номер 5310900000:50:032:0114, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.01.2019 року, зареєстровано в реєстрі за №126. На момент оформлення вищевказаного спадкового майна позивач [PERSON] , вже був власником 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці розміром 400 кв.м., що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25 жовтня 2000 року, зареєстровано в реєстрі за №1756 . Позивачі [PERSON] та [PERSON] стали співвласниками вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в рівних частках, 1/2 та 1/2 відповідно. Позивачі [PERSON] та [PERSON] успадкували, після смерті [PERSON] грошовий вклад з належними відсотками та компенсаціями, що знаходиться в ТВБВ №10016/0157 філії - Полтавського обласного управління АТ "Ощадбанк" на рахунку № [NUMBER] , у частках 1/3 та 2/3 відповідно. Крім того, після смерті спадкодавця, [PERSON] , відкрилася спадщина у вигляді права у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0400 га призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою вищезазначеного будинку під кадастровим номером 5310900000:50:032:0114 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого 27.10.2009 року серії ЯЗ №170651. На момент своєї смерті [PERSON] , була власником 3/4 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, отже вона також мала право на частку у спільній сумісній власності на вищевказану земельну ділянку, що відповідала її частці у житловому будинку, тобто 3/4. Проте, між спадкоємцями [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про зміну розміру часток у спадщині від 28.01.2019 року, розмір часток при спадкуванні 3/4 житлового будинку склав: - у [PERSON] - 2/3 частки спадщини; - у [PERSON] -1/3 частки спадщини. Отже, відповідно до Свідоцтв про право на спадщину частки права власності на житловий будинок кожного із спадкоємців, складають: - у позивача [PERSON] : 3/4 х 1/3 = 1/4 частка. - у позивача [PERSON] : 3/4 х 2/3 = 1/2 частка. Враховуючи те, що [PERSON] вже був власником 1/4 частки права власності на житловий будинок з 25.10.2000 року, то і частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку 0,0400 га (кадастровий номер 5310900000:50:032:0114) відповідають часткам у праві власності на житловий будинок, тобто: - позивач [PERSON] : 1/4 + 1/4 = 1/2 частка. - позивач [PERSON] - 1/2 частка. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в установленому законом порядку звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] у вигляді права власності на частку земельної ділянки (кадастровий номер 5310900000:50:032:0114) по [ADDRESS] . Проте їм було відмовлено по причині того, що частка зазначеної земельної ділянки на ім`я спадкодавця, [PERSON] , не визначена, про що була винесена відповідна Постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 29.01.2019 року. Крім того, частка позивача [PERSON] , в даній земельній ділянці теж не визначена, що перешкоджає йому розпоряджатися земельною ділянкою, як співвласнику, на підставі відповідного Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №1706532 від 27.10.2009 року. Враховуючи вищевикладене позивачі змушені звернутися до суду з даним позовом, оскільки не визначивши частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку, позивачі не мають можливості користуватися земельною ділянкою та відповідно оформити право власності. Відповідно до ухвали судді від 21 червня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання . Ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 30 серпня 2019 року замінено первісного відповідача Миргородську міську раду Полтавської області на належного відповідача [PERSON] . Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Миргородську міську раду Полтавської області. Позивач [PERSON] в підготовчому засіданні підтримав позовні вимоги , просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] не заперечував проти задоволення позову, просив його задовольнити. Представник відповідача Відділу реєстрації прав на нерухоме майно виконавчого комітету Миргородської міської ради в підготовче зсідання не з`явився, в раніше поданій заяві просив справу розглядати без його участі. Представник третьої особи Миргородської міської ради Полтавської області в підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Приватний нотаріус Миргородського міського нотаріального округу Пазинич Руслан Вікторович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. [INFO] померла [PERSON] , матір позивача [PERSON] , та сестра позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.06.2013 року, свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 20.08.1998 року, свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 03.08.1979 року (а.с. 13-15) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 3/4 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці площею 0,0400 га, кадастровий номер 5310900000:50:032:0114, які належали померлій [PERSON] : 1/2 частка на підставі Договору дарування, посвідченого Компанець Н.І., державним нотаріусом Миргородської державної нотаріальної контори Полтавської області 07.02.1992 року за реєстровим №429 та зареєстрованого в Лубенському МЕТІ 24.11.1997 року в реєстрову книгу №33, за реєстровим №221; 1/4 частка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] , державним нотаріусом Миргородської державної нотаріальної контори Полтавської області 25.10.2000 року за реєстровим №1756 та зареєстрованого в Лубенському МЕТІ 12.07.2001 р. в реєстрову книгу №33, за реєстровим №221. Спадкоємцями після померлої є позивач [PERSON] та матір померлої, [PERSON] . У зв`язку із відмовою [PERSON] , від спадщини, спадщину прийняв її син, [PERSON] . Відповідно до Договору про зміну розміру часток у спадщині, посвідчений приватним нотаріусом Пазиничем Р.В., 28.01.2019 року зареєстрований у реєстрі під №119 [PERSON] успадкував 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці площею 0,0400 га, кадастровий номер 5310900000:50:032:0114, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.01.2019 року, зареєстровано в реєстрі за №127; [PERSON] успадкував 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці площею 0,0400 га, кадастровий номер 5310900000:50:032:0114, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.01.2019 року, зареєстровано в реєстрі за №126. (а.с. 16) Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 жовтня 2000 року, зареєстровано в реєстрі за №1756 [PERSON] є власником 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці розміром 400 кв.м. Також після смерті спадкодавця, [PERSON] , відкрилася спадщина у вигляді права у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0400 га призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою вищезазначеного будинку під кадастровим номером 5310900000:50:032:0114 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого 27.10.2009 року серії ЯЗ №170651 (а.с. 24). На момент своєї смерті [PERSON] , була власником 3/4 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, отже вона також мала право на частку у спільній сумісній власності на вищевказану земельну ділянку, що відповідала її частці у житловому будинку, тобто 3/4. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в установленому законом порядку звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] у вигляді права власності на частку земельної ділянки (кадастровий номер 5310900000:50:032:0114) по [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Пазинич Р.В. від 29.01.2019 року було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки частка зазначеної земельної ділянки на ім`я спадкодавця, [PERSON] , не визначена (а.с. 30). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №1706532 від 27.10.2009 року частка позивача [PERSON] , у вищезазначеній земельній ділянці теж не визначена (а.с. 25). Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за законом, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] була власником земельної ділянки (кадастровий номер 5310900000:50:032:0114) по [ADDRESS] . Вказаний факт підтверджується доказами, дослідженими судом, зокрема: Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №1706651 від 27.10.2009 року та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.24,27-29). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за законом, і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник, володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Непорушність права власності закріплено і в статгі 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст.355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч. 3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Частиною.1 ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно положень ч. 1, 2 ст. 372ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 2,3,4 ст. 89 Земельного кодексу України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: подружжя; членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; співвласників жилого будинку; співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Частиною 4 ст. 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з положенням ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Позовні вимоги позивача не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає до задоволення. В зв`язку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з роз`яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Outcome: approved