Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

23 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала таким. 19 жовтня 1996 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося за зловживання відповідачем спиртними напоями, застосування фізичної сили, постійних погроз з його боку фізичною розправою. Вважає, що збереження сім'ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати, залишити після розірвання шлюбу прізвище «Бобрецька». В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву, в якій просить слухати справу без її участі; позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить слухати справу без його участі; позовні вимоги визнає у повному обсязі, на примирення не згоден. Згідно з ч.4\~ст.200 ЦПК України\~суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 19 жовтня 1996 року Лисогірською сільською радою Первомайського району Миколаївської області між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб; актовий запис №23, свідоцтво про шлюб серії І-ФП №268887, видане 19 жовтня 1996 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Бобрецька» (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-ФП №082429, виданого 08 липня 2008 року за актовим записом №16 Баратівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області (а.с.6). Сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, між ними постійно виникають сварки та непорозуміння через різність характерів на поглядів на сімейне життя; спільного господарства не ведуть. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнав позов, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст.113 СК України\~позивач має право надалі іменуватися прізвищем «Бобрецька». Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч. 3\~ст. 7 ЗУ "Про судовий збір"\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судовий збір у розмірі 352,40 грн., з державного бюджету має бути повернуто позивачу судовий збір у сумі 352,40 грн.

Outcome: approved