Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

26 липня 2019 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ч.2 ст.91, ст.ст.141,150,180-184 Сімейного кодексу України, просить призначити стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліментів на утримання дочок: [PERSON] , 2007 року народження та [PERSON] , 2010 року народження, до досягнення кожною з них повноліття у розмірі 3000 гривень на місяць на кожну дитину. Також позивач просила призначити стягнення коштів на її утримання відповідно до ч.2 ст.91 СК України у розмірі 2000 гривень на місяць. Позовні вимоги обґрунтувались тим, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який рішенням Славутицького міського суду Київської області від 13.10.2014 року було розірвано. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду стало те, що відповідач не бажає належним чином надавати щомісячно матеріальну допомогу як на утримання дітей, так і на її особисто. Позивачка не працює, знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки здійснює догляд за дитиною з інвалідністю. З урахуванням віку дітей, їх потреб: витрати на одяг, харчування, медичне обслуговування, лікування та інші витрати, з урахуванням наявного рівня життя і споживчих цін, вважає, що сума аліментів має дорівнювати 3000 гривень на місяць на кожну дитину. Крім того вважає, що відповідач ухиляється від її утримання як дружини з якою проживає дитина з інвалідністю. Просить суд про стягнення з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно. Ухвалою Славутицького міського суду від 05.08.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи на 03.09.2019 року. У судове засідання 03.09.2019 року позивач з,явилась, відповідач не з,явився, у суду були відсутні відомості, про належне його повідомлення, тому розгляд справи було відкладено на 01.10.2019 року. У судове засідання 01.10.2019 року, позивач не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання на 01.10.2019 року не з`явився, подавши заяву про те, що у судовому засіданні взяти участь не може з поважних причин, проте доказів поважності неявки до суду не надав. Відзив на позовну заяву також не подав. Тому суд вирішив продовжити розгляд справи за наявними документами. Відповідно до ухвали від 01 жовтня 2019 року суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 15 серпня 2007 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] , 15 серпня 2007 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис №2225. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] (а.с.4). Згідно заочного рішення Славутицького міського суду Київської області від 13.10.2014 року шлюб розірвано (а.с.10). Під час шлюбу в них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач, мати - позивачка.(а.с.7-8). Відповідно до медичного висновку за № 12 від 09 вересня 2019 року про дитину-інваліда до 16 років підтверджено наявність захворювання у дитини [PERSON] , [INFO] . Висновок дійсний до 09 вересня 2024 року. Згідно посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] , 1979 року народження, є законним представником дитини інваліда - дочки [PERSON] , 2007 року народження. Отримує державну соціальну допомогу на дитину інваліда в розмірі 558 гривень 20 копійок. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину які визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Дитина [PERSON] , [INFO] є інвалідом, потребує постійного лікування, своєчасного оздоровлення та належного харчування, тому розмір аліментів який підлягає стягненню, повинен бути достатнім для належного догляду за дитиною. Сімейним Кодексом України визначені особливості надання утримання дружині, з якою проживає дитина з інвалідністю. Відповідно до Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" від 06.10.2005р. N 2961-IV(з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. За правилами ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Вказана норма встановлює підстави, за яких виникає зазначене вище право: 1) один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом; 2) дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; 3) цей з подружжя опікується нею; 4) другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Отже, виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя, з яким проживає дитина-інвалід, є не тільки наявність в дитини інвалідності, але й неспроможність дитини обходитись без постійного стороннього догляду, а також наявність в другого з подружжя можливості надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. З аналізу вказаної норми слідує, що відсутність хоча однієї із перерахованих підстав не призводить до виникнення відповідного юридичного складу та не надає особі права на утримання. Доказування у такій категорії справ має ґрунтуватися на сукупності доказів. На підставі вищенаведеного суд вважає вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню в дохід держави з відповідача.

Outcome: approved