Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.06.2006 року помер його вітчим [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірною будівлею в с.Неветленфолу по вулиці Молодіжна, №3. За життя [PERSON] було складено заповіт від 08.11.2004 року, посвідчений секретарем Неветленфолівської сільської ради за реєстровим №184. Заповітом [PERSON] все своє майно на випадок смерті заповідав мені, [PERSON], [INFO] Нещодавно позивач звернувся до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу з метою оформити спадщину після смерті вітчима, однак листом №213/02-14 від 14.07.2016 року йому було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не має можливості та рекомендовано звернутися в суд для визнання права власності на нерухоме майно, яке залишилося після смерті [PERSON] Після смерті вітчима [PERSON] позивач прийняв спадщину, так як на час його смерті постійно проживав з спадкодавцем в спадковому будинку і продовжує проживати в ньому і на даний час, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради. Позивач [PERSON] вважає, що є всі підстави для визнання за ним права власності на спадковий будинок після смерті вітчима [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Дослідивши подані докази, всебічно і повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, суд приходить до наступного висновку. В судовому засідання належними доказами встановлено наступне. 26.06.2006 року в с.Неветленфолу помер вітчим позивача [PERSON], останнє місце проживання якого було с.Неветленфолу, вул.Молодіжна, 3 Виноградівського району. За життя [PERSON] було складено заповіт від 08.11.2004 року, посвідчений секретарем Неветленфолівської сільської ради за реєстровим №184. Заповітом [PERSON] все своє майно на випадок смерті заповідав [PERSON], [INFO] На день смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірною будівлею в с.Неветленфолу по вулиці Молодіжна, №3. Після смерті вітчима [PERSON] позивач [PERSON] прийняв спадщину, так як на час його смерті постійно проживав з спадкодавцем в спадковому будинку і продовжує проживати в ньому і на даний час, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради від 13.07.2016 року. Позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу з метою оформити спадщину після смерті вітчима, однак листом №213/02-14 від 14.07.2016 року йому було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не має можливості та рекомендовано звернутися в суд для визнання права власності на нерухоме майно, яке залишилося після смерті [PERSON] Згідно довідки КП «Виноградівського районне БТІ» №546 від 14.07.2016 року житловий будинок в с.Неветленфолу по вулиці Молодіжна, №3 будівництвом завершений та згідно довідки [PERSON] сільської ради №1077/02-30 від 07.07.2016 року, рахується за [PERSON], який помер 26.06.2006 року. Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 року правовстановлюючих документів на житловий будинок не оформлено. Відповідачем по справі зазначено орган місцевого самоврядування, а саме [PERSON] сільську раду Виноградівського району, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини та відповідні їм норми матеріального права, суд дійшов висновку, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті вітчима [PERSON], він вчинив дії, що свідчать про прийняття ним спадщини, однак умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту обраним способом, передбаченим законом. Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved