Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

22.09.2016 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою про визначення долі в спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначила, що квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 18.04.2008 року [PERSON], якій є співвласником квартири, помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/4 частку квартири. Спадкоємцями першої черги були дві дочки [PERSON] [PERSON] та [PERSON], які мешкали разом з ним за вищевказаною адресою, тобто вважаються такими, що прийняли спадщину. 24 січня 2015 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на частку квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки № 104, яка надана МКП «Основаніє» від 11.02.2016р., позивач була зареєстрована у спадковій квартирі на день смерті [PERSON], тобто, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину. 04 січня 2016р. померла [PERSON], яка є співвласницею спадкової квартири і яка є рідною тіткою позивача. У встановлений законом 6-місячний строк позивачка звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, тобто вважається такою, що прийняла спадщину. Але нотаріус у видачі свідоцтва про право власності відмовила з тих причин, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на квартиру. Позивач згідно з позовною заявою просить визначити, що доля кожного зі співвласників квартири [ADDRESS] складає 1/4 частину, визнати за нею право власності на 3/8 частини зазначеної квартири в порядку спадкування за законом після померлої 24 січня 2015 р. [PERSON] та на 3/8 її частини в порядку спадкування після смерті померлої 04 січня 2016 р. [PERSON]. У судове засідання позивач та її представник не зявились, представник позивача надала заяву, вх.№ від 09.12.2016 р., про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, що підтверджено поштовим повідомленням в матеріалах справи, заяви та клопотання в матеріалах справи відсутні. Про причини своєї неявки представник відповідача суд не повідомив. В зв'язку із чим, причина його неявки визнана судом неповажною. Третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі та спадкові справи у засвідчених копіях. У відповідності до ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224, ч.1 ст. 225 ЦПК України, суд, враховуючи думку представника позивача, постановляє ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалює заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено наступне. На підставі свідоцтва про право власності на житло № 14116 від 21.10.2002 р., що видане Шевченківською районною адміністрацією [ADDRESS] за адресою м.\~Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 147 належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.12). 18.04.2008 року [PERSON] помер, про що Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області зроблено актовий запис № 3743 (а.с.13 ). Після його смерті, відповідно, відкрилася спадщина на частку квартири [ADDRESS]. Статтею 370 ЦК України передбачається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» також визначено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст. 370, ч.2 ст. 372 ЦК України). Отже, кожному з співвласників квартири [ADDRESS] належала 1/ 4 частина квартири. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Так, [PERSON] заповіту не складав. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до довідки МКП «Основаніє» №103 від 11.02.2016р., на час смерті [PERSON] мешкав за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Разом з ним на час відкриття спадщини мешкали: [PERSON] донька; [PERSON] донька та [PERSON] - онука. Таким чином, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України вони вважаються такими, що прийняли спадщину, але не оформили її. Факт родинних відносин [PERSON] з померлим підтверджується свідоцтвом про народження ІV-КА №204897 (повторне), виданого 29.05.1970 р. Кіровським рай бюро РАГС м. Караганда (а.с.21). Факт родинних відносин [PERSON] з [PERSON] підтверджується копією запису про народження, яке надано Державним підприємством «Аппарат Акіма» м.Караганда на запит приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.22). Зі спадкової справи № 33/2016, відкритої після смерті [PERSON], померлої 24.01.2015 року (копія свідоцтва, а.с.26) вбачається, що спадкоємцем першої черги є донька померлої [PERSON], яка 21.04.2016 року звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини (а.с.29-31). Зі спадкової справи № 34/2016, відкритої після смерті [PERSON], померлої 4.01.2016 року (копія свідоцтва, а.с.32), вбачається, що спадкоємцем за правом представлення є [PERSON], яка 21.04.2016 року звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини (а.с.33). Відповідно до ч.3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. [PERSON] відноситься до спадкоємців за правом представлення, оскільки її мати [PERSON], яка була рідною сестрою померлої, померла раніше. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296\\5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Спадкоємцем, позивачем по справі, належні правовстановлюючі документи, нотаріусу надані не були. Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 12.09.2016р. винесено дві Постанови про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на імя позивача після померлої 24 січня 2015р. [PERSON] та після померлої 04 січня 2016р. [PERSON] (відповідно) саме у звязку з ненаданням спадкоємцем правовстановлюючого документа на квартиру, що підтверджено копіями відповідних спадкових справ. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїм Листом від 16.05.2013р. № 24-753\\0\\4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» надав розяснення, що діючим законодавством визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування". Отже, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Враховуючи зясовані під час судового розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved