Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до кредитної спілки Альянс про стягнення заборгованості за договором залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок Традіційний, посилаючись на те, що 22.04.2008 року між сторонами був укладений договір № 539. Згідно вказаного договору позивач вніс, а відповідач прийняв вклад в сумі 12000 грн., строком на 12 місяців до 22.04.2009 року, відсоткова ставка становить 26% річних. Строк депозитного договору закінчився 22.04.2009р., однак кредитна спілка не повернула належні позивачу кошти згідно умов договору, заборгованість по вкладу по основній сумі та відсоткам всього становить 10246,12 грн.. Просить суд стягнути з спілки суму вкладу та відсотки в розмірі 10246,12 грн.. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та обставини справи, які регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до Закону України Про кредитні спілки кредитна спілка відповідно до свого статуту приймає вступні та обов'язкові пайові та інші внески від членів спілки; надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі, залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій, так і в безготівковій формі. Внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами (стаття 23 вищевказаного Закону). Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що між КС Альянс та [PERSON] 22.04.2008 року був укладений Договір № 539, про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, згідно якого позивач вніс внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок спілки в розмірі 12000 грн., а Спілка прийняла даний внесок на умовах зворотності та платності на строком на 12 місяців до 22.04.2009року, відповідно до п.п.1.1,1.2 договору, відсоткова ставка становить 26% річних, відповідно до п.1.3 договору. По закінченні строку вкладу відповідач не повернув суму вкладу та відсотки . Відповідно до п.2.3 депозитного договору нарахування відсотків відбувається на фактичну кількість днів користування кредитною спілкою суми внеску, починається з наступного дня після отримання спілкою суми вкладу, припиняєтьчся в день закінчення строку вкладу. КС "Альянс" своїх зобов'язань за договором не виконала, належні грошові кошти позивачу в повному обсязі не повернула. Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявою про повернення всіх належних йому грошових коштів. Згідно листа КС Альянсвід 09.06.2016 року № 157, зазначено, що за період з 30.07.2009р. по 26.02.2013 року [PERSON] отримав частину основної суми вкладу в сумі 2057,41 грн. та станом на 30.05.2016 року заборгованість за договором № 539 від 22.04.2008 року складає 9942,59 грн. сума вкладу та 303,53 грн. відсотки, всього 10246,12 грн. Також вказано, що на зборах членів спілки 12.08.2009р. затверджений план відновлення фінансової стабільності, згідно з яким здійснюється щомісячне поступове повернення вкладів. Суд виходить з того, що Законом України «Про кредитні спілки» визначено лише організаційні, правові та економічні засади створення і діяльності кредитних спілок, їх обєднань, права та обовязки членів кредитних спілок та їх обєднань. Тобто цей Закон визначає лише порядок організації створення й діяльності кредитних спілок та інших повязаних питань щодо членства та управління кредитною спілкою, а також певні засади її діяльності. Проте цей Закон не визначає положень щодо врегулювання цивільно-правових відносин, які виникають між кредитною спілкою як юридичною особою та членом спілки як фізичною особою позичальником або вкладником, оскільки в цьому випадку мова йде про виконання кредитною спілкою своїх договірних зобовязань як юридичною особою. Статею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 651, 653 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін. Згідно з ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Таким чином, рішення загальних зборів за своєю юридичною природою та змістом не є правочином щодо зміни умов договору про внесення внеску (вкладу) на депозитний рахунок та зобовязань сторін і не може бути підставою для виконання або невиконання сторонами своїх договірних зобовязань. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми заборгованості підлягають до задоволення, дані позовні вимоги обґрунтовані на законі та відповідають умовам укладеного між сторонами договору, протягом дії договору між сторонами зміни до даного договору в установленому законом та договором порядку не вносились, зміст рішень загальних зборів членів кредитної спілки не може суперечити актам цивільного законодавства, зокрема ст.ст.529, 530, 629 ЦК України про обовязковість виконання сторонами умов укладеного між ними договору та заборони односторонньої відмови від договору чи зміни його умов. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення у справі, що передбачено ст.224 ЦПК України. При зверненні до суду з позовом на захист прав споживача фінансових послуг позивач був звільнений від сплати судового збору, тому в силу вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 551.20 грн. підлягає до стягнення з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved