Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

16 листопада 2015 року заявниця звернулася до Вугледарського міського суду Донецької області із заявою про встановлення факту смерті її вітчима. Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що її вітчим, [PERSON], [INFO], перебував на лікуванні на тимчасово окупованій території України в м. Донецьк, де помер 02.11.2015 року, про що заявниці було видано лікарське свідоцтво про смерть № 219 від 03.11.2015 року і довідка про причину смерті по формі № 106/у, які згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними. Заявниця та її вітчим, відповідно до довідок від 24.11.2014 року, були взяті на облік, як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, за адресою переміщення: Донецька область, м. Вугледар, вул. Радянська б. 7, кв. 1. Заявниця не має можливості звернутися до органів державної реєстрації актів цивільного стану України для отримання свідоцтва про смерть її вітчима з причини відсутності законної сили документів отриманих нею на тимчасово окупованій території, як зазначалося вище, тому вона звернулася до Вугледарського міського суду Донецької області за місцем фактичного проживання. З метою захисту своїх законних прав та інтересів, заявниці, громадянки України, [PERSON], як пасербиці, та особі для якої має юридичне значення встановлення факту смерті, який необхідно встановити відносно її вітчима [PERSON] Ісаковича, 02 листопада 2015 року, для можливості отримання належного свідоцтва про смерть, та настання наслідків, відповідно до законодавства України. Заявниця просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], на тимчасово окупованій території в м. Донецьк, 02 листопада 2015 року. Заявниця в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала просила суд її задовольнити Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти встановлення факту смерті заперечень не мала, просила винести рішення на розсуд суду. Судом встановлено, що [PERSON] помер 02 листопада 2015 року, місце смерті: Україна, Донецька область, місто Донецьк, Ленінський район що підтверджується поясненням заявниці та інформацією з лікарського свідоцтва про смерть № 219 (а.с. 8). Суд, розглянувши матеріали справи, вивчивши всі наявні по справі докази, їх допустимість та належність, і приймаючи вищенаведені обставини, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ч. 2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до пп. 2 п. 2 Наказу Міністерства юстиції України «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» визначено перелік та забезпечено переміщення територіальних органів та установ юстиції Донецької області, що знаходяться на тимчасово неконтрольованій території, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Згідно цього наказу всі органи та підрозділи, підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були перемістися з тимчасово непідконтрольних територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та переєструватися там. Всі акти та документи, виданні ораними не переміщеними в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та непереєстровані, з 1 грудня 2014 року вважаються не дійсними. Лікарське свідоцтво про смерть [PERSON], [INFO], який помер 02 листопада 2015 року, видане 03 листопада 2015 року, зовні відповідає довідкам медицинських установ України, відповідно до вищенаведеного Наказу Міністерства юстиції України не може бути дійсним, так як виданий після спливу терміну перереєстрації. Стаття 3 Конституції України передбачає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Відповідно до ст. 8 ЦК якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права). Статтею 3 ЦК України визначено перелік загальних засад цивільного законодавства. Загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнані тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Суд вважає за можливим врегулювати відповідні правовідносини за аналогією, визначеною в Цивільному кодексі України, у звязку з тим, що ці правовідносини не врегульовані нормативно-правовими актами України. Судом встановлено факт смерті [PERSON], [INFO], інформацією з лікарського свідоцтва про смерть, виданим 03 листопада 2015 року Центром первинної медико-санітарної допомоги № 9 міста Донецьк, на підставі ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та визнання тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», також ці відомості підтверджені заявницею. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved