Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання як непрацездатної матері в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, щомісячно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з 11 грудня 2011 року є пенсіонером за віком. Останні три роки має постійні проблеми зі здоров`ям, що пов`язано з конкрементом лівої нирки, брадікардією, гіпертрофією лівого шлуночка, проблемами щитовидної залози у вигляді вузлового зобу THIRADS 2, окрім того жировим гепатозом, хронічним калькульозним холециститом, хронічним панкреатитом тощо, у зв`язку з чим змушена витрачати чималі грошові кошти на лікування та постійні обстеження. Враховуючи, що вона є особою похилого віку та окрім невеликого розміру пенсії не має жодних інших заробітків, потребує допомоги і надіється таку допомогу отримати у вигляді аліментів від дочки, якою є відповідач. При цьому відповідач добровільно їй таку допомогу не надає, хоча має для цього можливості, а тому вона змушена звернутися до суду. Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. 28 грудня 2020 року позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 28 грудня 2020 року відповідач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , яка народилася [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим відділом ЗАГС м. Рівне 30 листопада 1982 року, серії [NUMBER] , копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00017871152 від 04 квітня 2017 року, копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 15 серпня 2006 року, серії [NUMBER] , копією свідоцтва про шлюб, виданим Рівненським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 17 червня 2017 року, серії [NUMBER] . Позивач [PERSON] є пенсіонеркою, що підтверджено копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого 11 грудня 2011 року Пенсійним фондом України та отримує пенсію за віком. На підтвердження потреби в матеріальній допомозі позивачем надано копію довідки Комунального підприємства «Рівненський клінічний лікувально-діагностичний центр ім. Віктора Поліщука» Рівненської обласної ради про наявність в базі даних записів на пацієнта [PERSON] . Як слідує з копії довідки про доходи від 04 листопада 2020 року [PERSON] займає посаду завідувача сектору УДМС України в Рівненській області та з 01 травня 2020 року по 31 жовтня 2020 року отримала загальну суму доходу 109 712 грн. 74 коп. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. В силу ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" містить роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Суд, враховує обставини справи, що позивач є пенсіонеркою, тобто в правовому розумінні непрацездатною, за своїм станом здоров`я потребує лікування, що передбачає витрати на придбання ліків та обстеження. Наведене свідчить, що позивач має необхідність у матеріальній допомозі, яку відповідач, яка є її дочкою, не надає, хоча є працездатною, офіційно працевлаштованою і має можливість сплачувати аліменти на утримання матері. Виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, а також враховуючи, що відповідач має можливість матеріально утримувати матір, враховуючи визнання позову зі її сторони, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved