Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Благовіщенського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зняття арешту з його майна. На обґрунтування позову вказав таке: В жовтні 2021 року позивач мав намір здійснити продаж свого будинку, що у [ADDRESS] . При зверненні до нотаріуса для посвідчення договору купівлі - продажу будинку, позивач дізнався, що на підставі Постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, виданої Ульяновським відділом державної виконавчої служби 22.08.2007 року по виконавчому провадженні №4580180 за реєстраційним номером обтяжень 5580448 від 31.08.2007 року, накладено арешт на зазначений будинок. Також на підставі наказу №15/119, виданого 21.10.2009 року Господарським судом Кіровоградської області, відділом державної виконавчої служби Ульяновського районного управління юстиції по виконавчому провадженні №23687693 від 17.01.2011 року за реєстраційним номером обтяжень 9709452 від 08.04.2010 року був накладений арешт на все його майно. З приводу зазначених арештів позивач звернувся до Благовіщенського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), де йому пояснили, що зазначені арешти не можуть зняти, оскільки по даних провадженнях справи закриті та у зв`язку з знищенням матеріалів виконавчого провадження за закінченням строків зберігання вжити заходів з припинення зареєстрованих обтяжень не можливо. Зазначає, що у виконавчій службі йому надали довідку про відсутність на виконанні у відділі виконавчої служби виконавчих документів про стягнення з нього боргів та витяги з реєстру по даним виконавчим провадженням, по яких було накладено арешти на його майно. Вказує, що Постанову про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, видану Ульяновським відділом державної виконавчої служби 22.08.2007 року по виконавчому провадженні №4580180 за реєстраційним номером обтяжень 5580448 від 31.08.2007 року було винесено на підставі ухвали про забезпечення позову Ульяновського районного суду від 06.08.2007 року (за заявою [PERSON] , оскільки він пред`явив позовну заяву до суду про стягнення з нього 23618 грн. 70 коп. за договором позики). 05.10.2007 року Ульяновським районним судом по даній справі винесено ухвалу про закриття провадження по справі з в`язку відмовою від позову [PERSON] оскільки він сплатив йому борг в сумі 23618 грн. 70 коп. Щодо накладеного арешту на все майно позивача на підставі наказу №15/119, виданого 21.10.2009 року Господарським судом Кіровоградської області, відділом державної виконавчої служби Ульяновського районного управління юстиції по виконавчому провадженні №23687693 від 17.01.2011 року за реєстраційним номером обтяжень 9709452 від 08.04.2010 року, то по даному виконавчому провадженні повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, яка діяла на момент прийняття рішення). Оскільки позивач не має можливості належним чином розпоряджатися своїм майном, за відсутності підстав для арешту, він звернувся до суду з позовом для захисту своїх прав шляхом зняття арешту з майна. Відповідач по справі Благовіщенський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) направив до суду заяву про визнання позову. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіркою питання наявності законних підстав для задоволення позову та питання того, чи не порушує визнання позову відповідачами вимог закону, прав, свобод чи інтересів інших осіб, судом встановлено: Дослідивши в порядку\~спрощеного позовного\~провадження матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів встановлено, що на підставі Постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, виданої Ульяновським відділом державної виконавчої служби 22.08.2007 року по виконавчому провадженні №4580180 за реєстраційним номером обтяжень 5580448 від 31.08.2007 року, накладено арешт на будинок [PERSON] , що за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки Благовіщенського відділу державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виконавче провадження на підставі наказу №15/119, виданого 21.10.2009 року Господарським судом Кіровоградської області, №4580180 було завершено 26.09.2011 року на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» та передане до архіву, де зберігалось 2 роки, на підставі ату про вилучення виконавчих проваджень до знищення від 13.02.2015 року знищено. Станом на 20.10.2021 року виконавчі документи про стягнення з [PERSON] на примусовому виконанні у відділі відсутні. Позивач в інший спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку захистити своє порушене право не може. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7\~ЦПК України\~є обов`язковою для суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3\~ст.59 Закону України "Про виконавче провадження"\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Позивач через наявність арешту на його будинок позбавлений можливості розпоряджатись ним. Згідно із ч.2\~ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арештів (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача на отримання спадщини, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. \~\~\~\~\~\~ На підставі наведеного,

Outcome: approved