Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

24 травня 2018 року [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Самарського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області про звільнення майна з-під арешту. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що під час оформлення спадкового майна він дізнався про те, що на квартиру, яка належала його померлій матері [PERSON], накладений арешт. Так, відповідно до постанови Самарського ВДВС від 26.07.2006 року на підставі виконавчого листа №2-2392, виданого Самарським районним судом м. Дніпропетровська від 02.01.2004 року, з [PERSON] на користь ЗАТ «УМЗ» було стягнено суму заборгованості у розмірі 771,64 грн. Державним виконавцем Лісовим О.О. було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] Т.ч. обєктом обтяження виступає квартира за адресою: [ADDRESS], яку позивач успадкував після смерті матері і де наданий час зареєстрований та проживає. На його звернення до відповідача було отримано відповідь про те, що скасувати постанову не має можливості, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень становить три роки. Крім того, позивачем було сплачено борг у розмірі 771,64 грн. на рахунок ПАТ «ВФ Україна», що є правонаступником ЗАТ «Український мобільний звязок». Наразі позивач не має можливості оформити спадщину відповідно до чинного законодавства і просив суд ухвалити рішення, яким зобовязати відповідача зняти арешт та заборону відчуження з всього нерухомого та рухомого майна, накладеного постановою АА №705580 від 26.07.2006 року та внести відповідні зміни до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого мана та до реєстру обтяжень рухомого майна. 11.06.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження (а.с.27). Позивач в судове засідання не зявився, до початку судового засідання через канцелярію суду від нього надійшла заява, просив розглядати справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причина неявки суду невідома, відзиву на позов не подала, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що під час оформлення спадкового майна позивач дізнався про те, що на квартиру, яка належала його померлій матері [PERSON] накладений арешт, відповідно до постанови Самарського ВДВС від 26.07.2006 року на підставі виконавчого листа № 2-2392, виданого Самарським районним судом м. Дніпропетровська від 02.01.2004 року, яким з [PERSON] на користь ЗАТ «УМЗ» було стягнено суму заборгованості у розмірі 771,64 грн. (а.с. 10-15) На його звернення до відповідача було отримано відповідь про те, що скасувати постанову не має можливості, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень становить три роки. Позивачем було сплачено борг у розмірі 771,64 грн. на рахунок ПАТ «ВФ Україна», що є правонаступником ЗАТ «Український мобільний звязок», що підтверджується відповідною довідкою про відсутність заборгованості та квитанцією (а.с. 15-16). Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна предявляються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Стаття 16 ЦК України\~передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.ст.\~316,317,319\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391\~ЦК України\~передбачено,\~що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження»\~арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження"\~передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстави що викликали накладення обтяження на майно, усунені, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом звільнення майна з-під арешту. Оцінюючи усі\~докази,\~досліджені в\~ході судового\~засідання в їх сукупності, суд вважає за можливе\~ задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved