Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

26 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягува- ти аліменти з [PERSON] на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, посилаючись на наступні обставини. 25.04.1998 р. між ними у справі був укладений шлюб, який 08.11.2018 р. було розірвано за рі- шенням Татарбунарського районного суду Одеської області. Від даного шлюбу мають дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , які прожива- ють разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач має задовільний стан здоров`я, його ма- теріальне становище також задовільне, він працює на різноманітних тимчасових роботах, де отри- мує пристойну заробітну плату, проте ніяким чином не намагається допомагати дітям. За таких об- ставин вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розгляну- ти у її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с.26). Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги за- галом визнав, посилаючись на те, що на даний час він проходить лікування, так як має проблеми зі спиною та венами на ногах. З 28.01.2020 р. він перебуває у шлюбі з [PERSON] та проживає разом з нею. З ними проживає матір дружини [PERSON] , яка має І-групу інвалідності по життєво в зв`язку з отриманням геморагічного інсульту у 2015 р. та потребує сторонньою допомоги. Оскі- льки в сім`ї офіційне працевлаштування має лише його дружина, тому він взяв на себе обов`язки по догляду за її матір`ю. Після розлучення він систематично допомагав своїм дітям матеріально, а а саме, купував одяг та подарунки, але не фіксував суми, оскільки не вважав це суттєвим. Нажаль зараз він проживає на великій відстані від своїх дітей та не має змоги особисто з ними зустріча- тися частіше, але коли він приїжджає до свого батька [PERSON] в с.Новоселиця Татарбунарського району, то обов`язково зустрічається особисто зі своїми дітьми та надає їм грошову допомогу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсу- тності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального техніч- ного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення змінених позовних вимог. Згідно копії рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 08.11.2018 р. (а.с. 8), розірвано шлюб, зареєстрований 25.04.1998 р. у Татарбунарському районному відділі держав- ної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що було зроблено актовий запис за № 15, між [PERSON] та [PERSON]. , які мають двох неповнолітніх дітей. Копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] (а.с.14) та серії [NUMBER] (а.с.12) підтверджується, що у сторін у справі від шлюбу є діти: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Білоліської сільської ради № 380 від 06.08.2020 р. (а.с.17), [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю і знаходяться на її утриманні. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою роз- витку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за вихова- ння, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, нав- чання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дити- ни, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 27 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхід- ний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки, або ін- ші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуд- жуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забез- печення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і біль- ше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка бу- де стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повно- ліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Пленум Верховного Суду України у п.17 своєї постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. № 3, роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявні- сть в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повноліт- ніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Проте відповідачем надано суду необхідні та достатні об`єктивні докази про те, що він щомі- сячно перераховував кошти на утримання дітей (а.с.49-60). Статтею 161 ЦПК України (п.4 ч.1) визначено, що стягнення аліментів має відбуватися в розмі- рах: на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину... Оскільки сторони у справі мають двох неповнолітніх дітей, то на їх утримання має бути стягну- то з відповідача аліментів в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів. Тому суд вважає за можливе та необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, до досягнення ними повноліття. Як передбачено ст.191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, тобто у даному випадку з 26.10.2020 р. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 840 грн, 80 коп., відповід- но до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved