Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що він є власником 34/100 житлового будинку [ADDRESS] , який він отримав у спадок після смерті матері. За даною адресою зареєстроване місце проживання [PERSON] , який фактично в житловому будинку не проживає з січня 2019 року. Відтак позивач вважає, що [PERSON] втратив право користування даним житловим будинком. Отже, [PERSON] просить захистити його право власності та усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явився, свою участь забезпечив через представника [PERSON] . Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належно, відзив на позовну заяву з доказами до нього та заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що позивач [PERSON] , є власником 34/100 житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 240028746 від 11.01.2021 (а.с. 7). Право власності на вказаний будинок позивач набув на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.01.2021 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Качельніковим С.В., спадкова справа №17/2020 (а.с.08). За даними Технічного паспорту на будинок садибного типу з погосподарськими будівлями та спорудами, інвентаризаційна справа № 185/1386, 34/100 будинку по [ADDRESS] , що належать позивачу, є ізольованим, окремим приміщенням. Відповідно до довідки ПП «Житлоремсервіс-9» № 015 від 15.01.2021, у даному житловому будинку по [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с. 09). З акту обстеження житла, складеного депутатом міської ради Тужик В.А. від 19.01.2021 року слідує, що [PERSON] у спірному житловому будинку не проживає з січня 2019 року. Акт складено на підставі пояснень сусідів [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] та [PERSON] , який проживає [ADDRESS] (а.с. 10). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , підтвердили відомості вказані у Акті обстеження житла та додатково пояснили що [PERSON] на початку 2019 року забрали родичі жити до себе і з тих пір він жодного разу за адресою [ADDRESS] не з`являвся і не проживав. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною першою, другою статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Позивач реалізував своє право на захист власного майна. Відповідач не надав суду належних доказів поважності своєї відсутності у житловому будинку [ADDRESS] , чим не виконав вимоги ст. 83 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх заперечень. Судом таких доказів не встановлено при розгляді справи. За правилами ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відтак визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням має наслідок зняття її з реєстрації. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved