Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

18 січня 2019 року позивач звернувся\~до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з відповідним позовом до відповідача, в якому зазначив, що йому на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Веденка, будинок 8 в селі Висунськ Березнегуватського району Миколаївської області, в якому зареєстрований відповідач, але з 2007 року в ньому не проживає та мешкає у місті Херсон. Наявність реєстрації останнього в житловому будинку перешкоджає позивачу у повній мірі розпоряджатися своїм житлом. Позивач в судове засідання надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та погодився на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України, заяви про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вулиці Веденка, будинок 8 в селі Висунськ Березнегуватського району Миколаївської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Березнегуватською державною нотаріальною конторою Березнегуватського району Миколаївської області 22 травня 2018 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 41209800 від 22 травня 2018 року (а.с.8,9). З довідки виданої виконавчим комітетом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області № 1341 від 20 листопада 2018 року слідує, що у вказаному будинку окрім дружини та доньки позивача, зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] (а.с.12). Однак, з акту обстеження місця проживання від 21 листопада 2018 року убачається, що відповідач зареєстрований, але з 2007 року в даному будинку не проживає (а.с.13). Відповідач порушує право позивача тим, що не знявся з реєстрації як такий, що не проживає і не користується жилим приміщенням. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини, що виникають з житлових, щодо користування жилими приміщеннями в будинках приватного житлового фонду. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР за тимчасово відсутнім громадянином жиле приміщення зберігається протягом шести місяців. Згідно ст. 72 зазначеного Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 391 ЦК України\~передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень пунктів 33,35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року № 5 позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов'язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача. Враховуючи те, що відповідач не проживає у житловому приміщенні понад шість місяців з моменту реєстрації, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджали йому користуватися житловим приміщенням, відсутність права власності на житловий будинок, суд приходить до висновку, що відповідач може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим будинком, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України,\~суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачу судового збору. Враховуючи викладене та

Outcome: approved