Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

16 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Регіон» про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, зобов`язання внесення змін до трудової книжки. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що з 01 вересня 2011 року по 08 серпня 2019 року перебув у трудових відносинах з відповідачем. В серпні 2019 року йому було запропоновано звільнитись з роботи за власним бажанням, без пояснення причин, у зв`язку з чим позивач вирішив звільнитись з роботи, про що написав відповідну заяву. 08 серпня 2019 року згідно наказу № 100 його було звільнено з роботи, за власним бажанням та проведено остаточний розрахунок, проте трудову книжку видано не було. 19 вересня 2019 року позивач на адресу відповідача надіслав письмову заяву про видачу йому трудової книжки. Просить суд стягнути з ТОВ «Регіон» на його користь середній заробіток за весь період затримки видачі трудової книжки у розмірі 13 817 грн. 34 коп. Зобов`язати ТОВ «Регіон» внести зміни до трудової книжки в частині дати звільнення з 08 серпня 2019 року на 04 жовтня 2019 року. 24 грудня 2019 року залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 08 січня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено перше судове засідання на 29 січня 2020 року. 29 січня 2020 року відкладено перше судове засідання на 19 лютого 2020 року у зв`язку з перебування головуючого судді в колегії по розгляду кримінальної справи. 19 лютого 2020 року відкладено перше судове засідання на 10 березня 2020 року у зв`язку з надходженням клопотання представника відповідача по справі. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача - в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що звільнення [PERSON] було здійснено з дотриманням вимог КЗпП України. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані сторонами докази та матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріпленостаттею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці закріплено Кодексом законів про працю України. Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини (стаття 1 Кодексу законів про працю України). Відповідно до ч. 3 ст. 12,ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки № [NUMBER] виданої [PERSON] , наказом № 105-к від 01.09.2011 року його було прийнято в ТОВ «Регіон» на посаду слюсар-ремонтник четвертого розряду. Згідно наказу № 110-к від 08.08.2019 його було звільнено з займаної посади за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України(а.с.7-17). Трудову книжку позивачем фактично отримано 04 жовтня 2019 року. Представник відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти задоволення позовних вимог пояснив, що позивача по справі було звільнено 08.08.2019 року на підставі наказу № 110-к від 08.08.2019 року за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України. В той же день позивач подав на ім`я генерального директора ТОВ «РЕГІОН» письмову заяву в якій висловив бажання про отримання трудової книжки поштовим зв`язком за адресою: Харківська область, м. Первомайський, вул. Вчительська 1 , так як не має можливості забрати її самостійно. 19.08.2019 року засобом поштового зв`язку трудову книжку позивача було направлено на зазначену у заяві адресу. 21.08.2019 року поштове відправлення надійшло до точки видачі/доставки у місто Первомайський Харківської області. Втім позивач вказане вище відправлення не отримав. 19.09.2019 року позивач з`явився до Первомайського структурного підрозділу ТОВ «РЕГІОН» (Харківська область, м. Первомайський, вул. Вчительська 1) із заявою про видачу йому трудової книжки, але від її отримання відмовився. 04.10.2019 року трудова книжка була направлена позивачу поштовим відправленням на його адресу реєстрації. В той же день вона отримана позивачем по справі. Статтею 47 КЗпП України встановлено обов`язок власника або уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником і видати йому трудову книжку. Так, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Такими строками є: 1) день звільнення працівника; 2) не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок (за умови, якщо працівник у день звільнення не працював, наприклад, у зв`язку з хворобою). Як вбачається з матеріалів справи, 08.08.2019 року (день звільнення) позивач подав на ім`я генерального директора ТОВ «РЕГІОН» письмову заяву в якій висловив бажання про отримання трудової книжки поштовим зв`язком за адресою: Харківська область , м. Первомайський , вул. Вчительська 1 (адреса Первомайського структурного підрозділу ТОВ «РЕГІОН» ), так як не мав можливості забрати її самостійно (а.с. 55). Судом не береться до уваги наявність даної заяви, оскільки ТОВ «РЕГІОН» зареєстроване та її місцезнаходження у м. Києві. Облік та зберігання трудових книжок працівників здійснюється у м. Києві. Отже, написання вищезазначеної заяви було вимушеним, ніяким чином не пов`язано з неможливістю позивача забрати трудову книжку у день його звільнення, а обумовлено відсутністю трудової книжки, на день звільнення, за адресою Первомайського структурного підрозділу ТОВ «РЕГІОН» (Харківська область, м. Первомайський, вул. Вчительська 1), що унеможливлювало видачу трудової книжки позивачу в день звільнення. Відповідно до п. 4.1. «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Відсутність відділу кадрів, трудових книжок працівників, за адресою Первомайського структурного підрозділу ТОВ «РЕГІОН» (Харківська область, м. Первомайський, вул. Вчительська 1) не звільняє роботодавця від виконання покладених на нього обов`язків, передбачених трудовим законодавством України щодо видачі трудової книжки працівнику в день його звільнення та ні в якому разі не повинно допускати порушення гарантованих ст. 43 Конституцією України прав працівника. Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Із змісту цих положень можна зробити висновок, що працівник, якому вчасно не видано трудову книжку, перебуває у вимушеному прогулі у зв`язку з неможливістю працевлаштування, оскільки згідно зі ст. 24 КЗпП України трудова книжка є одним із основних документів для укладення трудового договору. Крім того, звільнений працівник, якому вчасно не видано трудової книжки, позбавлений можливості набути відповідний стаж та досвід роботи за фахом. При цьому в разі затримки видачі трудової книжки за основним місцем роботи працівник може влаштуватися на роботу лише за сумісництвом. Але розмір суми середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки залишиться незмінним незалежно від отримання заробітної плати за місцем роботи за сумісництвом. Фактично, позивач отримав трудову книжку 04 жовтня 2019 року тоді як його було звільнено, згідно запису в трудовій книжці 08.08.2019 року, що є порушенням строків, передбачених ст. 116 КЗпП України. Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність. Також, при затримці видачі трудової книжки з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до п. 4.1. «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції Вищенаведене свідчить про законність та обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню. Перевіряючи розрахунок суми середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу судом встановлені арифметичні помилки. Сума середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу становить 14 1954 грн., 80 коп., при цьому позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача 13 817 грн. 34 коп.. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тому сума середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу яка підлягає стягненню становить 13 817 грн. 34 коп. Також, суд вважає, з урахуванням встановлених обставин та відповідних їм правовідносин, зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕГІОН» внести зміни до трудової книжки [NUMBER] , виданої на ім`я [PERSON] в частині дати звільнення з 08 серпня 2019 року на 04 жовтня 2019 року у порядку, встановленому пунктом 2.10 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом N 58 від 29.07.93 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за N 110. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved