Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

16 вересня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 24 січня 2011 року. Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю подружжя проживали до 28 травня 2013 року, з того часу сім»я фактично розпалась. Основою до розпаду сім»ї послугувало те, що між сторонами виникають сварки та суперечки, тому позивачка і вимушена звернутися із вказаним позовом до суду. В судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилася, надіслала заяву, якою просила заслухати справу в її відсутність, на задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з"явився, належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи через опубліковане в газеті «Сумщина» від 11 листопада 2015 року за №42 оголошення про виклик до суду. Згідно з частиною 9 ст.74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 24 січня 2011 року, шлюб було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 05 (а.с.5). Від подружнього життя сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до оголошення в газеті «Сумщина» №42 від 11 листопада 2015 року відповідач [PERSON] повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.с.26). Як вбачається із матеріалів справи, сім'я фактично розпалась, подружжя не проживають разом з 28 травня 2013 року, причиною розпаду послугувало те, що між сторонами постійно виникають сварки та суперечки. На даний час фактично шлюбні відносини припинені. Суд зазначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Так, позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. У відповідності із положеннями ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін і малолітньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі заяви позивачки та у відповідності до ст.113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні, - [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved