Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

24 червня 2015 року позивач Дунаєвецька районна державна адміністрація Хмельницької області як орган опіки та піклування в інтересах неповнолітнього: [PERSON] звернувся до відповідачки [PERSON], треті особи: Миньковецька сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області як орган опіки та піклування, [PERSON] з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просить позбавити [PERSON], 1975 року народження батьківських прав відносно її неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], та стягнути з [PERSON], 1975 року народження, аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачка [PERSON], [INFO] є матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідачка певний період часу проживала разом із співмешканцем на території Сиворогівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, родина характеризувалася з негативної сторони, в будинку часто були п'яні компанії, вчинялися лайки, не було належного догляду за дітьми. У зв'язку з даними обставинами батьки [PERSON] придбали їм будинок у селі Миньківці Дунаєвецького району Хмельницької області, задля здійснення контролю за поведінкою матері та вихованням дітей в сім'ї. Через рік відповідачка розійшлася із своїм співмешканцем та залишилася проживати з синами в даному будинку і надалі продовжувала вести аморальний спосіб життя та зловживати алкогольними напоями. Вироком Дунаєвецького районного суду від 09.06.2010 року до відповідачки [PERSON] застосовано покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі. Розпорядженням голови Дунаєвецької райдержадміністрації, [PERSON] та [PERSON] набули статусу дітей, позбавлених батьківського піклування та влаштовані під опіку бабусі, [PERSON], [INFO], жительки с.Миньківці Дунаєвецького району Хмельницької області. За час перебування дітей під опікою бабусі, [PERSON] створила усі належні умови для всебічного розвитку та виховання дітей. Вони повністю забезпечені необхідними меблями та побутовою технікою, одягом, взуттям, шкільним приладдям, у родині завжди сприятливі умови та доброзичливий мікроклімат. Завдяки її старанням діти мають хороші показники у навчанні та вихованні. Відповідачка ,повернувшись з місць позбавлення волі, створила нову сім'ю, але як мати ,самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, не турбується про фізичний, духовний та моральний розвиток своїх синів, не цікавиться їх здоров'ям, успіхами у навчанні, підготовкою до самостійного життя, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Таке відношення негативно позначається на самоствердженні дітей як молодих особистостей та спричиняє їм душевні переживання. [INFO] [PERSON] досяг повноліття. Дії відповідачки свідчать про небажання виконувати свої батьківські обов'язки, а тому орган опіки та піклування звернувся до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача по довіреності Дунаєвецької райдержадміністрації як органу опіки та піклування Гаврилишина М.В. позов підтримала, просила його задовольнити та пояснила, що у [PERSON] є двоє хлопчиків, один з яких [PERSON] є неповнолітнім. В зв'язку з засудженням відповідачки, дітей було передано під опіку їх бабусі [PERSON]. Після звільнення відповідачки з місць позбавлення волі відповідачка не зверталася до позивача із заявою про повернення дітей, син [PERSON] виховується і проживає у бабусі. Відповідачка не цікавиться сином і не створює умов, щоб син проживав з нею. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що звільнилась з місць позбавлення волі в листопаді 2012 року, не мала і немає на даний час куди забрати дітей та не має що їм дати, погодилась на стягнення з неї аліментів на утримання сина [PERSON], як зазначено у позовній заяві, а також зазначила, що працює з березня 2015 року по листопад 2015 року, в середньому має заробіток 600-750 грн. на місяць. Згідна на позбавлення батьківських прав. Представник третьої особи по довіреності Миньковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області Боднар Н.І. в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що відповідачка не має постійної роботи, вважає за доцільне позбавити її батьківських прав відносно сина [PERSON] та підтримує стягнення аліментів з відповідачки на утримання сина. Третя особа : [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав, оскільки вона не може виховувати і утримувати сина, не цікавиться його життям, не хоче забирати його до себе. Вислухавши пояснення сторін по справі, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка, [PERSON], є рідною матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане Сиворогівською сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис № 4. 24 липня 2013 року [PERSON] та [PERSON] одружилися, відповідачка змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Згідно розпоряджень голови Дунаєвецької райдержадміністрації Хмельницької області №495/2010-р та 521/2010-р, 20.07.2010 року [PERSON], [INFO] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування, а 05.08.2010 року призначено опікуном над неповнолітнім [PERSON], жительку с. Велика Кужелова Дунаєвецького району Хмельницької області [PERSON]. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідачка вихованням дитини не займається, не приділяла і не приділяє уваги фізичному та розумовому розвитку дитини, не бере участі у його навчанні, не відвідує батьківські збори та не спілкується з класним керівником, вчителями, зловживає спиртними напоями, разом з нею в [ADDRESS] зареєстрований син [PERSON], [INFO], який проживає в с. Велика Кужелова Дунаєвецького району Хмельницької області, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 14 травня 2015 року, характеристикою №111 від 14.05.2015 року та характеристикою з Миньковецької ЗОШ І-ІІІ ст. на [PERSON], довідкою №776 від 14.05.2015 року про склад сім'ї . На даний момент [PERSON] проживає у своєї бабусі в [ADDRESS], де є все необхідне для життя та розвитку, разом з ним у вищезазначеному домоволодінні проживає [PERSON] - бабка, [PERSON] - дід та [PERSON] - брат, [PERSON] займається вихованням неповнолітнього [PERSON], який перебуває на її утриманні, що позитивно відзначилось на навчанні, вихованні та матеріальному забезпеченні хлопчика, що підтверджується характеристикою №75 від 08.06.2015 року з місця проживання та характеристикою з Миньковецької ЗОШ І-ІІІ ст. на [PERSON], довідкою про склад сім'ї №76 від 08.06.2015 року, а також актом обстеження житлово-побутових умов від 14 травня 2015 року, виданих Великокужелівською сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області. Рішенням виконавчого комітету Миньковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області №11/2015 від 26 березня 2015 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З висновку № 1 від 19.05.2015 року , виданого Дунаєвецькою районною державною адміністрацією як органу опіки та піклування вбачається про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки мати самоусунулася від виконання свої батьківських обов'язків, не турбується про фізичний,духовний та моральний розвиток сина. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини і несе відповідальність за створення належних для цього умов. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачкою під час судового розгляду не було надано жодного доказу у підтвердження того, що вона протягом значного періоду часу не виконувала свої батьківські обов'язки з поважних причин. Враховуючи викладене, суд вважає, що у судовому засіданні було доведено, що відповідачка без поважних причин, не належним чином виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до свого неповнолітнього сина, не займається вихованням дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, тобто ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своєї дитини. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON], [INFO] ,батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідачка ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини в повному обсязі, однак згідна платити аліменти на утриманні сина в розмірі 1/4 частки від її доходу, як зазначено в позовній заяві. Відповідно до ст.ст.180, 182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; судом при визначенні розміру аліментів враховується: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Нормами ст. 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки аліментів на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп..

Outcome: approved