Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

23 березня 2016 року позивачка, [PERSON], звернулась до суду з позовом до відділу Держгеокадастру в Дунаєвецькому районі Хмельницької області та Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області, про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що згідно розпорядження Дунаєвецької районної державної адміністрації від 05 травня 2011 року №257/2011-р їй видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 1.1341 га на території Голозубинецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЯК674109 від 27.04.2012 року кадастровий номер земельної ділянки 6821881800:04:008:0302, даний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 682188181001139. Однак, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №206075 від 31.10.2011 року кадастровий номер 6821881800:04:008:0257 та повідомлення відділу держгеокадастру у Дунаєвецькому районні, та ж сама земельна ділянка належить [PERSON]. В звязку з чим звернулась до суду про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, оскільки зазначене порушує її право власності на земельну ділянку. Позивачка та її представник в судове засідання не зявились, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Представники відповідачів Дунаєвецької райдержадміністрації Хмельницької області та відділу Держгеокадастру в Дунаєвецькому районі Хмельницької області в судове засідання не зявились, однак подали до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації від 05 травня 2011 року №257/2011-р [PERSON] власниці сертифіката серії ХМ № 0253944 надано в натурі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Голозубинецької сільської ради за межами населеного пункту земельну частку (пай) №5 площею 1,1341 га. На підставі даного розпорядження позивачці 27 квітня 2012 року видано Дунаєвецькою районною державною адміністрацією державний акт серії ЯК № 674109 на право власності на земельну ділянку площею по 1,1341 га, кадастровий номер № 6821881800:04:008:0302, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Голозубинецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області. Згідно повідомлення відділу Держгеокадастру у Дунаєвецькому районі від 10.02.2016р. № Б-271/0-269/6-16, земельна ділянка кадастровий номер 6821881800:04:008:0302, що належить гр. [PERSON] згідно державного акту серії ЯК №674109 від 27.04.2012р. також належить на праві власності гр. [PERSON] згідно державного акту серії ЯК №206075 від 31.10.2011р., однак із кадастровим номером земельної ділянки 6821881800:04:008:0257, що підтверджується розробленими та затвердженими розпорядженнями Дунаєвецької РДА від 05.05.2011р. №257/2011-р та від 20.10.2010р. №729/2010-р ТОВ «Краянин» технічними документаціями із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки (паї) на території Голозубинецької сільської ради. Відповідно до ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Отже, з моменту державної реєстрації зазначеного вище державного акта на право власності на земельну ділянку позивачка набула права власника земельної ділянки, тобто права володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю. Між тим, судом встановлено, що в повній мірі реалізувати своє право власності на земельну ділянку позивачка не може, оскільки та ж сама земельна ділянка належить іншій особі. Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Частинами першою, другою статті 116 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої, шостої - дев'ятої цієї статті (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних та на право власності і право постійного користування землею» затвердженої наказом Держкомзему України від 04.05.99р. №43 виправлення в державних актах не допускаються. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87- 90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України,статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №674109 площею 1,1341 га кадастровий номер 6821881800:04:008:0302 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Голозубинецької сільської ради за межами населеного пункту та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 682188181001139 на імя [PERSON] порушує право власності позивачки на землю, а тому позовні вимоги є обґрунтовані.

Outcome: approved