Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що [INFO] в них з відповідачем народився спільний син [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 285 та видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження батьком [PERSON] є [PERSON] . 08.09.2007 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. 08.07.2009 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Ще під час шлюбу відповідач залишив родину, відповідач не спілкується з дитиною, не надає допомоги на її утримання, не цікавиться її здоров`ям, не відвідує, не бере участі у вихованні та навчанні, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. На підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 18.11.2009 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина, однак відповідач аліменти не сплачує та має заборгованість станом на 31.01.2020 року у розмірі 138 990, 41 грн. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.06.2020 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Третя особа Служба у справах дітей Нікопольської міської ради надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.02.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції міста Харкова батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 19.08.2009 року № 00001143536, виданого Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб та [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 08.07.2009 року серії [NUMBER] виданого Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 467. З копії свідоцтва про шлюб від 08.07.2015 року серії [NUMBER] , виданого виконкомом Придніпровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області (актовий запис № 09), встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб та [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Також судом встановлено, що [PERSON] станом на 31.01.2020 року має заборгованість перед [PERSON] по сплаті аліментів, у розмірі 138 990, 41 грн, що підтверджується розрахунком, виданим міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). З висновку Служби у справах дітей Нікопольської міської ради від 09.09.2020 року № 731 вбачається, що дитина фактично проживає разом з матір`ю та відчимом за адресою: [ADDRESS] . Мати піклується про свого сина, займається його вихованням, та оздоровленням. Служба у справах дітей Нікопольської міської ради у своєму висновку зазначає, що вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є бабусею неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] в 2009 році, батько дитини не приймає участі у вихованні неповнолітнього [PERSON] . Після 2009 року з [PERSON] взагалі немає ніякого зв`язку, він сам не телефонував жодного разу, не цікавився життям його дитини. Аліменти [PERSON] не сплачує, має заборгованість по сплаті аліментів. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно роз`яснень, що містяться у ч. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного суду від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд зазначає, що батько неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] байдужий до життя, здоров`я та розвитку своєї дитини, не зустрічається з сином, не цікавиться його життям, матеріальної допомоги не надає. Тривалий час без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , а тому позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved