Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі вони зареєстрували шлюб 16 травня 1987 року, про що виконкомом Косівсько-Полянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області зроблено актовий запис №15. Від їхнього шлюбу народилася дочка, Олександра, [INFO], яка на даний час є повнолітньою. Сторони спільно не проживають з 2013 року, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, сімейні зв'язки між ними втрачені. Основною причиною розірвання шлюбу являється те, що їх шлюб існує формально, а примирення не являється можливим. У зв'язку з наведеним, позивач не погоджується на збереження шлюб та просить його розірвати, а судові витрати розділити між сторонами. Позивач, [PERSON], в судовому засіданні позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Відповідач, [PERSON], повторно в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, заяв про відкладення розгляду та заперечень щодо позову суду не подавала. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами був зареєстрований 16 травня 1987 року виконавчим комітетом Косівсько-Полянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №15. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. У відповідності до положень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12. 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у відповідності зі ст.112 СК України, оскільки встановлено, що причина розпаду подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною. Подружжя фактично припинило спільне проживання і сімейне життя з поважної причини. Встановлено, що сторони з 2013 року спільно не проживають, не підтримують сімейних відносин. У даний час шлюб має формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, який наполягає на розірванні шлюбу, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне. Відповідач, [PERSON], як особа, яка змінила своє прізвище при реєстрації шлюбу та яка має право після розірвання шлюбу обирати прізвище, яким буде іменуватися надалі, свою позицію з приводу прізвища не заявляла, а тому суд позбавлений можливості вирішити дане питання. В силу вимог ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набранням ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Таким чином, копію даного рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати до Рахівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Закарпатській області, для виконання. Судові витрати слід стягнути з відповідача в користь позивача у розмірі заявленому позивачем, тобто половину вартості сплаченого судового збору, а саме 320 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved