Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

9 лютого 2007 року помер батько позивачки [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Будучи єдиним спадкоємцем на майно померлого, так як інші спадкоємці за законом від прийняття спадщини відмовились, позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. На частину спадкового майна - земельну ділянку, [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку житлового будинку їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Так, [PERSON] будучи членом колгоспного двору за життя набув право власності на належну йому частку житлового будинку, однак не оформив дане право у відповідних органах. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 09.02.2007 року на 1/3 частки житлового будинку -А, загальною площею - 79,5 кв.м., житловою площею -28,0 кв.м., 1965 року забудови, з відповідною часткою господарських будівель та споруд, а саме: а-веранда, а-1 - навіс, Б -літня кухня, Б/під - погріб, В,Г -сарай, Д -жомова яма, огорожа 1-3, що розташовано в с. Мала Киріївка, вул. Солтановського, №81, Бершадського району, Вінницької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу слухати без її участі. Представник відповідачів, так само не з'явившись в судове засідання, надав письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 09.02.2007 року помер [PERSON], що вказано у свідоцтві про смерть (а.с.8). Відповідно до довідки Осіївської сільської ради № 537 від 27.05.2016 року, спадкоємцями на майно померлого за законом є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно з довідкою Бершадської держаної нотаріальної контори №331/01-16 від 17.05.2016 року (а.с.10) вбачається, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину є [PERSON], решта спадкоємців надали нотаріусу заяви про відмову від спадщини. [PERSON] будучи дочкою померлого, що вбачається з копії паспорта, свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.5, 32, 33 ), прийнявши спадщину належним чином, отримала свідоцтво про право на спадщину - на земельну ділянку площею 2,17 га на території Осіївської сільської ради. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину житлового будинку в с. Мала Киріївка Бершадського району Вінницької області по вул. Солтановського, 81, їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу (постанова нотаріуса а.с.7). Так вказаний будинок, згідно з випискою з погосподарської книги від 07.07.2016 року №679, відносився до категорії колгоспних дворів, до складу якого станом на 15.04.1991 року входили [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] 15.03.2007 року отримали свідоцтво про право власності на належні їм частки будинку, однак [PERSON] за життя право власності на свою частку не оформив, так як помер 09.02.2007 року. Аналогічні відомості вбачаються з копії технічного паспорту (а.с.13-19). Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ч. 1 ст. 1220 ЦК України, зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право а спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 101 ЦК Української РСР в редакції від 1963 року в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами , що регулювали власність цього двору , а саме : а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи , що станом на 15.04.1991 рокуПаламарчук П.М. та ще двоє осіб були членами колгоспного двору, який є предметом позову, а тому вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав на праві спільної часткової власності по 1/3 кожному та після смерті [PERSON] його частка залишилась незмінною. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за №19-32\\319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення із зазначених підстав.

Outcome: approved