Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

28.12.2016 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до відповідачів, в якому просять визнати дійсним договір купівлі-продажу № 98.01-863 від 16.01.1998 року квартири [ADDRESS], укладений на Одеській спеціалізованій біржі нерухомості між [PERSON], [PERSON], [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], з іншої сторони. При цьому позивач посилається на те, що, вказаний договір повністю виконано сторонами. Однак, у зв'язку із протиріччям правових норм, позивачі змушені звернутись до суду. До судового засідання позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не з'явилися, повідомлялися належним чином. Матеріали справи містять заяву позивача [PERSON], яка діє від свого імені та в інтересах позивачів [PERSON], [PERSON], про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до судового засідання повторно не з'явилися, повідомлялися належним чином, у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи Одеської спеціалізованої біржі нерухомості до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд проводить розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, постановляє заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 16.01.1998 року на Одеській спеціалізованій біржі нерухомості між [PERSON] та [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], з іншої сторони, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 98.01-863, а саме квартири [ADDRESS] /а.с. 12-13/. Право власності на квартиру зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» під № 133 стр. 134 кн. 6 допк. /а.с. 12 зворот/. Судом встановлено, що 13.08.2016 року позивач [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], актовий запис № 1374, у звязку із чим змінила прізвище на «Циханська» /а.с. 14/. На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України в ред. 2004 року, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивачів підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved