Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

28.01.2019 року позивач звернулась до суду з даним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.10.2007 року позивач вступила в шлюб з відповідачем. [INFO] у них народився син - [PERSON] . 11.04.2012 року шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Ковельського міськрайонного суду. Рішенням суду від 24.02.2012 року було ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітнього сина в розмірі по 350 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що після розірвання шлюбу відповідач не цікавиться життям та інтересами дитини, не проявляє турботи до дитини, не надає коштів на утримання сина, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів. 04.10.2015 рок позивач вдруге вступила в шлюб, має другу дитину від такого шлюбу і саме другий чоловік позивача займається вихованням та утриманням її сина від першого шлюбу та піклується про дитину, тоді як батько дитини тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню і утриманню сина. Із урахуванням наведеного прохає позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду (головуючий суддя [PERSON].) від 26.02.2019 року у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28.03.2019 року. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 11.03.2019 року дана справа була передана для розгляду іншому судді - Восковській О.А. - у зв`язку із звільненням у відставку судді [PERSON] . Ухвалою від 12.03.2019 року суддею Восковською О.А. було прийнято дану справу до свого провадження та призначено підготовче засідання у справі на раніше визначену дату - 28.03.2019 року. У підготовче засідання 28.03.2019 року позивач не з`явилась, подавши письмову заяву про проведення підготовчого розгляду в її відсутності; відповідач у підготовче засідання не з`явився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час та місце підготовчого розгляду - що підтверджено письмовою розпискою Укрпошти про вручення поштового відправлення - судової повістки. Клопотання про відкладення підготовчого розгляду, як і відзиву на позовну заяву відповідач до суду не подав. Ухвалою від 28.03.2019 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду на 23.04.2019 року. Ухвалою від 23.04.2019 року судовий розгляд даної справи було відкладено на 04.06.2019 року у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання та відсутністю підтвердження про належне повідомлення останнього про час та місце судового розгляду. Позивач та її представник у судове засідання 04.06.2019 року не з`явились, однак, подали письмові заяви про проведення судового розгляду в їх відсутності. Вказали, що заявлений позов підтримують з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду справи - що підтверджено письмовим повідомленням Укрпошти про вручення судової повістки [PERSON] ще 30.05.2019 року. Про причини неявки відповідач суду не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду не подавав. Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог - орган опіки та піклування при Ковельській районні державній адміністрації до суду не з`явився, подавши, однак, письмове клопотання про розгляд справи у їх відсутності, в якій також вказали, що покладаються на розсуд суду при вирішенні даної справи та прохають врахувати письмові документи, долучені до позовної заяви. Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, задовольняє позов з наступних підстав. Згідно ч. 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За пунктом 2 частини 1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Той факт, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . виданим керівником державного органу актів цивільного стану від 02.04.2009 року (а.с.7-ий, на звороті). Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 11.04.2012 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.7). Як убачається з рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24.04.2012 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 350 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). Згідно постанови державного виконавця від 05.10.2018 року ВП №32809630 у зв`язку з наявністю станом на 31.08.2018 року заборгованості відповідача по сплаті вище вказаних аліментів а сумі 11636,16 грн. на боржника за виконавчим провадженням [PERSON] було накладено штраф в розмірі 3490,85 грн.(а.с.8). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ковельсчької районої державної адміністрації Волинської області від 09.11.2018 року №1814/24/2-18, в результаті проведеної перевірки та роботи з батьком дитини, було визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Таким чином, аналізуючи вище перелічені докази у їх сукупності, суд дійшов переконливого висновку про те, що належними і допустимими доказами у справі доведено та встановлено факт ухилення відповідача від виконання ним своїх обов`язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Доказів на спростування вище встановлених обставин відповідачами суду не надано. При вирішенні даного цивільного спору суд виходить, в першу чергу, з інтересів неповнолітньої дитини та вважає, що з урахуванням наведених вище обставин, а саме - того, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина, не виконують своїх батьківських обов`язків щодо дитини, не з`явився на засідання органу опіки та піклування при вирішенні питання щодо доцільності позбавлення його батьківських прав та не з`явився до суду для участі в судовому розгляду даного спору, - що вказує на відсутність інтересу відповідача до вирішення даного питання, доцільним є позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати в сумі 768,40 грн. судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved