Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

21.09.2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25.12.2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5322, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 37000 грн. за умови сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 17% річних строком на 10 років з остаточним терміном повернення не пізніше 24.12.2017 року. Згідно вказаного договору відповідач повинен щомісячно до останього робочого дня місяця наступного за звітним проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 309грн. та сплачувати проценти, нараховані на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з 01.01.2008 року. Свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі шляхом надання кредиту готівкою одноразово в сумі 37000грн. 30.07.2008 року додатковою угодою №1 до кредитного договору №5322 проценти за користування кредитом змінено на 21% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. У порушення умов кредитного договору, відповідач не виконав свої зобов`язання, внаслідок чого станом на 24.03.2021 року заборгованість за кредитним договором становить 31260.03 грн., яка складається з: 13257.06грн грн. - прострочена заборгованість за основним боргом; 10378.43грн.- прострочена заборгованість за відсотками; 3009.35 грн.- сума витрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 2355.90грн.- сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 1267.23грн.- 3% річних на суму простроченого кредиту; 992.06грн.- 3% річних на суму нарахованих та прострочених процентів. В забезпечення кредитного договору № 5322 від 25.12.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено іпотечний договір №4369, відповідно до п. 1.2 якого позивачу в забезпечення кредитного договору було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: одноповерховий житловий будинок та належні до нього відповідні надвірні будівлі, що має загальну площу зі всіма невід`ємними його при належностями - 119.00 кв.м., житлову площу - 79.80 кв.м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартістю, за домовленістю сторін, станом на 24.12.2007 року - 57657.00грн. Оскільки позичальник не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення сум кредиту позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 5322 від 25.12.2007 року перед АТ «Державний ощадний банк» в сумі 31260.03 грн., звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки відповідно до Іпотечного Договору №4369 від 25.12.2007 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , а саме: одноповерховий житловий будинок та належні до нього відповідні надвірні будівлі, що має загальну площу зі всіма невід`ємними його при належностями - 119.00 кв.м., житлову площу - 79.80 кв.м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки , проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на час реалізації майна. Також, стягнути з [PERSON] судовий збір в сумі 2270 грн. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. Представник позивача АТ «Державний ощадний банк» в судове засідання не з`явився, просив справу слухати без участі представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день і час слухання справи повідомлялась належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки відповідачі двічі не з`явились в судове засідання , не повідомив про причини своєї неявки, не надав відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що, в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що 25.12.2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5322, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 37000 грн. за умови сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 17% річних строком на 10 років з остаточним терміном повернення не пізніше 24.12.2017 року. 30.07.2008 року додатковою угодою №1 до кредитного договору №5322 проценти за користування кредитом змінено на 21% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Згідно розрахунку АТ «Державний ощадний банк України» загальна сума до стягнення кредитної заборгованості з боржника [PERSON] з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом станом на 24.03.2021 року становить 31260.03грн. 25.12.2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 5322 від 25.12.2007 року, між [PERSON] з однієї сторони та ВАТ «Державний ощадний банк України» з іншої, було укладено іпотечний договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Тельманівського районного нотаріального округу Донецької області та зареєстрований в реєстрі за № 2339, на підставі якого в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 5322 майновий поручитель - іпотекодавець [PERSON] передав іпотекодержателю наступне нерухоме майно: одноповерховий житловий будинок та належні до нього відповідні надвірні будівлі, що має загальну площу зі всіма невід`ємними його при належностями - 119.00 кв.м., житлову площу - 79.80 кв.м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Сторони домовились, що для цілей Договору іпотеки вартість предмета іпотеки станом на 24.12.2007 року - 57657.00грн., та погодились з тим, що вартість предмету іпотеки, зазначене у пункті договору, є приблизною вартістю предмета іпотеки на момент передачі його в іпотеку. Реалізація предмета іпотеки у будь-якому випадку буде здійснюватися за цінами, що реально склалися на ринку на момент його реалізації та є реальними щодо його відчуження за грошові кошти, в порядку, передбаченому цим Договором та чинним на момент реалізації Законодавством. Відповідно до п. 3.1.3 Іпотечного Договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання за Договором відновлювальної кредитної лінії, в тому числі невиконання або неналежне виконання боржником зобов`язання за Договором відновлювальної кредитної лінії та в цілому або в будь-якій його частині, якщо прострочення строк будь-якого з платежів або його частини становить більше 2 місяців. Згідно п. 4.2 Іпотечного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем та/ або боржником зобов`язання в цілому чи тієї або іншої його частини, а також у інших випадках, передбачених цим Договором іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному цим Договором. Згідно п. 4.3 Іпотечного договору іпотекодержатель вправі задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги у повному обсязі, які визначаються іпотекодержателем самостійно на момент реалізації права іпотеки, у тому числі, але не виключно: а) основну суму кредиту; б) проценти за користування кредитом; в) комісійну винагороду; г) нараховані та несплачені штрафні санкції; д) витрати, понесені іпотекодержателем у зв`язку із зверненням стягнення на предмет застави, реалізацією; е) спричинені іпотекодержателю збитки в повному обсязі. Згідно п. 6.2 Іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим Договором порядку, в тому числі у відповідності до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в п. 6.6 цього Договору. Згідно п. 6.4 Іпотечного Договору реалізація предмету іпотеки, на який звернено стягнення за рішенням суду або виконавчим написом нотаріуса, провадиться у встановленому законодавством порядку. Згідно п. 6.6 Іпотечного договору іпотекодержатель має право від свого імені здійснити продаж предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу та/ або набути право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань на підставі цього договору або укладеного Договору про задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом ст.ст. 610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору, або встановлений законом. Спеціальним законом, який регулює питання звернення стягнення на предмет іпотеки є Закон України «Про іпотеку». За змістом ч.1 ст. 575 ЦК України, ст. 1 Закону України « Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобовязання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. При настанні вказаних обставин іпотекою держатель надсилає іпотекодавцю та позичальнику письмову вимогу щодо усунення порушень у тридцяти денний строк та попереджає про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Проте, невиконання банком вимог ч. 1 ст. 35 Закону України « Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись до суду в будь-який час за захистом своїх порушених прав, оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України. Заперечень з цього приводу з боку відповідача не надійшло, хоча останній повідомлений про день і час слухання справи належним чином. Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 37 постанови № 5 від 30.03.2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», невиконання вимог частини першої ст. 35 Закону України « Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України. Отже, звернення позивача внаслідок порушення своїх прав до суду, минаючи позасудовий розгляд справи, є , в даному випадку, правомірним та таким, що узгоджується з вищезазначеними правовими нормами права. Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону « Про іпотеку») є реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону); продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі покупцеві (стаття 38 Закону). Відповідно до ст. 38 Закону України ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону « Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Отже, одним із способів задоволення вимог іпотекодержателя за рішенням суду проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, або суд може застосувати інший спосіб відповідно до вимог законодавства. Як вбачається з матеріалів справи,загальна сума заборгованості за кредитним договором у [PERSON] перед Банком становить 31260.03. Суду не надано доказів, підтверджуючих факт погашення боржником заборгованості за кредитним договором. В Іпотечному договорі сторони визначились щодо вартості предмета іпотеки - 57657 грн. В позовних вимогах позивачем ставиться питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження із встановленням початкової ціни продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду врегульовано ст. 39 вказаного Закону, відповідно до якої в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно із частиною шостою ст. 38 Закону України « Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Виходячи з змісту поняття «ціна» як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо у розумінні норми статті 39 цього Закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки означає встановлення її в рішенні суду в грошовому вираженні, визначеної за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону . Разом з тим, відповідно до ст.ст. 19,57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо, наприклад, така вартість змінилася. У спорах аналогічної категорії лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 235/3619/15-ц та від 05.09.2018 у справі № 202/30076/13-ц. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка виникла у боржника перед позивачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати - судовий збір в розмірі 2270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved