Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

25 травня 2021 р. позивач, Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), звернулося до суду з зазначеним позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , вказавши наступне. [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 30.05.2008 р. уклав з банком кредитний договір № HAR0GK01270058, згідно умов якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 20 674 доларів США на термін до 30.05.2018 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором. Банк умови договору виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. 21.03.2012 р. банк звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки з відповідача [PERSON] . Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 10.05.2012 р. було задоволено позов про звернення стягнення на предмет іпотеки. Винесення рішення Куп`янським міськрайонним судом Харківської області від 10.05.2012 р., не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним зобов`язання. Прострочена сума заборгованості становить 16 468,38 доларів США. Оскільки з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з дати укладення кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 10.05.2012 р., тобто за період з 30.05.2008 р. по 16.01.2012 р., то за період після подання позовної заяви від 2.03.2012 р., з 22.03.2012 р. по 08.04.2021 р. відповідач має заборгованість у розмірі 4479,65 доларів США, яка складається з наступного: 4479,65 доларів США - 3% річних від простроченої суми. В забезпечення виконання зобов`язання за договором HAR0GK01270058 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено договори поруки з [PERSON] . У зв`язку з вищевикладеним, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 4479,65 доларів США, що за курсом 27.89 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.04.2021 р. складає 124 937,44 грн., станом на 08.04.2021 р. за кредитним договором HAR0GK01270058 від 30.05.2008 року, яка складається з наступного: 4479,65 доларів США - 3% річних від простроченої суми. Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідачів понесені судові витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився по заяві про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити, та в разі неявки в судове засідання відповідачів, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи, та опубліковані на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення про виклик від 22.09.2021 р. Причину неявки до суду не повідомили, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, поважності неявки не убачається. Згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. За таких обставин, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У ч.ч.1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Судовим розглядом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що відповідно до укладеного договору HAR0GK01270058 від 30.05.2008 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 20 674 доларів США на термін до 30.05.2018 р. (а.с. 13-15). Також було узгоджено графік погашення кредиту (а.с. 16-17). 30.05.2008 р. в забезпечення виконання зобов`язання за договором HAR0GK01270058 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено договор поруки з [PERSON] (а.с. 18). Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 10.05.2012 р. у справі № 2023/1555/12 позов Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволено, та ухвалено: «В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №HAR0GK01270058 від 30.05.2008 року, в розмірі 34045,91 (Долар США), що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.01.2012 року складає 272026,85 грн.: Звернути стягнення на квартиру загальною площею 55,30 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 30.05.2008 року) Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПРИВАТБАНК»(49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі -продажу будь -яким способом з іншою особою -покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК`всіх передбачених нормативно -правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки..» (а.с. 5-6). Дане рішення набрало законної сили 21.05.2012 р. Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язанням є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статі 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З правового аналізу зазначених норм вбачається, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та трьох відсотків річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16, провадження № 14-254цс19. Згідно правового висновку, викладеного Верховним Судом в постанові від 14.02.2018 по справі № 564/2199/15-ц, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. З матеріалів позову вбачається, що позивачем заявлено вимоги про стягнення коштів саме на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Перевіривши розрахунок позивача (а.с. 7), суд вважає його обґрунтованим. Доказів повної чи часткової сплати вказаної заборгованості, відповідачами не надано. Також, наданий банком розрахунок заборгованості відповідачами не спростований. Таким чином, наявні підстави для стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» нарахованої заборгованості у розмірі 4479,65 доларів США, що за курсом 27.89 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.04.2021 р. складає 124 937,44 грн. станом на 08.04.2021 р. за кредитним договором HAR0GK01270058від 30.05.2008 р., яка складається з наступного: 4479,65 доларів США - 3% річних від простроченої суми. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд виходить з приписів ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідачі не надали суду належних доказів повної чи часткової сплати нарахованої суми, не спростували наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимогиАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задовольняються у повному обсязі, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2270 грн. (а.с.1) підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах.

Outcome: approved