Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна №774/99, а саме трикімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 57,4 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., зареєстрованого 30.09.1999 року Одеською Новою Біржею, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] , [PERSON] і неповнолітній [PERSON] (за згодою матері [PERSON] ) придбали квартиру. В обгрунтування вимоги позивач вказував на те, що він, [PERSON] та неповнолітній [PERSON] як покупці та [PERSON] як продавець, виконали всі істотні умови договору: позивач разом з матір`ю [PERSON] сплатили вартість майна, відповідач виселилась з квартири та забрала свої речі, після укладення договору позивач та [PERSON] сплачували комунальні послуги, виконували усі\~ права та обов`язки власника. На теперішній час позивачу необхідно оформити спадщину, яка залишилась після смерті матері [PERSON] померлої [INFO] та після звернення до нотаріуса йому стало відомо, що такий договір підлягає нотаріальному посвідченню, в зв`язку з чим він змушений звернутись до суду. Сторони в засідання не з`явилися, позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав заявлені вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, судом здійснено всі можливі заходи відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України щодо повідомлення про дату, місце та час судового засідання, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відповідно до\~положень ст.ст.280,281\~ЦПК України,\~суд з\~письмової згоди\~позивачів ухвалює\~рішення при\~заочному розгляді\~справи на\~підставі наявних\~у справі\~доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Справа розглянута в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін відповідно до ст.279 ЦПК України. За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України, складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В ході\~розгляду справи\~було встановлено,\~що 30 вересня 1999 \~року\~ [PERSON] продала, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] діючий від свого імені зі згоди матері [PERSON] , на підставі розпорядження Ленінської райадміністрації виконкому Одеської міськради №665 від 22.09.1999р., купили квартиру, яка має загальну площу 57,4 кв.м., складається з 3-х кімнат житловою площею 38,8 кв.м., а також: коридору, санвузла, кухні, кладових, передпокою, за адресою: [ADDRESS] . Договір зареєстрували на Одеській Новій Біржі, реєстраційний №774/99, але нотаріально його не посвідчили. На підставі даного договору за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 12.10.1999 року було зареєстровано право власності на придбаний об`єкт нерухомості в ОМБТІ та РОН під №68 доп. стр. 179- реєстр№721 (а.с.8-зворот). Свої зобов`язання за правочином сторони виконали у повному обсязі: відповідачі передали у власність позивача вказану квартиру, а позивач сплатила за це її вартість. Дані обставини підтверджуються тим, що право власності на даний об`єкт нерухомості зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» на ім`я позивача. Цивільні правовідносини між сторонами по даній справі виникли до набрання законної сили Цивільним кодексом України\~і тому, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України\~ від 16 січня 2003 року,\~ регулюються Цивільним кодексом\~ Української РСР від 18 липня 1963 року, ст.47 ЦК УРСР \~якого передбачає можливість визнання судом правочину, що вимагає нотаріального посвідчення дійсним, якщо одна із сторін повністю виконала усі умови договору, але друга ухилилась від його нотаріального посвідчення. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.\~ Покупці та продавець нотаріально договір не оформляли, так як працівники товарної біржі запевнили в тому, що біржові договори купівлі-продажу не підлягають подальшому нотаріальному посвідченню, про що також зазначено в тексті договору. При цьому, суд враховує, що станом на день укладення угоди діяли норми Закону України "Про товарну біржу ". Так за нормою ст.15 вказаного Закону угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. [INFO] померла [PERSON] , про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) складено відповідний актовий запис №2228 (а.с.21) 02.03.2020р. року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюк Г.О. було заведено спадкову справу № 4/2020 та зареєстровано в Спадковому реєстрі за № 65612153 щодо майна [PERSON] , 1954 р.н., яка була зареєстрована та постійно мешкала за адресою: [ADDRESS] (а.с.23,22). Нотаріально договір між сторонами посвідчений не був, тому як відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Крім того, у самому Договорі зазначено, що Договір не підлягає подальшому нотаріальному посвідченню. Разом з тим, положення ст. 227 ЦК УРСР (1963 року), що діяли на момент укладання договору, передбачали обов`язковість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР (1963 року), право продажу майна належить власнику. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 року), яка діяла під час укладання Договору та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічна норма міститься і в чинному на даний момент ЦК України: відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року № 3, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонам не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Яких-небудь суперечок між сторонами договору судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Однак порушена форма угоди, тому що при оформлені її не була дотримана нотаріальна форма договору, передбачена ст..227 ЦК Української УРСР 1963 року. Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність», який діяв станом на 1999 рік, визначено, що громадянин набуває право власності на майно одержане внаслідок укладення угод не заборонених законом. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, на підставі викладеного,оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, протизаконних дій не містить, і була укладена на біржі відповідно до норм\~ Закону України «Про товарні біржі», який діяв на той час, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved