Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить йому на підставі договору дарування від 22 травня 2013 року номер ВТІ № 052484, посвідченому державним нотаріусом Першої Лохвицької державної нотаріальної контори Жук Т.П., зареєстровано в реєстрі за № 956. Зроблено реєстраційний запис в Сенчанській сільраді за особовим рахунком № 0396-1 від 27.05.2013 року. В подальшому [ADDRESS] було перейменовано на [ADDRESS]. 14.01.2015 року ним був складений та підписаний договір найму (оренди) житла, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. На підставі складеного договору та за його згодою була проведена тимчасова реєстрація, виключно на строк дії договору найму (оренди): [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З 20 січня 2018 року [PERSON] та з 26 червня 2018 року [PERSON] не проживають в будинку по теперішній час, що складає один рік 7 місяців та один рік два місяці відповідно. Відповідачки виїхали з приміщення самостійно та вивезли свої особисті речі і речі домашнього вжитку. Факт того, що відповідачки не проживають тривалий час підтверджується актами про непроживання, які були складені у присутності депутата сільської ради - Деми Віталія Миколайовича та жителів с. [PERSON] та [PERSON] від 20 вересня 2018 року, 08 лютого 2019 року, 11 липня 2020 року. Жодних усних та/або письмових домовленостей між ним і відповідачками про подальше користування житлом не було. На сьогоднішній день відповідачки не змінили місце реєстрації за фактичним місцем проживання після того, як виїхали з будинку. Це підтверджено відповіддю Лохвицького районного сектору Управління державної міграційної служби України в Полтавській області від 24 листопада 2018 року, який був наданий на адвокатський запит адвоката Шевченко О.Ю. У відповіді на адвокатський запит вказано, що у будинку разом з ним, за адресою: [ADDRESS], згідно архівних документів та договору найму (оренди) житла від 14.01.2015 року за його згодою були зареєстровані відповідачки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 17 липня 2020 року, ним було направлене досудове повідомлення від 17.07.2020 року з проханням добровільно звернутися до відповідного органу реєстрації місця проживання із заявою про добровільне зняття з реєстрації/реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] . Досудове повідомлення було направлене [PERSON] на її фактичну адресу проживання: [ADDRESS] , з описом та повідомленням, та було отримано власноруч 25.07.2020 року за місцем проживання. Досудове повідомлення було направлене [PERSON] на її фактичну адресу проживання: [ADDRESS] , з описом і повідомленням та було отримано власноруч 21.07.2020 року за місцем проживання. Жодної відповіді від [PERSON] та [PERSON] він не отримав. Таким чином, оскільки відповідачки у його житловому будинку не проживають один рік сім місяців та один рік два місяці відповідно, не сплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житлового будинку та не приймають участь у спільному побуті, вони вважаються такими, що втратили право користування житловим будинком, тому позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача судові витрати: судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Ухвалою Лохвицького районного суду від 19.10.2020 року відкрито провадження в справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач по справі в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. В судове засідання відповідачі не з"явились по невідомим суду причинам, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзиву не подали. Згідно з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не надав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, шо знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить йому на підставі договору дарування від 22 травня 2013 року номер ВТІ № 052484, посвідченому державним нотаріусом Першої Лохвицької державної нотаріальної контори Жук Т.П., зареєстровано в реєстрі за № 956 (а.с. 10) Зроблено реєстраційний запис в Сенчанській сільраді за особовим рахунком № 0396-1 від 27.05.2013 року (а.с. 11-12). В подальшому [ADDRESS] було перейменовано на [ADDRESS] . Як вказує позивач у позовній заяві, 14.01.2015 року ним був складений та підписаний договір найму (оренди) житла, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . На підставі складеного договору та за його згодою була проведена тимчасова реєстрація, виключно на строк дії договору найму (оренди): [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У відповіді на адвокатський запит адвокату Шевченко О.Ю. Лохвицьким РС УДМС України в Полтавській області повідомлено, що згідно архівних документів , на підставі поданої заяви про реєстрацію місця проживання (№ 14, № 15, № 16 від 14.01.2015 року) в Лохвицький РС УДМС України в Полтавській області та згідно Договору найму (оренди) житла від 14.01.2015 року, від імені та за згодою [PERSON] належному йому на підставі власності будинку було здійснено реєстрацію таких фізичних осіб: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Факт того, що відповідачі не проживають тривалий час у будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , з 20 січня 2018 року [PERSON] та з 26 червня 2018 року [PERSON] , підтверджується актами, які були складені у присутності депутата сільської ради - Деми Віталія Миколайовича та жителів с. [PERSON] та [PERSON] від 20 вересня 2018 року, 08 лютого 2019 року, 11 липня 2020 року (а.с.16, 17, 18). 17 липня 2020 року позивач направив досудове повідомлення від 17.07.2020 року з проханням добровільно звернутися до відповідного органу реєстрації місця проживання із заявою про добровільне зняття з реєстрації/реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] . Досудове повідомлення було направлене [PERSON] на її фактичну адресу проживання: [ADDRESS] , з описом та повідомленням, та було отримано власноруч 25.07.2020 року за місцем проживання. Досудове повідомлення було направлене [PERSON] на її фактичну адресу проживання: [ADDRESS] , з описом і повідомленням та було отримано власноруч 21.07.2020 року за місцем проживання ( а.с.19-24). Жодної відповіді від [PERSON] та [PERSON] позивач не отримав. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ч.1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 150 Житлового кодексу УРСР визначає, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на власний розсуд. Поняття житла визначено ст. 379 ЦК України, а саме житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Відповідно до ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. За правилами ст. 72 Житлового кодексу УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців. Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 386 ЦК України передбачено що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачі не проживають у вищезазначеному житловому будинку більше одного року, не сплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житлового будинку та не приймають участь у спільному побуті, тому вони втратили право користування цим житловим приміщенням. Суд визнає, що позовні вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача 840,80 грн. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору по 420,40 грн. з кожного.

Outcome: approved