Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

19.07.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Вимоги позивача мотивовано тим, що він в 2002 році подавав заявку на участь в розподілі майна КСП «ім. Тельмана» та за результатами розподілу, на підставі акту № 7 від 25.04.2002 року про приймання - передачу товарно - матеріальних цінностей, отримав у власність, як фізична особа, виробничі будинки: «Безприв'язний ангар» та «Комбайнівський ангар». «Безприв'язний ангар» розташований за адресою: [ADDRESS] 23.07.2016 року за замовленням позивача, було виготовлено технічні паспорти на ці виробничі будинки. Правовстановлюючих документів, крім акту прийому передачі товарно - матеріальних цінностей, розподіленого майна КСП «ім. Тельмана», на вказане позивачем майно не існує, що не дає можливості в позасудовому порядку оформити позивачем право власності на вказані будівлі, якими він користується з моменту отримання в 2002 році, ремонтує та підтримує в належному стані, що стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом. У разі якщо [PERSON] не оформить своє право власності на вказане майно у встановлений законом порядку, орган місцевого самоврядування має право визнати це майно безхазяйним та передати його у власність територіальної громади, а тому відповідачем у справі позивач саме і вказав Краснополянську сільську раду Великоновосілківського району Донецької області. Уповноважені представники сторін в судове засідання не з'явились. Від позивача надійшла заява, в якій він свої вимоги підтримав повністю та просив суд здійснювати розгляд без його участі. Від Краснополянської сільської ради надійшов лист в якому орган місцевого самоврядування позовні вимоги визнав повністю та клопотав про можливість розгляду справи без участі його представника. Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, а від-так, згідно ст. 31, 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Обґрунтованість заявлених вимог підтверджується також і зібраними у справі доказами. Так, розглянувши матеріали справи, судом встановлено: У 2002 році [PERSON], [INFO], подавав заявку на участь в розподілі майна КСП «ім. Тельмана» (а.с. 57). Згідно акту про приймання - передачу товарно - матеріальних цінностей № 7 від 25.04.2002 року, за результатами розподілу майна КСП «ім. Тельмана», [PERSON], як фізична особа отримав у власність виробничі будинки: «Безприв'язний ангар» та «Комбайнівський ангар» (а.с. 62). Згідно довідки Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області № 1464 від 12.09.2016 року, «Безприв'язний ангар» має юридичну адресу: [ADDRESS] «Комбайновський ангар» має юридичну адресу: [ADDRESS]. Тобто встановлено, що [PERSON], 24.04.2002 року отримав у власність, як фізична особа і по теперішній час, тобто на протязі 15 років, вільно, відкрито та безперервно володіє та користуюся вказаними виробничими будинками, які комунальною власністю не є, що підтверджується довідками Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області (а.с. 51-56). Згідно до технічного паспорту будівля «Безприв'язного ангару» має загальну площу 1666,50 кв.м. та складається з будівлі, - А-1, побудованої у 1970 році, оглядової ями - а', загальною площею 4,60 кв.м., побудованої у 1970 році, показники про самочинне будівництво відсутні. Згідно до паспорту будівля «Комбайнівського ангару», який розташований за адресою: [ADDRESS] має загальну площу 404,8 кв.м., побудована у 1970 році, позначеної у технічному паспорті як А-1, до складу цієї будівлі також входить: ганок а' - 1 кв.м., вбиральня Б-1 3,9 кв.м., показники про самочинне будівництво відсутні. Правовстановлюючі документи на вказані виробничі будинки відсутні. Таким чином оформити в належний спосіб позивачем право власності на вказане майно в позасудовому порядку стало підставою для звернення його до суду з метою відновлення порушених прав. Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 15 років продовжує відкрито, безперервно володіти «Безприв'язним ангаром» розташованим за адресою: [ADDRESS] та «Комбайнівським ангаром» розташованим за адресою: [ADDRESS] суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved