Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.08.2016 року помер його та відповідача батько - [PERSON]. Останнім місцем проживання померлого був житловий будинок за адресою: Виноградівський район, с.Тросник, вул.Шолохова, 35 Виноградівського району. За час свого життя позивача батько [PERSON] залишив заповіт на позивача [PERSON]. Відповідач [PERSON] претензій до спадкового майна не має та відмовляється від спадщини в користь свого брата [PERSON]. 12.07.2017 року за зверненням позивача спадкову справу було внесено до спадкового реєстру приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] 12.07.2017 року від нотаріуса позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними спорудами №35 по вул.Шолохова в с.Тросник Виноградівського району. Згідно довідки від 02.03.2017 року КП Виноградівського РБТІ, спадковий будинок рахується за позивача померлим батьком [PERSON] Позивач в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). В судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що 26.08.2016 року помер сторін по справі батько - [PERSON], останнє місце проживання якого було с.Тросник, вул.Шолохова, 35, Виноградівського район (а.с.6,8,11,14). Мати сторін померла раніше 08.04.2015 року (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, 1960 року побудови з надвірними будівлями в с.Тросник, вул.Шолохова, 35, Виноградівського району (а.с.15-22). 19.08.2016 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, що буде йому належати на день смерті заповів свому сину [PERSON]М.(а.с.24) Позивач прийняв спадщину, оскільки фактично на момент смерті проживав разом з спадкодавцем (а.с. 23). Згідно з вимогами ч.3 ст.1268 ЦК України "Спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї". У відповідності до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Постановою приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] від 12.07.2017 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину з мотивів відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця (а.с.25). За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та поданих доказів, які оцінені судом в їх сукупності, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved