Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що шлюб з відповідачем склався невдало через постійні сварки та непорозуміння. Позивач стверджує, що відповідач покинула його та поїхала проживати до своїх батьків, сімейні відносини припинені понад рік, втрачено почуття віри та поваги одне до одного. Також позивач вказує, що на даний час він зустрів іншу дівчину, з якою має намір створити нову сім`ю, а тому, враховуючи викладене просить суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. Позивач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала щодо розірвання шлюбу. Пояснила, що з [PERSON] близько року разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, через певні релігійні погляди проживати разом не бажають а тому , примирення між ними неможливе. Просила після розірвання шлюбу повернути їй її дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Заслухавши пояснення [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 12 червня 2018 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що видане 12 червня 2018 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис № 414. Шлюбні відносини між сторонами припинено, спільне господарство не ведеться, позивач та відповідач бажають розірвати шлюб і не мають наміру примирятися, про що свідчить зміст позовної заяви та пояснення відповідача [PERSON] надані нею в судовому засіданні. Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спору щодо поділу спільного майна позивачем не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Крім цього, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи з даного приводу позицію відповідача, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід відновити дошлюбне прізвище.

Outcome: approved