Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

29 березня 2021 року [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до [PERSON] про виділення у натурі цілої частки із майна, що знаходиться у спільній частковій власності, припинення право спільної часткової власності та визначення право власності на нерухоме майно у цілому. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником 13/25 ідеальної частки від домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.09.1997 року, виданого Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 1-3341, зареєстрованого в БТІ м. Маріуполя 23.09.1997 року за реєстровим номером 22496. Відповідач по справі - [PERSON] , є власником 33/50 ідеальної частки від домоволодіння [ADDRESS] на підставі рішення колегії Орджонікідзевської райадміністрації Маріупольської міської ради від 22.11.2006 року № 344/1 про затвердження ідеальних часток на домоволодіння по [ADDRESS] , згідно з яким ідеальна частка позивача в даному будинку змінилась з 13/25 на 17/50. Підставою змінення ідеальних часток в домоволодінні було прийняття в експлуатацію житлової прибудови літ. А1-1 , збудованої відповідачем. Згідно даного рішення вказані ідеальні частки в домоволодінні були затверджені та кожному співвласнику повинні були видані нові правовстановлюючі документи замість діючих. Однак про винесення вказаного рішення позивачу не було відомо, тому нові правовстановлюючі документи на домоволодіння нею не були отримані на той час, а на теперішній час позивач не можу їх отримати та зареєструвати за собою право власності на змінену ідеальну частку в домоволодінні, тобто на 17/50 частки. Рішенням № 56503591 від 08.02.2021 року державного реєстратора прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради Донецької області позивачу було відмовлено у проведені державної реєстрації права власності 17/50 часток домоволодіння [ADDRESS] , оскільки подані нею на державну реєстрацію документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Належні сторонам частки домоволодіння повністю ізольовані, зареєстровані за різними адресами, але юридичного оформлення припинення права спільної часткової власності не відбулось. На підставі вище викладеного просила суд задовольнити її позов в повному обсязі. 20 квітня 2021 року ухвалою суду за позовом [PERSON] відкрите провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 12 травня 2021 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. 25 червня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог [PERSON] , справу просив слухати за його відсутності. 12 липня 2021 року від представника позивача адвоката Мацегори К.Ф. (яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг) надійшла заява про слухання справи за її відсутності та задоволення позовних вимог [PERSON] . Дослідивши доводи позивача, приймаючи до уваги заяву відповідача про визнання позовних вимог, дослідивши надані письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.09.1997 року, виданого Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 1-3341 [PERSON] є власником 13/25 ідеальної частки від домоволодіння [ADDRESS] , зареєстрованого в БТІ м. Маріуполя 23.09.1997 року за реєстровим номером 22496. [PERSON] , є власником 33/50 ідеальної частки від домоволодіння [ADDRESS] на підставі рішення колегії Орджонікідзевської райадміністрації Маріупольської міської ради від 22.11.2006 року № 344/1. Рішенням колегії Орджонікідзевської райадміністрації Маріупольської міської ради від 22.11.2006 року № 344/1 про затвердження ідеальних часток на домоволодіння по [ADDRESS] , часткова власність на домоволодіння була перерахована, а саме: частка [PERSON] склала 33/50, частка [PERSON] склала 17/50 часток. Наказом Управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради № 441 від 20.11.2020 року - об`єкту нерухомого майна, житловому будинку (13 /25 часток) по [ADDRESS] присвоєно адресу: [ADDRESS] . Згідно ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч.2, ч.3 ст.358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч.1 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно приписів п.6 та п.7 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991р. №7 з наступними змінами "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок", поділ жилого будинку в натурі між учасниками спільної часткової власності на будинок можливий за умови, якщо кожній із сторін може бути виділеного відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру), яка відповідає розміру їх часток у праві власності, а також за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У справі №6-12цс13, а саме в постанові від 03 квітня 2013 року, Верховний Суд України дійшов наступних висновків щодо виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст.183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Таким чином, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Згідно із висновком КП «Міське архітектурне бюро» від 12.10.2020 року № 460 щодо технічної можливості поділу, виділу об`єкта нерухомого майна, враховуючи технічну характеристику 13/25 частки житлового будинку, існує технічна можливість виділення в окреме ціле домоволодіння належної [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.09.1997 року, виданого Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 1-3341, зареєстрованого в БТІ м. Маріуполя 23.09.1997 року за реєстровим номером 22496, 13/25 часток житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , а саме: частина житлового будинку літ. А-1, а саме: житлові кімнати 1-4, 1-7, частина прибудови літ. а-1, а саме: коридор 1-3, 1-9, прибудова літ. а1-1, а4-1, ганок літ. а5, літня кухня літ.Д-1, вбиральня літ. Г, частина ворот № 1, ворота № 2, огорожа № 4, частина вимощення 1, загальною площею 35, 6 кв.м, житловою площею 18,4 кв.м. Згідно приписів ч.3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Оцінюючи в сукупності надані докази, враховуючи що вимоги позивача не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved