Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

25 січня 2018 року позивач звернувся до Ржищівського міського суду Київської області із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 13 грудня 2017 року між ним та [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу належної йому 1/2 частки у праві власності на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] Договір був посвідчений Ржищівською міською державною нотаріальною конторою, про що внесено запис до нотаріального реєстру за № 1970 та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 3, 7 Договору частка у праві власності на житловий будинок перейшла в розпорядження покупця в день нотаріального посвідчення договору та, незважаючи на те, що розрахунки за даним договором ще не проведені, сторони дійшли згоди, що право власності на цю частку житлового будинку за покупцем буде зареєстровано при посвідченні цього договору. Згідно з п. 2 Договору, за спільною з відповідачем домовленістю, продаж було вчинено за 135 000,00 грн., що на момент продажу було еквівалентом 5000,00 доларів США за курсом 1 дол. США = 27,00 грн. При цьому, позивач та відповідач, як сторони Договору, домовилися про такий порядок розрахунків: при укладенні цього договору покупець сплачує продавцю 27 000,00 грн., що є еквіваленктом 1000,00 дол. США за вказаним вище курсом, а решта суми - 108 000,00 грн., що є еквівалентом 4 000,00 дол. США за цим же курсом повинна бути сплачена протягом одного місяця з дня укладення договору, тобто до 13 січня 2018 року. Після повного розрахунку, продавцем покупцю буде надано заяву про відсутність претензій з приводу розрахунків за цим договором, що підтверджуватиме виконання умов договору в цій його частині (справжність підпису на такій заяві повинно бути засвідчено нотаріально). Крім того, під час укладення Договору як позивачу, так і відповідачеві, було роз'яснено зміст ст. 203 ЦК України щодо загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності даного правочину та положення ст. 216 ЦК України щодо правових наслідків недійсності правочину, що відображено у п.6 Договору. Проте, відповідачем було сплачено позивачу лише 27 000,00 грн. в день укладення Договору, решту суми за цим Договором, в порушення зазначених вище його умов, відповідач відмовився сплачувати, посилаючись на відсутність у нього коштів. Враховуючи викладене та те, що відповідач не виконав своїх обов'язків з оплати переданого йому товару в установлений Договором строк, позивач просив розірвати договір купівлі-продажу 1/2 частки у праві власності на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] укладений між ним та [PERSON] 13 грудня 2017 року та посвідчений Ржищівською міською державною нотаріальною конторою, про що внесено запис до реєстру за № 1970; стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн., витрати за оформлення договору купівлі-продажу та витребування необхідних документів на суму 4 178,00 грн. (3878,00 грн. - послуги нотаріуса та 300,00 грн. - послуги КП "Агропроект"), що разом складає ціну позову, а також сплачений ним судовий збір у розмірі 1 409,60 грн., всього кошти на суму 12 587,60 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився з поважних причин. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився з невідомих суду причин. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 грудня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу 1/2 частки у праві власності на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, розташований в м. Ржищів Київської області по [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом Ржищівської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1970 (а.с. 7). Пунктом 2 зазначеного Договору визначено, що цей продаж вчинено за 135 000,00 грн., що є еквівалентом 5 000,00 дол. США за курсом 1 дол. США - 27,00 грн. Сторони домовилися про такий порядок розрахунків: при укладенні цього договору покупець сплачує продавцю 27 000,00 грн., що є еквіваленктом 1 000,00 дол. США за вказаним вище курсом, а решта суми - 108 000,00 грн., що є еквівалентом 4 000,00 дол. США за цим же курсом повинна бути сплачена протягом одного місяця з дня укладення договору, тобто до 13 січня 2018 року. Після повного розрахунку продавцем покупцю буде надано заяву про відсутність претензій з приводу розрахунків за цим договором, що підтверджуватиме виконання умов договору в цій його частині (справжність підпису на такій заяві повинно бути засвідчено нотаріально). Однак, відповідач свої зобов'язання не виконав та до цього часу не сплатив позивачу решту суми. Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, відповідно до якого це договір, за яким одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За загальним правилом (частина перша статті 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Згідно із вимогами статті 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обов`язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Однак сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу. У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є розірвання договору та відшкодування збитків. Частина 1 статті 611 ЦК України встановлює правові наслідки порушення зобов'язання, відповідно до якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, таким наслідком може бути припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Статтею 651 ЦК України визначено підстави для зміни або розірвання договору. Згідно ч.1 зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту ч. 2 зазначеної статті вбачається, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до вимог ст. 652 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються; у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили; сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом; якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Отже, з огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем не виконано належним чином умов Договору, оскільки ним не дотримано умов щодо розрахунків, а саме оплати решти вартості 1/2 частки у праві власності на житловий будинок, тому наявні підстави для розірвання Договору купівлі-продажу. Суд не може прийняти до уваги заяву відповідача від 4 квітня 2018 року, оскільки вона не стосується предмету позову та не містить доказів запереченнь відповідача щодо позовних вимог. Згідно довідки № 26/01-16 від 23 січня 2018 року, виданої Ржищівською міською державною нотаріальною которою, за оформлення договору купівлі-продажу частки у праві власності на житловий будинок [PERSON] сплатив 3 878,00 грн. (а.с. 9). Згідно квитанції № 115 від 13 грудня 2017 року [PERSON] за послуги по проектуванню було сплачено 300,00 грн. (а.с.10). Згідно ч. 5 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 2 від 23.01.2018 року [PERSON] за надання правової допомоги сплачено адвокату [PERSON] 7 000,00 грн. (а.с. 11). Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Нормою частини 8 ст. 141 ЦПК Українивизначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу, кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Так, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду Договір про надання правової допомоги від 10.01.2018 та копію квитанції до прибуткового касового ордера № 2 від 23.01.2018 про сплату позивачем коштів щодо надання правової допомоги на суму 7 000,00 грн. Таким чином, стороною позивача надано докази в обґрунтування заявлених сум та витрат на правову допомогу, виходячи з чого суд вбачає підстави для задоволення таких вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції № NOR8T51791 від 24.01.2018 позивачем при пред'явленні позову сплачено судовий збір у розмірі 1409,60 грн. (а.с.1). Виходячи з цього, судовий збір у розмірі 1409,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позовні вимоги позивача задоволено судом повністю. Зважаючи на те, що сторони по справі не з'явились в судове засідання, позивач звернувся до суду із заявою про, те щоб розгляд справи відбувався без його участі, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Outcome: approved