Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] 03 червня 2015 року звернувся до суду з позовом, зазначивши, що позивач працював на підприємстві відповідача з 19.11.2001 року по 18.04.2012 року, з 02.01.2003 року, він працював підземним прохідником. Починаючи з 2006 року позивач почав скаржитися на стан свого здоров'я: у 2006 році, при загальній придатності до роботи у важких та шкідливих умовах, йому було встановлено діагноз - вегетативна поліневралагія, у 2007, 2008 роках - хронічна радикулопатія. З 2007 року [PERSON] вимушений був регулярно лікуватися у різних медичних закладах у стаціонарі. Згідно медичного висновку від 02.04.2013 року № 604, складеного спеціалістами Українського НДІ промислової медицини, позивач працював у несприятливих умовах праці на шахті «Родина», ШБУ ПАТ «КЗРК» і встановлено професійний характер захворювання. 21.05.2013 року складено Акт розслідування виникнення хронічного професійного захворювання щодо [PERSON], у якому зазначено,що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи на проходці шахти «Родіна» підземним прохідником, виконував весь комплекс робіт з проходки горизонтальних,похилих та вертикальних гірничих виробок. Причиною виникнення професійного захворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. При огляді [PERSON] обласною МСЕК від 22.07.2013 року йому було визначено 30% втрати працездатності та призначено 3 групу інвалідності. Втрата працездатності позивачем, неможливість працювати за спеціальністю, внаслідок цього неможливість належним чином забезпечувати свою родину, необхідність постійно лікуватися в стаціонарі, звертатися до лікарів - спеціалістів неврологів, терпіння фізичного болю від хвороби, яка не має перспектив вилікування і буде існувати по життєво, завдає позивачу моральних страждань. Такий стан здоров'я позивача, викликаний професійним захворюванням, призвів до втрати ним нормальних життєвих зв'язків , а саме він не має можливості нормально працювати та заробляти собі та своїй родині на життя. Позивач вимушений докладати зусиль для організації свого життя: звертатися до служби по безробіттю, проходити курси перенавчання, шукати допустиму для нього по стану здоров'я роботу, не маючи фізичної можливості братися за будь-яку роботу. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою на користь грошову суму у розмірі 18270 гривень, що складає 15 мінімальних заробітних плат, як відшкодування завданої йому як робітнику моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] на задоволенні вимог наполягали з підстав, викладених в позові, просили задовольнити вимоги в повному обсязі . Представник відповідача Каретна Є.В. . проти позову заперечував, суду пояснила, що в матеріалах справи відсутні докази порушення відповідачем вимог законодавства про охорону праці, що спростовує наявність вини відповідача у втраті позивачем працездатності. Позивач розірвав трудові відносини з відповідачем за власним бажанням згідно його заяви від 29.03.2012 р., і лише через рік після цього було встановлено факт втрати ним рівня працездатності. Просив в задоволенні позову відмовити. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що згідно запису трудової книжки позивач [PERSON] працював в ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» з 19.11.2001 року по 18.04.2012 року, при цьому з 02.01.2003 року, відповідач працював підземним прохідником (л.с. 5-6 - копія трудової книжки). З 13.10. по 27.10.2007 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у КЗ «Міська клінічна лікарня № 2» із діагнозом правобічна ішиорадикулопатія; з 12.11. по 15.11.2007 р. з діагнозом правобічна радикулопатія, прогресуючий перебіг, стійкий больовий синдром; з 12.09.2008 р. по 26.09.2008 р. з діагнозом хронічна радикулопатія, стан загострення, стійкий помірний больовий синдром; з 03.10. по 14.10.2013 з діагнозом з діагнозом радикулопатія, плечолопатковий періартроз, стійкий больовий синдром; з 24.02.2014 р. по 12.03.2014 р. з діагнозом радикулопатія стійкий больовий синдром; з 29.08.2014 р. по 06.09.2014 р. з діагнозом з діагнозом попереко-крижова полірадикулопатія,обумовлена остеохондрозом хребта, хронічно-прогресуючий перебіг (захворювання професійне з 2013 р.) (л.с. 9,10,11,14,15,18 - копії виписок). З 13.01.2011 по 28.01.2011 р. позивач перебував у КЗ «Міська клінічна лікарня № 6» з діагнозом радикулопатія, помірний больовий синдром, фаза загострення (л.с. 12 - копія виписки). З 29.11. 2012 р. по 12.12.2012 р. [PERSON] знаходився на лікуванні в Українському НДІ промислової медицини з діагнозом радикулопатія з помірним больовим синдромом, епікондільоз плечей, початкові явища нейросенсорної приглуховатості; з 07.05.2014 р. по 21.05.2014 з діагнозом радікулопатія попереково-крижова та шийна, рецидивуючий перебіг, стійкий больовий синдром. Захворювання професійне (л.с. 13, 16-17 - копії виписок). Згідно медичного висновку від 02.04.2013 року № 604, складеного спеціалістами лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини, [PERSON] працював у несприятливих умовах праці і встановлено професійний характер захворювання (л.с. 19, 20-21 - копія медичного висновку, довідки). Згідно Акту розслідування виникнення хронічного професійного захворювання від 21 травня 2013 року щодо [PERSON], професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи на проходці шахти «Родіна» підземним прохідником, виконував весь комплекс робіт з проходки горизонтальних, похилих та вертикальних гірничих виробок. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів внаслідок технологічного обмеження робочого простору перешкоджаючого їх застосування. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 02.04.2013 р. № 604, підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут 12.1992-08.1993 - підземний гірничий робітник, підземний кріпильник, трест «Кривбасшахтострой». Причиною виникнення професійного захворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу (л.с. 22-23 - копія акту). При огляді МСЕК [PERSON] 22.07.2013 року, йому було визначено 30% втрати працездатності внаслідок професійного захворювання та призначено 3 групу інвалідності (л.с. 24,25 - копії довідок МСЕК). Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Відповідно до ч.2 ст. 153 КЗпПУ забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст.. 173 КЗпП шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частиною першої ст. 237-1 КЗпПУ передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)_ шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з професійним захворюванням був встановлений. Він отримав професійні захворювання, втратив працездатність у розмірі 30 %. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, періодично потребує амбулаторного і стаціонарного лікування, оздоровлення, переносить фізичний біль та моральні переживання, порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час [PERSON] зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя, в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання. Суд не бере до уваги доводи ПАТ «Кривбасзалізрудком» про те, що позивач припинив трудові відносини із підприємством відповідача у 2012 році, та фактично встановлено втрату працездатності в 2013 року, оскільки припинення трудових відносин позивача із підприємством відповідача, не є підставою для відмови у відшкодуванні йому моральної шкоди, оскільки таке відшкодування пов'язується з моментом встановлення органами МСЕК профзахворювання та наявності самого факту роботи особи, у шкідливих умовах праці на підприємстві. При винесенні рішення про відшкодування відповідачем ПАТ «Кривбасзалізорудком» позивачу моральної шкоди суд бере до уваги Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп\\2008р., відповідно до якого, статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпілий від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу; та положення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідачів та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Суд при визначенні розміру суми моральної шкоди враховує також період роботи позивача у шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, відсоток втрати професійної працездатності та його наслідки для позивача та враховує характер і тривалість його страждань, стан здоров'я, тяжкість професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved