Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON], у відношенні малолітнього сина [PERSON], [INFO] посилаючись на наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 22 липня 2011року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з позивачем. Позивач зверталась з позовом до суду про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина. Згідно виконавчого листа, виданого Лисичанським судом Луганської області № 2-392 від 07.11.2011 року було призначено стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, але він вчасно не сплачував аліменти у результаті чого виникла заборгованість. Після розірвання шлюбу відповідач не спілкується з сином, не відвідує його, не приймає участі у вихованні. У зв'язку з проведенням АТО позивач мала намір тимчасово виїхати з дитиною за кордон України. Позивач зверталась до колишнього чоловіка з проханням надати дозвіл на виїзд дитини, але отримала відповідь що його не турбують її проблеми, і йому байдуже на життя сина. В зв'язку з цим позивач разом з сином під час проведення АТО мала переховуватись у підвалі. Із усього зазначеного вбачається, що батько не хоче утримувати дитину, виховувати її. Все це ускладнює життя сина та матері. У зв'язку з викладеним, позивач змушена звернутись до суду з вимогою позбавити колишнього чоловіка батьківських прав. Прокурор у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала та просила задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримав, просив задовольнити. Представник третьої особи Гончарова Н.М. в судовому засіданні проти позову не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] є її братом, зараз він мешкає з іншою родиною, вихованням сина [PERSON] він не займається. Під час проведення АТО в м. Лисичанську, позивач [PERSON] зверталась до нього з проханням дати дозвіл на виїзд дитини, але він відмовився. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач, представник позивача, представник третьої особи та прокурор не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача. У судовому засіданні досліджені докази: копія паспорта (а.с.5), копія свідоцтва про народження (а.с.7), копія рішення про розірвання шлюбу (а.с.8), копія довідки ВДВС Лисичанського МУЮ (а.с. 9) копія довідки з місця навчання дитини (а.с. 10) довідка КП ЛЖЕК №1 (а.с.11), висновок органу опіки та піклування Лисичанської міської ради (а.с.23). Суд, вислухавши думку прокурора, доводи позивача, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення мати, батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно с. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Батьки дитини перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 22 липня 2011 року рішенням Лисичанського міського суду Луганської області № 2-1364/11 (а.с.8). Відповідно довідки до довідки відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції № 4062 від 18 червня 2015 року вбачається, що станом на 18 червня 2015 року [PERSON] має заборгованість по стягненню аліментів яка складає 28440,07 грн. (а.с. 9). Відповідно до довідки КП ЛЖЕК №1 вбачається, що [PERSON] проживає та зареєстрована разом з сином - [PERSON], [INFO], батько дитини [PERSON] з родиною не проживає, участі у вихованні дитини не приймає з 2011 року і по теперішній час. (а.с.11). Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с 23). Пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інший спосіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками. Судом встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, не цікавиться життям, станом здоров'я дитини, самоусунувся від виховання дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про дитину, не проявляє щодо неї батьківської уваги і турботи, жодного разу в судове засідання за викликом не з'явився. Захищаючи інтереси дітей, суд вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON]. батьківських прав стосовно дитини [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved