Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

29 березня 2018 року ТОВ «Бахмут-Енергія» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] суму основного боргу за теплову енергію за період з вересня 2013 року по липень 2017 року у розмірі 15640,69 грн. В подальшому 17 травня 2019 року позивачем подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу за теплову енергію за період з 01 вересня 2013 року по 01 липня 2017 року у розмірі 13535,12 грн., а також витрати на сплату судового збору у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування уточнених позовних вимог посилаються на те, що ТОВ «Бахмут-Енергія» у період з вересня 2013 року по липень 2017 року постачало [PERSON] теплову енергію. Відповіач [PERSON] є одноосібним власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності стали рішення суду по справах № 0503/1675/2012 (№ 2/0503/1441/2012) від 27 серпня 2012 року, а також № 2-5211-2010 від 01 вересня 2010 року. Згідно з рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області № 0503/7912/2012 від 06 лютого 2013 року, відповідач є одноосібним власником квартири з 27 серпня 2012 року. Відповідно до рішення суду № 2/219/258/2013 від 22 січня 2013 року, між [PERSON] та [PERSON] укладено мирову угоду, відповідно до якої [PERSON] зобов`язався до 15 березня 2013 року знятися з місця постійного проживання у квартирі [ADDRESS] , виселитися з квартири та вивезти з неї особисті речі. Рішенням суду у справі № 2/219/97/2013 від 06 лютого 2013 року присуджено на користь [PERSON] витрати щодо оплати комунальних платежів (з утримання квартири) у розмірі 3585,67 грн. Таким чином, позивач мав всі законні підстави для звернення до суду із вимогою про стягнення 15640,69 грн. Однак, звернувши увагу на письмове звернення [PERSON] щодо надлишково нарахованої суми заборгованості на її рахунок та акцентування уваги на розділення суми заборгованості між нею, її колишнім чоловіком [PERSON] та дочкою [PERSON] , позивач дійшов висновку, що сума позову повинна бути зменшена відповідно до положень рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області у справі № 219/7622/2013-ц від 24 грудня 2013 року, згідно з яким 1/3 частина боргу стягнута з [PERSON] , 1/3 - з [PERSON] , в задоволенні вимог про стягнення 1/3 частини суми боргу з [PERSON] відмовлено. Таким чином, сума дебіторської заборгованості, що стосувалася саме [PERSON] , складала 13535,12 грн. на момент подачі відповідної позовної заяви. Вказана ситуація була досліджена працівниками ТОВ «Бахмут-Енергія», проаналізовано зміст оплачених квитанцій та встановлено, що дійсно сума за заявленими вимогами частково виплачена та потребує зменшення. Відповідач хоч і сплачував послуги з теплопостачання, однак сформована дебіторська заборгованість підлягає стягненню виключно зі [PERSON] у зв`язку із тим, що вона є одноосібним власником квартири, користується тепловою енергією, наданою ТОВ «Бахмут-Енергія». Ухвалою суду від 10 квітня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі на 05 травня 2018 року на 09 годину 30 хвилин. 02 травня 2018 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що згідно з рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2013 року у справі № 219/7622/2013-ц (провадження № 2/219/2725/2013), яке набрало законної сили 09 січня 2014 року, за позовом позивача до неї та [PERSON] стягнуто борг, який утворився станом на 01 серпня 2013 року, у розмірі 1/3 частини з кожного у розмірі 2105,57 грн. та судовий збір по 1/3 частині з кожного у розмірі 76,47 грн. В іншій частині позову відмовлено. Позов подано про стягнення заборгованості за період з 15 жовтня 2008 року по 01 серпня 2013 року і складав 7443,76 грн. Цим рішенням встановлено і не підлягає доказуванню, що борг за надані послуги з централізованого опалення станом на 01 серпня 2013 року складає 2105,57 грн. та судовий збір, який не відноситься до послуги і не може бути списаний позивачем з її оплати на погашення боргу у розмірі 76,47 грн. У зв`язку із пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання позивач намагається перекрити суму боргу та платежі, які вона сплачує, відносить на погашення рішення суду, більш того, на суму, в якій було відмовлено. Зазначає, що з періоду, за який нею було сплачено заборгованість, неможливо брати квитанції, які були сплачені після та за період з липня 2017 року. За період з вересня 2013 року по липень 2017 року позивачем нараховано заборгованість у розмірі 15640,69 грн., при цьому сплачені суми згідно з квитанціями не були враховані позивачем, що зменшує її заборгованість за вказаний період. Так, з вересня 2013 року по липень 2017 року нею сплачено 5536,16 грн. З урахуванням того, що при визначенні заборгованості за вищезазначений період було враховано квитанцію за травень 2017 року у розмірі 700 грн., тому заборгованість станом на 01 серпня 2017 року становить 10804,53 грн. (15640,69 грн. - 4836,16 грн. (5536,16 грн. - 700 грн.). Також зазначила, що судовий збір повинен бути стягнутий з неї пропорційно стягнутої суми (а.с. 21-22). Ухвалою суду від 05 травня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася. Від представника позивача Коваленка О.В. надійшла заява про підтримання пред`явлених позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилися. Від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про часткове визнання позовних вимог згідно з поданим відзивом на позовну заяву, в якій також просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 160374323 від 21 березня 2019 року (а.с. 106-107). ТОВ «Бахмут-Енергія» дійсно надає відповідачу послуги з теплопостачання за вказаною адресою: [ADDRESS] . Відповідно до розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію по особовому рахунку № 12058, відкритому на ім`я [PERSON] , за період з вересня 2013 року по червень 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 13535,12 грн. (а.с. 104-105). У вказаному розрахунку також зазначено, що 02 вересня 2013 року позивачем подано позов, який рішенням суду від 24 грудня 2013 року у справі № 2/219/2725/13 задоволено частково на суму 4211,14 грн. Сума погашеної заборгованості за рішенням суду 2105,57 грн., непогашена заборгованість за рішенням суду 2105,57 грн. (а.с. 104). Відповідно до рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2013 року у справі № 219/7622/2013-ц (провадження № 2/219/2725/2013), стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «Артемівськ-Енергія» суму боргу по 1/3 частині з кожного у розмірі 2105,57 грн. та судовий збір по 1/3 частині з кожного у розмірі 76,47 грн. В іншій частині позову відмовлено (а.с. 24-25). Згідно з рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області № 0503/7912/2012 (№ 2/219/97/2013) від 06 лютого 2013 року, стягнуто з [PERSON] витрати, пов`язані з утриманням квартири [ADDRESS] в сумі 3585,67 грн. на користь [PERSON] . Як видно з копій наданих відповідачем квитанцій, за період з вересня 2013 року по липень 2017 року нею сплачено 5536,16 грн. за теплову енергію, в тому числі і борг за теплову енергію (а.с. 27-30). Підключення квартири відповідача до централізованого опалення житлового будинку та відкриття особового рахунку теплопостачальним підприємством свідчить про фактичне існування між сторонами відносин з приводу постачання та споживання теплової енергії. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 24035224 від 30 жовтня 2018 року, з 14 березня 2016 року змінено найменування юридичної особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія». Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок надання послуг та розрахунків встановлено відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", а також Правилами надання послуг по централізованому опаленню, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно з ст. 162 Житлового кодексу Української РСР, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Частиною 5 п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року № 1198, передбачено, що споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на наведене, судом встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно не виконує своїх обов`язків по оплаті за надані їй послуги і має заборгованість, що виникла за період з 01 вересня 2013 року по 01 липня 2017 року у розмірі 13535,12 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1762,00 грн., сплачений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved