Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Ліквідатора Фонду гарантування вкладів фізичних осіб АТ «Градобанк», приватного нотаріусу Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON], Другої [PERSON] нотаріальної контори, треті особи на стороні позивача [PERSON], Приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу [PERSON] про усунення перешкод у розпорядженні нерухомим майном. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.03.2004 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу квартири № 51 за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, пр. Соборності, буд. 13, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] На підставі вищезазначеного договору позивач набула права власності на квартиру та зареєструвала його 27.04.2004 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно. У серпні 2016 року [PERSON] стало відомо, що дана квартира обтяжена забороною на розпорядження нею, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 65387408 від 09.08.2016 року. Крім того, Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою 28.03.2008 року за № 6889186 зареєстроване ще одне обтяження на підставі повідомлення приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу [PERSON] вих. № 19 від 10.01.1996 року. Постановою НБУ від 14.07.2000 року № 10/11 відкрито ліквідаційну процедуру АТ «Градобанк» на чолі з ліквідатором [PERSON] Крім того, з відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вбачається, що всіма питаннями колишньої діяльності АТ «Градобанк» розпоряджається ліквідатор банку [PERSON] На підставі наведеного з врахуванням уточненої позовної заяви, просить суд, усунути перешкоди у розпорядженні її майном житловою квартирою № 51 загальною площею 50,3 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м. за адресою: Волинська область, м. Луцьк, проспект Соборності, будинок 13, зобов'язавши [PERSON] державну нотаріальну контору зняти заборони на зазначене нерухоме майно реєстраційний № 6745889 від 07.03.2008 року та № 6889186 від 28.03.2008 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову. Ліквідатор Фонду гарантування вкладів фізичних осіб АТ «Градобанк» [PERSON], приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON], представник Другої [PERSON] нотаріальної контори та Приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявились проте, належним чином повідомлені про розгляд справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 25.03.2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири № 51 за адресою: Волинська область, м. Луцьк, проспект Соборності, будинок 13, загальною площею 50,3 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] (а.с. 5 ). На підставі вищезазначеного договору позивач набула право власності на квартиру, яке було зареєстроване 27.04.2004 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с. 6). Судом з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 65387408 від 09.08.2016 року встановлено, що обтяження зареєстроване Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою 07.03.2008 року за № 6745889 на підставі архівного запису від 09.09.1993 року, який у свою чергу був вчинений на підставі повідомлення від Акціонерного товариства "Градобанк" та на підставі повідомлення приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу [PERSON] вих. № 19 від 10.01.1996 року (а.с. 9 10). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України , власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (абз. 1, 2 п. 2) розяснено про те, що позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником. Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно абз. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII передбачено, що арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Провівши аналіз зібраних в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що внаслідок накладення арешту на житлову квартирою № 51 загальною площею 50,3 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м. за адресою: Волинська область, м. Луцьк, проспект Соборності, будинок 13 порушуються права позивача, як власника цієї квартири, а тому вимога про зняття заборони на вищезазначене нерухоме є підставною та підлягає до задоволення.

Outcome: approved