Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

26 травня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що її батьки [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 1990 року по 17 червня 1992 року. Від цього шлюбу [INFO] року народилась вона [PERSON]. [INFO] року її батько, [PERSON] помер. У зв'язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] припинили сімейні відносини незабаром після її народження, вона свого батька фактично не знала, з ним не спілкувалась і про його смерть випадково дізналась лише в 2012 році від сторонніх людей. Після смерті батька [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за Законом, посвідченого 14 квітня 2006 року Державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори. Інша 1/2 частини зазначеного домоволодіння належить рідній сестрі померлого [PERSON]. Єдиним спадкоємцем першої черги по закону на відкриту спадщину після померлого [PERSON] являється вона. Дізнавшись про смерть батька та одержавши необхідні документи, вона звернулась до Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак в оформленні спадщини їй було відмовлено з тих підстав, що відсутні правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві. 8 грудня 2006 року їй стало відомо, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] був посвідчений заповіт, яким [PERSON] на випадок своєї смерті усе належне йому майно, заповідав якомусь [PERSON], який являється для померлого абсолютно сторонньою людиною. Оскільки на день смерті її батька [PERSON], їй виповнилось лише 17 років, а тому як неповнолітня, вона також має право на обов'язкову частку у спадщині, яка має складати 1/4 частину спадкового майна. Крім того, слід встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS], яке було видане 14 квітня 2006 року державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори на ім'я [PERSON], оскільки зазначені протиріччя в прізвищі, викликані неправильним перекладом з російської мови на українську. Вказані обставини стали причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд встановити факт належності [PERSON], який помер [INFO] року, свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS], яке було видане 14 квітня 2006 року державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори на ім'я [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року та визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, як на обов'язкову частку у спадщині після померлого [INFO] року батька - [PERSON] (а.с.3-7). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, зокрема через газету «Вісті Придніпров'я» від 10.07.2014 року № 52(1545), оскільки зареєстрованим за місцем проживання згідно даних ВАДР - не значиться (а.с.59). У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Від державного нотаріуса Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи та письмові пояснення по суті справи, в яких вона просить суд розглядати справу без її участі, не заперечуючи проти позовних вимог (а.с.32-61). Третя особа - [PERSON] не заперечувала проти позовних вимог. Представник третьої особи - Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні. Суд встановив, що батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 1990 року по 17 червня 1992 року, що підтверджується свідоцтвами про шлюб та розірвання шлюбу (а.с.9-10). Від цього шлюбу [INFO] року народилась позивач - [PERSON] (а.с.9). [INFO] року батько позивача - [PERSON] помер (а.с.11). У зв'язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] припинили сімейні відносини незабаром після народження позивача, остання фактично свого батька [PERSON] не знала, з ним не спілкувалась і про його смерть дійсно випадково дізналась лише в 2012 році від сторонніх людей. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 14 квітня 2006 року Державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, а інша 1/2 частини зазначеного домоволодіння належить рідній сестрі померлого - третій особі [PERSON], про що свідчить лист КП «ДМБТІ» від 10.04.2012 року (а.с.18). Єдиним спадкоємцем першої черги по закону на відкриту спадшину після померлого [PERSON] являється позивач, як рідна дочка [PERSON]. Вказане домоволодіння було успадковане [PERSON] та [PERSON] після смерті [INFO] року їх батька - [PERSON]. За даними технічного паспорту станом на 01.03.2006 року, вказане домоволодіння в цілому складається із житлового будинку А-1, до якого входять житлові кімнати 1-4, 1-5, 1-6, 1-7. площею 49,7 кв.м., а також коридору 1-1, кухні 1-2, санвузла 1-3, загальною площею 71,4 кв.м., господарчі будівлі та споруди: літня кухня «Б», гараж «Г», сараї «Д», «Е», «Ж», «И», «К», убиральня -«З», споруди №1-4; І (а.с.12-16). Дізнавшись про смерть батька, позивач звернулась до Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак в оформленні спадщини їй було відмовлено, оскільки в неї відсутні правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві, про що свідчить копія постанови від 14.12.2013 року (а.с.23). З матеріалів спадкової справи вбачається, що 8 грудня 2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] був посвідчений заповіт, яким [PERSON] на випадок своєї смерті усе належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов'язки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов'язки, які належатимуть йому на день смерті, заповідав [PERSON], який являється для померлого абсолютно сторонньою людиною (а.с.54). Згідно ст. 1241 Цивільного кодексу України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за Законом (обов'язкова частка). У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", звертається увага на те, що при визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. Той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов'язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Оскільки на день смерті батька позивача [PERSON], останній виповнилось лише 17 років, а після досягнення свого повноліття в наступному вона подала в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, тому вона, в силу ст. 1241 ЦК України має право на обов'язкову частку у спадщині, яка складає 1/4 частину спадкового майна після смерті її батька. Таким чином, позовні вимоги в частині визнання за позивачкою права власності на ? частину домоволодіння [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, як на обов'язкову частку у спадщині після померлого [INFO] року батька - [PERSON], підлягають задоволенню. Також підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS], яке було видане 14 квітня 2006 року державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори на ім'я [PERSON]. Суд встановив, що протиріччя в прізвищі, а саме замість «[PERSON]» в свідоцтві про право на спадщину вказано «[PERSON]» та по-батькові, замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]» - викликані неправильним перекладом з російської мови на українську. Таким чином, той факт, що вказане свідоцтво про право на спадщину дійсно належить померлому [PERSON], підтверджується системним аналізом наданих позивачем доказів, зокрема копією свідоцтва про його смерть, копією свідоцтва про народження позивача та свідоцтвами про укладення та розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході розгляду справи, суд приходить до висновку про про необхідність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved