Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

19.12.2016 року [PERSON] (надалі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (надалі відповідач), за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей Вінницької міської ради, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, про визначення місця проживання дитини, неповнолітнього [PERSON] [INFO] разом з матір'ю - [PERSON] та надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання малолітнього [PERSON] з житлової площі за адресою [ADDRESS] та на реєстрацію його місця проживання разом з матір'ю за адресою [ADDRESS] без згоди батька. Позов мотивувала тим, що 11.11.2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем. Від даного шлюбу народився [PERSON] [INFO] Через складнощі у відносинах сімейне життя між сторонами по справі погіршились, що призвело до того, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 17.08.2012 року вказаний шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу неповнолітній син залишився проживати з позивачем за адресою [ADDRESS]. Разом з тим [PERSON] зареєстрований за іншою адресою, по [ADDRESS], що у м. Вінниці, де проживає відповідач. Дана квартира належить сторонам по справі на праві спільної частковою власності по ? кожному. Після розірвання шлюбу та станом на час розгляду вказаної справи склались важкі психологічні стосунки, які призвели до повної несумісності сторін, виникають постійні суперечки при вирішенні різних питань в тому числі щодо участі батька у вихованні дитини, які стосуються неповнолітнього сина, при цьому згоди сторони дійти не можуть, тому доводиться постійно звертатись до суду для вирішення постійно виникаючих спорів. Позивач вказує на те, що відповідач постійно чинить їй перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку, таким чином спричиняючи у дитини появу депресивного стану. На даний час позивач бажає зареєструвати дитину за адресою фактичного її (дитини) та позивача місцем проживання, у зв'язку з чим їй необхідно попередньо зняти дитину з реєстрації за старою адресою, що є фактичним місцем проживання відповідача. Враховуючи те, що з приводу визначення місця проживання дитини є спір, та те, що відповідач заперечує про зняття дитини з реєстрації за адресою його фактичного місця проживання та реєстрації дитини за адресою проживання позивача, також з огляду на те, що на зняття дитини з реєстрації та реєстрації дитини за іншою адресою законодавчо передбачена обов'язкова згода батька - відповідача по справі, позивач звернулась до суду з наведеним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала з тих же підстав, що наведено у позові. Додатково вказала, що відповідач чинить їй перешкоди у належному вихованні дитини, її оздоровленні. Зокрема чинив перешкоди при виїзді дитини за кордон на відпочинок, не надаючи добровільно своєї згоди, що обумовлювало її звернення до суду. На даний час дитина проживає разом з позивачем а тому має бути й зареєстрована за адресою проживання матері. Батько згоди на зняття з реєстрації не надає. Хоча квартира де проживає відповідач належить позивачу і відповідачу по ? частки, позивач з дитиною доступу туди не мають. За своїм місцем проживання позивач створила відповідні умови для проживання дитини, де дитина і проживає з нею фактично за адресою її реєстрації. Вона вважає, що реєстрації дитини за адресою реєстрації матері відповідає інтересам дитини, оскільки від цього житла неподалік перебувають і лікарня і школа та всі об'єкти інфраструктури. Приміщення в якому вона проживає належить її батькам, у ньому фактично проживають батьки позивача, вона з дитиною та її бабуся. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позов визнав частково. Вказав, що в нього дійсно з позивачем є спір з приводу місця проживання дитини, оскільки він бажає, аби його малолітній син проживав разом з ним. Разом з тим, оскільки його виховання не дозволяє йому вчиняти будь - які дії щоб розлучити дитину з матір'ю, позов в частині визначення місця проживання дитини разом з матір'ю він визнає. Однак він заперечує проти задоволення позову в частині вимог про надання дозволу на зняття дитини з реєстрації за його фактичним і зареєстрованим місцем проживання, оскільки він хоче аби його син знав, що батько піклується про нього та коли його син підросте, щоб він розумів, що у нього є своя кімната у квартирі, де проживає батько, та щоб він у будь - який час міг до нього переїхати, якщо буде цього бажати. У квартирі він проживає сам, а позивач проживає разом з батьками, бабусею, також він бачив її зі співмешканцем, з яким у нього відбулась бійка, внаслідок чого було зареєстровано відповідне кримінальне провадження. З дитиною він намагається спілкуватись, однак позивач чинить перешкоди, негативно налаштовує дитину проти нього. Він намагається бачитись з сином в школі, та по дорозі до школи. Намагається дарувати подарунки, однак син їх не приймає, внаслідок такого налаштування позивачем. Також з нього стягуються аліменти в розмірі 1/3 частки його заробітку, які він сплачує. Йому просто не дають приймати участь у спілкуванні з дитиною, тому рішенням суду встановлено дні побачень. Щодо ненадання згоди на виїзду дитини за кордон, повідомив, що такої згоди він дійсно не надавав, оскільки йому пред'явили дуже великий список країн, та він не знав куди везуть дитину. На даний час між сторонами склались негативні відносини, син відносно нього негативно налаштованим і це є наслідком дій та налаштування позивача. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] додатково зазначила, що позивачем не представлено доказів звернення до державної міграційної служби з відповідною заявою про зняття дитини з реєстрації за місцем проживання відповідача, а тому її вимоги в цій частині є недоведеними перед судом, оскільки не встановлено, що у позивача дійсно є перепони у знятті дитини з реєстрації за місцем проживання відповідача. Представник служби у справах дітей Вінницької міської ради - Бойко М.П. в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, згідно якої у зв'язку із службовою зайнятістю просила проводити розгляд справи у її відсутність. Разом з заявою надала суду висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради про доцільність визначення місця проживання дитини разом з матір'ю. При вирішенні справи підтримує вказаний висновок. Враховуючи вказану заяву, суд вирішив проводити розгляд справи у відсутність представника служби у справах дітей Вінницької міської ради. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.11.2003 року по 28.08.2012 року, вказаний шлюб було розірвано рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 17.08.2012 року (а.с. 6). Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у них народився син [PERSON] [INFO], відповідач по справі являється батьком дитини. (а.с. 5) Як вбачається з довідки № 734 від 15.07.2016 року позивач по справі разом з сином а також своєю бабусею та батьками проживає за адресою [ADDRESS]. (а.с. 7). Актом МКП «ЖЕ № 5» № 174 від 15.07.2016 року встановлено, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані відповідач по справі та його син [PERSON], [PERSON] станом на час складення акту у цій квартирі не проживає (а.с. 8). Відповідач у справі визнав той факт, що його син постійно проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS], а тому вказана обставина в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Також вказана обставина також вбачається і з висновку ВК ВМР від 13.04.2017 року (а.с.52). 01.03.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області винесено рішення у справі № 127/27272/15 - ц, згідно якого встановлено наступний спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] [INFO]: побачення з сином щопонеділка, щосереди з 18 год. до 20 год.; щосуботи з 12 год. до 17 год.; другий день за днем народження дитини з 10 год до 13 год.; щороку з 08 січня з 12 год. до 18 год.; щороку два тижні протягом першої половини липня місяця дитина проводить час з батьком. (а.с. 55 - 57). Як встановлено судом, відповідач не заперечує проти визначення місця проживання дитини з матір'ю, оскільки фактично дитина проживає з нею тривалий час та його виховання не дозволяє йому вимагати розлучити дитину з матір'ю, хоча й бажає, аби його син проживав разом з ним. Відповідач заперечує тільки щодо перереєстрації місяця проживання сина на адресу проживання матері, оскільки вважає, що його син повинен знати, що за місцем проживання батька він має власну, належним чином облаштовану кімнату, в якій він може проживати у будь - який час, коли тільки забажає. Судом також встановлено, що фахівцем Вінницького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді була проведена бесіда з дитиною, в ході якої було з'ясовано, що [PERSON] бажає проживати постійно з матір'ю. Органом опіки та піклування виконкому Вінницької міської ради 18.04.2017 року надано суду висновок від 13.04.2017 року за № 01 - 00 - 011 - 15972 щодо розв'язання цього спору, в якому орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] разом з матір'ю - [PERSON] (а.с. 52 - 54). Відповідно до вимог ст. 160,161 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст.ст. 11,12 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батька. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її для самостійного життя та праці. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини [PERSON] з матір'ю підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Вимогами ст.ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено обов'язок протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Відповідно до Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України № 1077від 22.11.2012, визначено порядок реєстрації місця проживання і порядок зняття з реєстрації місяця проживання дітей, які не досягли 14 років. Так, п .3.3 Порядку передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за однією адресою, при знятті з реєстрації одного з батьків разом з дитиною/дітьми до 14 років, другий з батьків надає письмову згоду на зняття дитини/дітей з реєстрації місця проживання. Згідно з п.2.3 цього Порядку, при проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно-довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС. Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки. До адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС надсилаються відомості про реєстрацію місця проживання того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, у графу 14 цих відомостей вноситься інформація про дитину (прізвище, ім'я, по батькові, стать, дата і місце народження). Відповідач згоди на зняття з реєстрації місця проживання і реєстрацію місця проживання за фактичним постійним місцем проживання дитини позивачу не надає. Яким чином має бути здійснено в такому випадку реєстрація місця проживання малолітньої дитини ні Цивільним кодексом України, ні ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України, ні Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України № 1077від 22.11.2012р., не визначено. Згідно з ч.1 ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Зважаючи на те, що вказаними вище нормативно-правовими актами не врегульовано питання реєстрації/знаття з реєстрації осіб, які не досягли 14 років, без згоди іншого законного представника дитини ( Батька/матері), то суд вважає за можливе застосувати у даному випадку аналогію Закону. Так, відповідно до Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року, встановлено, що виїзд неповнолітньої особи за кордон, оформлення паспорта/ проїзного документа дитини, яка не досягла 16 років, провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання обох батьків або законних представників батьків чи дітей. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Таким чином, до правовідносин сторін, які виникли з приводу оформлення реєстрації місця проживання дитини, суд застосовує вказані вище норми Закону. Окрім того суд керується нормою прямої дії, що наведена в ст. 124 Конституції України, згідно якої юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. Оскільки батько дитини не надає згоди на зняття з реєстрації місця проживання дитини і реєстрацію місця проживання дитини за фактичним постійним місцем проживання, то у даному випадку це може бути дозволено на підставі рішення суду. Відтак, вимоги позивача щодо надання дозволу на зняття з реєстрації і реєстрацію місця проживання малолітнього сина без згоди батька за зареєстрованим місцем проживання матері необхідно задовольнити. Реєстрація місця проживання дитини за зареєстрованим місцем проживання матері, ніяким чином не порушує житлові права дитини. Зняття дитини з реєстрації за місцем проживання батька також жодним чином не порушить житлові права дитини, оскільки квартира в якій проживає відповідач належить на праві спільної часткової власності (по ? кожному) сторонам по справі, та за бажанням дитини і відповідача по справі дитина в будь - який час зможе користуватись приміщеннями вказаної квартири і без реєстрації свого місця проживання у ній. Судом відхиляє заперечення проти позову представника відповідача, яка вказувала, що позивачем не доведено перед судом своїх позовних вимог, оскільки не представлено доказів, що позивач зверталась до органів ДМС з питанням зняття дитини з реєстрації за місцем реєстрації та проживання відповідача, та їй у цьому було відмовлено, оскільки відповідним Порядком реєстрації….., передбачено вчинення таких дій щодо малолітньої особи, виключно за згодою іншого законного представника, а тому позивач будучи обізнаною з ситуацією, у якій відповідач заперечує проти зняття дитини з реєстрації за його місцем проживання (що підтверджено у судовому засіданні), одразу звернулась до суду з відповідним позовом. До таких же висновків дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 07.12.2016 року у справі № 310/5106/15 - ц, за аналогічних обставин справи, що винесена під головуванням [PERSON] Згідно ст. 88 ЦПК України, враховуючи те, що позов судом задовольняється у повному обсязі з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 1191,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved