Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

23.10.2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до територіальної громади в особі Лебедівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок № 29 з господарськими будівлями, розташований по вул. Шкільній в с. Яворівка Новоград-Волинського району Житомирської області, що належав її матері [PERSON], яка померла 09.06.2010 року. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 09.06.2010 року померла її матір [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. До складу спадщини входить житловий будинок, у якому постійно проживала померла. Вона є спадкоємицею за заповітом після смерті матері та прийняла спадщину, отримавши свідоцво про право на спадщину за заповітом на земельні паї. Однак приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки на вказаний будинок відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджував право власності померлої. Враховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, позивач з метою захисту своїх спадкових прав просить суд визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок. У судове засідання позивач та її представник не прибули, подали письмову заяву, в якій\~ позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача\~ у судове засідання не зявились також. Надіслали заяву про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують щодо задоволення позовних вимог. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та осіб, які беруть участь у справі на підставі наявних у ній матеріалів та доказів. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 09.06.2010 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть 1-ТП № 145020 від 11.06.2010 року, виданим виконавчим комітетом Лебедівської сільської ради Новоград-Волинського району (а.с. 4). Позивач подала заяву про прийняття спадщини за заповітом, однак постановою нотаріуса [PERSON] Першої Житомирської Державної нотаріальної контори від 26.05.2017 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 29, що знаходиться по вул. Шкільній в с. Яворівка Новоград-Волинського району Житомирської області після смерті [PERSON], померлої 09.06.2010 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа, який би підтверджував право власності померлої на цей житловий будинок (а.с. 18). Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3\~ ст. 1223 ЦК України). Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Судом встановлено, що відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення права власності у спадкодавця у зазначеній справі, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом внесення у погосподарську книгу сільської ради відповідного запису та відкриття особового рахунок на ім'я власника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Рішення про оформлення права власності та реєстрацію будинків видавалось сільськими, селищними, районними радами народних депутатів на підставі погосподарських книг із додатками списків громадян, яким належали ці будинки. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались у якості актів органів влади (правовстановлюючих документів), що підтверджують право власності. Таким чином, за змістом норм, чинного на той час законодавства, виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права і наявність такого права власності не повязувалась з його державною реєстрацією. Щодо сучасної правової оцінки таких правовстановлюючих документів, то відповідно до п. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року, яким встановлено - права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, зокрема, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до довідки №553 від 26.07.2017р., виданої Лебедівською сільською радою Новоград-Волинського району, житловий будинок №29 по вул. Шкільній в селі Яворівка за даними погосподарської книги №4 за 2017рік дійсно належить та рахується за померлою [PERSON] (а.с.16). Своє право покійна не зареєструвала у встановленому законом порядку, що підтверджується листом КП "Новоград-Волинське МБТІ", технічний паспорт на будинок виготовила уже донька покійної [PERSON] (а.с.13-14,15). За таких обставин, враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті,\~ суд приходить\~ до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved