Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

21.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Болградської міської ради Одеської області, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та просить визнати угоду купівлі - продажу дійсною та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], мотивуючи тим, що нотаріальною конторою їй відмовлено у посвідченні договіру купівлі-продажу квартиру за [ADDRESS] у зв'язку з тим, що зазначений договір був зареєстрований на Бессарабській Товарній Біржі 28.03.2002 року за № 68-02, але не посвідчений нотаріально. Позивачка до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача Болградської міської ради Одеської області до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] до суду не з'явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Вивчивши усі матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимогам ст.ст. 10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 28 марта 2002 року на Бессарабській Товарній біржі між позивачем і відповідачами - [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] був укладений договір купівлі - продажу квартири за [ADDRESS] . Згідно свідоцтво пр смерть відповідач [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 18.07.2015 року а/з 344). Згідно свідоцтво про шлюб відповідачка [PERSON], зареєструвавши шлюбу з [PERSON], змінила прізвище на "[PERSON]" (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 12.11.2005 року а/з 123). Як встановлено судом, під час укладання вищезазначеного договору були дотримані всі вимоги, пред'явлені до договору купівлі - продажу об'єкту нерухомості і сторони не оспорювалися будь-які пункти цього договору, сторонами також була обумовлена продажна вартість нерухомого майна. По всім пунктам договору сторонами була досягнута згода. Позивачем була сплачена відповідачам обумовлена сума вартості об'єкту нерухомості. Таким чином, при укладанні вищезазначеного договору купівлі - продажу нерухомості, сторонами були дотримані всі вимоги пред'явлені до цього договору. Договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] був зареєстрований Болградським бюро технічної інвентаризації за №24, реєстраційний № 287. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» договори, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є крім інших договір купівлі - продажу нерухомого майна, договір купівлі - продажу, зареєстрований на біржі в установленому порядку. Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому випадку подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне. Оскільки укладення договору купівлі-продажу проведено з порушенням ст. 227 ЦК України, тобто не оформлення в нотаріальній конторі, а на товарній біржі, то позивач не має можливості розпоряджатися в повному обсязі належним йому майном. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторонами було в повному обсязі виконано усі умови договору, а невизнання договору купівлі-продажу домоволодіння позбавляє позивача вільно розпоряджатися належним їй домоволодінням, суд приходить до висновку щодо задоволення позову про визнання дійсним договору № 68-02 купівлі - продажу нерухомості від 28 березня 2002 року, зареєстрований Бессарабською товарною біржею. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved