Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

28 квітня 2021 року адвокат Сурков В.М., який діє в інтересах позивача [PERSON] на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ №1026221 від 22 квітня 2021 року, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якій просить позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та призначити [PERSON] опікуном малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач по справі, яка також доводиться дочкою позивачу, [INFO] народила доньку - [PERSON] . Відомості про батька [PERSON] внесені до актового запису про народження відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідач не займається вихованням та утриманням своєї дитини, тому малолітня [PERSON] проживає разом з позивачем, яка є її бабусею, та повністю перебуває на її утриманні. Позивач піклується про фізичний та моральний розвиток своєї онуки та стан її здоров`я, забезпечує одягом, шкільним приладдям, постійно контролює успішність дитини та відвідує батьківські збори. Відповідач зловживає спиртними напоями, може на деякий час зникнути, залишивши місце свого проживання, дитиною не опікується, не цікавиться її успіхами, не підтримує зв`язок з класним керівником та не відвідує батьківські збори. Малолітня [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря педіатра, офтальмолога, до лікарів її постійно супроводжує бабуся. З огляду на викладені обставини, позивач [PERSON] бажає стати опікуном малолітньої [PERSON] , тому просить позбавити відповідача батьківських прав та призначити себе опікуном дитини. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 24 травня 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15 червня 2021 року за наслідками підготовчого судового засідання справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача - адвокат Стаценко Д.Р. у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, згідно з якою відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Разом з тим, суд не приймає до уваги нотаріально посвідчену заяву відповідача [PERSON] про визнання позовних вимог, в якій остання не заперечує проти позбавлення батьківських прав щодо її малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , оскільки заява датована 21 лютого 2021 року, однак позивач звернулася до суду з позовом лише 28 квітня 2021 року. Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради - Горбачова І.М. у судове засідання не з`явилася, надала до канцелярії суду заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та провести судове засідання за її відсутності. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, за згодою позивача суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення сторін та думку дитини, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 червня 2012 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №389. Відомості про батька у свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 08 червня 2012 року, внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується відомостями з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 вересня 1990 року Зміївським відділом РАЦС Харківської області, вбачається, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим, 01 листопада 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області зроблено відповідний актовий запис №372 та після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Зі змісту вищезазначеного Витягу також слідує, що на підставі рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 29 червня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано про, що також зроблено відповідний актовий запис №131. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 22 квітня 2021 року малолітня [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з позивачем [PERSON] . Зі змісту витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 16300104 від 17 січня 2014 року, вбачається, що власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] . З листа адміністрації Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №7 Харківської міської ради Харківської області від 19 січня 2021 року слідує, що [PERSON] , [INFO] , здобуває загальну середню освіту в Харківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №7 Харківської міської ради Харківської області. [PERSON] виконує домашні завдання, забезпечена шкільним приладдям, заняття не пропускає. Мати [PERSON] не підтримує зв`язок з класним керівником закладу та не цікавиться успіхами дитини. Зв`язок з учителем підтримує бабуся, яка відвідує батьківські збори та проводить дитину до школи. З довідки адміністрації Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №7 Харківської міської ради Харківської області від 13 квітня 2021 року також вбачається, що [PERSON] зарахована до 3-А класу, відвідує школу з 01 вересня 2020 року, пропусків навчальних занять без причин не має, дитину приводить до школи та забирає після уроків бабуся [PERSON] . Зі змісту характеристики учениці 3-А класу Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №7 Харківської міської ради Харківської області [PERSON] від 13 квітня 2021 року слідує, що вона навчається у 3-А класі за загальноосвітньої програмою, зарекомендувала себе як скромна, доброзичлива, врівноважена учениця. Володіє учбовим матеріалом на достатньому рівні, конфліктів не має. Проживає разом з бабусею за адресою: [ADDRESS] у двокімнатній квартирі, яка цікавиться успіхами дитини, відвідує батьківські збори, контролює успішність дитини. З довідок, виданих головним лікарем КНП «Міська дитяча клінічна лікарня №24 Харківської міської ради Шарапанюк Л.М. від 07 вересня 2020 року та від 07 квітня 2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] та перебуває під наглядом лікаря педіатра та лікарів спеціалістів КНП «Міська дитяча клінічна лікарня №24 Харківської міської ради з 01 вересня 2020 року. Лікувальний заклад дитина відвідує у супроводі бабусі [PERSON] , яка піклується станом здоров`я онуки, виконує рекомендації лікарів, створює умови для проживання дитини. З акту обстеження умов проживання, затвердженого начальником ССД по Онов`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Н.П. Щиглинською 28 січня 2021 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] задовільні умови проживання, квартира з усіма комунальними зручностями, є необхідні побутові меблі. Для виховання та розвитку дитини за вказаною адресою наявна кімната з усім необхідним для навчання. Зі змісту висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини, наданого КНП «Міська дитяча клінічна лікарня №24 Харківської міської ради, слідує, що [PERSON] , [INFO] має діагноз - змішаний астигматизм, амбліопії слабого ступеню. 09 червня 2021 року Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . 09 червня 2021 року Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради до Червонозаводського районного суду м.Харкова направлено подання щодо доцільності встановлення опіки на малолітньою [PERSON] , [INFO] та призначення [PERSON] опікуном дитини. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи та досліджених в судовому засіданні доказів, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 року, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. За приписами ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частинами 1-3 статті 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до положень статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідача є ухилення її від виконання обов`язків по вихованню дитини. В пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з національними та міжнародними правовими нормами до прав дитини належить і право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя. Зокрема, відповідно до положень ч. 1 ст. 12 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 р. "Про права дитини" (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.) держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. У судовому засіданні суд за згодою присутніх сторін заслухав думку малолітньої дитини [PERSON] , яка в силу свого віку та рівня розвитку цілком розуміє обставини справи та під час опитування судом підтвердила своє бажання аби позивач стала її опікуном та зазначила, що наразі вона проживає разом із бабусею [PERSON] , яка піклується про неї та любить її, пояснила, що матір вона не бачила з того часу, як відвідувала дитячий садочок. Доводи позивача про те, що відповідач не цікавиться життям та здоров`ям дитини, не спілкується з нею та не проявляє турботи, тобто фактично усунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, відповідачем під час судового розгляду жодним чином не спростовані. Існування обставин, які перешкоджають участі відповідача у матеріальному утриманні та вихованні дитини, судом не встановлено. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини. Суд приймає до уваги наданий Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради висновок від 09 червня 2021 року за №346 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Аналізуючи обставини справи, враховуючи свідоме нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] , суд дійшов висновку, що відповідач систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до доньки, а тому позбавлення батьківських прав відповідача є єдиним можливим засобом забезпечення дітям належного життя та розвитку. Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Згідно з ч.3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. За змістом положень ст. 243 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Приписами статті 244 Сімейного кодексу України опікуном встановлено, що піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа . При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. З досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що відомості про батька [PERSON] внесені до актового запису про народження відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, тому відсутні правові підстави для вирішення питання щодо передання дитини батькові. Вирішуючи питання щодо задоволення позову в частині встановлення опіки над малолітньою [PERSON] , [INFO] , та призначення її опікуном [PERSON] , [INFO] , суд виходить з такого. Зі змісту довідки, виданої директором ПАТ «Хімфармзавод «Червона зірка» Трутаєвим І.В. від 07 квітня 2021 року вбачається, що [PERSON] працює в ПАТ «Хімфармзавод «Червона зірка» з 08 листопада 2019 року на посаді прибиральниці. З характеристики, виданої директором заводу ПАТ «Хімфармзавод «Червона зірка» Трутаєвим І.В., слідує, що [PERSON] працює в ПАТ «Хімфармзавод «Червона зірка» прибиральнецею виробничих приміщень цеху №1 по виробництву м`яких лікарських форм. За час роботи виявила себе неординарною особистістю, дисциплінована, організована, чуйна. З листа начальника Служби у справах дітей по Основ`янському району Щиглинської Н.П. від 16 лютого 2021 року слідує, що [PERSON] взята на облік як кандидат в потенційні опікуни за №104 від 12 лютого 2021 року та дана інформація занесена до ЄІАС «Діти». З довідки №000249 «Про обстеження на антитіла до вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ), виданої Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Обласний клінічний центр профілактики і боротьби зі СНІДом», вбачається, що за результатами обстеження [PERSON] антитіла до ВІЛ не виявлені. Відповідно до медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії 12ЯЯУ №762621, виданої 04 березня 2021 року Комунальним некомерційним підприємством «Міський психоневрологічний диспансер №3» Харківської міської ради, у [PERSON] психіатричних протипоказань до виконання обов`язків опікуна не виявлено. З довідки №1717, виданої 04 вересня 2020 року Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер», слідує, що [PERSON] на диспансерному (профілактичному) обліку не перебуває, на час огляду ознак наркологічної патології не виявлено. Згідно з даними МВС України станом на 21 вересня 2020 року [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої судимості не має, в розшуку не перебуває. Як слідує з висновку про стан здоров`я [PERSON] , виданого Комунальним некомерційним підприємством «Міська поліклініка №22» Харківської міської ради, [PERSON] за станом здоров`я протипоказань для опіки не має. У своєму поданні Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, який є представником органу опіки та піклування, вважає за доцільне встановити опіку над малолітньою [PERSON] та призначити [PERSON] її опікуном у разі позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої доньки [PERSON] , що також приймається до уваги судом. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, у зв`язку з такою поведінкою відповідача, свідомим нехтуванням ним своїми обов`язками, байдужого ставлення до своєї дитини, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, вважає за необхідне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , встановити опіку над малолітньою [PERSON] та призначити позивача її опікуном. На підставі викладеного,

Outcome: approved