Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 22.03.2021 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач просить визнати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Свій позов позивач мотивує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . На даний час у вищевказаній квартирі зареєстрований попередній власник житла [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] та сином [PERSON] . Попередній власник житла із своєю сім`єю виїхали до іншого місця проживання ще в 2012 році. Відповідачі дії зі зняття з реєстраційного обліку місця проживання не вчинили. Це створює позивачу перешкоди у вільному користуванні майном, оскільки він змушений нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються в залежності від кількості зареєстрованих за адресою осіб. Також вищезазначена реєстрація місця проживання створює для позивача перешкоди для отримання житлових соціальних пільг. Тому позивач звернувся з цим позовом до суду. Заяв, клопотань, від учасників справи до суду не надходило. У судове засідання позивач та його представник з`явилися, позов підтримали у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 23.03.2021 позовну заяву було залишено без руху та надано час для усунення недоліків. Позивач усунув недоліки у визначений суддею термін та ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 19.04.2021 було відкрито провадження по справі. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 09.06.2020 було закрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. 2. Мотивувальна частина: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі наступного. У суді встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 13.02.2021, посвідченого приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Горбачем В.П., зареєстрованому в реєстрі за № 182 (а.с. 4-5), Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 244291774 від 13.02.2021 (а.с. 6). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, наданої виконавчим комітетом Шполянської міської ради ОТГ № 685 від 16.03.2021, за адресою: [ADDRESS] до складу сім`ї/зареєстрованих входять: власник [PERSON] , мешканець [PERSON] , мешканець [PERSON] , мешканець [PERSON] (а.с. 12). Згідно з будинковою книгою для прописки (реєстрації) громадян, які мешкають в будинку [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вищевказаній квартирі (а.с. 7-11). Відповідно до акту від 16.03.2021, складеного головою вуличного комітету Клімашевською С., ствердженого підписом секретаря Шполянської міської ради ОТГ Герус Т.Б., [PERSON] та [PERSON] підтвердили те, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають з 2012 по даний час. Їхніх особистих речей в квартирі немає, місцезнаходження вказаних осіб невідоме. З лютого 2021 у вищевказаній квартирі проживають: чоловік [PERSON] , дружина [PERSON] , оскільки вони її придбали (а.с. 3). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , повідомила, що проживає у квартирі [ADDRESS] понад 10 років та протягом цього часу відповідачі не проживали у [ADDRESS] , оскільки виїхали до іншої країни. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтями 8, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 41 Конституції України\~встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст. 41, 55\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За положеннями статті 47\~Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частин першої, другої статті 319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з частиною першою статті 383\~ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Стаття 391\~ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушення права та з яких підстав. Так, позивач свій позов мотивує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.02.2021, посвідченого приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Горбачем В.П., зареєстрованому в реєстрі за № 182. На даний час у вищевказаній квартирі зареєстрований попередній власник житла [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] та сином [PERSON] . Попередній власник житла із своєю сім`єю виїхали до іншого місця проживання ще в 2012 році. Відповідачі дії зі зняття з реєстраційного обліку місця проживання не вчинили. У відчужуваній квартирі зареєстровані: [PERSON] , 1974 р.н., [PERSON] , 1970 року народження, [PERSON] , 1993 року народження, зареєстровані ще з 2009 року, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області 09.02.2021 за №43 та даними будинкової книги. В розумінні житлового права входячи з положень ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР членами сім`ї є дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідачі не є членами сім`ї позивача. Відповідно до ч. 1ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст.72\~ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.6\~Закону України\~"Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Стаття 7\~цього ж\~Закону передбачає, що однією з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. При розгляді даної справи судом встановлено, що спірне приміщення дійсно є житлом, яке є власністю позивача; відповідачі дійсно відсутні у спірному приміщені понад шість місяців; відповідачами не наведено поважних причини відсутності, крім того судом з`ясовано, що між власником та відповідачами будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Відповідачі не проживає у спірному житловому будинку з 2012 року без поважних причин, а тому відповідно до вимог ст. ст.\~71,\~72\~ЖК УРСР втратили право на користування цим житлом. Таким чином, суд вважає, що позивач на законних підставах пред`явив позов до відповідачів. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення на підставі наступного. Заходи забезпечення позову судом не застосовувались. Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання немає. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 2724,00 грн. по 908,00 грн. з кожного. На підставі ст.ст. 41, 45, 47 Конституції України, ст. 391 ЦК України,

Outcome: approved