Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 08.09.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 41214, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 41214 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 01464/03974LССВ від 06.08.2013 року укладеного з ПАТ «Платинум Банк» за період з 11.08.2020 року по 17.08.2020 року у розмірі 38 725,56 грн. 07.12.2020 року приватним виконавцем Клітченко О.А. було відкрито виконавче провадження № 63829341 з примусового виконання виконавчого напису № 41214 від 08.09.2020 року про стягнення з [PERSON] заборгованості. Позивач вважає, що виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням норм законодавства. Зазначено, що на адресу [PERSON] не надходити претензії відносно наявної кредитної заборгованості, а укладений між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] договір № 01464/03974LССВ, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Розмір кредитного ліміту за умовами договору становила 20 000 грн., строк дії кредитного ліміту становив 36 місяців від дати укладення договору, натомість відповідно до умов спірного виконавчого напису від 08.09.2020 року визначено, що прострочена сума заборгованості за сумою кредиту становить 33 201,48 грн., що свідчить про спірність суми стягнутої заборгованості, оскільки надання наступної кредитної лінії після спливу строку надання попередньої сторонами не погоджувалося, а тому відповідно наступна кредитна лінія не надавалася. 11 серпня 2020 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Аланд», у зв`язку із чим на момент вчинення 08.09.2020 року виконавчого напису приватним нотаріусом, закінчився трирічний строк давності для вчинення такого виконавчого напису. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.06.2021 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, роз`яснено порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. 22 червня 2021 року Дніпровським районним судом м. Києва задоволено вимоги заяви представника позивача [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення по виконавчому провадженні № 63829341 за виконавчим написом від 08.09.2020 року виданим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. зареєстрованим в реєстрі за № 41214 (а.с. 34, 34 зв.). Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї процесуальними документами була направлена відповідачу та отримана ним 26.07.2021 року. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 41214, за яким з позивача [PERSON] звернено стягнення за Кредитним договором № 01464/03974LССВ від 06.08.2013 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 148К від 23.03.2018 р. є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 р. є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», за період з 11.08.2020 року по 17.08.2020 року у розмірі 38 225,56 грн. та витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 500 грн., а всього стягнуто 38 725,56 грн. (далі - виконавчий напис, а.с. 19). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. від 07.12.2020 року відкрите виконавче провадження (ВП № 63829341) з примусового виконання спірного виконавчого напису (а.с. 13, 14). 11 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. в рамках виконавчого провадження № 63829341 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 15, 16). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів встановлено Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 08 вересня 2020 року убачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 08.09.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. у редакції від 29.11.2001 року передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. При цьому визначено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Укладений 06.08.2013 року між позивачем та ПАТ «Платинум Банк» договір № 01464/03974LССВ про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування та встановлення кредитного ліміту, який було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню (далі - кредитний договір, а.с. 21, 22). За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні спору суд враховує також наступні обставини. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 753/787/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16, від 07 листопада 2018 року у справі № 199/3452/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 14 серпня 2019 року у справі № 335/3462/16-ц та узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права сформульованому у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19). Судом встановлено, що відповідно умов кредитного договору, строк дії кредитного ліміту складає 36 місяців від дати укладення договору або до дати зменшення до 0 грн., отже, враховуючи дату укладення договору - 06.08.2013 року, кінцевим терміном повернення кредиту є 06.08.2016 року. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» у редакції станом на час вчинення спірного виконавчого напису, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За викладених обставин право вимоги у позичальника до позивача за кредитним договором з урахуванням строку кредитування виникло з 07.08.2016 року та, враховуючи визначений законом трирічний строк звернення стягувача, кредитором мали бути подані документи нотаріусу та заявлятися стягнення до 07.08.2019 року, а враховуючи вищевказану постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 - до 21.02.2017 року. Проте виконавчий напис вчинений 08.09.2020 р., за яким заборгованість стягнена за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року, тобто з перевищенням встановленого чинним законодавством строку. У спростування вищевикладеного будь яких доказів відповідачем суду не надано та про такі заявлено не було. Вищенаведені обставини свідчать про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, тому суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу судових витрат між сторонами з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім за подачу позову судовий збір в дохід держави у розмірі 908 грн. та судовий збір сплачений за подачу до суду заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн. (а.с. 10, 30). В частині стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного. До позову додана заява про відшкодування судових витрат з повідомленням про те, що позивачем до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду будуть додатково подані докази на підтвердження понесення судових витрат (а.с. 23, 24), також подано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на загальну суму 11 862 грн. (а.с. 25). Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. Згідно положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За приписами ст. ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц. Позов від імені позивача [PERSON] поданий представником - адвокатом Пожидаєвим І.В., на підтвердження повноважень якого надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2889 та ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1106981 (а.с. 11, 12). Також до позову додана заява про відшкодування понесених судових витрат (а.с. 23, 24) та попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на загальну суму 11 862 грн. (а.с. 25), що включає: судовий збір у розмірі 1 362 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. та витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - 500 грн. Проте на доведення обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу матеріали справи не містять укладеного між [PERSON] та адвокатом Пожидаєвим І.В. договору про надання правової (правничої) допомоги, що позбавляє суд можливості з`ясувати обумовлені між позивачем та адвокатом відповідні повноваження представника позивача та розмір гонорару адвоката на підтвердження зобов`язань позивача щодо розміру здійснення ним оплати правничої допомоги. Заява про відшкодування понесених судових витрат ґрунтується на нормі частини 8 ст. 141 ЦПК України. Відповідно положень частини 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Разом з тим, суд також враховує наступні обставини. Дана справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, відповідно ухвали суду від 22.06.2021 року про відкриття провадження у справі (а.с. 35, 36), що передбачено главою 10 ЦПК України. Відповідно частин 2, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Разом з тим, згідно положень ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Порядок подання доказів визначено ст. 83 ЦПК України. З урахуванням вищенаведеного, оскільки до ухвалення судом рішення стороною позивача суду не надано договір укладений між позивачем та його представником про надання правничої допомоги, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача у порядку розподілу між сторонами судових витрат на професійну правничу допомогу відсутні у зв`язку з недоведеністю. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved