Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

15 жовтня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , де третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору є Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . В обґрунтуванні позову посилається на те, що з 28 серпня 2009 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя із відповідачем не склалося, тому рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 02 серпня 2016 року шлюб між ними було розірвано. Після розлучення відповідач припинив матеріальне утримання дитини, тому рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 14 листопада 2017 року із [PERSON] були стягнуті аліменти на її користь, на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до повноліття дитини. Починаючи з січня 2016 року, після припинення шлюбних стосунків, [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не проявляє щонайменшої батьківської турботи до своєї дитини, хоча має таку можливість, не сплачує аліменти, через що має велику заборгованість. Жодного разу не телефонував доньці, не вітав її з днем народження, не цікавився її станом здоров`я, навчанням та взагалі, після розлучення заявив про те, що в нього немає дитини. При цьому, позивач жодних перешкод у спілкуванні батька з дитиною не чинила, вони з дитиною не змінювали свою адресу проживання, номери телефонів, по яким відповідач міг би в будь-який час спілкуватися з дитиною, але жодної спроби ним не було зроблено. Крім того позивач зазначає, що [INFO] [PERSON] наніс їй, [PERSON] , тілесні ушкодження, на підставі чого за даним фактом внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та на момент звернення до суду із даним позовом триває досудове розслідування. Зазначає, що така поведінка відповідача також негативно впливає на інтереси дитини та її розвиток, та має ознаки насильства в сім`ї. Також позивач вживала заходи досудового врегулювання спору, а саме направляла відповідачу претензію щодо зміни поведінки та відношення до дитини, але відповідач проігнорував її, що також підтверджує факт небажання спілкування з дитиною і в подальшому, а тому вона вимушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 18 листопада 2019 року вирішено відкрити провадження у справі, справу розглядати у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом передбаченим ст.178 ЦПК України, відзив до суду не подав. Ухвалою суду від 13 квітня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю, та підтвердила викладені в ньому мотиви та обґрунтування. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про день, час та місце судового розгляду, у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, повідомлений належним чином за останнім відомим місцем його реєстрації. Крім того, повідомлявся про розгляд справи шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, у відповідності до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. 23 квітня 2020 року подав до суду заяву про розгляд без участі представника органу опіки та піклування, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог не заперечує та просив винести рішення з урахуванням раніше наданого до суду висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] ніколи дитиною не займався, ні під час шлюбу, ні після його розірвання. Всі питання пов`язання з вихованням, утриманням, розвитком дитини вирішує мати дитини [PERSON] , з якою дитина і проживає. Заслухавши пояснення позивача, свідків, та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 02 серпня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що був зареєстрований 28 серпня 2008 року, розірвано. (а.с.9, 10) Від даного шлюбу у сторін по справі [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8) Згідно судового наказу від 04 жовтня 2017 року, виданого Автозаводським районним судом м.Кременчука, із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11 вересня 2017 року і до повноліття доньки, тобто до [INFO] . (а.с.11) Відповідач [PERSON] , рішення суду про стягнення аліментів не виконує, внаслідок чого станом на 01 лютого 2020 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 41192 грн. 70 коп., що підтверджується розрахунком державного виконавця Світловодського МРВ ДВС від 11 лютого 2020 року. Також, згідно витягуз Єдиного реєстру боржників від 10 вересня 2019 року, відомості про [PERSON] внесено до Єдиного реєстру боржників, у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів (а.с.19, 20, 55, 92) [PERSON] разом з донькою [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Проте, фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . (а.с.21-22) Згідно копії акту обстеження умов проживання від 04 жовтня 2019 року, [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Для дитини створені всі необхідні умови для проживання, стосунки у сім`ї родинні. (а.с.16-17) Згідно характеристики з місця проживання [PERSON] , свідками- сусідами [PERSON] та [PERSON] засвідчено, що [PERSON] за весь час проживання за даною адресою зарекомендувала себе тільки з позитивної сторони, стосунки із дитиною родинні, материнські. Дитина дуже прихильна до своєї матері, завжди охайна та доглянута. (а.с.23) Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2020 року, що набрало законної сили 13 березня 2020 року, ухвалено визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з її матір`ю [PERSON] . (а.с.105-107) Згідно довідки №251 від 16 вересня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , навчається у 2-Б класі Кременчуцького ліцею №25 "Гуманітарний колегіум" Кременчуцької міської ради Полтавської області. За період навчання дитини, її батько [PERSON] жодного разу не відвідував батьківські збори, з класним керівником не спілкувався, навчанням та поведінкою дитини особисто не цікавився. (а.с.12) Згідно довідки КНП «ЦПМСД №3» м.Кременчука №1240/12б від 24 вересня 2019 року, дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом дільничного лікаря-педіатра, останнім часом до лікаря на прийом її приводили мама або дідусь. (а.с.13) [PERSON] з 21 серпня 2015 року офіційно працює у ФОП [PERSON] на посаді продавця непродовольчих товарів, що підтверджується характеристикою з місця роботи №3 від 18 вересня 2019 року та довідкою про доходи. (а.с.14, 15) Згідно акту від 24 вересня 2019 року, свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт не спілкування дитини [PERSON] з батьком [PERSON] з січня 2016 року. (а.с.18) 16 травня 2018 року [PERSON] , з метою досудового врегулювання спору, було направлено [PERSON] претензію щодо зміни поведінки та відношення до дитини. (а.с.28) Згідно відповіді Кременчуцького відділу поліції ГУНП у Полтавській області №107/3-1353 від 26 листопада 2019 року, 14 лютого 2019 за фактом спричинення гр. [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON] було внесено відомості до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, що також підтверджується витягом з ЄРДР. (а.с.53, 54) Відповідно до висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , що затверджений рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 14 лютого 2020 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . (а.с.94-99) Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства», дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Згідно із ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] починаючи з січня 2016 року свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо своєї дитини [PERSON] , а саме не приймає участі у її вихованні та навчанні, не цікавиться станом її здоров`я та не проявляє батьківської турботи, з дитиною не спілкується, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає та має заборгованість зі сплати аліментів. При цьому, позивач жодних перешкод у спілкуванні батька з дитиною не чинила та вживала досудові заходи врегулювання спору, які виявилися безрезультатними. Тому суд вважає, що наведені факти в сукупності свідчать, що [PERSON] , як батько, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. За таких підстав, суд приходить висновку, що в суді знайшли своє підтвердження вимоги позивача і відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дочки [PERSON] , а тому є всі підстави для того, щоб позбавити його батьківських прав відносно даної дитини, у відповідності до вимог ст.164 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у справі, що складаються із сплати судового збору в сумі 768 грн. 40 коп., підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved