Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

14 квітня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання права на спадкове майно (ціна позову 38121,87 грн.) посилаючись на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON], який проживав в [ADDRESS]. Після його смерті залишився державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 12 квітня 2007 року розміром 1,13 га, який виданий згідно розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації від 18 листопада 2005 року № 949, земельна ділянка розташована на території с. Голозубинці Дунаєвецького району Хмельницької області. Після смерті батька позивачка прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована і проживала разом з ним в одному будинку і звернулася до нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу за оформленням спадщини, так як ще при житті батько все своє майно заповів їй. 11 березня 2016 року нотаріус відмовив позивачці в оформленні спадщини, оскільки державний акт на земельну ділянку виданий після сметрі батька. Право на зазначену земельну ділянку за померлим [PERSON] виникло на підставі розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації від 18 листопада 2005 року №949, а тому звернулася з даним позовом до суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просить проводити розгляд справи у її відсутності. Представники відповідачів: Дунаєвецької міської ради Хмельницької області та Дунаєвецької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явилися, однак надали суду повідомлення про розгляд справи у відсутності представників та визнання позову. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 1,13 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Голозубинецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області (на даний час Дунаєвецької міської ради Хмельницької області). Позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом та за законом на майно померлого, як дочка, прийняла спадщину після смерті батька згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, яка проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 43572003 від 13.04.2016 року, копією спадкової справи № 178-2016 від 13.04.2016 року після смерті [PERSON], заведеною приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13 квітня 2016 року зареєстрованого в реєстрі за №1338 приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу Бугерко Н.А., копією заповіту від 12 липня 2004 року зареєстрованого в реєстрі за №21 та посвідченого секретарем Голозубинецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, копією свідоцтва про народження та одруження. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11 березня 2016 р. приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу видно, що [PERSON] отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилось після померлого [INFO] [PERSON] , а саме: на земельну ділянку, що розташована на території Голозубинецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належить померлому на підставі державного акту серії [NUMBER], виданого Дунаєвецькою райдержадміністрацією 12.04.2007 року не може в зв'язку із тим, що державний акт на зазначену земельну ділянку виданий після смерті [PERSON] Розпорядженням Дунаєвецької районної державної адміністрації від 18 листопада 2005 р. №949/2005-р. «Про надання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) громадянам на території Голозубинецької сільської ради» [PERSON] - власнику сертифіката серії [NUMBER] надано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на територій Голозубинецької сільської ради Дунаєвецького району земельну ділянку № 16 площею 1,13 га, що підтверджується копією даного розпорядження. 12 квітня 2007 року [PERSON] на підставі вищезазначеного розпорядження видано Дунаєвецькою райдержадміністрацією державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] площею 1,13 га, яка розташована на території Голозубинецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010775300051, що підтверджується копією державного акта. Вартість земельної ділянки станом на 11.03.2016 р. становить - 38121.87 грн., що підтверджується повідомленням відділу Держгеокадастру у Дунаєвецькому районі від 14,03.2016 року. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. На підставі абз. 2 п.1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п.1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року №509-УІ). Відповідно до ч.4 ст. 25, ст. 331, 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту такої; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87; 90, 97, 100, 102, 108, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161. 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЩІК України,статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданий [PERSON] 21 квітня 2007 року на підставі розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації № 949/2005-р. від 18.11.2005 р. та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010775300051 порушує права позивача , оскільки не відповідає вимогам закону і виданий з порушенням вимог ст. 25, ст. 331, 346 ЦК України, а тому його слід визнати недійсним та скасувати його реєстрацію. Позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право на земельну ділянку. Згідно п.3.5 листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут)». Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 3 Указу Президента України №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Суд вважає, що позивачка, прийнявши у спадщину спадкове майно відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Тому, з огляду на те, що [PERSON] набув право на земельну ділянку площею 1,13 га, яка розташована на території Голозубинецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області (нині Дунаєвецької міської ради Хмельницької області) його право на дане майно перейшло у порядку спадкування до позивачки, а тому вимоги обгрунтовані і суд задовольняє їх.

Outcome: approved