Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

25.04.2018 року позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON]. На обґрунтування своїх вимог послалась на те, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований 26.07.2012 року. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 17.05.2015 року шлюб між ними розірвано. Також вказала, що за рішенням суду від 27.05.2015 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на сина у розмірі ? частини його доходу. Однак вказане рішення суду відповідач не виконує, аліменти не сплачує. Син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Між цим зазначає, що [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, не підтримує сина ні морально, ні матеріально, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Останній не забезпечує сину необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання. Відповідач також не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, так як це встановлено ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». Таким чином вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо їхнього сина, тому просить позов задовольнити. Ухвалою від 16.05.2018 року провадження у даній справі відкрито та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Відповідачу за зареєстрованим місцем проживання ([ADDRESS].) надіслано копію ухвали про відкриття провадження, примірник позовної заяви з додатками та судову повістку про виклик у підготовче судове засідання на 11.06.2018 року. Однак рекомендований лист із вказаними документами повернувся в адресу суду із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Окрім цього, відповідачу було надіслано судову повістку про виклик на підготовче судове засідання на 07.08.2018 року. Рекомендований лист із зазначеною повісткою повернувся на адресу суду із аналогічною відміткою. 07.08.2018 року було проведено підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду на 17.09.2018 року. 17.09.2018 року у судовому засіданні було оголошено перерву для повторного виклику відповідача на 25.10.2018 року. Конверт адресований відповідачу із повісткою на 25.10.2018 року повернувся в адресу суду із відміткою «по закінченню встановленого строку зберігання». Оскільки, відповідач належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та відзиву не подав, суд на підставі ст.280 ЦПК України провів заочний розгляд справи. У судовому засіданні позивач позов підтримала, зіславшись на обставини викладені у позовній заяві, додатково пояснила, що батько не цікавиться дитиною взагалі. Він бачився із сином востаннє, коли тому було 1 рік шість місяців. Вказала, що, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник органу опіки та піклування подала суду письмову заяву, у якій просить справу розглянути за її відсутності, при цьому вказала, що рішення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 30.08.2018 року №158 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав підтримує. Заслухавши пояснення позивача, свідка, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони є колишнім подружжям та перебували у шлюбі з 26.07.2018 року. Під час спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER]. Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27.05.2015 року, яке набрало законної сили 07.06.2015 року. Цим же рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.03.2015 року і до його повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підтверджується копією цього рішення. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах по виконавчому документу №459/395/15, виданому Червоноградським міським судом 22.06.2015 року, станом на 31.03.2018 року заборгованість відповідача по аліментах за вищевказаним рішенням суду становить 44 847,37 грн. Як вбачається із довідки №524 від 16.04.2018 року, виданої Острівською сільською радою Сокальського району Львівської області, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS]. Разом із нею за зазначеною адресою проживає її син [PERSON], [INFO]. Із копії акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї від 16.04.2018 року видно, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації. Син сторін з 2015 року відвідує дошкільний навчальний заклад ясла-садок №1 в м.Червонограді Львівської області. За весь час перебування дитини в садку активну участь у її вихованні брала мама, що підтверджується копією характеристики виданої адміністрацією дошкільний навчальний заклад ясла-садок №1 Червоноградської міської ради Львівської області на ім'я [PERSON]. Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 30.08.2018 року №158 позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], є доцільним. Допитана в судовому засідання в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні показала, що є подругою позивача, проживала з останньою на одній вулиці. Вказала, що [PERSON] не бачив батька уже три роки. Як стверджує позивачка, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню сина, не піклується про його здоров'я, фізичний і моральний розвиток, аліментів не сплачує, дитиною не цікавиться. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи вище наведене, беручи до уваги інтереси дитини, суд дійшов до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, тому його слід позбавити батьківських прав відносно неї. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з відповідача в користь на користь Державної судової адміністрації Українислід стягнути 704,80 грн. судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved