Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

29.10.2014 року позивач Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], третя особа прокуратура Голосіївського району м. Києва про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини та накладення арешту на житло та майно дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] є одинокою матір'ю малолітньої [PERSON], відомості про батька внесені до Свідоцтва про народження дитини на підставі ч.1 ст. 135 СК України. Як вбачається з позову, відповідач [PERSON] вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 16.05.2014 року засуджена до позбавлення волі строком на 2 роки та перебуває в Київському слідчому ізоляторі, в зв'язку з чим малолітня [PERSON] залишилася без батьківського піклування. За заявою дідуся дитини [PERSON], малолітня дитина наразі перебуває в родині дідуся та поставлена на облік як дитина, що позбавлення батьківського піклування. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.07.2014 року [PERSON] звільнена від відбуття покарання , призначеного їй вироком від 16.05.2014 року. Після звільнення [PERSON] з питанням щодо повернення малолітньої доньки на утримання та виховання не зверталася, почала знову вживати наркотичні засоби, втратила роботу та перестала цікавитися життям дитини. Зважаючи на такий спосіб життя, остання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та розвитку доньки не виконує, не дбає про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується, не дбає про засвоєння загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших цінностей. Оскільки відповідач не виконує покладені на неї законодавством обов'язки по вихованню дитини, 01.10.2014 року Комісія з питань захисту прав дитини прийняла рішення щодо необхідності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON]. Крім того, оскільки обов'язок утримувати дітей покладено на батьків, а позбавлення батьківських прав не звільняє від обов'язку утримувати дитину, з урахуванням того, що відповідач є особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, позивач також просив стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь осіб або установ, які будуть утримувати дитину. Також просив накласти арешт на житло дитини за адресою [ADDRESS]. Представник позивача надав суду заяву, відповідно до якої зазначив, що позовні вимоги підтримує з огляду на обставини, викладені в поданому раніше Висновку Органу опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києва державної адміністрації. Просив справу слухати за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до законодавства. Представник прокуратури Голосіївського району м. Києва в заяві зазначив, що на підставі та з урахуванням документів, поданих до суду позивачем Службою у справах дітей, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, проходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються він виконання своїх батьківських обов'язків. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 09.04.2010 року. Відомості про батька в Свідоцтво про народження дитини було внесено за заявою матері, на підставі ч.1 ст. 135 СК України, що підтверджується Витягом №00013952641. Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 16.05.2014 року [PERSON] засуджена до позбавлення волі строком на 2 роки. В зв'язку з викладеним, розпорядженням Голосіївської районної в м. Києва державної адміністрації від 24.07.2014 року №446 малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.07.2014 року [PERSON] звільнена від відбуття покарання, призначеного їй вироком від 16.05.2014 року. Як вбачається з матеріалів справи, а саме пояснень [PERSON] від 19.05.2014 року та від 09.08.2014 року, пояснень [PERSON] від 01.10.2014 року, остання дій, спрямованих на повернення малолітньої доньки на утримання та виховання не вчиняє, покладених на неї чинним законодавством обов'язків не виконує, не дбає про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується, не дбає про засвоєння загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших цінностей. Відповідно до Висновку Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації №100-8871 від 08.10.2014 року, вбачається, що малолітня [PERSON] залишилась без батьківського піклування в зв'язку з перебуванням її одинокої матері в Київському слідчому ізоляторі через засудження до позбавлення волі, наразі влаштована в родину дідуся [PERSON]. Мати дитини [PERSON] після звільнення з місць позбавлення волі неспроможна виконувати батьківські обов'язки стосовно доньки. З огляду на таке, Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації прийшов до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає доведеним факт ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов'язків, з огляду на що вбачає необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. Крім того, позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача [PERSON] аліментів у розмірі ? частини всіх її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 вказаної статті, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 179 СК України опікун розпоряджається аліментами, які одержані для утримання малолітньої дитини. Враховуючи, що [PERSON] є особою працездатного віку та не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, разом з тим офіційно не працює, суд вважає за потрібне стягнути з останньої аліменти у розмірі ? частини всіх її доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії щомісяця на користь на утримання доньки, на користь осіб або закладу, де буде перебувати на вихованні дитина, оскільки відповідач має фізичну можливість та визначений законодавством обов'язок утримувати малолітню дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи рішення про накладення заборони на відчуження житла малолітньої [PERSON], [INFO], а саме квартири за адресою [ADDRESS], суд керувався наступним. Відповідно до ст.. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Як вбачається з відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в м. Києві, малолітня [PERSON] зареєстрована в квартирі за адресою [ADDRESS]. За таких обставин, враховуючи необхідність забезпечити збереження житла малолітньої [PERSON], суд вбачає підстави для накладення заборони відчуження на вказане житло до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved