Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

22 листопада 2018 року позивач звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: Марганецька міська рада про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 04 квітня 2018 року вона офор-мила договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] і стала єдиною власницею цієї квартири. Даний договір купівлі-продажу посвідчено нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дрябловою Н.Ф., зареєстровано в реєстрі за № 335. На момент укладання договору купівлі-продажу у вищевказаній квартирі була зареєстрована колишня власниця квартири - [PERSON], [INFO], яка згідно п. 14 договору купівлі-продажу від 04.04.2018 року повинна була знятися з реєстрації до 04.05.2018 року, хоча в цій квартирі вона не проживала ще з літа 2017 року, оскільки стала постійно проживати по [ADDRESS] і дана квартира їй стала не потрібна. Після продажу квартири, відповідач з нею ще спілкувалась та обіцяла виписатися, потім тяжко захворіла, а потім із нею взагалі було втрачено зв'язок. Відповідач не проживає у вказаній квартирі з літа 2017 року, не бере участі в її утри-манні, комунальні послуги не сплачує. У зв'язку з реєстрацією в квартирі відповідача [PERSON] вона позбавлена можливості оформити субсидію та змушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, що значно впливає на її матеріальний стан, оскільки вона одержує мінімальну заробітну плату. У зв'язку з реєстрацією в належній їй квартирі відповідача [PERSON], вона позбавлена можливості розпоряджатися на власний розсуд квартирою, що є перешкодою у володінні та розпорядженні майном на власний розсуд, а тому за захистом своїх прав та інтересів вона вимушена звернутися до суду. Просить суд усунути їй перешкоду у користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом зняття з реєстраційного обліку у зазначеній квартирі [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 12 грудня 2018 року було відкрито провадження по справі, приз-начено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Третя особа: Марганецька міська рада пояснення щодо позову не надала. Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширю-ється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст. 4ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Згідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обстави-ни, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що позивач дійсно являється власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 04 квітня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловою Н.Ф., зареєстрованого в реєстрі за № 335 ( а.с. 4-5). Право власності зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер якого № 1462364512113 від 04.04.2018 року ( а.с. 6). Згідно копії домової книги для прописки громадян, проживаючих у будинку [ADDRESS] та довідкою про склад сім'ї за № 85 від 21.11.2018 року, виданої головою правління «ОСББ вул. Київська, буд. 143» у квартирі [ADDRESS] значиться зареєстрованою відповідач по справі. ( а.с.7-9). Актом № 87 від 21.11.2018 року затвердженого головою правління «ОСББ вул. Київська, буд. 143» та підписами сусідів підтверджується, що [PERSON] значиться зареєстрованою у квартирі [ADDRESS], однак за вказаною адресою з 2017 року не проживає ( а.с.10). Факт реєстрації відповідача за даною адресою підтверджується також і довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 04.12.2018 року, яка надійшла на адресу суду 11.12.2018 року ( а.с.16). У зв'язку з реєстрацією в квартирі відповідача, позивач позбавлена можливості розпоряджатися своїм майном. Право власності на житловий будинок, квартиру, визначені статтями 317,388 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання членів сім'ї, інших осіб, розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Норми статей 15, 16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Внаслідок створених відповідачем перешкод та його неправомірних дій позивачка позбавлена охоронюваного законом права користування власністю. Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз'яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Крім того, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року (справа № 6-57цс11). За вищезазначених обставин, суд вважає, що вимоги позивачки про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, підлягають задоволенню. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки позовні вимоги задоволені повністю і ці витрати належним чином підтверджені позивачем доданою до матеріалів справи квитанцією ( а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved