Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

19 грудня 2016 року до Вінницького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Пултівецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини та про визнання права власності на спадкове майно за законом. Позов мотивовано тим, що 28 грудня 2004 року померла мати позивача [PERSON] в с. Красне, Вінницького району. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 1,97 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП «Красне», с. Пултівці Вінницького району та на майновий пай члена колективного, сільськогосподарського підприємства. Вказує, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, після смерті матері, інших спадкоємців не має. Зазначає, що спадщину прийняла належним чином, так, як постійно проживала разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини. Отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі позивач не має можливості, так як нею не доведено факт її проживання із спадкодавцем. Просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцею [PERSON] на час відкриття спадщини; визнати за [PERSON] право в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) розміром 1.97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП «Красне», що раніше належала [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0381885; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що раніше належав [PERSON], згідно майнового сертифікату серії ВІV №015751 від 11 липня 2002 року. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити Відповідач представник Пултівецької сільської ради Вінницького району Вінницької області також надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез'явившихся осіб. Вивчивши позов та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 грудня 2004 року померла [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина на відповідне спадкове майно, в тому числі на:земельну частку (пай) розміром 1,97 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП «Красне», с. Пултівці Вінницького району, яка належала [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0381885 (а.с.11) та на майновий пай члена колективного, сільськогосподарського підприємства СТОВ «Красне» с. Пултівці, який належав померлій згідно майнового сертифікату серії ВІ V №015751. Позивачка являється єдиною спадкоємицею першої черги за законом, після смерті матері, як її донька, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с.9). Інші спадкоємці першої черги за законом та спадкоємці за заповітом, особи, які мають право на обов*язкову частку у спадщині відсутні, що підтверджується листом з Вінницької районної державної нотаріальної контри від 11.01.2017 року. Факт, що спадщину після смерті 28 грудня 2004 року матері [PERSON], позивач прийняла, так як на момент смерті спадкодавця постійно проживала з нею за однією адресою, підтверджується актом фактичного проживання особи, затвердженого секретарем сільської ради (а.с.15), копіями погосподарських книг на домоволодіння в с. Красне, вул. Гагаріна, 25, Вінницького райо6ну за 1996-2000 роки, 2001-2005 роки ( а.с.20-23). З довідки, виданої Пултівецькою сільською радою Вінницького району від 30.11.2016 року (а.с.14) вбачається, що в списках громадян членів КСП «Красне», що є додатком до Державного акту на право на земельну частку (пай) серія ВН №0381885 від 20.04.2000 року [PERSON] рахується за №626 (а.с.14). Однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно позивач не може, такяк нею не доведено факт її проживання із спадкодавцем, а саме не надано до нотаріальної контори рішення суду, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, видана Вінницькою районною державною нотаріальною конторою (а.с.26). Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно до розяснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до розяснень ,викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. У відповідності ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що при житті [PERSON] була членом КСП «Красне» с. Пултівці, Вінницького району Вінницької області, тому мала право на земельну частку (пай) із земель переданих у колективну власність членам КСП «Красне», також спадкодавцю в законному порядку належала право власності на майновий пай члена сільськогосподарського підприємства, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті 28 грудня 2004 року матері [PERSON], яка спадщину прийняла, так як на момент смерті спадкодавця постійно проживала з нею за однією адресою, факт, який просить встановити позивач, має для неї юридичне значення, так як від нього залежить виникнення його спадкових прав, в свою чергу з зазначеної причини, позасудовим порядком позивач позбавлена можливості оформити свої права , тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved