Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] , (далі - відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, в якому вказала, що з 21.05.2016 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, за час перебування в якому у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось через розходження поглядів на життя та сімейні відносини, відсутність порозуміння. З квітня 2019 року шлюбні відносини не підтримують, стосунки між ними перестали бути як у подружжя, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя суперечить особистим інтересам кожного з них. Примирення та збереження шлюбу - неможливі. Окрім того, між ними не досягнуто згоди щодо утримання дитини, яка проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Позивач просить суд: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який був зареєстрований 21.05.2016 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 772; стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 30 % від усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Ухвалою суду від 01.04.2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України, позивачу 5-тиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи, а відповідачу 5-тиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. Копію ухвали суду від 01.04.2020 року та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 25.04.2020 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням № 0800104953154. Відповідно у встановлений судом строк, відповідач подав до суду відзив, який приєднаний до матеріалів справи. У встановлений судом строк, позивач подала відповідь на відзив, яка приєднана до матеріалів справи. У встановлений судом строк, відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, які приєднані до матеріалів справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 21.05.2016 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, актовий запис №772. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини: « [PERSON] » (а.с. 15). В період шлюбу у сторін по справі народилася донька [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 16). З Акту на предмет проживання від 19.12.2019 р. складеного депутатом Софіївсько-Борщагівської сілської ради Недашківським В.В., встановлено, що [PERSON] дійсно проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] разом із дочкою [PERSON] . Квартира складається з двох житлових кімнат загальною площею 47,6 кв.м, яка належить [PERSON] . Квартира знаходиться в хорошому стані, має всі зручності для проживання, забезпечена газопостачанням та водопостачанням (а.с. 17). Згідно довідки з місця роботи № 95/27 від 26.12.2019 р., [PERSON] дійсно працює в компанії ПІІ «МакДональдз Юкрейн ЛТД», на посаді працівник закладу ресторанного господарства, з 22.01.2019 р. по теперішній час (а.с. 18). Її дохід за період з червня 2019 р. по листопад 2019 р. складає 64965,11 грн. (а.с. 19). Згідно довідки від 09.01.2020 р. [PERSON] відвідує заклад раннього розвитку «Маленьке щастя» з січня 2019 р. по цей час (а.с. 20). А згідно довідки від 05.06.2020 р. [PERSON] щомісячно оплачує за відвідування дитини [PERSON] закладу раннього розвитку «Маленьке щастя» в сумі 5500 грн. Як вказала позивач, та що визнав відповідач, сімейне життя з відповідачем не склалось через розходження поглядів на життя та сімейні відносини, відсутність порозуміння. З квітня 2019 року шлюбні відносини не підтримують, стосунки між ними перестали бути як у подружжя, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя суперечить особистим інтересам кожного з них. Примирення та збереження шлюбу - неможливі. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 104, 110, 112 СК України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дане питання позивачем не порушувалося. Окрім того, як вказала позивач між ними не досягнуто згоди щодо утримання дитини, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Також між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 180-183 СК України, якими передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначені ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Обов`язок батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття закріплений також у статті 51 Конституції України. З відзиву відповідача встановлено, що останній щодо вимоги позивача про стягнення з нього аліментів у заявленому розмірі визнав частково, вказавши, що при визначенні розміру аліментів, які повинні бути присуджені до стягнення, мають враховуватись вимоги ч. 5 ст. 185 Сімейного кодексу України, а також обставини визначені ст. 182 Сімейного кодексу України. Також вказав, що на даний час на його утриманні є двоє батьків пенсіонерів, проте доказів цьому не подав. Також вказав, що між ним та позивачем була укладена усна домовленість щодо сплати аліментів, у вигляді надання грошових коштів, оплати продуктів харчування, одягу та речей першої необхідності, яку він постійно виконував. На підтвердження цьому додав скини чеків, які збереглися у нього, скріншоти грошових переказів за період часу від дня подачі позовної заяви на загальну суму 7014,14 грн. та просив при нарахуванні аліментів врахувати вказану суму. Також просив під час прийняття рішення відносно частки аліментів від його доходу врахувати те, що через ситуацію, яка склалася в країні останнім часом, він не завжди має роботу та дохід, та фактично сам перебуває на утриманні своїх батьків. Щодо розподілу судових витрат, відповідач вказав, що у наданих позивачем документах, які свідчать про витрату 700 гривень на юридичну допомогу є розбіжності в датах: договір №31/01 наданий позивачем від 31.01.2020, а наданий позивачем чек про сплату 700 грн., в якому зазначено у призначенні платежу " [PERSON] оплата за рах. №01/19 від 29.01.2020, тобто незрозуміло за що позивачем були сплачені ці кошти у розмірі 700 гривень". Також просив суд врахувати те, що позивач у своїй заяві неодноразово надавала неправдиві свідчення відносно відповідача та можливо намагалася таким чином нашкодити його репутації. Крім того, він був змушений звернутися за юридичною допомогою та нести матеріальні витрати у сумі 700 гривень, тому просив розділити суму витрачених ним коштів між позивачем та відповідачем. З відповіді на відзив відповідача, поданого позивачем, встановлено, що проти доводів, викладених у відзиві, позивач заперечує з наступних підстав. Не погоджуючись з вимогою про стягнення аліментів у розмірі 30% від усіх доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідач посилається на положення частини 5 статті 183 Сімейного кодексу України, яка визначає розмір аліментів на одну дитину - одна четверта від заробітку (доходу) платника аліментів. Проте положення саме частини 5 статті 183 СК України стосуються лише випадків, коли позивач звертається до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. У даному ж випадку питання визначення розміру аліментів та їх стягнення розглядається у спрощеному позовному провадженні, а тому позивач має право просити суд стягнути аліменти в іншому розмірі, ніж визначено ч. 5 ст. 183 СК України. Також позивач вказала, що їхня донька, [PERSON] , 2017 року народження, відвідує заклад раннього розвитку «Маленьке щастя», що є приватним дошкільним навчальним закладом і, відповідно, перебування в якому є не безкоштовним. Дитина, як і всі діти, часто хворіє (відповідач особисто надав копії товарних чеків з аптеки, у яких відображені суми коштів, які витрачаються на лікування дитини), а тому значну частину сімейного бюджету вона витрачає на ліки та збалансоване повноцінне харчування для підтримки імунітету доньки. Також позивач вказала, що відповідач у відзиві посилається на те, що має на утриманні двох батьків пенсіонерів, проте не надає суду жодних доказів щодо доходів батьків та потреби в утриманні з боку відповідача. Сам по собі пенсійний вік та спільне проживання з батьками не є підставою вважати, що батьки потребують матеріальної підтримки та доказом того, що відповідач надає цю матеріальну підтримку. Окрім того, відповідач [PERSON] не являється єдиною дитиною у своїх батьків, що вбачається з довідки про склад сім`ї від 04.05.2020 №66, наданої Небелицькою сільською радою Макарівського району Київської області, яку відповідач подав разом з відзивом, а тому одноособового обов`язку утримувати батьків немає. Також відповідач разом з відзивом не надає суду доказів про власні доходи, що підтверджували б факт спроможності утримувати батьків, а навпаки, зазначає, що не завжди має роботу та дохід та фактично сам перебуває на утриманні батьків. Також зазначає, що відповідач не має проблем зі здоров`ям чи встановленої групи інвалідності, на утриманні у нього відсутні інші діти, непрацездатні батьки. Окрім того, потреби їхньої доньки з віком збільшуватимуться (потреби, пов`язані з навчанням в школі, відвідуванням гуртків, розвитком творчих здібностей тощо) та будуть більш економічно затратними, а встановлений розмір аліментів залишатиметься незмінним до повноліття дитини, існує вкрай низька ймовірність того, що в майбутньому виникнуть підстави для його перегляду. А тому вважає за можливе просити суд задовольнити стягнення аліментів на утримання доньки саме у розмірі 30% від усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначена відповідачем інформація про укладення між ними усної домовленості про сплату аліментів у вигляді грошових коштів готівкою, переводів грошових коштів, а також оплату продуктів харчування, одягу та інших речей не відповідає дійсності. Дійсно, відвідуючи дитину відповідач приносив їй певні подарунки та солодощі, проте дані дії слід розцінювати як прояв піклування про дитину, подарунок при зустрічі, а не сплату аліментів в матеріальній формі. Окрім того, надані відповідачем копії товарних чеків та скріншоти грошових переказів позивач вважає їх такими, що не являються належними та допустимими доказами по даній справі, оскільки: якість частини наданих доказів унеможливлює встановлення дійсної дати придбання товарів (дати на копіях чеків відсутні або їх не можливо встановити): товарні чеки на суму 49,98 грн, 130,00 грн, 39,60 грн., фіскальний чек від 11.01.2020 року на суму 700,30 грн. позивач підтвердила, що дійсно стосується придбання ліків для дитини, проте кошти на цю покупку, яку здійснив відповідач, дала сама позивачка (ліки придбані відповідачем за кошти позивачки); по чеку від 14.11.2019 на суму 305 грн. 00 коп. не можливо встановити, чи придбано даний товар саме для дитини; грошові кошти у сумі 1500,00 грн., що були надіслані відповідачем 17.04.2020 р., надсилалися на картковий рахунок позивачки як подарунок дитині до дня її народження, що було узгоджено усно і не може стосуватися сплати аліментів відповідачем; грошовий переказ у сумі 1000,00 грн. від 10.04.2020 не стосується позивачки та дитини, оскільки одержувачем коштів є [PERSON] ; копія товарного чеку на суму 288,30 грн. незадовільної якості, що не дає можливості встановити дату покупки та вид придбаного товару. Тому, надаючи зазначені вище докази позивач вважає, що відповідач вводить суд в оману, намагаючись довести свою участь в утриманні дитини. Оскільки якість доказів та їх відношення до даної справи є сумнівними, вони не підлягають врахуванню при вирішенні даної справи. Враховуючи недостатність та недостовірність наданих доказів, вирішення питання зарахування витрат відповідача в сумі 7 014,14 грн. в рахунок погашення заборгованості по аліментах при розгляді даної справи не підлягає вирішенню. Окрім того в межах даної справи вирішується питання про стягнення аліментів, а не про стягнення боргу по сплаті аліментів. Відповідно вимога відповідача щодо врахування понесених ним витрат в сумі 7014,14 грн. в рахунок сплати аліментів виходить за межі предмету спору. У випадку ухвалення судом рішення про стягнення аліментів питання погашення заборгованості по сплаті аліментів, яка виникне з дня подачі позовної заяви до дня пред`явлення виконавчого листа до виконання, може бути вирішено в межах виконавчого провадження, а не під час розгляду справи про стягнення аліментів. Спростовуючи доводи відповідача викладені у відзиві щодо витрат на правову (правничу) допомогу, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом даної справи позивач зазначила наступне. 29.01.2020 року, після усної консультації, вона погодила з адвокатом вартість правової допомоги та отримала рахунок на оплату правової допомоги. Той факт, що кошти за правову допомогу було сплачено до укладення договору про надання правової (правничої) допомоги від 31.01.2020 р. не є підставою для відмови у стягненні зазначених витрат з відповідача, оскільки кошти, сплачені до укладення договору по суті є авансом. Зв`язок вказаних витрат з розглядом даної справи підтверджується копією Договору №31/01 про надання правової (правничої) допомоги від 31.01.2020 р., копією акту №01/20 приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги від 10.02.2020 р., випискою з банківського рахунку АБ «Романа Ганенка», що додані до позовної заяви. Також відповідач у відзиві просить розподілити судові витрати, понесені ним у зв`язку з розглядом даної справи. В той же час на підтвердження розміру фактично понесених судових витрат суду не надано жодних доказів, а тому в задоволенні зазначених вимог відповідачу слід відмовити. У випадку задоволення позову позивач просила суд врахувати понесені нею додаткові витрати на правничу допомогу у сумі 500,00 грн., які сплачено за підготовку даної відповіді на відзив. Докази сплати грошових коштів додаються до відповіді на відзив. Тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. При ухваленні рішення прошу стягнути з відповідача на її користь судові витрати у сумі 2 040,80 грн., в тому числі: 840,80 грн. сплаченого судового збору, та 1200,00 грн. - витрати на правову (правничу) допомогу. Із заперечень відповідача на відповідь на відзив, судом встановлено, що відповідач повністю заперечує, що нібито їх дитина відвідує коштовний приватний заклад дошкільного розвитку, також вважає, що викладені інші обставини позивачем у відповіді на відзив не підтверджені належними та допустимими доказами. Так, відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Право позивача на вибір способу стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дитини закріплене ст. 183 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності наданих сторонами на підтвердження обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позивачем доведено належними, допустимими, достовірними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, відповідачем відповідними доказами їх не спростовано, а тому позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів є таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, також судом встановлено, що відповідач-батько повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття, обставини, визначені ст. 182 СК України, які б перешкоджали цьому не встановлено. Щодо розподілу судових витрат слід вказати наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, судові витрати складаються з судового збору в розмірі 840,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 1200,00 грн. (документально підтверджені матеріалами справи), які позивач сплатила, та які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved