Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі - відповідач) про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . [PERSON] заповіт не складав. 25.04.2019 приватний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з ненаданням позивачем правовстановлюючих документів про право власності на житловий будинок. Позивач зазначає, що правовстановлюючих документів на будинок у неї немає, просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок у порядку спадкування. Ухвалою від 13.05.2019 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у загальному порядку і призначене підготовче засідання. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою від 23.01.2020 закрите підготовче провадження і призначено судовий розгляд по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити, судові витрати залишити за позивачем. Відповідач в судове засідання представника не направив, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, у якій проти позову заперечень не мав за умови залишення судових витрат за позивачем. Вивчивши надані позивачем докази та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу (далі - ЦК) України. В судовому засіданні встановлено, що спірне спадкове майно складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Цей житловий будинок був збудований батьком позивача [PERSON] , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 252 від 16.06.1982, яким дозволено будівництво житлового будинку [PERSON] по [ADDRESS] (а.с. 44), на підставі чого був складений будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику (а.с. 39-43). Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленим 29.03.2019 колективним підприємством «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації», цей будинок збудований в 1983 році і складається з житлового будинку «А»; тамбуру «а1»; літньої кухні «Б»; навісу «Б1»; сараїв «В», «Е», «Ж»; погреба «Г»; убиральні «Д»; навісу 3; трубного колодязя «№1»; воріт «№2-3»; огорожі «№4», і розташований по [ADDRESS] (а.с. 11-14). Батько позивача помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 06.11.2018 Петропавлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 4) Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] заповіт не складав. Отже, спадкування його майна має відбуватися за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з довідкою колективного підприємства «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 29.03.2019 право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано станом на 31.12.2012 (а.с.18). Відповідно до довідки Миколаївської сільської ради від 26.04.2019 №899 за померлим [PERSON] згідно погосподарської книги № 14 сторінка 201 за адресою: [ADDRESS] значиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка не приватизована (а.с. 21). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Родинний зв`язок між позивачем та спадкодавцем підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого 17.10.1981 Миколаївською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області, де батьком позивача записаний [PERSON] (а.с. 7), свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 29.05.1999 виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району, відповідно до якого [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та взяла собі прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с. 16), свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 06.12.2005 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, дружина залишили собі прізвище « [PERSON] » (а.с. 17), свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 22.01.2010 виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, відповідно до якого [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та взяла собі прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с. 15). Згідно з ст.1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її (ч.1). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3). [PERSON] на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] , донька [PERSON] , донька [PERSON] , онука [PERSON] , онук [PERSON] , зять [PERSON] , онука [PERSON] , онук [PERSON] , що підтверджується довідкою № 667, виданою 14.03.2019 Миколаївською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 19). Донька [PERSON] від прийняття належної їй частки у спадщині за законом після смерті батька [PERSON] відмовилася на користь позивача, про що подала 26.03.2019 заяву нотаріусу через секретаря Миколаївської сільської ради про відмову від спадщини (а.с. 5). Дружина [PERSON] від прийняття належної їй частки у спадщині за законом після смерті чоловіка [PERSON] відмовилася на користь позивача, про що подала 26.03.2019 заяву нотаріусу через секретаря Миколаївської сільської ради про відмову від спадщини (а.с. 6). Позивач спадщину прийняла шляхом подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу, інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] відсутні, що підтверджується листом нотаріуса від 25.04.2019 №192/01-16 (а.с.20). 25.04.2019 позивач звернулася до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, але нотаріус своєю постановою від 25.04.2019 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок у зв`язку з ненаданням позивачем оригіналу правовстановлювального документу на це майно (а.с. 8). Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. У позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за заповітом через відсутність оригіналу свідоцтва про право власності на житловий будинок і тому він звернувся з позовом до суду. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Садибою згідно з статтею 381 ЦК України є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. ЦК України не містить визначення такого об`єкта права власності як домоволодіння. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється: оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). У померлої особи право власності на майно, побудоване до 1992 року, виникає з моменту закінчення будівництва. Спірний житловий будинок збудовано у 1983 році, а належні до нього господарські будівлі та споруди до 1990 року, що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленим 29.03.2019 колективним підприємством «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 11-14), отже, суд може визнати право власності в порядку спадкування на цей будинок. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який прийнято 01.07.2004 року, набрав чинності 03.08.2004 року, в редакції від 04.07.2012 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Право власності на зведену до 03.08.2004 нерухомість набувається в порядку, який існував на час її будівництва, а не виникає у зв`язку з державною реєстрацією. Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові №557/1209/16-ц від 10.10.2018. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з чч.1 та 2 ст.5 ЦК акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05.08.92 закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 5.08.92 №449 (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані в період до 5.08.92, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35/18/1). У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлювальний документ відсутній, питання про належність цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Мін`юсту від 21.02.2005 №19-32/319). Таким чином, житловий будинок [ADDRESS] належав на праві власності померлому [PERSON] , який набув його відповідно до діючого на час виникнення цього права законодавства, позивач є спадкоємцем за законом спадкового майна зазначеної особи у вигляді житлового будинку, позивач була зареєстрована та постійно проживала разом зі спадкодавцем на момент його смерті і прийняла спадщину, але отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла, бо нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нього внаслідок відсутності правовстановлюючого документу, тому позов підлягає задоволенню. Вартість спадкового домоволодіння складає 29950,00 грн, що підтверджується висновком про вартість об`єкта оцінки, виконаного ПП «Оцінка ЮА» від 06.05.2019 (а.с. 9). Виходячи з цієї ціни позову та вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», позивачем був сплачений судовий збір, про що до позову додана квитанція банку від 08.05.2019 (а.с.1). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, тому суд вважає за можливе клопотання позивача задовольнити та залишити судові витрати на ньому (а.с. 4). На підставі викладеного, ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved