Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

15.01.2019року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON], [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Одеська Універсальна Товарна Біржа «GIP», в якій просить суд визнати дійсним договір міни нерухомого майна № 95/0871 від 10 квітня 1995 року, що укладений між [PERSON] з одного боку та [PERSON] , [PERSON] , що діє від свого імені та від імені неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , а саме - квартири [ADDRESS] , та визначити частки в спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] по 1 /4 частини кожному із її співвласників, а саме: [PERSON] , [PERSON] (яка померла [INFO] ), [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 10 квітня 1995року між [PERSON] з одного боку, та [PERSON] , [PERSON] , що діє від свого імені та від імені неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 95/0871 міни нерухомого майна, а саме - квартири [ADDRESS] , на квартиру [ADDRESS]. Договір був зареєстрований в Одеській універсальній товарній біржі «GIP», згідно вимог Закону України «Про товарну біржу». 13.04.1995 року, як зазначає позивач, право власності, згідно зазначеного договору міни нерухомого майна, було зареєстровано Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації за №1032 стр. 54 кн. 90пр. Позивач вказує, що [INFO] померла його дружина - [PERSON] , [INFO] , після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй частини квартири під [ADDRESS] . Позивач зазначає, що з метою прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його дружини, він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак йому було повідомлено, що біржовий договір квартири не відповідає чинному законодавству України, та в ньому не вказані частки, якими володіють покупці, що унеможливлює вступ у спадщину. З урахування викладеного, оскільки позивач на даний час не має можливості реалізувати своє право на вступ у спадщину на вищевказане майно, [PERSON] звернувся до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 01.02.2019року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Одеської Універсальної Товарної Біржі «GIP» про визнання угоди дійсною. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. У підготовчому засіданні 13.03.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 11.04.2019року позивач - [PERSON] не з`явився, однак його представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] про час та місце підготовчого та судового засідань повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, у підготовче та судове засідання не з`явилась, про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] про час та місце підготовчого та судового засідань повідомлені належним чином, у підготовче та судове засідання не з`явились, про поважність причин відсутності не повідомили, письмових пояснень не надали. Представник третьої особи - Одеської Універсальної Товарної Біржі «GIP» про час та місце підготовчого та судового засідань повідомлявся належним чином, у підготовче та судове засідання також не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, письмових пояснень не надав. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. У судовому засіданні встановлено, що позивач - [PERSON] , [INFO] , є чоловіком [PERSON] (а.с. 5 на звороті). 10 квітня 1995 року на Одеській універсальній товарній біржі «GIP» між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , що діє від свого імені та від імені неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №95/0871 міни нерухомого майна, за умовами якого, [PERSON] передала, а [PERSON] , [PERSON] , що діє від свого імені та від імені неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] прийняли квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в свою чергу, [PERSON] , [PERSON] , що діє від свого імені та від імені неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] передали, а [PERSON] прийняла квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Договір був зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі «GIP» в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний №95/0871 від 10 квітня 1995 року, а також зареєстрований 13.04.1995року в ОМБТІ під № 1032 стр. 54 кн. 90 доп. (а.с. 8-9). Відповідно до пункту 6 спірного договору грошові кошти за даним договорами між сторонами не здійснюються. З матеріалів справи вбачається, що покупець - [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого [INFO] Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №3664 від 04.04.2018року (а.с. 7). Після смерті [PERSON] , її чоловік - [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом йому було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартиру [ADDRESS], оскільки правовстановлюючий документ було видано з порушенням норм чинного законодавства та в ньому не вказані частки, якими володіють покупці. На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачів, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що всі зобов`язання за договором №95/0871 міни нерухомого майнавід 10 квітня 1995 року його сторонами виконані у повному обсязі - [PERSON] , [PERSON] , що діє від свого імені та від імені неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] була передана у власність квартира [ADDRESS] , а [PERSON] передана у власність квартира [ADDRESS], що підтверджується письмовими доказами. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] в частині визнання договору №95/0871 міни нерухомого майнавід 10 квітня 1995 року - квартири [ADDRESS] ,дійсним є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Приймаючи до уваги, що квартира [ADDRESS] , належала на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується договором №95/0871 міни нерухомого майнавід 10 квітня 1995 року, зареєстрованого на Одеській універсальній товарній біржі «GIP» в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний №95/0871 від 10 квітня 1995 року, та 13.04.1995року в ОМБТІ під № 1032 стр. 54 кн. 90 доп., який судом було визнано дійсним, суд зазначає, що розміри часток співвласників у спільній сумісній власності на час смерті [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , є рівними, тобто по 1/4 квартири за кожним. Таким чином, судом встановлено, що розмір часток [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] ,є рівними, тобто вказаним особам належало по 1/4 квартири, а тому позовні вимоги про визначення розміру часток у спільній сумісній власності є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved