Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з указаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 03.04.2018 року в ході судового засідання у апеляційному суді Черкаської області у справі №22ц/792/603/18 представник [PERSON] надав для ознайомлення [PERSON] витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно, в якому вказано, що [PERSON] зареєстрована як власник земельної ділянки розміром 0,15 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Згідно з рішенням Мошнівської сільської ради №8-21 від 25.02.1992 року, мотивованим відповідно до ЗК Української РСР та постанови ВРУ «Про порядок введення в дію ЗУ «Про селянське/фермерське господарство», [PERSON] набув право постійного користування земельною ділянкою під будівництво житлового будинку розміром 0,15 га, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Пізніше представником позивача встановлено, що рішенням Мошнівської сільської ради №9-8/VII від 19.05.2016 року [PERSON] надано у користування земельну ділянку розташовану за адресою: [ADDRESS] . Та на підставі постанови Черкаського районного суду від 22.04.2016 року по адміністративній справі №707/238/16-а за позовом [PERSON] до Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про визнання та скасування рішення органу місцевого самоврядування, зобов`язання вчинити певні дії - у [PERSON] вилучено дану земельну ділянку відповідно до « п. «д» ст.141 ЗК України та згідно постанови Черкаського районного суду від 22.06.2016 року». Вказує, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи за вказаним позовом, оскільки перебував за кордоном та не отримував повістки. Відповідно чинного законодавства вважає, що у Мошнівської сільської ради не було підстав для вилучення земельної ділянки. Мошнівська сільська рада рішенням №9-8/VII від 19.05.2016 року фактично скасувала своє попереднє рішення №8-21 від 25.02.1992 року в частині наділення [PERSON] вказаною земельною ділянкою, що свідчить про перевищення Мошнівською сільською радою своїх повноважень, як органу місцевого самоврядування. На підставі викладеного змушений звернутись до суду з даним позовом у зв`язку з порушенням своїх прав та просить суд визнати неправомірними дії Мошнівської сільської ради при прийнятті рішення №9-8/VII від 19.05.2016 року та скасувати рішення Мошнівської сільської ради №9-8/VII від 19.05.2016 року в частині п.1, відповідно до якого [PERSON] надана земельна ділянка розміром 0,15 га, розташована за адресою: [ADDRESS] та в частині п.3 згідно з яким у [PERSON] вилучено земельну ділянку розміром 0,15 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати у справі просить стягнути з відповідачів на його користь. Не погоджуючись з позовними вимогами 21.12.2018 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, згідно якого вказує, що [PERSON] не сплачував земельний податок та не виконував обов`язків землекористувача на підставі чого вона змушена була звернутись з позовом до суду. Вважає, що Мошнівська сільська рада під час задоволення її клопотання не порушила жодної норми чинного законодавства та просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 26.12.2018 року від Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вказує, що Мошнівська сільська рада постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 22.04.2016 року була зобов`язана розглянути клопотання громадянки [PERSON] про припинення [PERSON] права користування земельною ділянкою та надати відповідну земельну ділянку [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. До клопотання були додані докази, що позивач не проживає за цією адресою, не користується земельною ділянкою, наданою йому в користування та систематично не сплачує земельний податок, чим безпосередньо порушує п. «в» ч.1 ст.96 ЗК України. Прийняте рішення Мошнівською сільською радою вважають законним та таким, що відповідає чинному законодавству та просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 28.01.2019 року представником позивача подано відповідь на відзиви Мошнівської сільської ради та [PERSON] . згідно якого вказує, щодо тверджень Мошнівської сільської ради, що [PERSON] сама сплачувала земельний податок, хоча і не мала на вказану сплату ніяких зобов`язань. Наполягає на тому, що Мошнівською сільською радою при винесенні рішення №9-8/VII від 19.05.2016 року порушені норми чинного законодавства. 04.06.2019 року від Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області надійшло пояснення згідно якого підтримуючи пояснення, викладені у відзиві на позовну заяву просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. У судовому засіданні представник позивача адвокат Бовшик М.Ю. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Вказав, що докази подані Мошнівською сільською радою подані з порушенням строків. Також в обґрунтування вимог позовної заяви посилався на ст.144 ЗК України, а саме порядок припинення права користування земельними ділянками, які використовуються з порушенням земельного законодавства. Зазначив, що протокол про порушення земельного законодавства не складався та стягнень на позивача не накладалось. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Заруба С.О. у судовому засіданні, посилаючись на пояснення, викладені у відзиві на позовну заяву просила у задоволенні позову відмовити повністю. Зазначила, що позивач після розірвання шлюбу виїхав з будинку та не проживав у ньому, земельною ділянкою не користувався, земельний податок не сплачував. Податок на землю сплачувала [PERSON] Вважає оскаржуване рішення Мошнівської сільської ради законним так таким, що відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтримала думку свого представника та просила у задоволенні позову відмовити. Представник Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи та наявні у ній докази вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст.82 ЦПК України, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Судом встановлено, що рішенням Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області №8-21 від 25.02.1992 року [PERSON] виділено земельну ділянку під будівництво індивідуальних жилих будинків громадян села розміром 0,15 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Мошнівської сільської ради №559/02-09 від 21.11.2017 року гр. [PERSON] рішенням Мошнівської сільської ради №8-21 від 25.02.1992 року надана в користування земельна ділянка розміром 0,15 га, розташована за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних споруд. На даний час вказана земельна ділянка надана [PERSON] згідно рішення Мошнівської сільської ради №9-8/VII від 19.05.2016 року. Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2016 року задоволено позов [PERSON] , скасовано рішення Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 22.10.2015 року №54-10/VI. Зобов`язано Мошнівську сільську раду Черкаського району Черкаської області розглянути на першому пленарному засіданні сільської ради, після набрання постанови суду законної сили, клопотання [PERSON] щодо припинення [PERSON] права користування земельною ділянкою площею 0,15 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та про надання цієї ділянки у користування [PERSON] . Згідно витягу з рішення Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області №9-8/VII від 19.05.2016 року про розгляд заяв громадян з питань землекористування Мошнівська сільська рада вирішила: п.1. Відповідно до п.1 ст.122 Земельного кодексу України надати земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд: [PERSON] м.Мошни Черкаського району Черкаської області біля отриманого будинку згідно постанови Черкаського районного суду від 22.04.2016 року п.3. Відповідно до п/п «д» ст. 141 Земельного кодексу України вилучити земельні ділянки, згідно Постанови Черкаського районного суду від 22.04.2016 року: [PERSON] [ADDRESS] - вилучити 0,15 га за адресою: [ADDRESS]. Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Держава відповідно до положень статті 55 Конституції України кожному гарантувала право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до положень статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. Згідно Закону України від 21.05.97 р. N 280/97 "Про місцеве самоврядування"(далі - Закон №280) сільські, селищні, міські, районні та обласні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно ст. 25 Закону №280 сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону №280 до компетенції сільської ради відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад визначені главою 2 Закону №280. Так, відповідно до п. б пп. 10 ст. 30 Закону №280 до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить облік відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності. Згідно ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно ст.141 Земельного кодексу України підстави припинення права користування земельною ділянкою: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд критично оцінює посилання представника позивача в обґрунтування своїх вимог на ст.144 ЗК України, оскільки на думку суду ст.144 ЗК України не може бути застосована до даних правовідносин, оскільки Мошнівська сільська рада приймаючи оскаржуване рішення керувалася п.6 ст.141 ЗК України та п.1 ст.122 ЗК України. Стаття 141 ЗК України передбачає підстави припинення права користування земельною ділянкою, відповідач 1 у своєму рішенні зазначив: «вилучити земельну ділянку», що суперечить ЗК України, а також безпідставно послався на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2016 року, якою його зобов`язано лише розглянути на першому пленарному засіданні сільської ради, після набрання постанови суду законної сили, клопотання [PERSON] щодо припинення [PERSON] права користування земельною ділянкою площею 0,15 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та про надання цієї ділянки у користування [PERSON] , а не прийняти відповідне рішення. Суд вказує, що згідно оскаржуваного рішення вбачається, що Мошнівська сільська рада не припинивши право користування земельної ділянки позивача, передала її у користування [PERSON] при цьому необґрунтовано пославшись на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2016 року, а після цього «вилучив» земельну ділянку, замість припинення права користування нею позивача. Посилання Мошнівської сільської ради у своєму рішенні №9-8/VII від 19.05.2016 року на п. «д» ст.141 Земельного кодексу України на думку суду є безпідставним, оскільки згідно наданих квитанцій, які містяться у матеріалах справи, земельний податок на земельну ділянку ділянкою площею 0,15 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] сплачувався. Той факт, що земельний податок сплачувався відповідачем [PERSON] також не є підставою для застосування Мошнівської сільською радою в оскаржуваному рішенні п. «д» ст.141 Земельного кодексу України, оскільки законодавством України не визначено правової норми, яка б імперативно зобов`язувала громадян особисто сплачувати податок на землю. Суд наголошує, що ст. 141 Земельного кодексу України не передбачає вилучення земельної ділянки, а тільки - припинення права користування земельною ділянкою. Також згідно оскаржуваного рішення Мошнівська сільська рада вилучивши земельну ділянку у [PERSON] та надавши її у користування [PERSON] не припинила право власності та на її користування позивачем, порушила хронологічний порядок прийняття рішень та порядок процедури припинення права користування земельною ділянкою. На підставі викладеного суд вважає, що дії Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області при прийнятті рішення №9-8/VII від 19.05.2016 року є неправомірними та відповідно зазначене рішення підлягає скасуванню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача, понесені судові витрати у сумі 11409 (одинадцять тисяч чотириста дев`ять) грн. 60 коп. по 5704 (п`ять тисяч сімсот чотири) грн. 80 коп. з кожного. На підставі ст. ст. 12, 116, 122, 141 ЗК України,

Outcome: approved