Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

20 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у зв`язку з продовженням навчанням. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] , є її батьком. На даний час вона є повнолітньою та навчається на ІІ курсі денного відділення Сумського національного аграрного університету за спеціальністю «Економіка». Зазначає, що оскільки вона навчається на денному відділенні, то немає змоги офіційно працевлаштуватись і мати самостійний заробіток. При цьому вказує, що доходи матері у повній мірі не забезпечують її потреби, які полягають у витратах на проїзд, одяг, харчування, засоби гігієни, канцелярські товари. Відповідач відповідно до діючого законодавства належним чином обов`язки щодо забезпечення належного рівня її життя не виконує, на утримання грошових коштів не надає. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання на продовження навчання у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання чи досягнення двадцяти трьох років, залежно від того, яка з цих обставин настане першою, починаючи стягнення з дня звернення з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 27 серпня 2020 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 12-13). У судове засіданні позивач [PERSON] не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує (а. с. 18). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає (а. с. 19). У зв`язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 4). Шлюб між батьками позивача [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище), укладений 19 серпня 2000 року у відділі ДРАЦС Білопільського РУЮ в Сумській області, розірвано на підставі рішення Білопільського районного суду, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а. с. 6). Зі змісту довідки із Сумського національного аграрного університету від 16 вересня 2019 року, [PERSON] навчається (станом на день складання довідки) на І курсі за спеціальністю «Економіка» факультету економіки і менеджменту денної форми навчання. Зарахована на умовах комерційного фінансування, з кінцевим терміном навчання - 30 червня 2023 року (а. с. 5). Із довідки Білопільської міської ради від 19 серпня 2020 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 7). Таким чином, судом встановлено, що повнолітня [PERSON] , 2002 року народження знаходиться на утриманні матері та не може самостійно заробляти собі на життя, так як здобуває освіту, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи правними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. В силу ч. 1, ч. 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потребу у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, враховуючи, що [PERSON] є повнолітньою та продовжує навчання, у зв`язку з чим не має власного заробітку та перебуває на утриманні матері, а відповідач в свою чергу є особою працездатного віку, доказів того, що останній за станом здоров`я чи з інших причин не може надавати таку допомогу суду не надано, а тому виходячи із спільного обов`язку батьків утримувати дитину, суд приходить до висновку про стягнення із [PERSON] на користь доньки [PERSON] щомісячно аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня звернення з даним позовом до суду. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору згідно із положенням ст. 5 Закону України "Про судовий збір", необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved