Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

16.07.2020 позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача Нагуєвицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, в якому просить: - встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , який зазначений в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , видане Бориславським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 407 та [PERSON] , [INFO] , який зазначений у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 21.09.1982, запис № 6, та у свідоцтві про укладення шлюбу [NUMBER] від 18.06.1987, видане відділом ЗАГСу Бориславського міськвиконкому Львівської області, запис № 138, є однією і тією ж особою; - встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Борислав Львівської області є чоловіком [PERSON] , [INFO] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на будинковолодіння [ADDRESS] , загальною площею 72,0 кв.м., житловою площею 20,8 кв.м., допоміжною 51,2 кв.м., а також господарські споруди: веранда а площею 14,0 кв.м., сходи а1, сарай Б площею 74,3 кв.м., вбиральня В площею 1,5 кв.м., сарай Г площею 45,0 кв.м., огорожа 1-2, як спадкоємцем за законом, після смерті чоловіка [PERSON] , яка сталася [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина до складу якої входить будинковолодіння [ADDRESS] . Зазначає, що звернувшись до приватного нотаріуса з мето оформлення своїх спадкових прав на вказане майно, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно та рекомендовано звернутись до суду. Крім цього, у свідоцтві про смерть її чоловіка допущена помилка в написанні його прізвища, зокрема прізвище останнього зазначено як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Враховуючи те, що встановлення даного факту для неї має юридичне значення та на даний час вона є єдиним спадкоємцем, у зв`язку з чим змушена була звернутись з даною заявою до суду. Ухвалою судді від 16.07.2020 провадження в зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання на 30.07.2020. 30.07.2020 підготовче судове засідання відкладено на 20.08.2020, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін. 20.08.2020 підготовче судове засідання відкладено на 10.09.2020, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала суду клопотання, в якому просить суд проводити розгляд даної справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник Нагуєвицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області - сільський голова Вовків О.М. в підготовче судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить розгляд даної справи проводити без представника сільської ради. Зазначив, що заперечень проти позову у сільської ради немає. За результатами підготовчого провадження, у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Так, вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В той же час, частиною 2 даної статті регламентовано, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього серії [NUMBER] від 31.10.2017 (а.с. 21). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.06.1987 вбачається, що [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з позивачем по справі [PERSON] (а.с. 19). Також, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.09.1982, виданого повторно вбачається, що прізвище чоловіка позивачки також зазначено як « [PERSON] » (а.с. 20). Суд приймає до уваги доводи позивача [PERSON] про те, що ряд неточностей у документах виник у зв`язку з невірним зазначенням прізвища її чоловіку в свідоцтві про його смерть, оскільки такі встановлені матеріалами справи. Згідно положень п. 1 ППВС України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який зазначений в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , видане Бориславським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 407 та [PERSON] , [INFO] , який зазначений у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 21.09.1982, та у свідоцтві про укладення шлюбу [NUMBER] від 18.06.1987, видане відділом ЗАГСу Бориславського міськвиконкому Львівської області, запис № 138, є однією і тією ж особою та чоловіком позивача [PERSON] , [INFO] . З огляду на вказане та враховуючи, що встановлення даного факту для позивача має юридичне значення (дає право на отримання спадщини порядку\~ст. 1261 ЦК України), суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Крім того, згідно\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом її відкриття є день її смерті, а відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок смерті. За правилами\~статей 1222-1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а в разі його відсутності, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.1\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки протягом встановленого законом строку спадкоємець - позивач не заявив про відмову від спадщини, то на підставі п. п. 3, 5\~ст. 1268 ЦК України\~спадщина, незалежно від часу її прийняття, належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Відповідно до довідки № 1046 від 24.10.2018, виданої сільським головою Нагуєвицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області вбачається, що згідно господарських книг будинковолодіння [ADDRESS] , рахувалась за [PERSON] до дня смерті, яка сталась [INFO] , (а.с. 22). Згідно\~ст. 66-69 ЗУ "Про нотаріат", п. 4.15 Глави 10 Порядку вчинена нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до абзацу 2 п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вимогами\~ст. 392 ЦК України\~та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, у згаданому листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Натомість, відповідно до листа приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Головного управління юстиції у Львівській області Лаганяк Т.І. за № 54/01-16 від 03.07.2019 вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, (а.с. 23). З огляду на викладене, а також враховуючи ту обставину, що нотаріусом відмовлено позивачу в оформленні спадкового майна після смерті [PERSON] , яка сталася [INFO] , позивач є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка вчинила усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, але з незалежних від неї причин у видачі такого їй було відмовлено, визнання позову відповідачем, а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved