Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

26.07.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] ,\~ [PERSON] та просить: - визнати що земельна ділянка, площею 0,25 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5121484700:02:004:0081 належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. - визнати за нею як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , право власності на 1/3 частину земельної ділянки, площею 0,25 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5121484700:02:004:0081. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та на частку земельної ділянки за цією самою адресою, яка знаходиться в спільній сумісній власності. Вона, позивачка, є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Вона звернулася до нотаріуса з метою оформлення частки будинку та земельної ділянки, але нотаріус в оформленні свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку відмовив, у зв`язку з тим, що померлій земельна ділянка належала на праві сумісної власності з іншими членами родини. Оскільки на даний час позивачка не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, єдиною можливістю захисту прав позивача є звернення до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явилися, 13.10.2021 року кожен надав окрему заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнали в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.01.2019 року, виданого Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] , померла [INFO] (а.с.7). 03 липня 2019 року Приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. заведено спадкову справу № 191/2019 до майна померлої [PERSON] на підставі заяви [PERSON] №374 від 03.07.2019 року. Відповідно до матеріалів спадкової справи єдиним спадкоємцем за заповітом від 10.11.2017 року, посвідченого секретарем виконкому Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області Голубцовою М.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 560, є [PERSON] , яка спадщину прийняла у встановленоу законом порядку, а саме шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріуса. Іншій спадкоємець, чоловік померлої [PERSON] , який має право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст.1241 ЦК України відмовився від неї, про що свідчить його заява №373 від 03.07.2019 року. Після смерті [PERSON] позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого 27.10.2020 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2489, яке посвідчує спадкові права [PERSON] на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Окрім цього, до спадкового майна входить і земельна ділянка, розташована за вищевказаною адресою, площею 0,25 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5121484700:02:004:0081, співвласниками якої є [PERSON] та [PERSON] . Право власності зареєстровано як спільна сумісна власність без визначення часток співвласників, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №116228942 від 05.03.2018 року (а.с.13). Позивачка для вчинення нотаріальної дії звернулася до нотаріуса, однак постановою приватного нотаріусу Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. від 27.10.2020 за № 838/02.31, у вчиненні нотаріальної дії\~видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки, що знаходиться по адресу: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка є об`єктом права спільної власності спадкодавця [PERSON] , позивачці було відмовлено, у зв`язку з тим, що неможливо встановити спадкову масу, визначити конкретний розмір спадкового майна, а отже, видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку вказаної ділянки\~неможлива. Статтю 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду (частина 2 ст.370 ЦК України). Як встановлено судом, між співвласниками земельної ділянки, як до часу смерті так і після неї, не укладалось угод щодо поділу майна, належного їм на праві спільної сумісної власності та не існує жодного рішення про такий поділ, а тому, при визначенні часток слід виходити із засад рівності часток кожного із них. Таку юридично процедуру у даному випадку застосувати неможливо з огляду на смерть одного із співвласників у зв`язку з чим втрачена його правосуб`єктність. Зі змісту статті 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Нормами ст. 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до п. «г» ч. 1\~ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 4 та ч. 5\~ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно з п. 5\~постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»\~частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Частиною 1\~ст. 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Відповідно до п. 10 ППВСУ № 7 від 30.05.2008року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що відповідно до\~статті 1225 ЦК\~( 435-15 ) право власності на земельну ділянку - переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно ч. 1\~ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справі наголошує у п. 3.4. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", де зазначає, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів зазначено визнання права. Згідно\~зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що відповідачі визнали позов, однак позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки неможливо встановити спадкову масу, визначити конкретний розмір спадкового майна, а отже, видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку вказаної ділянки є неможливою, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивачки, які підлягають захисту, шляхом визначення, що частка померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 5121484700:02:004:0081, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в [ADDRESS] , становить 1/3 частку, та визнання за позивачкою права власності на 1/3 частки цієї земельної ділянки, в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved