Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

26.12.2018 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим по [ADDRESS] В обгрунтування заявлених вимог у позовній заяві вказала, що на підставі Договору купівлі-продажу від 22.02.2001 року [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] Відповідачі: [PERSON], який є сином позивача, [PERSON], яка є донькою позивача, [PERSON], який є зятем позивача та [PERSON], яка є онукою позивача, по теперішній час є зареєстрованими у вказаному будинку, однак в ньому фактично не проживають з вересня 2015 року, їх особисті речі відсутні. Фактичне місце проживання та засоби зв'язку відповідачів позивачу не відомі, можливо проживають у м. Грозний Російської Федерації. 07.11.2018 року комісією у складі депутата Міловської сільської ради Балаклійського району Харківської області [PERSON] та сусідів [PERSON] та [PERSON] був складений [PERSON] про не проживання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації з вересня 2015 року. При обстеженні речі відповідачів були відсутні і їх самих у будинку виявлено не було. Реєстрація відповідачів у будинку перешкоджає позивачу розпоряджатися ним та негативно впливає на її бюджет. В судове засідання позивач не з'явилась. Представник позивача надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали. У зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 22.02.2001 року [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2017 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Із довідки Міловської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 07.11.2018 року № 508 вбачається, що відповідачі [PERSON], який є сином позивача, [PERSON], яка є донькою позивача, [PERSON], який є зятем позивача та [PERSON], яка є онукою позивача, по теперішній час є зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] 07.11.2018 року комісією у складі депутата Міловської сільської ради Балаклійського району Харківської області [PERSON] та сусідів [PERSON] та [PERSON] був складений [PERSON] про не проживання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації з вересня 2015 року. При обстеженні речі відповідачів були відсутні і їх самих у будинку виявлено не було. Відповідно до положень ч.1 ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член власника сім'ї втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В правових позиціях, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від.12.04.1985 року з наступними змінами "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або членів його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, тощо) суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, обов'язковою умовою для визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є її відсутність в житловому приміщенні протягом року без поважних причин . Із змісту позову вбачається, що відповідачі не проживають в спірному будинку з 2015 року з власної волі, їх речі за місцем проживання відсутні, а позов пред'явлено до суду у грудні 2018 року. Відповідачі не проживають у будинку позивача більше року з власної волі, а своєю реєстрацією у житлі порушують права позивача як власника на користування та розпорядження майном, захист, якого передбачений ст. 391 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved