Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

\~\~\~\~ 26 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про розподіл майна подружжя, а саме: квартири за адресою: м.Маріуполь, вул. Пашковського, б. 37 кв. 9. \~\~\~\~ В обґрунтування позову зазначив, що знаходився в зареєстрованому шлюбі із відповідачкою з 01 жовтня 2005 року, 24 червня 2015 року шлюб між ними було розірвано. За період шлюбу вони придбали за договором купівлі-продажу квартиру за вищевказаною адресою. Свідоцтво про право власності на спірну квартиру було оформлено на імя колишньої дружини. Оскільки сторони не досягли згоди щодо розподілу майна, позивач змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Просив розподілити між ними спірну квартиру, шляхом виділення по ? частки квартири кожному. \~\~\~\~ У судове засідання позивач не зявився, надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, а також просив розглядати справу в його відсутності. Відповідачка до судового засідання не зявилася, від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила розглядати справу без її участі. Відповідно до ч.2 ст.197 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~\~\~\~ Суд, оглянувши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі\~з 01 жовтня 2005 року, який 24 червня 2015 року було розірвано, про що свідчить рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маруполя, яке набрало законної сили. (а.с.5) \~\~\~\~ Як вбачається з матеріалів справи, за час знаходження у шлюбі сторонами було придбано квартиру за адресою: м.Маріуполь, вул.Пашковського, б. 37 кв.9, що підтверджується договором купівлі-продажу від 19 грудня 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 2064. (а.с.3) Згідно технічного паспорту на квартиру, квартира [ADDRESS] складається з двох жилих кімнат, загальною площею 47,9 кв.м, житловою площею 26,7 кв.м.(а.с. 10-11) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 грудня 2014 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 534053614123. (а.с.40) Згідно зі\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. На підставі ч.1\~ст.70 СК України\~у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В керівних роз'ясненнях п. 23,24,25\~постанови Пленуму Верховного Суду України, від 21.12.2007, № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"\~зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК, ч. 3\~ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на спірну квартиру, судом встановолено факт набуття квартира [ADDRESS] під час шлюбу сторін. В той же час, визання позову відповідачем свідчить про безспірність факту, що джерелом набуття вказаної квартири були спільні сумісні кошти\~\~подружжя. З огляду на наведене, суд дійшов переконливого висновку, що спірна квартира підлягає розподілу по 1/2 частці кожному із подружжя. \~\~\~\~

Outcome: approved