Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м.Тростянець Сумської області, сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого на підставі розпорядження Тростянецьої районної державної адміністрації №164 від 21 березня 1996 року, та зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1043 від 30 березня 1996 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Нотаріус відмовила видавати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку із відсутністю написання по-батькові у сертифікаті на право на земельну частку померлої. Оскільки, в позасудовому порядку заявник не має можливості підтвердити належність правовстановлюючого документу, останній змушений звернутись до суду. [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги заяви підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, згоду з вимогами заяви.. Дослідивши матеріали справи та надавши належну оцінку доказам, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м.Тростянець Тростянецького району Сумської області (свідоцтво про смерть № [NUMBER] ). Згідно сертифікату серії [NUMBER] [PERSON] , яка проживає: с.Микитівка Тростянецького району Сумської області на підставі рішення Тростянецької райдержадміністрації від 21.03.1996 року №164 належить право на земельну частку (пай) у змелі, яка перебуває у колективній власності Акціонерно-паойового товариства закритого типу «Нива» розміром 4,2 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ж частки в натурі, сертифікат зареєстрований за № 1043. Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Сумській області відділу у Тростянецькому районі в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на підставі розпорядження №164 від 21.03.1996 року зареєстровано сертифікат серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , реєстровий № 1043 від 30.03.1996 року, розмір земельної частки (паю) складає 4,2 умовних кадастрових гектарів. Згідно свідоцтва про одруження та народження [PERSON] та [PERSON] одружились 16.01.1966 року та є батьками заявника. За відомостями з Державного реєстру актів цивільного стану [PERSON] 16.03.1966 року уклала шлюб з [PERSON] . Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова встановлено факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] в м.Тростянець. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зі змісту ст. 315 ЦПК України вбачається, що судом розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 6 ст. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Як роз`яснено в листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані по справі і досліджені докази, а також, те що у вказаному правовстановлюючому документі олівцем зазначено не вірне по-батькове, що не може бути усунуто іншим шляхом, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved