Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

15.11.2018 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: в будинку №19-А тупик Цегельний у м. Балаклія Харківської області. В обгрунтування заявлених вимог у позовній заяві вказав, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 13.02.1984 року [PERSON] є власником будинку за адресою: тупик Цегельний, б.19-А у м. Балаклія Харківської області. Відповідач [PERSON], по теперішній час є зареєстрованою у вказаному будинку, однак в ньому фактично не проживає з 2014 року, її місце проживання позивачу не відоме. 08.10.2018 року комісією під головуванням депутата Балаклійської міської ради [PERSON] в присутності свідків: [PERSON], [PERSON] був складений Акт обстеження про не проживання відповідача [PERSON] за місцем реєстрації з 2014 року. Реєстрація відповідача у будинку перешкоджає позивачу розпоряджатися ним та негативно впливає на його бюджет, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які нараховуються. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду невідомі, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку\~статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст.223 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 13.02.1984 року [PERSON] є власником будинку за адресою: тупик Цегельний, б.19-А у м. Балаклія Харківської області. Із довідки про склад сімї виданої Виконкомом Балаклійської міської ради Харківської області від 08.10.2018 року № 2364 вбачається, що за адресою: тупик Цегельний, б.19-А у м. Балаклія Харківської області, зареєстрована: [PERSON] [INFO] З акту-обстеження від 08.10.2018 року, складеного депутатом Балаклійської міської ради Харківської області [PERSON]., в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON], вбачається, що [PERSON] [INFO] зареєстрована, але фактично не проживає за адресою: [INFO] з 2014 року. Відповідно до положень ч.1\~ст.383 ЦК України\~власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2\~ст.405 ЦК України\~передбачено, що член власника сім'ї втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В правових позиціях, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від.12.04.1985 року з наступними змінами "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами\~Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або членів його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, тощо) суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, обов'язковою умовою для визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є її відсутність в житловому приміщенні протягом року без поважних причин . Із змісту позову вбачається, що відповідач не проживає в спірному будинку з 2014 року з власної волі, її речі за місцем проживання відсутні, а позов пред'явлено до суду у жовтні 2018 року. Відповідач не проживає у будинку позивача більше року з власної волі, а своєю реєстрацією у житлі порушує права позивача як власника на користування та розпорядження майном, захист, якого передбачений\~ст. 391 ЦК України. Тому позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved