Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в якому просила стягнути з відповідача грошові кошти по договору № 336235/446/370-14 від 20.01.2014 року в сумі 6207,13 Євро, що в перерахунку на національну валюту становить 160 206,03 грн. та за договором № 336235/2319/370-14 від 13.02.2014 року в сумі 56 090,69 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що 14.01.2013 року вона уклала з відповідачем договір № 615/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» в євро. По закінченню строку дії вказаного договору 20.01.2014 року було укладено договір-заяву № 336235/446/370-14, згідно з яким вона розмістила у відповідача строковий грошовий вклад (депозит) «Класік» в розмірі 6272,60 Євро на термін до 25.01.2015 року. Крім того, 08.02.2013 року вона уклала з відповідачем договір № 1583/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в національній валюті. Відповідно до даного договору вона внесла грошові кошти в національній валюті в сумі 47 688,31 грн. на строк з 08.02.2013 року по 13.02.2014 року. Після закінчення терміну, на який був укладений вищевказаний договір, 13.02.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір № 336235/2319/370-14, відповідно до умов якого вона передала банку грошові кошти у національній валюті на вкладний рахунок № 2635.0.044708.006 у сумі 56848,41 грн. на строк з 13.02.2014 року по 18.02.2015 року. Після закінчення строку дії вказаних договорів вона звернулась до відповідача із заявою про повернення депозитів, однак останній тільки частково повернув їй грошові кошти у вигляді відсотків, зокрема за договором-заявкою № 336235/446/370-14 від 20.01.2014 року 26 січня 2015 року повернув 500,00 євро та 29 січня 2015 року - 100,00 євро, а за договором-заявкою № 336235/2319/370-14 від 13.02.2014 року протягом лютого - квітня 2015 року повернув 10000,00 грн. На її повторну письмову вимогу відповідач залишок депозитних коштів не повертає. Станом на 31.03.2015 року курс гривні відносно Євро становив 25,815628 грн. за 1 Євро, а тому заборгованість відповідача перед нею за депозитним договором у валюті євро в перерахунку на національну валюту становить 160206,03 грн. Такі дії відповідача свідчать про відмову від добровільного повернення депозитних коштів, а тому вона змушена звернутись в суд з даним позовом. Одночасно просила стягнути з відповідача 2000,00 грн. відшкодування завданої його діями моральної шкоди та всі судові витрати по справі. Позивачка у судове засідання не з»явилася, подала письмову заяву про розгляд справи в її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення в даній справі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився та про причини неявки не повідомив, хоч був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про отримання рекомендованого поштового відправлення. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що дану справу слід розглянути в порядку заочного провадження і позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ч.1 ст. 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2 ст. 1060 даного кодексу передбачено, що за договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином та відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" зазначено, судам слід мати на увазі, що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Судом встановлено, що між сторонами по справі 20.01.2014 року укладено договір-заяву № 336235/446/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті (а.с. 8), відповідно до якого [PERSON] внесла на депозитний рахунок банку № [NUMBER] грошові кошти (депозит) в сумі 6272,60 євро на строк з 20.01.2014 року по 25.01.2015 року. За змістом п. 6 вищевказаного договору, після закінчення строку вклад повертається Вкладникові в порядку строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2. Основних умов. Згідно з договором-заявою № 336235/2319/370-14 від 13.02.2014 року про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в національній валюті, [PERSON] внесла на депозитний рахунок відповідача грошові кошти в національній валюті в сумі 56 090,69 грн. на строк з 13.02.2014 року по 18.02.2015 року. Як вбачається з письмових заяв позивачки від 23.02.2015 року (а.с. 12-14), вона зверталася до відповідача з вимогою про розірвання договорів від 20.01.2014 року і від 13.02.2015 року та повернення депозитних вкладів і нарахованих процентів. Відповідно до наданих позивачкою квитанцій (а.с. 15-24), відповідачем тільки частково повернуто їй грошові кошти у вигляді відсотків, а саме: за договором-заявою № 336235/446/370-14 від 20.01.2014 року повернуто 26.01.2015 року 500,00 євро та 29.01.2015 року 100,00 євро, а за договором-заявою від № 336235/2319/370-14 від 13.02.2014 року протягом лютого - квітня 2015 року повернуто 10000,00 грн. Як вбачається із проведеного [PERSON] у позовній заяві розрахунку, залишок не повернутих їй відповідачем грошових коштів за договором-заявою № 336235/446/370-14 від 20.01.2014 року становить 6207,13 євро, а за договором-заявою № 336235/2319/370-14 від 13.02.2014 року - 56090,69 грн. Таким чином судом встановлено, що незважаючи на письмові звернення позивачки і те, що всі строки, передбачені для повернення грошових вкладів (депозитів) умовами договорів вже закінчилися, відповідач свої зобов'язання за вказаними договорами належним чином не виконує та надані йому позивачкою грошові кошти у повній мірі не повертає. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] в цій частині слід задоволити та стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на її користь грошові кошти в сумі 6207,13 Євро у відповідності до укладеного між ними договору № 336235/446/370-14 від 20.01.2014 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» в євро, що в перерахунку на національну валюту відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.03.2015 року складає 160206,03 грн., та грошові кошти в сумі 56090,69 грн. у відповідності до укладеного між ними договору № 336235/2319/370-14 від 13.02.2014 року про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» в національній валюті. Що стосується вимоги позивачки про стягнення з відповідача відшкодування завданої його діями моральної шкоди, то суд вважає, що вона до задоволення не підлягає, оскільки жодних доказів спричинення їй моральної шкоди позивачка не надала. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 524, 526, 625, 1058, 1060, 1061, 1075 Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved