Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

18.06.2021 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаними позовними вимогами. Заявлені позовні вимоги позивачка вмотивувала наступним. Сторони зареєстрували шлюб 24.04.2018 року. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони проживають окремо. Позивачка проживає з сином у будинку своєї матері в смт Міжгір`ї, а відповідач в с.Вучкове Хустського району Закарпатської області. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною по досягненню 3-х років дитиною, та за цих підстав є непрацюючою, вимушена здійснювати догляд за малолітнім сином. Відповідач належно не забезпечує сім`ю, не надає позивачці кошти на утримання дитини, не забезпечує дитину матеріально. Єдине джерело доходу позивачки є державна соціальна допомога призначена їй у зв`язку з народженням дитини в розмірі 1032 грн. Цих коштів [PERSON] не вистачає для належного забезпечення сина та її. Добровільно сплачувати аліменти на утримання сина та на її утримання відповідач не бажає, оскільки всі свої зароблені кошти сплачує колишній дружині [PERSON] як аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач є молодий віком, працездатний та здоровий, має можливість сплачувати аліменти. Дані обставини стали підставою для звернення позивачкою до суду з цим позовом. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 1500 грн щомісячно, та на її утримання в твердій грошовій сумі 1500 грн щомісячно, до досягнення дитиною 3-х річного віку. Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02.07.2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, від позивачки та відповідача до суду не надходили. 06.07.2021 року відповідач [PERSON] подав суду заяву в якій вказує, що заявлені до нього позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. Позивачка станом на 16.07.2021 року не подала суду заяв про закриття провадження у справі, або залишення позову без розгляду. Оцінивши позиції сторін, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов [PERSON] задоволити, виходячи з такого. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Правовідносини між сторонами виникли із сімейних відносин в частині утримання батьками малолітньї дитини та утримання дружини від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох річного віку. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачка вказала, що на її утриманні перебуває одна малолітня дитина віком до трьох років, за цих підстав вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та вимушена вести догляд за малолітнім сином [PERSON] , 2019 р.н.. З відповідачем позивачка не проживає спільно, як одна сім`я, мешкають окремо. Син сторін проживає спільно з позивачкою, за адресою: [ADDRESS] . Відповідач проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ці обставини відповідачем [PERSON] не оспорюються. Позивачка вказала, що відповідач добровільно кошти на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , не надає та матеріально не забезпечує їх сім`ю, що також визнано відповідачем. Згідно з ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.181 ч.3 СК України при ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька у твердій грошовій сумі з урахуванням, обставин, зазначених у ст.182 СК України. Згідно з ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» (ст.8) встановлено: - прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 01 січня - 2189 грн, з 1 липня - 2294 грн, з 1 грудня 2393 грн; - прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, який становить: з 1 січня 2021 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини, та рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Отже, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина та на її утримання є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. Оскільки сума аліментів на утримання дитини, та на утримання позивачки як матері, яка веде догляд за дитиною віком до 3-х років, яку просить визначити позивачка відповідає установленому законом прожитковому мінімуму на одну працездатну особу, та на дитину віком до 6 років і не суперечить ст. 182, ст. 84 СК України, а тому до зменшення не підлягає. Такий розмір аліментів не погіршить майнового становища відповідача та старшого сина відповідача - [PERSON] , [INFO] . Рішення в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню. Згідно вимог ст. 141, ст. 142 ЦПК України, ЗУ "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути у користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 908 грн., тобто тільки 50 % від суми судового збору, який підлягав до оплати позивачкою (дві позовні вимоги майнового характеру), у зв`язку з визнанням позову відповідачем.

Outcome: approved