Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що [INFO] в них з відповідачем народилась спільна донька [PERSON] про, що складено відповідний актовий запис № 3648 та видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження батьком [PERSON] є [PERSON] . 27.10.2012 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. 21.02.2019 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. З 2018 року відповідач не спілкується з дитиною, не цікавиться її здоров`ям, не відвідує, не бере участі у вихованні та навчанні, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, жодної участі у її житті та розвитку не приймає, матеріальну допомогу не надає. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.03.2021 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. У підготовче судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, надав до суду нотаріально посвідчену заяву в якій визнає позовні вимоги, та просить розглядати справу без його участі. Третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради надала до суду пояснення в яких просить розглядати справу за відсутності представника органу опіки та піклування. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.10.2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Відповідно до копії рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.02.2019 року у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований у Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 756 - розірвано. З копії свідоцтва про шлюб від 07.12.2019 року серії [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (актовий запис № 5620), встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб та [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . З висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 22.06.2021 року № 384 вбачається, що дитина фактично проживає за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] та її чоловіком [PERSON] якого дитина сприймає як батька. Мати піклується про свою доньку, займається її вихованням, та оздоровленням. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради у своєму висновку зазначає, що вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно роз`яснень, що містяться у ч. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного суду від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд зазначає, що батько неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] байдужий до життя, здоров`я та розвитку своєї дитини, не зустрічається з нею, не цікавиться її життям, матеріальної допомоги не надає. Тривалий час без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , а тому позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved