Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

28.03.2016 [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 20.11.2008 вона уклала шлюб із [PERSON] Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.01.2012 шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10.02.2011 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини, але відповідач злісно ухиляється від сплати цих аліментів, що призвело до утворення заборгованості в сумі 67 677,14 грн. В даний час дитина проживає з матір'ю [PERSON], яка її матеріально утримує та піклується про неї. Відповідач вже декілька років не проживає з ними та не відвідує дочку, її життям не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає, участі у вихованні дитини не приймає. Будь-яких перешкод у спілкуванні бувшому чоловікові з дітьми позивач не чинить. 21.01.2016 відповідач [PERSON] нотаріально завірив заяву про відмову від батьківства відносно своєї дочки [PERSON], [INFO]. У зв'язку з ухиленням відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вважає, що така позиція її бувшого чоловіка шкодить інтересам дитини, а позбавлення батьківських прав буде сприяти інтересам дочки та її соціальному захисту. Тому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої дочки. В судове засідання позивач не з'явилася, в своїй заяві суду підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити, а справу розглянути без її участі, проти винесення судом заочного рішення у даній справі не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 47), однак в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. До суду факсом надійшла заява про визнання позовних вимог, виконана від імені відповідача. Проте авторство вказаної заяви викликає сумніви у суду, оскільки підпис відповідача нотаріально не посвідчений, а адреса відправника зазначена адреса позивача по справі. Тому, зі згоди позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Представник третьої особи за довіреністю [PERSON] участі у судовому засіданні не приймав, в адресованій суду заяві просить суд розглянути справу без представника органу опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, підтримує наданий раніше висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] та просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків як позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Як вбачається із матеріалів справи, 20.11.2008 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу чоловікові та жінці присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.8). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.9). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.01.2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.22,23). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10.02.2011 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], але відповідач злісно ухиляється від сплати цих аліментів, що призвело до утворення заборгованості в сумі 67 677,14 грн., що підтверджується наданим розрахунком заборгованості по аліментам (а.с.15,19,21). В даний час дитина проживає з матір'ю [PERSON] (а.с.14), відвідує спеціалізований навчально-виховний комплекс «Лісові дзвіночки» з поглибленим вивченням англійської мови. Як вбачається із наданої характеристики, батько дитини жодного разу не відвідав дочку, життям дитини не цікавився (а.с.11). Позивач [PERSON] працює старшою медичною сестрою в СНВК «Лісові дзвіночки», за місцем роботи характеризується позитивно (а.с.10). Як вбачається із висновку Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав від 08.02.2016 року комісія з питань захисту прав дитини Деснянської районної в місті Києві держадміністрації дійшла висновку, що батько дитини [PERSON] свідомо нехтує своїми обов'язками, ухиляється від виховання та навчання дочки, не проявляє щодо неї батьківської турботи, не цікавиться її життям та здоров'ям, не утримує матеріально. Виховання, контроль і матеріальне забезпечення дитини здійснює мати. Враховуючи інтереси дитини, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавити прав [PERSON] стосовно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с.12-13). Крім того, в матеріалах справи знаходиться нотаріально завірена заява [PERSON] від 21.01.2016 про відмову від батьківства відносно своєї дочки [PERSON], [INFO]. Також він не заперечує проти її усиновлення будь-якою особою з правом зміни прізвища та по батькові (а.с.18). Стаття 164 СК України чітко встановлює перелік підстав позбавлення батьків батьківських прав. Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» зазначається «що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Вирішуючи спір, суд враховує, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько вважатиметься таким, що ухиляється від обов'язку по вихованню дитини, якщо він ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої дочки [PERSON], жодним чином участі у її вихованні та утриманні не приймає, ніякого інтересу до дитини не проявляє і вважає, що позбавлення її батьківських прав відповідає інтересам дитини. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved