Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

15.01.2021 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що [INFO] в м. Первомайськ Миколаївської області померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, що складалося з житлового будинку [ADDRESS] . 21 березня 1985 року спадкодавиця склала заповіт, що був посвідчений державним нотаріусом першої Первомайської державної нотаріальної контори за реєстровим номером І-965, за умовами якого, житловий будинок з надвірними спорудами вона заповіла своєму сину [PERSON] . У встановленому законодавством порядку позивач прийняв спадщину, шляхом подачі відповідної заяви до Другої Первомайської ДНК Миколаївської області. Отже, [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за заповітом житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Проте, коли він звернувся до нотаріуса з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане вище спадкове майно, йому було відмовлено, про що нотаріусом була винесена постанова від 06.01.2021 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості та документи, необхідні для її вчинення. Згідно з п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, що підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після надання правовстановлюючого документу щодо належності цього майна спадкодавцеві. У зв`язку з зазначеними обставинами, нотаріус роз`яснила, що у разі смерті власника нерухомого майна та відсутності правовстановлюючого документу, питання визначення належності йому (спадкодавцю) цього майна та наступному його власнику (спадкоємцю) повинно вирішуватися у судовому порядку. [PERSON] була власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується, зокрема, технічним паспортом на даний житловий будинок, а також дозвільною документацією на виділ земельної ділянки та будівництва житлового будинку. Так, відповідно до п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики № 127 від 24.05.2001 р., індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року, не належать до самочинного будівництва\~ Тобто, відповідно до вимог законодавства прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., засвідчує технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Згідно з даними технічного паспорту, будинок був прийнятий в експлуатацію у 1967 році. Мати позивача\~мала всі необхідні дозволи на будівництво зазначеного будинку, які містяться в матеріалах інвентаризаційної справи в КП «Первомайське МБТІ». Крім того, у зведеному\~акті про вартість будівель і споруд від 25.09.1986 року власником житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] вказана саме [PERSON] . Відповідно до п. 49 Постанови Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об`єкти нерухомого майна», заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком. Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об`єкт нерухомого майна заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на такий об`єкт нерухомого майна, заявник не подає. Отже, з технічного паспорту та зведеного акту про вартість будівель і споруд слідує, що житловий будинок та господарські будівлі і споруди були побудовані до 5 серпня 1992 року. Тому для реєстрації права власності на житловий будинок матері позивача потрібно було надати до органу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень технічний паспорт на житловий будинок та документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований будинок. Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена особою, набувається нею. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, мати Позивача правомірно володіла та користувалася своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як вбачається з викладеного вище, перешкод для проведення реєстрації права власності на будинок у [PERSON] не було, але у зв`язку зі смертю, питання щодо реєстрації права власності залишилося неврегульованим. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування, права та обов`язки спадкодавця переходять до спадкоємців. У відповідності зі ст.\~392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. З підстав, зазначених вище, [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, на зазначене вище спадкове майно, тому єдиним правовим способом захисту його законних прав та інтересів, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є звернення до суду з позовом про визнання права власності на нього в порядку спадкування за заповітом після смерті, [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Первомайськ Миколаївської області. Позивач та його представник в судове засідання надали заяву з проханням слухати справу у їх відсутність, підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити. Від Первомайської міської ради Миколаївської області на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за відсутності їх представника, позовні вимоги визнали. Відповідно до ч. 1, 4\~ст. 206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3\~статті 200 ЦПК України\~визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Первомайськ Миколаївської області (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 22.01.2000 р.). За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла своєму сину [PERSON] належний їй житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] , що був посвідчений державним нотаріусом першої Первомайської державної нотаріальної контори 21 березня 1985 року за реєстровим номером І-965 (а.с.6). [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на вище вказаний житловий будинок у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на нього та рекомендовано звернутись до суду з позовною заявою (а.с.7). Належність [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] , підтверджується технічним паспортом на даний житловий будинок, а також дозвільною документацією на виділ земельної ділянки та будівництва житлового будинку. Згідно з даними технічного паспорту, будинок був прийнятий в експлуатацію у 1967 році. Право власності на спадкове майно підтверджується наявними в матеріалах справи документами: копією довідки КП «Первомайське МБТІ» № 151 від 30.12.2020 р.; копією технічного паспорту; копією будинкової книги та копією інвентарної справи на житловий будинок [ADDRESS] , яка була надана КП "Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації" на виконання ухвали суду про витребування доказів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved