Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

16 травня 2014 року прокурор Недригайлівського району звернувся до суду в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом до ТОВ «Лотуре Агро» про дострокове припинення договорів оренди шляхом розірвання та стягнення заборгованості з орендної плати, в якому просить суд розірвати договора оренди земельних ділянок укладених 10.12.2006 року між вищевказаними особами та ТОВ «Лотуре Агро», мотивуючи свої вимоги тим, що позивачам, згідно з державними актами на право власності на земельні ділянки на праві приватної власності належать земельні ділянки, які розташовані на території Іваницької сільської ради Недригайлівського району Сумської області. Вказані земельні ділянки згідно із договорами оренди землі від 10 грудня 2006 року позивачі передали в оренду відповідачу ТОВ «Лотуре-Агро». Оренду плату за користування земельними ділянками за 2013 рік відповідач не сплатив, а тому виникла відповідна заборгованість, чим порушено інтереси позивачів, позбавляючи можливості своєчасно та в повному обсязі отримувати дохід від належних їм земельних ділянок (паю). Прокурор в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про оренду землі», розгляд спорів, пов'язаних з орендою землі, вирішується у судовому порядку. Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Судом встановлено, що позивачі по даній справі є людьми похилого віку, пенсіонерами, що свідчить про їх незадовільний матеріальний стан і відсутність фінансової можливості самостійно звернутися до суду на захист свого порушеного права. Виходячи вищевикладене, суд вважає що мають місце правові підстави для звернення прокурора в межах своєї компетенції, передбаченої ст. 121 Конституції України, ст. 45 ЦПК України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» до суду з даними позовними заявами. Відповідач по даній справі ТОВ "Латуре-Агро" на думку суду належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надходило, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. При конкуренції загальної та спеціальної процесуальної норми, суд застосовує норму спеціальну і керується положеннями ч.1 ст. 224 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи в разі однієї неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення. Перевіривши по справі надані докази суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що Недригайлівською районною прокуратурою Сумської області проведено перевірку у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів у діяльності товариства з обмеженою відповідальністю «Лотуре Агро» (далі - відповідач), в ході якої встановлено, що останнє має заборгованість за 2013 рік зі сплати орендної плати за користування земельними ділянками (паями) в тому числі і позивачам по даній справі. Так позивачам згідно з державними актами на праві приватної власності належать земельні ділянки. Вказані земельні ділянки згідно із договорами оренди землі від 10.12.2006, зареєстрованим у Недригайлівському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» при Держкомземі України позивачі передали в оренду відповідачу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Згідно з п.п. 9, 10 вищевказаних договорів оренди орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1,5 % від грошової оцінки у тому числі грошима, послугами та продукцією по її собівартості, але не вище державних закупівельних цін. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації. Станом на день укладання договору оренди землі нормативна грошова оцінка становила 35259,92 грн. (п. 5 договору оренди землі), а отже розмір орендної плати за умовами договору оренди землі на час його укладання становив 528,90 грн., та відповідно до п. 10 мав розраховуватись з урахуванням індексів інфляції. Станом на 2013-2014 рр. нормативно грошова оцінка земельної ділянки по Іваницькій сільській раді становить 72763,16 грн., а тому відповідач мав сплачувати позивачам за користування земельними ділянками орендну плату в розмірі 3-4% від НГО, тобто в розмірі 3% - 1855,46 грн. (без податків), та в розмірі 4% - 2473,94 грн. (без податків). Пунктом 11 договору оренди встановлено, що орендна плата вноситься у такі строки: до 01.12 поточного року. Пунктом 38 договору оренди передбачено підстави його розірвання, зокрема: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором та з інших підстав, визначених законом. Пунктом 39 передбачена можливість розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку. Відповідач орендну плату за користування земельними ділянками позивачам не сплатило за 2013 рік, а тому виникла заборгованість по розрахунку в зв'язку з чим ТОВ «Лотуре Агро» порушило інтереси останніх, позбавляючи можливості своєчасно та в повному обсязі отримувати дохід від належних їм земельних часток (паїв), що є для них джерелом доходу. Згідно ч. 2 ст. 409 ЦК України, власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно ч.2 ст. 410 ЦК України землекористувач зобов'язаний вносити плату за користування земельною ділянкою. За приписами п. «в» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 32 Закону України «Про орендну плату» встановлює, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Частиною 2 ст. 651 ЦК України визначено, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 652 ЦК України та п.п. «г», «д» ст. 141 Земельного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Зазначені положення Цивільного та Земельного кодексів України повністю відповідає принципам захисту права власності, які гарантовані ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велей Девелопмент ЛТД»» проти Ірландії», в якому зазначено, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Таким чином, суд дійшов висновку, що права позивачів, їх сподівання та розрахунки на отримання матеріальної винагороди за використання відповідачем орендованих земельних ділянок, були порушені останнім, що має негативний вплив на матеріальний стан позивачів, перешкоджає реалізації їхнього права власності. За висновком суду позовні вимоги ґрунтуються на приписах закону та відповідають фактичним обставинам, встановленим по справі, перевіреним в судовому засіданні належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Доказів, які б спростовували висновки суду, відповідач не надав. На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Питання про судові витрати по справі підлягають вирішенню на підставі ст. 88 ЦПК України шляхом стягнення з відповідача на користь держави судових витрат в сумі 1948 грн. 80 коп.

Outcome: approved