Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

2 вересня 2019 року до суду надійшла позовна заява від [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якій представник позивачки просить визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за заповітом на майно [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина на земельну ділянку, загальною площею 1,16 га, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), площею 0,84 га, вартістю 19018 гривень 60 копійок, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (багаторічні насадження), площею 0,04 га, вартістю 1525 гривень 09 копійок, та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовище), площею 0,28 га, вартістю 1085 гривень 70 копійок, що знаходяться за межами населеного пункту на території Новосілківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, однак через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно вона не може оформити спадкових прав в нотаріальному порядку, а тому змушена звернутися до суду. Представник позивачки [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги позивачки підтримав в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилися, однак подали письмові заяви, в яких просять суд справу розглядати за їхньої відсутності, позовні вимоги визнють повністю. Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.11.2018 року, оскільки за життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 15.05.2017 року секретарем виконкому Новосілківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі за № 15, згідно якого на випадок смерті земельні ділянки, загальною площею 1,16 га, які розташовані на території Новосілківської сільської ради та на які видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ТР № 055788, що належить йому на праві приватної власності на землю за законом, заповів позивачці [PERSON] Даний заповіт ніким не змінювався та не скасовувався. Спадкове майно після смерті [PERSON] складається із земельної ділянки, загальною площею 1,16 га, а саме: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), площею 0,84 га, вартістю 19018 гривень 60 копійок, кадастровий номер 6122086200:01:001:0153, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (багаторічні насадження), площею 0,04 га, вартістю 1525 гривень 09 копійок, кадастровий номер 6122086200:01:001:1022, та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовище), площею 0,28 га, вартістю 1085 гривень 70 копійок, кадастровий номер 6122086200:01:001:1961, що знаходяться за межами населеного пункту на території Новосілківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, які належали [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР № 055788 від 11.04.2003 року за № 445. Статею 1218 ЦПК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку, загальною площею 1,16 га, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), площею 0,84 га, вартістю 19018 гривень 38 копійок, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (багаторічні насадження), площею 0,04 га, вартістю 1525 гривень 09 копійок, та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовище), площею 0,28 га, вартістю 1085 гривень 70 копійок, що знаходяться за межами населеного пункту на території Новосілківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, право на спадкування яких за заповітом належить позивачці у справі. Згідно довідки, виданої виконкомом Новосілківської сільської ради № 776 від 07.05.2019 року, позивачка у встановлений законом строк прийняла спадщину. Однак, листом приватного нотаріуса Заліщицького районного нотаріального округу Лютого С.І. № 792/01-16 від 21.08.2019 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, виданих на ім`я спадкодавця. Позивачці рекомендовано звернутися до суду. Згідно оголошення в газеті Колос № 27 від 5 липня 2019, втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ТР № 055788, виданий на прізвище [PERSON] , вважати недійсним. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" п.23 передбачає, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності судовому розгляду не підлягають. У разі відмови в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явитипозов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Вирішуючи дані позовні вимоги, суд виходить із того, що дані правовідносини є спадковими, а позивачка позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому її право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання відповідно до вимог положень п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачами - [PERSON] , [PERSON] суперечить вимогам закону. За встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємиці при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивачка в порядку спадкування має право на земельні ділянки, що належали спадкодавцю [PERSON] . Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved