Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про застосування наслідків недійсності правочину. Змінивши та уточнивши позовні вимоги просив відшкодувати майнову шкоди спричинену [PERSON] Зазначив, що 25.05.2010 року між ним та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу за яким він як покупець придбав квартиру [ADDRESS] за 240000 грн. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.04.2012 року позовом [PERSON] до нього та [PERSON] задоволено та визнано недійсною довіреність, визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру та договір купівлі-продажу квартири, поновлено реєстрацію у житловому приміщенні. Вказаним рішенням визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 25.05.2010 року укладеного між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем. Вироком Московського районного суду м. Харкова від 23.09.2013 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. З ст. 357, ч. З, 4 ст. 358 КК України. Вироком встановлено, що [PERSON] викрав паспорт [PERSON], вклеїв в нього свою фотокартку та оформив довіреність на представництво інтересів з правом подальшого продажу квартири, чим його було введено в оману щодо реальної особи [PERSON] і подальших наслідків. В зв'язку з наведеним і просив стягнути з [PERSON] 240000,00 грн., які ним були сплачені останньому у рахунок придбання квартири належної [PERSON] Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на підставі наявних доказів. У разі неявки відповідачів, просив ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, про що свідчить оголошення у пресі, про причини неявки суду не повідомив. За клопотанням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.04.2012 року позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: СГІРФО Московського РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області, Відділ приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна виконкому Харківської міської ради, КП ХМБТІ, приватний нотаріус Малахова Г.І. - про визнання недійсною довіреності, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та договору купівлі-продажу квартири, поновлення реєстрації у житловому приміщенні позов задоволено, визнано довіреність від 21.05.2010 року, видану від імені [PERSON] ім'я [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом ХМНО Малахс Г.І.,реєстровий номер 1651 -недійсною. Визнано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], видане 25.05.2010 року відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна виконкому Харківської міської ради на ім'я [PERSON], реєстровий № 5-10-314730-НИ - недійсним. Визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 25.05.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І., між [PERSON] та [PERSON] - недійсним. Повернуто [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Зобов'язано КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" анулювати правову реєстрацію на спірну квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Поновлено [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS] та його реєстрацію у вказаній квартирі. (а.с. 4-5) Вироком Московського районного суду м. Харкова від 23.09.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 357, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України та призначено покарання з застосуванням положено ст. 69, 70,72 КК України у виді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. (а.с. 32-35) Згідно до мотивувальної частини вироку суду, вбачається, що [PERSON] вчинив злочин у відношенні [PERSON] оскільки 21.05.2010 р. заволодів його паспортом та потай від [PERSON] видаючи себе за власника квартири [ADDRESS] ввів в оману [PERSON] та видав довіреність на ім'я [PERSON] в тому числі і на оформлення документів з правом подальшого продажу квартири. В період часу з 21 по 25 травня 2010 р. було оформлено приватизаційні документи на ім'я [PERSON] і 25.05.2010 р. [PERSON] надавши паспорт на ім'я [PERSON] видаючи себе власником квартири уклав договір купівлі-продажу квартири [PERSON] У кримінальному провадженні [PERSON] з цивільним позовом не звертався. Відповідно до п. 4 договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] посвідченого 25.05.2010 року продаж вчинено за 240000,00 грн. (а.с. 3) Таким чином [PERSON] своїми злочинними діями не будучи власником квартири отримав від позивача 240000 грн. за продаж не належного йому майна чим спричинив майнову шкоду покупцю Кльоаному . Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Як роз'яснив Пленум Верховного суду України в п. 2 своєї Постанови №6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 31.03.89 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» суди повинні звертати увагу на те, що відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно набутого майна мають важливе значення для усунення наслідків злочину та поновлення порушених прав громадян, підприємств, установ, організацій, та інших громадських організацій. До вказаних правовідносин суд не може застосувати вимоги ст. 216 ЦК України, оскільки поверненню підлягає сума передана особі [PERSON] який не був власником майна, відповідно і стороною у правочині та його дії визнані судом кримінальним правопорушенням. Особою, зобов'язаною повернути позивачу все те, що він одержав в результаті неправомірного укладення договору купівлі-продажу квартири, є саме [PERSON] оскільки саме внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення було завдано матеріальної шкоди.

Outcome: approved