Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

26 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого мотивує тим, що 2 квітня 2010 року він шляхом укладення договору купівлі-продажу автомобіля придбав у [PERSON] автомобіль марки ВАЗ, модель 21120, 2004 року випуску, тип ТЗ легковий комбі-Б, реєстраційний номер [NUMBER]. В договорі також зокрема було обумовлено про його нотаріальне посвідчення в тримісячний строк після підписання. Але [PERSON] ухилився від нотаріального посвідчення договору, в зв'язку з чим позивач змушений був звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на придбаний транспортний засіб. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 11 травня 2016 року позов [PERSON] був задоволений. З метою перереєстрації на свої ім'я придбаного автомобіля позивач звернувся до територіального сервісного Центру 5944, де йому повідомили про неможливість такої реєстрації оскільки автомобіль перебуває у розшуку на підставі постанови відділу ДВС Роменського МРУЮ. З листа, який був надісланий на адресу позивача начальником Роменського міського відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області йому стало відомо, що на вищевказаний автомобіль накладено арешт в зв'язку з примусовим виконанням виконавчого листа № 2-2953/2010, виданого 10.03.2011 року, де [PERSON] є боржником. Дане виконавче провадження перебувало у відділі ДВС з 14.03.2014 року по 01.02.2016 року. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження була винесена державним виконавцем 14.03.2014 року, та 14.03.2014 року і 17.03.2014 року внесені відповідні відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. А 10.12.2014 року державним виконавцем була винесена постанова про розшук придбаного позивачем транспортного засобу. Також начальник Роменського міськрайонного відділу ДВС повідомив про неможливість відділом ДВС зняти арешти та припинити розшук автомобіля в зв'язку з завершенням виконавчого провадження та поверненням виконавчого листа стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Але арешт може бути знятий за рішенням суду. А тому, позивач, посилаючись на норми Цивільного кодексу України щодо непорушності права власності, яке є правомірно набутим, просить суд зняти арешт та заборону на відчуження з автомобіля марки ВАЗ, модель 21120, 2004 року випуску, тип ТЗ легковий комбі-Б, реєстраційний номер [NUMBER], що зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 13.06.2007 року, накладений постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.03.2014 року у виконавчому провадженні № 42476233 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2953/2010, виданого 10.03.2011 року Роменським міськрайонним судом, та зняти з розшуку вказаний автомобіль, що оголошений на підставі постанови державного виконавця від 10.12.2014 року про розшук автомобіля марки ВАЗ, модель 21120, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованого за [PERSON] Позивач в судовому засіданні позов підтримав та пояснив обставини, викладені в ньому. Представник відповідача до суду не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності,при вирішенні справи покладалася на думку суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, заперечень проти задоволення позову суду не направив. Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 травня 2016 року за позивачем [PERSON] визнано право власності на автомобіль марки ВАЗ, модель 21120, 2004 року випуску, тип ТЗ - легковий комбі-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], об'єм двигуна 1499 куб. см., реєстраційний номер [NUMBER], що зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого РЕГ 3-го МРВ ДАІ при УМВС України в Сумській області м. Ромни 13 червня 2007 року (а.с. 6-8). В територіальному сервісному Центрі 5944 позивачу повідомили про неможливість реєстрації на його ім'я вищевказаного транспортного засобу, оскільки автомобіль постановою відділу ДВС від 10.12.2014 року перебуває у розшуку. З листа Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 16.06.2017 року № 17166/13.12-39 вбачається, що дійсно у відділі ДВС з 14.03.2014 року по 01.02.2016 року перебувало на виконанні виконавче провадження № 42476233 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2953/2010, виданого 10.03.2011 року Роменським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» боргу. На підставі наявного виконавчого провадження 14.03.2014 року було винесено постанову про арешт майна боржника і заборону його відчуження, а також 14.03.2014 року та 17.03.2014 року були внесені відомості в Державний реєстр обтяжень рухомого майна. А 10.12.2014 року державним виконавцем відділу ДВС була винесена постанова про розшук вищезгаданого автомобіля. Підстав для знаття арешту і припинення розшуку начальник відділу ДВС не вбачає та вказує на те, що арешт може бути знятий за рішенням суду (а.с. 10-11). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно ч. 2 ст. 30 ЦПК України - позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 2 Постанови № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03.06.2016 року вказав, що позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Так, рішенням Роменського міськрайонного суду від 11 травня 2016 року, встановлено, що позивач згідно вимоги ст. 328 ЦК України, набув право власності на автомобіль з підстав не заборонених законом, зокрема з правочину. Але реалізувати своє право власності на придбаний ще 02 квітня 2010 року у [PERSON] транспортний засіб [PERSON] не може, оскільки в зв'язку з борговими зобов'язаннями [PERSON] органом виконавчої служби накладений арешт та заборону відчуження на все майно [PERSON], в тому числі і на автомобіль, належний на законних підставах позивачу. У відповідності з вимогами ч. 4 ст. 82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на зазначене, враховуючи те, що власником автомобіля марки ВАЗ, модель 21120, 2004 року випуску, тип ТЗ легковий комбі-Б, реєстраційний номер [NUMBER], є позивач, оскільки право власності на цей транспортний засіб визнане за ним рішенням суду, а представник відповідача і третя особа не надали суду заперечень проти позову, то суд вважає, що вимоги позову є правомірними, обґрунтованими, а тому він підлягає задоволенню.

Outcome: approved