Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить в рахунок задоволення його вимог за договором позики від 18.09.2009 в розмірі 663 283,73 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] шляхом застосування визначеної ст. 38 Закону України "Про іпотеку" процедури продажу, надати позивачу право вчиняти будь-які дії, повязані із продажем предмета іпотеки, передавши обєкт нерухомості в управління позивача, відшкодувати судові витрати. До суду надійшла заява представника позивача [PERSON] [PERSON] про підтримання позовних вимог в повному обсязі та клопотання про розгляд справи за її відсутності і ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] подав суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справу за їх відсутності не надавали. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 18.09.2009 між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] укладено договір позики, посвідчений ПН ХМНО [PERSON], реєстровий № 3523. Також 18.09.2009 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про задоволення вимог іпотеко держателя, посвідчений ПН ХМНО [PERSON], за умовами якого в разі невиконання боржниками [PERSON] і [PERSON] зобовязань за договором позики, вчиняється виконавчий напис, після якого право власності на квартиру [ADDRESS]. 25.03.2010 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений ПН ХМНО [PERSON], реєстровий № 676, за умовами якого [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру № 39 по пр.. [PERSON],161-А в м. Харкові. Право власності на дану квартиру зареєстровано в КП «ХМБТІ» 22.09.2010. Відповідно до ст.. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.08.2014 у справі № 641/5845/14-ц встановлено факт порушення [PERSON] та [PERSON] умов договору позики від 18.09.2009, присуджено до стягнення з боржників [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 18.09.2009 в сумі 268\~855,50 грн., проценти за користування коштами в розмірі 102\~082,00 грн., 3% річних від простроченого боргу в розмірі 23\~490,73 грн., неустойку в сумі 268\~855,50 грн., а всього 663\~283,73 грн., а також судові витрати в розмірі 3654,00 грн. [PERSON] рішення набрало законної сили 18.08.2014. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 34 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. Відповідно до ст.. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. За таких обставин суд доходить висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved