Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

24.12.2019 року керівник Коростенської місцевої прокуратури Мамкута А.М. звернувся з позовом до суду в якому просить стягнути з [PERSON] , який зареєстрований в [ADDRESS] , на користь Національної академії медичних наук (ЄДРПОУ 00061125, р/р [NUMBER] , ДКСУ в м. Києві, МФО 820172, КОД 02011930) кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у розмірі 22788,40 грн.. Мотивуючи тим, що ухвалою Овруцького районного суду від 31.07.2019 відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілими та провадження у справі було закрито. При розгляді кримінального провадження відповідач свою вину у вчиненому злочині визнав повністю. Однак, прийняття судом рішення про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав не звільняє його від обов`язку щодо відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням шкоди іншим особам. Так як у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні нейротравми ''Інституту нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова Національної академії медичних наук України'', тому сума, витрачена на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, підлягає стягненню з відповідача на користь бюджету, з якого фінансується лікувальний заклад. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження отримав 01.02.2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке міститься в матеріалах справи. Суд, проаналізувавши докази по справі, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до змісту ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Такі витрати не підлягають стягненню лише при вчиненні злочинів у стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого, або при перевищенні меж необхідної оборони. Відповідальність за відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених та відшкодуванню підлягають витрати на стаціонарне лікування. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Тобто, законодавець покладає обов`язок відшкодувати кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, саме на особу, яка вчинила злочин та у відповідному порядку визнана винною у вчиненні злочину. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлено ухвалу, лише в питаннях, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою КМУ від 16.07.1993 р. № 545. Пунктом 4 вказаного Порядку закріплено, що стягнені в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, в якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету. Судом встановлено, що ухвалою Овруцького районного суду від 31.07.2019 по справі №4399/18, було звільнено [PERSON] , [INFO] , від кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим. Кримінальне провадження №12018060250000560 від 03.09.2018 року провадженням закрито. Ухвала набрала законної сили 07 серпня 2019 року. Дії [PERSON] інкриміновані за ст. 128 КК України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням негативних наслідків, тобто отримання потерпілим [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень. За роз`ясненнями п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року із змінами та доповненнями «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до вiдповiдного бюджету i їх використання, затвердженим постановою Кабінету Мiнiстрiв України N 545 від 16 липня 1993 року. Зазначеним Порядком передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лiкуваннi потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарi, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Як видно з листа №1400/04 від 28.11.2018 року виданої державною установою «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова Національної академії медичних наук України» та листа №5-03/1613 від 18.09.2019 року Національної академії медичних наук України, [PERSON] , [INFO], дійсно перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні нейротравми ДУ Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова Національної академії медичних наук України» в період з 05.09.2018 року по 27.09.2018 року. Медична допомога була надана вищезазначеному пацієнту в порядку ст. 49 Конституції України. У зв`язку з цим заклади охорони здоров`я вимушені були понести витрати на стаціонарне лікування потерпілого на загальну суму 22788,40 грн. (а.с.11,15). За вимогами ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно вказані листи містить в собі інформацію щодо предмета доказування, та підтверджують розмір витрат на лікування. Щодо обґрунтованості прокурором, представництва прокуратурою України інтересів держави слід звернути увагу, що в ч. 4 рішення від 08.04.1999 по справі №3-рп99 Конституційний Суд України зазначив, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обгрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. В ч.1 рішення Конституційний Суд констатував право прокурора або його заступника самостійно визначати і обґрунтовувати в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави. Не здійснення ж позивачем, Національною академією медичних наук України, направлених на повернення до бюджету затрачених коштів закладами охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілих від злочину осіб, є порушенням майнових інтересів держави, на що і вказав прокурор в своєму позові. Як встановлено судом, потерпілий від злочину перебував на стаціонарному лікуванні саме з приводу одержаних тілесних ушкоджень, завданих у зв`язку з неправомірними діями [PERSON] , у зв`язку з чим його і було притягнуто до кримінальної відповідальності. Тобто, перебування потерпілого на лікуванні в даному випадку є наслідком злочинних дій відповідача. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] , як особи, яка вчинила злочин, на користь Національної академії медичних наук, коштів, які затрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину особи. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн. в дохід держави.

Outcome: approved