Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

30.07.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Головне управління Державної Міграційної служби України в Дніпропетровській області, Орган опіки та піклування виконкому Довгинцівської у м. Кривому Розі Ради, [PERSON], про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що йому на праві приватної власності, за договором купівлі-продажу, укладеного 20.05.2013 року між ним як покупцем та [PERSON], як продавцем, зареєстрованого в реєстрі за №746, належить шестикімнатна квартира, загальною площею 139, 3 кв.м., житловою площею 85, 2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] до укладення вказаного договору були зареєстровані у вказаній квартирі та продовжують в ній мешкати. Зареєструвавши право власності на вказану квартиру, позивач, як власник нерухомого майна, вирішив потрапити до квартири з метою завезення особистих речей та проживання в ній, але в цьому йому завадили відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які на момент укладання договору були та є зареєстрованими у відчужуваній квартирі та продовжують там проживати, чим створюють йому як власнику, перешкоди у користуванні власністю. Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд усунути йому перешкоди у користування належного йому на праві власності квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом позбавлення [PERSON], [PERSON], [PERSON] права користування вказаною квартирою та їх виселення із неї без надання іншого житлового поміщення. Не погодившись з первісним позовом 04.10.2013 року відповідач [PERSON] звернулася з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», Довгинцівський відділ ДВС Криворізького Міського управління юстиції, про визнання угод купівлі-продажу та свідоцтва про право власності недійсними. В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що 14 лютого 2006 року між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №26497М223 та додаткова угода №1 від 13.10. 2006 року відповідно до яких АКІБ «Укрсиббанк» зобов'язався надати [PERSON] кредит в розмірі 35000 доларів США, зі сплатою за користування кредитом в розмірі 13% річних зі строком повернення не пізніше 13 лютого 2013 року. Окрім цього між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки №10403320000-1 від 18.08.2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON] 1.1, за реєстровим номером 4882. Відповідно до цього договору іпотеки, [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: шестикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить їй на праві приватної власності. 11 листопада 2009 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу було винесено заочне рішення, яким стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 186 436 грн. 31 коп., а також судові витрати в розмірі 1730 грн. На підставі виконавчого листа №2-2368 від 11.11.2009 року, що був виданий на підставі заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11.11.2009 року, Довгинцівським відділом ДВС КМУЮ було відкрито виконавче провадження( постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №20546836 від 29.07.2010 року). В результаті вчинення виконавчих дій Довгинцівським відділом ДВС КМУЮ було здійснено опис та арешт, оцінка та реалізація з прилюдних торгів шестикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] що належить позивачеві на праві приватної власності та передана в іпотеку згідно договору іпотеки №10403320000-1 від 18.08.2008 року, в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №26497М223 від 14.02.2006 року. 07 березня 2012 року за результатами прилюдних торгів квартира була реалізована за ціною 204 000 грн. 00 коп. Переможцем торгів стала громадянка [PERSON]. Позивач вважає, що така реалізація є незаконною, такою що порушує гарантоване Конституцією України право позивача на житло, порушує права дітей, порушує норми ЗУ «Про іпотеку», ЗУ «Про виконавче провадження» , а отже угода купівлі-продажу суперечить вимогам ст.. 203 ЦК України і відповідно ст.. 215 ЦК України може бути визнана судом недійсною. Квартира щодо якої виник спір є єдиним житлом відповідачів за первісним позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Спірну квартиру було описано та арештовано в результаті здійснення виконавчих дій Довгинцівським відділом ДВС КМУЮ та в подальшому реалізовано з прилюдних торгів. Спірна квартира є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки № 10403320000-І від 18.08.2008 року відповідно до якого приватним нотаріусом КМНО [PERSON] було накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири до припинення договору іпотеки, яка зареєстрована в реєстрі за № 4883 та в реєстрі заборон № 398. А оскільки реалізація предмета іпотеки можлива лише за рішенням суду, державний виконавець повинен був скасувати проведення прилюдних торгів квартири позивача, виключити її з акту опису, зняти з неї арешт і звернути стягнення на інше майно боржника (позивача у справі), а у разі відсутності такого іншого майна повернути виконавчий документ стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Окрім цього, в спірній квартирі весь час проживала дитина - [PERSON], [INFO], місце проживання якої зареєстровано в спірній квартирі і по сьогодні. [PERSON] є членом сім'ї власника спірної квартири - [PERSON], а саме її онукою та дочкою [PERSON], яка є дочкою власника спірної квартири та мала право користування даною квартирою. Тому для здійснення відчуження спірної квартири з прилюдних торгів, як і для подальшого продажу спірної квартири гр. [PERSON] та гр.. [PERSON] ,було обов'язковим отримання попереднього дозволу органів опіки та піклування на вчинення цих правочинів, проте жодного дозволу отримано не було. Відповідно до п. 3.16. «Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна» покупцям до реєстрації надається право ознайомитися з майном, що підлягає реалізації, за його місцезнаходженням. Покупець [PERSON] мала змогу ознайомитись з майном що вона придбавала ще до початку торгів, а отже вона могла знати, що організація прилюдних торгів проведена з порушенням закону і дане майно не підлягало реалізації з прилюдних торгів в рамках вищезазначеного виконавчого провадження, а отже вона не може вважатись добросовісним набувачем. Так само, гр. [PERSON] знав, що щодо спірної квартири має право користування неповнолітня дитина і для укладання будь-яких правочинів щодо спірного нерухомого майна обов'язкова попередня згода органів опіки та піклування, яка отримана не була. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просила суд: визнати недійсною угоду купівлі-продажу з прилюдних торгів квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що видане [PERSON] та посвідчено приватним нотаріусом КМНО [PERSON] 04.04.2012 року за реєстровим №1622; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що укладено між [PERSON] та [PERSON] 20.05.2013 року та посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстровим №746. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] - первісний позов підтримав в повному обсязі та посилаючись на обставини викладені в ньому, просив суд його задовольнити, проти зустрічних позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що законність проведення прилюдних торгів спірної квартири, вже була перевірена судом та визнано їх законним, просив в задоволені зустрічних позовних вимог відмовити. Представник відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом [PERSON], відповідача за первісним позовом [PERSON] та відповідача за первісним позовом - третьої особи за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечував, підтримуючи зустрічні позовні вимоги та посилаючись на обставини, викладені в ньому, просив суд в задоволені первісного позову відмовити, задовольнити зустрічні позовні вимоги [PERSON] та визнати недійсною угоду купівлі-продажу з прилюдних торгів квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], визнати недійсним свідоцтво про право власності на вказану квартиру, що видане [PERSON] та визнати недійсним договір купівлі-продажу даної квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON] 20.05.2013 року та посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстровим №746. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконкому Довгинцівської у м. Кривому Розі Ради [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову заперечувала, та посилаючись на те, що під час укладення правочинів відносно спірної квартири, в якій проживала неповнолітня дитина попередня згода органів опіки та піклування отримана не була, просила суд задовольнити зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання угод купівлі-продажу та свідоцтва про право власності недійсними. Відповідач [PERSON] та представники третіх осіб Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», Довгинцівського відділу ДВС Криворізького Міського управління юстиції, Головного управління Державної Міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилися про час та місце розгляду справи були повідомлені, заперечень проти первісних та зустрічних позовних вимог не надали. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить висновку що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, а позовні вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14 лютого 2006 року між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір та додаткова угода №1 від 13 жовтня 2006 року, відповідно до яких банк надав їй кредит в розмірі 35000 доларів США зі сплатою за користування кредитом в розмірі 13% річних зі строком повернення не пізніше 13 лютого 2013 року. В якості забезпечення зобов'язання за вищезгаданим кредитним договором банком було укладено договір поруки зі [PERSON]. Також у забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим кредитним договором між Банком та [PERSON], як поручителем [PERSON], 14 лютого 2006 року було укладено договір іпотеки, за яким передано в іпотеку шестикімнатну квартиру по [ADDRESS] Іпотечна квартира належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Після смерті [PERSON], [INFO] року, єдиним власником квартири стала [PERSON]. 18 серпня 2008 року між Банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, за яким вона передала в іпотеку шестикімнатну квартиру по [ADDRESS] На підставі двох судових рішень Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11 листопада 2009 року були видані виконавчі листи про стягнення з [PERSON] на користь АКІБ «Укрсиббанк» 186436,31 грн. та 205527,23 грн.. Зазначені виконавчі листи передані на виконання до Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції. На підставі цих виконавчих листів державним виконавцем Довгинцівського ВДВС Герасимовою О.Є були відкриті виконавчі провадження, які були об'єднані в одне провадження. В результаті вчинення виконавчих дій ВДВС було здійснено опис, арешт та оцінка вищевказаної шестикімнатної квартири. Ухвалою Довгинцівського районного суду по цивільної справі № 2-1669/2011 від 11 грудня 2011 року реалізація іпотечного майна, а саме квартири по вул. Незалежності України, 13а/16 в м. Кривому Розі, була зупинена до розгляду справи за позовом [PERSON] до Довгинцівського ВДВС Криворізького МУЮ (третя особа АТ «Укрсиббанк») про зняття арешту та виключення зазначеної квартири з акту опису та арешту. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня 2011 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.01.2012 року в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. 09 лютого 2012 року постановою державного виконавця виконавче провадження та реалізацію арештованого майна поновлено. 07 березня 2012 року арештоване іпотечне майно реалізовано з прилюдних торгів філією «Кей Стоун Дніпропетровськ» за 204 000 грн. [PERSON]. Кошти від реалізації майна перераховано стягувачеві - ПАТ «УкрСиббанк». 23 квітня 2012 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11 листопада 2009 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку та передано за підсудністю до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 серпня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.11.2013 року, в задоволені позову [PERSON] про визнання недійсними результатів прилюдних торгів з продажу квартири о вул. Незалежності України, 13а/16 в м. Кривому Розі та зобов'язання закінчити виконавче провадження - відмовлено ( а.с. 125 - 127 - копія ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.11.2013 року). Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27.09.2012 року позов Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту за кредитним договором від 14.02.2006 року та додатковою угодою від 13.10.2006 року залишено без розгляду ( а.с. 178 - копія ухвали). На підставі договору купівлі-продажу укладеного 20.05.2013 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстровим №746, [PERSON] купцівна продала квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 12-13 - копія договору купівлі-продажу). Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 13.02.2013 року по справі № 6-174цс12, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином. Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого 02.11.1999 року за № 745/4038. Враховуючи вкладене, визнанню недійсним підлягає не договір купівлі-продажу у власному розумінні терміну «договір», що визначений положеннями ст. 638, 655-657 ЦК України, а правочин з реалізації майна на прилюдних торгах, оформлений відповідними протоколом, актом та свідоцтвом шляхом визнання недійсними: протоколу проведення прилюдних торгів від 07.03.2012 року, акту продажу майна з прилюдних торгів та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, виданого на ім'я [PERSON] Оскільки згідно із зазначеною нормою ЦК підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в зазначеному Міністерстві 2 листопада 1999 року за № 745/4838, з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку». Згідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виходячи із повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що правила проведення прилюдних торгів, оформлення їх результатів, встановлені вказаним Тимчасовим положенням, при проведенні прилюдних торгів з продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] порушені не були. Крім того, доказів того, що при укладені даного правочину та послідуючого договору купівлі-продажу спірної квартири, було порушено вимоги Закону України "Про охорону дитинства" та того що вона має право в цій частині представляти інтереси [PERSON], яка на теперішній час є повнолітньою, позивачем за зустрічним позовом суду не надано. В зв'язку з чим, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсною угоди купівлі-продажу з прилюдних торгів квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] визнання недійсним свідоцтва про право власності на вказану квартиру, що видане [PERSON] та посвідчено приватним нотаріусом КМНО [PERSON] 04.04.2012 року за реєстровим №1622 та визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] що укладено між [PERSON] та [PERSON] 20.05.2013 року та посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстровим №746. Статтею 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Оскільки судом встановлено, що позивачу - відповідачу [PERSON], який на підставі договору купівлі продажу укладеного 20.05.2013 року між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстровим №746 є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] відповідачами за первісним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], чиняться перешкоди у користуванні вказаною квартирою, суд вважає обґрунтованими його позовні вимоги про визнання їх такими, що втратили право користування квартирою, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS] та їх виселення. На підставі викладеного,

Outcome: approved