Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

16.03.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати за ним право на приватизацію квартири [ADDRESS] (далі - Квартира). В обґрунтування позову вказав, що Квартира, яка на даний час перебуває на балансі відповідача, була надана його матері за місцем її роботи. Квартирою користуються з моменту вселення. Однак йому було відмовлено у приватизації займаної Квартири. Вважає зазначене рішення таким, що порушує його право на одержання у приватну власність займаного житла, а тому він звернувся до суду з даним позовом. 18.03.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 07.04.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. 18.05.2021 року у судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивач подав до суду заяву, у якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав, які просить задовольнити, судові витрати залишити за ним. Представник позивача також просить справу розглянути у його відсутності, при вирішення справи покладається на розсуд суду. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного. Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Згідно зі ст. 1 Закону приватизації підлягає Державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. В розумінні ч. 2 ст. 8 Закону право на одержання у приватну власність житла повинні набувати громадяни, які на законних підставах мешкали у цих квартирах. До об`єктів приватизації, крім іншого, належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму (ст. 2 Закону). Судом встановлено, що 05.02.1996 року між Управлінням південно-західної залізниці та [PERSON] укладено договір оренди, за яким останній у складі сім`ї, у тому числі сина [PERSON] , надано для постійного проживання квартиру [ADDRESS] , загальною площею 52,5 кв.м. (а.с.7,11). [INFO] [PERSON] померла (а.с.21). Відповідно до витягу з паспорта позивача та довідки ЦНАП від 28.12.2020 року слідує, що останній зареєстрований у Квартирі з 23.03.2001 року (а.с.6,9). На даний час Квартира перебуває у комунальній власності Новоград-Волинської міської ради (а.с.17-20). Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Частиною четвертою статті 5 Закону передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. У силу статей 1, 3, 8 Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. При зверненні позивача до відповідача із заявою про передачу Квартири у приватну власність, йому було відмовлено оскільки не було надано копії ордера на жиле приміщення (а.с.34). Разом з тим, із листів Управління ЖКГЕтаКВ Новоград-Волинської міської ради та ОСББ "Вікторія" слідує, що корінець ордера на Квартиру в архіві відсутній (а.с.10). При здійсненні приватизації квартири (будинку) розрахунки проводяться залежно від її загальної площі. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз (п. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» терміну дії житлових чеків не визначає, тобто скористатись ними можливо у будь-який час. Як слідує з довідки ПТ «Державний ощадний банк України» від 21.01.2021 року позивачем житлові чеки за періоди з 01.01.1990 року по 06.10.1995 року, з 06.10.1995 року по 20.03.2001 року та з 23.03.2001 року до даного часу не використовувалися (а.с.38). Факт правомірності проживання позивача в Квартирі відповідачем не оспорено, відзиву на позовну заяву до суду з цього приводу не подано. Враховуючи ту обставину, що позивач постійно на законних підставах проживає та зареєстрований у Квартирі та набув право на отримання житла у приватну власність, відповідач фактично з формальних підстав йому відмовив у цьому, так як не з вини позивача не зберігся ордер на вселення у квартиру, житлові чеки позивачем не використані, суд рахує за необхідне позов задовольнити, визнати за позивачем право на приватизацію Квартири. Оскільки позивач заявив клопотання про залишення судових витрат за ним, суд не вирішує питання про їх розподіл.

Outcome: approved