Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

22.10.2018 року заявник [PERSON] звернувся до Марїнського районного суду Донецької області із заявою про встановлення факту смерті, в якій зазначив, що 27 вересня 2018 року помер його батько [PERSON]. Заявник вказує, що батько помер у м.Макіївка Донецької області, тобто на тимчасово окупованій території. При зверненні із заявою до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті він отримав відмову у звязку із тим, що документ підтверджуючий факт смерті, виданий на території, де орган державної влади України тимчасово не здійснює свої повноваження. У звязку з цим, виникла необхідність звернення до суду. Заявник та представник заінтересованої особи у судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Суд, розглянувши заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно посвідчення про народження № 783731 від 11.10.1966 року вбачається, що [PERSON] є сином померлого [PERSON]. Відповідно до ст. 17\~Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п. 8 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснень, даних в п.13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 768 виданого 28.09.2018 року [PERSON] помер 28.09.2018 року. Причина смерті: хронічна ішемічна хвороба серця, дифузний атеросклеротичний кардіосклероз, атеросклероз коронарних судин на фоні гіпертонічної хвороби. Крім того, до матеріалів справи додане свідоцтво про смерть № 114413 видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 1057 про смерть [PERSON], яка настала 27.09.2018 року. Свідоцтво про смерть не зареєстровано відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян затвердженого\~постановою Кабміну України від 22.08.2007 року № 1064\~та є недійсним. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON], чоловічої статі, громадянина України, яка настала 27 вересня 2018 року в м.Макіївка Донецької області (Україна). Приписами п.8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, що надасть йому можливість отримати свідоцтво про смерть видане відповідним державним органом України. Відповідно до ч. 4 ст.\~317\~ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved