Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.07.2010 року між ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 118/79, відповідно до п. 1.1. якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 992752,47 грн. строком на 12 календарних місяці із терміном повернення 07.07.2011 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за даним договором між банком та позивачем було укладено 08.07.2010 року договір іпотеки, згідно якого останнім надано в іпотеку банку житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер 0722881800:03:001:5030, цільове призначення для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка знаходиться за адресою: с. Великий Омеляник, Луцький район, Волинська область. 14.10.2011 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та відповідно до п. 1 Переліку документів по яких стягнення проводиться на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172 вчинено виконавчий напис. Відповідно до виконавчого напису запропоновано звернути стягнення на вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку, що належать на праві власності [PERSON] На підставі вищевказаного виконавчого напису, 31.10.2011 року постановою відділом Державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 29555333. 30.09.2014 року між ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги № 63/2-71/30-09, відповідно до якого кредитор передав, а новий кредитор одержав право вимоги виконання фізичною особою [PERSON], зобов'язань в сумі 885000,00 грн. за кредитним договором № 118/79 від 08.07.2010 року. 01.10.2014 року між ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до п. 1.1. якого первісний іпотекодержатель передає, а іпотеко держатель приймає всі права вимоги за договором іпотеки від 08.07.2010 року. Позивач вважає, що діями відповідача порушено його права, як власника нерухомого майна та іпотекодавця. Просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу [PERSON] від 14.10.2014 року зареєстрований в реєстрі за номером 5226 таким, що не підлягає виконанню. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, проте належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Про причини неявки суд не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи. Просив суд позов задовольнити. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу [PERSON], Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк Хрещатик» в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча, про час та місце розгляду справи повідомлялись належними чином, що підтверджується матеріалами справи. Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 08.07.2010 року між ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 118/79, відповідно до п. 1.1. якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 992752,47 грн. строком на 12 календарних місяці із терміном повернення 07.07.2011 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за даним договором між банком та позивачем було укладено 08.07.2010 року договір іпотеки, згідно якого останнім надано в іпотеку банку житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер 0722881800:03:001:5030, цільове призначення для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка знаходиться за адресою: с. Великий Омеляник, Луцький район, Волинська область. 14.10.2011 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] вчинено виконавчий напис. Відповідно до виконавчого напису запропоновано звернути стягнення на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер 0722881800:03:001:5030, цільове призначення для обслуговування житлового будинку і госоподарських будівель, яка знаходиться за адресою: с. Великий Омеляник, Луцький район, Волинська область, що належать на праві власності [PERSON] На підставі вищевказаного виконавчого напису, 31.10.2011 року постановою відділом Державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 29555333. 30.09.2014 року між ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги № 63/2-71/30-09, відповідно до якого кредитор передав, а новий кредитор одержує право вимоги виконання фізичною особою [PERSON], зобов'язань в сумі 885000,00 грн. за кредитним договором № 118/79 від 08.07.2010 року. 01.10.2014 року між ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до п. 1.1. якого первісний іпотеко держатель передає, а іпотекодержатель приймає всі права вимоги за договором іпотеки від 08.07.2010 року. Ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Згідно ч. 4 п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, дотримання нотаріусом строків вчинення виконавчого напису зумовлює перевірку дотримання стягувачем вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» та встановлення фактів одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Судом встановлено, що будь-яких повідомлень про виконання порушеного зобов'язання у встановлений строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги позивач не отримував. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як вбачається з виконавчого напису від 14.10.2011 року нотаріусом встановлено прострочення виконання в сумі 848735,86 грн., в тому числі: основна сума кредиту - 768652,47 грн., відсотки за кредитом - 32641,58 грн., пеня за прострочення терміну повернення кредиту - 47441,98 грн. Судом встановлено, що з виконавчого напису не вбачається, на яку дату визначена сума боргу. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на момент вчинення виконавчого напису позивачем було погашено заборгованість за відсотками 20000,00 грн., а саме 28.09.2011 року сплачено суму в розмірі - 15000,00 грн., 30.09.2011 року сплачено суму в розмірі - 5000,00 грн. Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що визначена відповідачем заборгованість за кредитним договором не є безспірною, оскільки на момент вчинення виконавчого напису сума заборгованості, зокрема по відсотках становила 12641,58 грн., а не суму в розмірі вказану у виконавчому написі - 32641,58 грн., а тому приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказів, які б спростовували зазначені твердження позивача суду не надано. Згідно з п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172, для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Крім того, відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172. У порушення зазначених вимог чинного законодавства нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив зазначені норми чинного законодавства. Означене вказує на відсутність у напису сили виконавчого документу, через що напис підлягає визнанню судом таким, що не підлягає примусовому виконанню. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 13 постанови від 31 січня 1992 року N 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ, пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Ради Міністрів України від 12 жовтня 1976 року N 483 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор (з наступними змінами) і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. За змістом ст. 385 ЦПК у передбаченому главою 39 цього Кодексу порядку оскаржується тільки відмова у вчиненні виконавчого напису, а правильність вимог, зазначених у виконавчому напису, може бути оспорена боржником лише в позовному порядку. При безпідставності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє у їх задоволенні, а у разі часткової їх обгрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. У цих випадках справа розглядається в позовному провадженні, позивачем в якому є кредитор, а відповідачем - боржник. Отже, враховуючи, що у порушення зазначених вимог чинного законодавства нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив зазначені норми чинного законодавства. Означене вказує на відсутність у напису сили виконавчого документу, через що напис підлягає визнанню судом таким, що не підлягає примусовому виконанню.

Outcome: approved