Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

20.03.2017 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначено, що за рішенням Міжгірського районного суду від 26.01.2010 р. у справі № 2-44/2010 р. було присуджено до стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. на дитину щомісячно. У звязку з тим, що сума яка стягується з відповідача на утримання сина є занадто малою і меншою , ніж мінімальний розмір аліментів, яку встановлені законом для дитини відповідного віку, а син потребує більшого догляду та матеріальних коштів, тому позивачка просить збільшити розмір аліментів та визначити їх у частці в розмірі 1/4. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] при розгляді справи позов визнав повністю. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26.01.2010 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] присуджено до стягнення аліменти на утримання неповнолітньої сина [PERSON], [INFO], в розмірі 250 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до вимог ст.192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з п. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Після постановлення судового рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання дитини у твердій грошовій сумі з 2010 року, тобто з моменту присудження з відповідача аліментів, витрати на утримання дитини істотно збільшилися, а з врахуванням того, що визначений судовим рішенням розмір аліментів в сумі 250 грн. на даний час є незначний та зменшилась купівельна спроможність присудженої суми, суд приходить до висновку про погіршення майнового стану одержувача аліментів, що позбавляє можливості її забезпечити належне утримання дитини і є підставою для зміни аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан відповідача, який має постійне місце праці, а саме оператором пасажирської підвісної канатної дороги у ТОВ «Боржава маунтаін клаб», та є здоровою працездатною людиною, має можливість працювати та забезпечувати утримання та потреби малолітньої дитини, та матеріальний стан позивачки, яка ніде не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, а саме стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в частці в розмірі 1/4 заробітку (доходу) на дитину щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, взявши при цьому до уваги прожитковий мінімум для дітей віком від до 6 років (з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень), встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» та те, що обов'язок утримувати дитину покладено на обидвох батьків (ст.180 СК України). Даний розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності. Судові витрати, підлягають до стягнення з відповідача у доход держави та витрати на правничу допомогу на користь позивачки, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved