Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності йому, [PERSON] , [INFO] , договору дарування гаража під [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] в Третій дніпродзержинській державній нотаріальній конторі (зараз Другій Кам`янській державний нотаріальній конторі), зареєстрованого в реєстрі за № 2-5113. На обґрунтування заяви зазначено, що 02 листопада 1993 року між його батьком [PERSON] та ним, [PERSON] , було укладено договір дарування гаража, площею 18,5 кв.м., розташованого по [ADDRESS] на земельній ділянці, площею 20,3 кв.м. Договір дарування був зареєстрований в Третій дніпродзержинській нотаріальній конторі. З моменту укладання договору він користується вказаним гаражем, як його власник, та сплачує необхідні платежі. В теперішній час він вирішив зареєструвати за собою право власності на гараж у державному реєстрі прав та їх обтяжень, для чого звернувся до Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради. Проте, 19 квітня 2019 року отримав рішення № 46563077 державного реєстратора про відмову в державній реєстрації через розбіжності в написанні його прізвища у паспорті громадянина України та у правовстановлюючому документі на гараж, бо у договорі дарування гаража його прізвище українською мовою вказано « [PERSON] », а у паспорті « [PERSON] ». При реєстрації договору дарування він не звернув уваги на цю помилку, а в теперішній час зазначення його прізвища « [PERSON] » у договорі дарування є перешкодою для розпорядження належним йому нерухомим майном. У свідоцтві про народження, яке заповнено російською мовою, його прізвище вказано « [PERSON] », при заповненні паспорту його прізвище українською зазначено « [PERSON] », як у всіх інших його особистих документах. Невідповідність прізвища обдарованого, що вказано у договорі дарування гаража, прізвищу, що вказано у паспорті громадянина України, позбавляє його можливості зареєструвати за собою право власності на гараж у встановленому законом порядку. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи - [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності та ухвалити рішення у відповідності до норм чинного законодавства. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності заявника та представника заінтересованої особи. Вивчивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 16 липня 1966 року Дніпровським районним ЗАГС м. Дніпродзержинська, актовий запис № 606 (а.с. 10). У свідоцтві про народження, яке заповнено російською мовою, прізвище заявника вказано на російській мові « [PERSON] ». Саме так прізвище заявника російською мовою « [PERSON] » вказано на російськомовній сторінці його паспорта громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України у Дніпропетровській області 09 січня 1998 року, а на українськомовній сторінці його прізвище написано « [PERSON] » (а.с.7). Довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, яка була видана заявнику 21 січня 2003 року, також видана на прізвище « [PERSON] » (а.с 8). Проте, у Договорі дарування гаража площею 18,5 кв.м., розташованого по [ADDRESS] зараз [ADDRESS] ) на земельній ділянці, площею 20,3 кв.м, який був посвідчений державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Гнєзділовою Л.В. 02 листопада 1993 року, зареєстрований в реєстрі за № 2-5113, прізвище заявника, як обдарованого, українською мовою було вказано [PERSON] (а.с. 11-12). В інших особистих документах заявника: закордонному паспорті № ЕR 24461, виданому 20 червня 2014 року (а.с. 9), дипломі серії [NUMBER] , виданому 14 липня 1984 року МПТУ № 4 м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (а.с. 16), дипломі молодшого спеціаліста серії [NUMBER] , виданому 07 червня 2005 року Хіміко-технологічним технікумом Дніпродзержинського державного університету (а.с. 17), договорі дарування квартири, посвідченому 02 грудня 2008 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган М.А., (а.с.18), прізвище заявника українською мовою вказано « [PERSON] ». Як зазначено у експертному висновку кандидата філологічних наук [PERSON] . Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/626-а від 29 грудня 2015 року (а.с. 19), який було виконано на запит заявника, у практиці лінгвістичних експертиз спостерігаються непоодинокі випадки документальної фіксації некоректних українських записів прізвищ під впливом їх російської вимови або під графічним впливом відповідних записів російською мовою. Зокрема, під впливом російської орфоепії в українських документальних записах прізвищ трапляються випадки сплутування літер «і» та «и» в основах. Ідентифікація таких орфографічно відмінних записів прізвищ у документах однієї особи або членів однієї родини ґрунтується на їх співвіднесенні з типовими девіаціями, зумовленими наведеними вище причинами. З урахуванням зазначеного прізвища « [PERSON] » (паспорт, запис [PERSON] ; відмітка в паспорті [PERSON] «діти» запис [PERSON] ) та « [PERSON] » (договір дарування гаража, запис [PERSON] ; [PERSON] ) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Розбіжності між українськими записами прізвища заявника виникли внаслідок відхилення від чинних правописних норм при його міжмовних (українсько-російському й російсько-українському) перетвореннях, що є типовою девіацією в умовах українсько-російської двомовності. Із вказаного вище вбачається, що при перекладі прізвища заявника з російської мови « [PERSON] » та українську воно повинно могло б бути перекладено і як « [PERSON] » і як « [PERSON] », бо за умовами українського правопису російська літера «и» може передаватися через « і», якщо стоїть на початку слова, а також після приголосних (за винятком шиплячих і літери ц), та через літеру «и» у прізвищах, що мають однакові основи як в українській, так і російській мові: [PERSON] (від слова малина), і як зазначено у вище вказаному експертному висновку прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » є ідентичними. У своїй заяві [PERSON] стверджує, що він бажає зареєструвати за собою право власності на гараж у державному реєстрі прав та їх обтяжень, для чого звернувся до державного реєстратора Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради. Проте, рішенням державного реєстратора Астафьєвої Яни Вікторівни № 46563077 від 19 квітня 2019 року (а.с. 15), заявнику було відмовлено у державній реєстрації за ним, [PERSON] , права приватної власності на гараж, що розташований за адресою: [ADDRESS] , через розбіжності в написанні його прізвища в паспорті та в правовстановлюючому документі на гараж, що є суперечністю, яка унеможливлює реєстрацію права власності на підставі поданих ним документів. Те, що договір дарування гаража був укладений між батьком - [PERSON] та сином - заявником у справі, підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , в якому його батьками російською мовою вказані: " [PERSON] , [PERSON] ". Враховуючи вищевикладене та те, що експертним висновком встановлено ідентичність прізвищ « [PERSON] » та « [PERSON] », а також те що встановлення факту належності договору дарування гаража необхідно заявнику для державної реєстрації за ним права власності на гараж у державному реєстрі прав та їх обтяжень, суд приходить до висновку, що договір дарування гаража площею 18,5 кв.м., розташованого по [ADDRESS] на земельній ділянці, площею 20,3 кв.м, який був посвідчений державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори 02 листопада 1993 року, зареєстрований в реєстрі за № 2-5113, в якому обдарованим зазначений [PERSON] , дійсно належить заявнику [PERSON] .

Outcome: approved