Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із вищевказаним позовом проти [PERSON] (далі - відповідач) з вимогами розірвати їх шлюб, який був зареєстрований 14.07.2017 Виконавчим комітетом Верхньострутинської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, актовий запис №4. Позивач обґрунтовує свою вимогу наступними обставинами. Як зазначено у позові, від шлюбу сторони не мають спільних дітей. Через різні погляди на шлюб та сімейне життя, втратилось почуття взаєморозуміння та любові, фактично шлюбних відносин сторони не підтримують і спільне господарство не ведуть. Таким чином, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а вищезазначені обставини послугували підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 29.07.2020 призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву, а позивачеві строк для подання відповіді на відзив. Сторони у справі не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і безпосередньо оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 14.07.2017, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Верхньострутинської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, актовий запис №4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . З матеріалів справи, судом не вбачається наявність спільних дітей між сторонами. Позивач не бажає миритись, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу з відповідачем. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, виходить з наступних мотивів та норм права. Як зазначено у ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що позивач не має наміру на збереження шлюбу, має стійке волевиявлення до його розірвання, наполягає на розлученні, а також те, що відповідач проти такої вимоги не заперечує, суд дійшов висновку, що шлюб сторін втратив ознаки сім`ї, тому збереження його буде суперечити інтересам сторін. Отже суд задовольняє позов про розірвання шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами виходить з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач, згідно пп. 13 п. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, а тому, в силу вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ураховуючи те, що позов задоволено, а при пред`явлені його до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, суд вважає, що його слід стягнути із відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved