Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

[INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на майно до складу якого, серед іншого, входить земельна ділянка, полощею 2,70 га, яка розташована на території Кропивнянської сільської ради Золотоніського району Черкаської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] за свого життя заповіту не склала, а тому спадкування здійснювалося за законом. Позивач по справі постійно проживав зі спадкодавцем на час смерті останньої та, відповідно до норм чинного на час смерті [PERSON] законодавства, прийняв спадщину та в подальшому виявив намір належним чином оформити свої спадкові права, а тому звернувся до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини. Однак у вчиненні відповідної нотаріальної дії останньому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Оскільки іншим чином позивач не має можливості оформити свої спадкові права, він був змушений звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач та його представник за довіреністю [PERSON] не з'явились, однак останній звернувся до суду з клопотанням, в якому просив розгляд справи проводити за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Представник відповідача Кропивнянської сільської ради в судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає. Згідно з ч.,ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Як вбачається із свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 17.10.2000 року) [PERSON] померла [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис №28. Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Судом встановлено, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася в 2000 році, а тому до таких відносин необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином при вирішенні вказаної справи підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР. Нормами ст. 529 ЦК УРСР визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно із ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Кропивнянської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 15.02.2018 року №138, [PERSON] вступив в управління спадковим майном після померлої [INFO] року [PERSON] та продовжив проживати в домогосподарстві, що знаходиться в [ADDRESS] Суд бере до уваги, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.04.2018 року встановлений факт проживання [PERSON] із спадкоємцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Вказане рішення суду набрало законної сили, а тому суд, на підставі ст. 82 ЦПК України, вважає, що факт проживання позивача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підлягає додатковому доказуванню. Таким чином судом встановлено, що позивач по справі проживав на час відкриття спадщини із спадкоємцем та після її смерті продовжив користуватися її майном, а тому, на підставі ст. 549 ЦК УРСР прийняв спадщину після її смерті. Із копії спадкової справи судом вбачається, що позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадкового майна після смерті [PERSON]. Відповідно до загальних принципів законодавства, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, від 14.06.2018 року приватний нотаріус Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Я.І. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану вище земельну ділянку, у зв'язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на вказане майно. Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю (серії [NUMBER]) [PERSON] на підставі рішення Кропивнянської сільської ради від 16.10.2002 року №55 була власником земельної ділянки, площею 2.70 га, в межах згідно з планом. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за [NUMBER]. Таким чином вказані правовстановлюючі документи на майно видані державними органами, належним чином оформленні та сумнівів у собі не викликають. Окрім того суд, при вирішенні вказаної справи бере до уваги, що згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Сільська рада, як відповідач по справі та орган місцевого самоврядування, що здійснює представництво територіальної громади позовні вимоги визнала повністю, а отже визнала і факт належності вказаної земельної ділянки [PERSON]. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Нормами ст. 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Як вбачається з копії спадкової справи, наданої приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Я.І. від 12.10.2018 року №282/01-16, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за №130-2018. Підставою для її заведення була подана заява на видачу свідоцтва про право на спадщину від [PERSON] Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняв спадщину після смерті [PERSON], а оскільки оригінал правовстановлюючого документа виданий після смерті спадкодавця та був втрачений, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому, враховуючи наявність законних підстав, позов підлягає до повного задоволення. На підставі зазначеного та

Outcome: approved