Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

31.07.2019 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] , починаючи з 2013 року; визнати за [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,58 га, земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,58 га, що розташовані на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передані для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельних ділянок: 5122083200:01:004:0169, 5122083200:01:004:0170. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. №175/02-14 від 17.03.2020 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ, необхідний для оформлення спадщини. 04.05.2020 року [PERSON] та [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , звернулись до суду з зустрічними позовними вимогами якими просять встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцями [PERSON] , померлою [INFO] , та [PERSON] , померлим [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, а саме на 04.12.2017 року та [INFO] , починаючи з 2013 року; визнати за [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на: - житловий будинок з надвірними та господарчими спорудам літ. «А», який розташований в [ADDRESS] ; - 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташована в [ADDRESS] , виділена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 5122084200:02:001:0083; визнати за [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на: - житловий будинок з надвірними та господарчими спорудам літ. «Б», який розташований в [ADDRESS] ; - 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташована в [ADDRESS] , виділена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 5122084200:02:001:0083. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.05.2020 року зустрічний позов прийнято до свого провадження та об`єднано з зустрічними позовними вимогами в одне провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні, проти задоволення зустрічних позовних вимог не заперечує. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в особі законного представника [PERSON] , надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволенні зустрічних позовних вимог та не заперечували проти задоволення первісних позовних вимог. Відповідач за первісним позовом [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні зустрічних позовних вимог та не заперечував проти задоволення первісних позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, первісні та зустрічні позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить: - земельна ділянка площею 0,2500 га, що розташована в [ADDRESS] , виділена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 5122084200:02:001:0083, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК№514105; - житловий будинок з надвірними та господарчими спорудам, який розташований в [ADDRESS] , на підставі запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №4, що підтверджено довідкою Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №123 від 27.02.2020 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 06.12.2017 року, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 0,2500 га, що розташована в [ADDRESS] , виділена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 5122084200:02:001:0083; житловий будинок з надвірними та господарчими спорудам, який розташований в [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 59833950 від 16.03.2020 року, наданої приватним нотаріусом Веліксар Т.І., інформація про заповіт складений [PERSON] , відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється дружина [PERSON] . Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, щ що підтверджено довідкою Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №123 від 27.02.2020 року, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 02.01.2019 року, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 0,2500 га, що розташована в [ADDRESS] , виділена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 5122084200:02:001:0083; житловий будинок з надвірними та господарчими спорудам, який розташований в [ADDRESS] ; земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,58 га, земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,58 га, що розташовані на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передані для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельних ділянок: 5122083200:01:004:0169, 5122083200:01:004:0170. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до заповіту від 31.07.2018 року, посвідченого секретарем виконкому Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Колодєєвою О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 26, [PERSON] заповіла усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). В судовому засіданні встановлено, що осіб, які мають право на обов`язкому частку у спадщині, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1273 ЦК України - неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини за заповітом, на що надано письмову згоду її батьком [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України - внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 30.05.1975 року; - дочка [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.03.1968 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 13.11.1989 року; - онука [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.12.2006 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.04.1971 року та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.03.2014 року; - онук [PERSON] . Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, тобто вважається такою, що прийняла спадщину. Згідно з правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 1 ст. 1221 ЦК України. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. За змістом ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місяця перебування фізичної особи. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Положеннями ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тобто по відношенню до спадкоємця, який на час відкриття спадщини постійно проживав спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] , починаючи з 2013 року та факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцями [PERSON] , померлою [INFO] , та [PERSON] , померлим [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, а саме на 04.12.2017 року та 01.01.2019 року, починаючи з 2013 року, що підтверджується показами допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Тобто, [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Між спадкоємцями була досягнута згода щодо розподілу спадкового майна на підставі угоди, яка міститься в матеріалах справи. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. №175/02-14 від 17.03.2020 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ, необхідний для оформлення спадщини. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє первісні та зустрічні позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved