Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) в особі представника - адвоката Романець Вікторії Володимирівни звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на однокімнатну квартиру загальною площею 28,9 кв. м., в тому числі жилою 16,5 кв. м , розташовану за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , про що 10 серпня 2012 року складено відповідний актовий запис за №187 та видано свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частини квартири [ADDRESS] . [PERSON] чоловік, [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] про що 18 грудня 2013 року складено відповідний актовий запис та видано свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частини однокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Оформити право власності на спадкове майно після смерті дружини, за життя [PERSON] не встиг. Посилаючись на приписи статей 328, 392, 1223, 1235, 1245, 1268, 1268, 1259,1296, 1297 вважає, що має право визнати за собою право власності на квартиру. Ухвалою суду від 30.08.2019 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. [PERSON] (далі відповідач) правом участі в судовому засіданні не скористалась, свогопредставника до суду не направила, відзив на позов не надала, надіслала на адресу суду заяву в якій просить справи розглядати за її відсутності заперечень проти задоволення позовних вимог не має. В силу приписі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті завідсутністю її учасників. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Право власності на квартиру [ADDRESS] а зареєстровано за [PERSON] померлою [INFO] та [PERSON] , померлим [INFO] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 12 грудня 2005 року органом приватизації Курахівської міської ради згідно з розпорядженням (наказом ) 9 грудня 2005 року №706. За життя [PERSON] склав заповіт. Все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що йому належало йму на день смерті та на що він за законом мав право, заповів [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 липня 2018 року державним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на квартиру, у зв`язку з ненаданням усіх необхідних документів. Розв`язуючи спір, суд враховує такі норми права. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] склав заповіт на ім`я [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 1 статті 1235 Цивільного кодексу України, встановлено заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] шляхом спільного проживання в силу статті 1268 Цивільного кодексу України прийняв спадщину, але не встиг її оформити належним чином. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільськихнаселених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини; відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття (ст.1273). За приписами ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Встановлено, що відповідач є сестрою [PERSON] В статті 1245 Цивільного кодексу України, йдеться про те, що частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. У відповідності з вимогами статті 1259 Цивільного кодексу України, черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно з частини 1 статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову внаслідок відсутності оригіналу правовстановлюючих документів. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. На підставі статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.ч.1-3 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини за умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (частиною 1 статті 1269 Цивільного кодексу України). Частиною 1 статті 1296 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно п. 211 Інструкції про вчинення нотаріальних дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5, діючої на час відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом із спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом і спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем. Частиною першою статті 1297 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 Цивільного кодексу України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Згідно з частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верхового Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7 у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п.4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. На підставі ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. [PERSON] зверталась із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на квартиру внаслідок відсутності правовстановлюючого документу, у зв`язку з чим звернулася до суду. З огляду на викладене у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав на квартиру у нотаріальному порядку, а відтак, враховуючи факт прийняття спадщини [PERSON] померлим [INFO] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на спірну квартиру в порядку спадкування. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушено. На підставі викладеного і

Outcome: approved