Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

16 червня 2010 року відкрите акціонерне товариство «Морський Транспортний Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 372/F від 13.06.2006 року у загальному розмірі 108719,56 дол.США та 329487,53 грн., посилаючись на невиконання відповідачами своїх зобов'язань за цим договором щодо повернення наданого кредиту та внесення плати за користування кредитними коштами у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором. Під час розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, та 19 листопада 2012 року подав адресовану суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно з якою остаточно вимагає стягнути з відповідачів в солідарному порядку за кредитним договором № 372/F у загальному розмірі 1046525,84 дол. США та 5059484,27 грн., з яких заборгованість за кредитом - 697685,98 дол.США ; заборгованість по процентам за користування кредитом - 348839,86 дол.США ; заборгованість за пенею - 5059484,27 грн. (т.2, а.с.157-158). Крім того, згідно з ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 05 квітня 2012 року у справі за позовом ПАТ «Марфін Банк» до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, цю справу було об'єднано в одне провадження з цивільною справою за позовом [PERSON] до ПАТ «Марфін Банк» про продовження дії кредитного договору, перенесення строків виконання зобов'язання та погашення заборгованості і звільнення від сплати пені та штрафу за кредитним договором (т.1, а.с.234). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2013 року позов [PERSON] до ПАТ «Марфін Банк» про продовження дії кредитного договору, перенесення строків виконання зобов'язання та погашення заборгованості і звільнення від сплати пені та штрафу за кредитним договором - залишено без розгляду (т.2, а.с.194). Представник ПАТ «Марфін Банк» - Мужнюк В.М. просив розглянути справу без участі представника банку та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] ведуть дану справу в суді через свого представника - [PERSON], який не визнав позов та просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ; за ч.2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями статей 530,612,625 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Судом установлено, що згідно з кредитним договором № 372/F від 13 червня 2006 року ВАТ «Морський Транспортний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», надало [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 800000,00 дол.США., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами за процентною ставкою у розмірі 14 % річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з погашенням кредиту та внесенням плати за користування кредитними коштами щомісячними платежами у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором, з кінцевою датою повернення кредиту та усіх нарахувань за ним - 13 червня 2021 року. Згідно з п.1.1 цього кредитного договору видача кредитних коштів відбувалася траншами на підставі письмових заявок позичальника [PERSON], яка кредитні кошти отримала у повному обсязі. 17 червня 2009 року мід ВАТ «Морський Транспортний Банк» та позичальником [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 372/F від 13 червня 2006 року, за умовами якої, зокрема, термін погашення кредиту було продовжено до 13 червня 2028 року, а також було викладено у новій редакції Графік погашення кредиту, що є невід'ємною частиною цього договору. Проте, в порушення умов цього кредитного договору, [PERSON] не виконує належним чином свої зобов'язання щодо повернення кредиту та внесення плати за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором, 13.06.2006 року між ВАТ «Морський Транспортний Банк» як іпотекодержателем та позичальником [PERSON] як іпотекодавцем був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р.№ 1131, за умовами якого предметом іпотеки є нерухоме майно, що є власністю іпотекодавця, а саме : домоволодіння, загальною площею 697,7 кв. м., та земельна ділянка, загальною площею 0,1718га, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. 08 липня 2006 року між іпотекодавцем [PERSON] та іпотекодержателем ВАТ «Морський Транспортний Банк» було укладено договір про зміни № 1 до іпотечного договору від 13.06.2006 року за р.№ 1131, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р.№ 1497. 17 червня 2009 року між іпотекодавцем [PERSON] та іпотекодержателем ВАТ «Морський Транспортний Банк» було укладено договір про зміни № 2 до іпотечного договору від 13.06.2006 року за р.№ 1131, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р.№ 387. Наданий [PERSON] кредит також забезпечений порукою відповідача [PERSON], про що 13 червня 2006 року між ВАТ «Морський Транспортний Банк», поручителем [PERSON] та боржником [PERSON] Був укладений договір поруки № 2456-С. Згідно з п. 2.1. цього договору поруки поручитель відповідає перед банком по зобов'язаннях, що випливають з кредитного договору солідарно з боржником і в повному обсязі (у тому числі по заборгованості за кредитом, відсоткам, збиткам і неустойці) усім своїм майном та коштами. Відповідно до п.6.1. кредитного договору № 372/F від 13 червня 2006 року, при порушення позичальником будь-якого із термінів повернення кредиту, передбачених п.п.1.4., 3.2.3., 3.3.2. цього договору, сплати відсотків, передбачених п.п.3.2.2., 5.5. та комісії, передбаченої п.п.3.2.5., 5.6. даного договору, позичальник виплачує банку пеню в розмірі 0,3 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу за курсом НБУ на дату нарахування на рахунок, зазначений у п.3.1.2. цього договору. У відповідності до п.п.3.3., 3.3.2. цього кредитного договору, у разі порушення позичальником якого-небудь із зобов'язань, передбачених умовами даного договору, банк має право змінити умови договору - вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за договором у повному обсязі шляхом направлення повідомлення. При цьому, згідно ст..212, 611, 651 ЦК України, за зобов'язаннями, зміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили в зазначену в повідомленні дату. У цю дату позичальник зобов'язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, відсотки за фактичний термін його користування, цілком виконати інші зобов'язання за договором. Позивач направив на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] письмове повідомлення за вих.№ 1917 від 10.09.2009 року та письмове повідомлення за вих.№ 1168 від 14.06.2010 року, які містять вимогу про повне дострокове повернення кредиту та усіх нарахувань за ним. Проте відповідачі до теперішнього часу вказану вимогу банку не виконали. Висновки судово-почеркознавчої експертизи № 10047/02 від 31.10.2011р. про те, що підписи від імені відповідачів у зворотних поштових повідомленнях про отримання 19.06.2010 року письмового повідомлення банку за вих.№ 1168 від 14.06.2010 року виконані не відповідачами, суд розцінює як неналежний доказ і не бере до уваги на підставі ч.3 ст. 58 ЦПК України, в зв'язку з тим що ці висновки не мають значення для вирішення даної справи по суті. При цьому суд враховує, що, по-перше, позивач у встановленому законодавством порядку звернувся за захистом свого порушеного права до суду, а суд у встановленому порядку направив відповідачам копії позовної заяви позивача разом з доданими до неї матеріалами, в тому числі і з копією вимоги банку, але, не дивлячись на це, відповідачі за час знаходження справи в провадженні суду добровільно вимог банку не виконали, та на те, що пред'явлення позову є одним із способів пред'явлення вимоги вказує і Вищий спеціалізований суд України в постанові Пленуму № 5 від 30.03.2012р. (п.24) ; і, по-друге, у відповідності з «Порядком пересилання поштових повідомлень», затверджених наказом УДППЗ «Укрпошта» № 211 від 12.05.2006г. (п. 3.5.2.3), після вручення рекомендованого поштового відправлення на зворотному боці бланка повідомлення про вручення у відведених для цього місцях працівником відділення зв'язку зазначається коли видане поштове відправлення під розписку одержувача із зазначенням його прізвища. Таким чином, направлені судом для дослідження експерту записи в графі "особисто" виконані не відповідачами і не являються підписами взагалі. Дані записи виконані працівником відділення поштового зв'язку, яка вказала прізвища отримувачів. Через невиконання відповідачами своїх зобов'язань за кредитним договором № 372/F від 13.06.2006 року, їх заборгованість перед позивачем за цим договором станом на 15 листопада 2012 року становить у загальному розмірі 1046525,84 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ (799,3000 грн. за 100,00 дол.США) на цю дату становить 8364881,03 грн., та 5059484,27 грн., з яких заборгованість за кредитом - 697685,98 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 5576604,03 грн. ; заборгованість по процентам за користування кредитом - 348839,86 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 2788277,00 грн. ; заборгованість за пенею - 5059484,27 грн. Крім того, суд вважає, що вимога банку стосовно стягнення заборгованості за пенею у розмірі 5059 484,27 грн. є законною та такою, що підлягає задоволенню, так як нарахування та стягнення пені передбачено п.6.1 вищевказаного кредитного договору та ст.549 ЦК України. Також суд не бере до уваги доводи представника відповідачів щодо пропущення позивачем строку позовної давності на стягнення пені за період з 05.10.2010 року по 19.11.2011 року, оскільки, на думку суду, ці доводи є надуманими та безпідставними. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідачів в рівних частинах не користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати у загальному розмірі 1820,00 грн., з яких : витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, - 1700,00 грн. ; витрати, пов'язані із сплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, - 120,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved