Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

24.03.2010 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON], Пятої львівської державної нотаріальної контори про зобовязання ЛОДКБТІ та БО зареєструвати за ним право власності на спадкове майно по смерті матері [PERSON], яке складається з земельної ділянки в садівничому кооперативі «Залізничник», що на вул. Холодній урочище Клепарів у м. Львові, площею 0,0778 га. В ході судового розгляду позивачем в порядку ст. 31 ЦПК України 23 червня 2010 року було уточнено позовні вимоги, в якій [PERSON] просить зобовязати [PERSON] Держкомзему у місті Львові видати йому, спадкоємцю за законом, оригінал (дублікат) Державного акту на право власності на земельну ділянку за реєстраційним №3-4 №336 від 15 серпня 1997 року серії 111ЛВ №000532 площею 0,0778 га, розташовану в садівничому кооперативі «Залізничник» по вул. Холодній урочище «Клепарів» в м. Львові, яка належала його матері [PERSON], яка померла 06 лютого 1997 році. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнення до позовних вимог підтримав, надавши суду аналогічні пояснення, зазначені у позові. Представник відповідача - [PERSON] Держкомзему у місті Львові в судове засідання не зявився, хоча належним чином про час та місце розгляду справи повідомлений. Представник третьої особи - [PERSON] природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнала. Просить суд відмовити в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, скерував до суду 26.06.2010 року заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності. Від третьої особи Пятої львівської державної нотаріальної контори на адресу суду 23.06.2010 року надійшла заява з клопотанням про розгляд справи у відсутності представника нотконтори. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника третьої особи - [PERSON] природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради [PERSON], дослідивши фактичні обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,0778 га в садівничому кооперативі «Залізничник», що по вул.Холодній урочище «Клепарів» в м.Львові, де вона була членом кооперативу. На дану земельну ділянку було видано Державний акт на право власності серії 111-ЛВ №000532 від 15.08.1997 року складений Департаментом природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради за рег.№3-4 №336 від 15.08.1997 року. [PERSON] 06.02.1997 року померла, однак Державного акту на право власності не отримала. Як вбачається з показів позивача, він, як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері [PERSON] звернувся в пяту державну нотаріальну контору в порядку ст. 1261 ЦК України для оформлення спадщини, однак йому було відмовлено, підставою відмови стала відсутність оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку. З питань видачі копії Державного акту на право власності на земельну ділянку в садовому кооперативі «Залізничник», позивач [PERSON] звертався з заявою до [PERSON] Держкомзему у місті Львові. [PERSON] Держкомзему у місті Львові від 25.06.2009 року №40/01-14/1450 було надано відповідь , що другий оригінал Державного акту на право приватної власності на землю зберігається в архіві управління разом із технічною документацією із землеустрою на земельні ділянки СК «Залізничник», використовується тільки для службового користування, тому копії документів можуть бути надані тільки на вимогу органів державної влади або судів. Додатково надано нормативно-правове розяснення, що у випадку втрати власником Державного акту на право власності на земельну ділянку виготовляється його дублікат за його відповідною заявою в органи, які його видали. Однак, у випадку [PERSON], у звязку з смертю власника земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку проводиться тільки на підставі рішення суду (а.с.З). В судовому засіданні безспірно встановлено, що серед додатків долучених до заяви [PERSON] від 24.03.2010 року була долучена вказана копія Державного акту на право приватної власності на землю виданий директором Департаменту землеустрою та планування забудови міста виконкому 15 серпня 1997 року. Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги пояснення сторін та спираючись на наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що посилання гр. [PERSON] на копію Державного акту на право приватної власності від 15.08.1997 року, як на підставу виникнення права на спірну земельну ділянку розташовану в садівничому кооперативі „Залізничник по вул.Холодній урочище «Клепарів» в м.Львові та фактичне її використання може бути належним доказом. В звязку з цим позивач звернувся за захистом своїх прав до суду. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач мож е вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст.З ЦПК України кожна особа мас право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз'яснено, що спори, пов'язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. За заявою сторони, яка не погоджується з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади щодо земельного спору, суд перевіряє правильність цього рішення і вирішує сшр по суті Згідно ч.З п.7 вказаної постанови, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки може здійснюватись згідно з ч. З ст. 152 Земельного кодексу України шляхом визнання права чи застосування інших передбачених законом способів. Зокрема, при оскарженні рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування з питань, віднесених до їх компетенції (наприклад, про відмову в передачі у власність чи в продаж земельної ділянки або розміщенні об'єкта), суд у разі задоволення позову визнає рішення цих органів недійсними і зобов'язує їх, залежно від характеру спору, виконати певні дії на захист порушеного права чи сам визнає це право за позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідним способом захисту порушених прав позивача є зобовязання [PERSON] Держкомзему у місті Львові видати позивачу, як спадкоємцю за законом, оригінал (дублікат) Державного акту на право власності на земельну ділянку за реєстраційним №3-4 №336 від 15 серпня 1997 року серії 111ЛВ №000532 площею 0,0778 гай розташовану в садівничому кооперативі «Залізничник» по вул.Холодній урочище «Клепарів» в мЛьвові, яка належала його матері [PERSON], яка померла 06 лютого 1997 році, для подальшого оформлення права власності в нотаріальній контори на зазначену вище земельну ділянку.

Outcome: approved