Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

20.06.2017 року [PERSON] звернулася до Бершадського районного суду з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду і до повноліття дитини, та на її утримання по 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . Також просить з відповідача стягнути на її користь 1000 грн. витрат понесених на оплату правової допомоги адвокату. Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 20.06.2017 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Бершадським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Вінницької області, актовий запис № 46. Однак, спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося і їхні сімейні відносини розірвані. [INFO] в сторін народилася дочка [PERSON] , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач працездатний, офіційно працює в СГ ВАТ "Птахокомбінат Ладижинський" м. Ладижин Вінницької області, однак добровільно коштів на утримання дитини не надає. Окрім того, позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та потребує матеріальної допомоги для власного утримання. Вказані обставини стали причиною звернення [PERSON] з позовом до суду. Позивач, [PERSON] в судове засідання не явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, справу просила слухати у її відсутність. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не явився, надав суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення аліментів. Витрати понесені на оплату правової допомоги адвокату просив залишити за позивачкою, справу слухати у його відсутність. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 20.06.2017 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Бершадським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Вінницької області, актовий запис № 46, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20.06.2017 року. [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , батьком якого є та в свідоцтві про народження зазначений відповідач, а матір`ю позивачка, що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.05.2018 року. Дитина сторін проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджено довідкою виданою виконавчим комітетом Бершадської міської ради Вінницької області від 31.08.2020 року № 1382. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, хоча є здоровим, працездатним, що вбачається з позовної заяви та не спростовано самим відповідачем. Таким чином, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості забезпечувати на рівні з позивачкою утримання дитини, тобто може надавати допомогу на утримання дочки, проте від добровільного надання щомісячної матеріальної допомоги ухиляється, що ставить позивачку в скрутне матеріальне становище та у нерівні з відповідачем умовами. Крім того, як встановлено з матеріалів справи, позивачка не працює, так як перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, тому позбавлена можливості матеріально забезпечити себе, таким чином, потребує матеріального утримання з боку відповідача. Проте відповідач добровільно коштів на утримання дружини теж не надає. Заперечень щодо вказаних обставин відповідач не висловив, погодився щодо стягнення з нього на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дочкою трьох років. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати дітей та права дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно із ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з яким проживає дитина (ч. 3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст. 183 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст.182 СК України). Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу (ч.ч.1, 2 ст.75 СК України). Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч. 4 ст.75 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України). Утримання одному із подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі (ч.ч.1, 2 ст. 77СК України). Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Позивачка наполягає на задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зазначаючи, що сама несе обсяг витрат на утримання дитини без участі відповідача, який від матеріального утримання сина ухиляється. При визначенні способу стягнення аліментів, суд вважає, що він повинен бути визначений у частці від заробітку (доходу) відповідача, тобто за вибором позивача, з якою проживає дитина, в силу вимог ч. 3 ст.181 СК України. До того ж, аліменти, які слід стягнути з відповідача на утримання дочки, слід визначити в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 04.09.2020 року, тобто з часу пред`явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст.191 СК України, до досягнення дитиною повноліття. З огляду на те, що судом встановлено той факт, що відповідач не приймає належної участі у матеріальному утриманні дитини і обсяг обов`язків по її утриманню покладено на позивача, що ставить сторони у нерівні умови, тому, позов підлягає задоволенню, так як обставини, на які посилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Також суд вважає, що позов в частині стягнення з відповідача коштів на утримання позивача до досягнення дочкою трирічного віку, тобто до [INFO] також підлягає задоволенню, зокрема, слід стягнути аліменти на утримання позивача з відповідача до досягнення дитиною трирічного віку в твердій грошовій сумі щомісячно, виходячи із вимог ст. 84 СК України, враховуючи, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо отримання позивачкою стабільного доходу та неможливості відповідачем сплачувати аліменти на утримання дружини. Відтак, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості утримувати як малолітню дитину до досягнення нею повноліття, так і дружину, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку. Отже, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, згідно розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу позивачка сплатила адвокату Мандзій Н.К. суму гонорару за надану правову допомогу в розмірі 1000 гривень в рахунок оплати вартості наданих юридичних послуг. За таких обставин суд вважає, що вказаний документ є належним доказом на підтвердження здійснення [PERSON] фактичних витрат на правничу допомогу в сумі 1000 грн., внаслідок чого дані витрати саме в такій сумі підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved