Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

24 лютого 2017 року представник ПАТ «Універсал Банк» звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив суд: стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 136-2008-2415 від 11.07.2008 року у розмірі 17\~160, 00 доларів США та стягнути витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 11.07.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 136-2008-2415, відповідно до якого позивач зобовязується надати відповідачу грошові кошти в сумі 29\~750, 00 доларів США, а відповідач зобовязується прийняти належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13, 45 % річних, в порядку, на умовах та в строки, визначені в договорі. При цьому сторони погодили, що розмір базової та/або процентної ставки може змінюватися згідно умов договору. Так додатковими угодами до кредитного договору було змінено розмір процентних ставок. Згідно п.п. 1.2. Кредитного договору строк кредитування за цим Договором становить період з дати надання кредиту позичальнику по 10.07.2038 року включно. Позивач зазначає, що свої зобовязання за кредитом виконав в повному обсязі, відповідач, в свою чергу, зобовязання не виконує, внаслідок чого станом на 19.10.2016 року за ним утворилася заборгованість, яка становить 17\~160, 00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобовязання 11.07.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено договір поруки. Позивач вказує на те, що відповідачем та поручителем на момент подання даної позовної заяви не виконано своїх зобовязань за кредитним договором, внаслідок чого вони і були вимушені звернутися до суду. Представник позивача, [PERSON], який діє на підставі довіреності від 22.06.2017 року №435-ЮД1, в судове засідання не зявився, надав суду заяву, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає необхідним провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні було встановлено,що 11 липня 2008 року між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 136-2008-2415. (а.с. 22-27) Відповідно до п.п. 1.1. якого Кредитор зобовязався надати Позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 29\~750, 00 доларів США, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13, 45% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені Договором. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього Договору. Згідно п.1.1.1 Кредитного договору, за користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка у розмірі 40, 35 % річних. Відповідно до п.п. 1.2 Кредитного договору, строк кредитування за цим договором становить: з дати надання кредиту позичальнику по 10.07.2038 року включно. Згідно п.п. 2.4 кредитного договору, позичальник зобовязується щомісячно в дату погашення щомісячних платежів здійснювати погашення щомісячних платежів, шляхом зарахування до такої дати (включно) відповідної суми коштів на поточний рахунок, відкритий згідно п.п.2.1.3 цього договору. При цьому, під терміном «дата погашення щомісячних платежів» сторони розуміють останній робочий день, що передує 10 числу кожного місяця. Додатковою угодою від 10.02.2009 року сторони домовилися внести зміни до Кредитного договору у наступній редакції: з 15.02.2009 року по 14.02.2010 року: - базова процентна ставка 9, 42% річних; підвищена процентна ставка 28, 26 % річних; з 15.02.2010 року по 14.02.2015 року включно: - базова процентна 14, 32 % річних; - підвищена процентна ставка 42, 96 % річних; починаючи з 15.02.2015 року: - базова процентна ставка 13, 45 % річних; підвищена процентна ставка 40, 35 % річних. (а.с. 34-47) Додатковою угодою від 15.05.2010 року сторони домовилися внести зміни до Кредитного договору у наступній редакції: з 15.05.2010 року по 02.06.2010 року: - базова процентна ставка 10, 42% річних; підвищена процентна ставка 40, 35 % річних; з 03.06.2010 року по 14.05.2011 року включно: - базова процентна 13, 45 % річних; - підвищена процентна ставка 40, 35% річних. (а.с. 48-49) Додатковою угодою від 03.06.2010 року сторони домовилися внести зміни до Кредитного договору у наступній редакції: з 03.06.2010 року по 14.05.2011 року: - базова процентна ставка 10, 42% річних; підвищена процентна ставка 18, 42 % річних; з 15.05.2011 року по 14.05.2016 року включно: - базова процентна 14, 98 % річних; - підвищена процентна ставка 22, 98 % річних; починаючи з 15.05.2016 року: - базова процентна ставка 13, 45 % річних; підвищена процентна ставка 24, 45 % річних. (а.с. 50-69) Додатковою угодою від 20.06.2014 року сторони домовилися внести зміни до Кредитного договору у наступній редакції: з 20.06.2014 року по 14.12.2014 року: - базова процентна ставка 8, 00% річних; підвищена процентна ставка 16, 00 % річних; починаючи з 15.12.2014 року: - базова процентна ставка 14, 08 % річних; підвищена процентна ставка 22, 08 % річних. (а.с. 70-89) Додатковою угодою від 20.01.2015 року сторони домовилися внести зміни до Кредитного договору у наступній редакції: з 20.01.2015 року по 14.07.2015 року: - базова процентна ставка 7, 7% річних; підвищена процентна ставка 15, 7 % річних; починаючи з 15.07.2015 року: - базова процентна ставка 14, 08 % річних; підвищена процентна ставка 22, 08 % річних. (а.с. 90-110) Додатковою угодою від 09.11.2015 року сторони домовилися внести зміни до Кредитного договору у наступній редакції: з 09.11.2015 року по 14.10.2016 року: - базова процентна ставка 7,7% річних; підвищена процентна ставка 15, 7 % річних; починаючи з 15.10.2016 року: - базова процентна ставка 14, 08 % річних; підвищена процентна ставка 22, 08 % річних. (а.с. 111-131) Пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачає, що підставою для виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. З метою забезпечення виконання всіх зобов'язань Позичальника за Кредитним договором між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено Договір поруки від 11.07.2008 року, відповідно до пп. 1.1. якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання [PERSON] усіх його зобовязань перед Кредитором, що виникли за Кредитним договором № 136-2008-2415 від 11.07.2008 року в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед Кредитором за порушення зобовязання Боржником. Згідно пп. 1.4. Договору поруки, відповідальність Поручителя та Боржника є солідарною.( а.с. 132-134) 10.02.2008 року, 03.06.2010 року, 20.06.2014 року, 20.01.2015 року, 09.11.2015 року між банком та поручителем було укладено додаткові угоди. ( а.с. 136-136; 137-142; 143-151; 152-160; 161-168) Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно виконанню у цей строк (термін). Узяті на себе зобов'язання за зазначеним договором позивач виконав вчасно і у повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі 29\~750, 00 доларів США, що підтверджується Заявою на видачу готівки № 136В501081930005 від 11.07.2008 року та випискою з особового рахунку за 11.07.2008 року.(а.с. 14, 15) Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 18.08.2016 року відповідачам було вручено направлено Вимогу про виконання зобовязань за кредитним договором, відповідно до якої у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається Банком таким, що настав достроково на 61 день з моменту отримання цієї вимоги. Вказана вимога була отримана [PERSON] 12.07.2017 року та [PERSON] - 13.08.2017 року (а.с. 169, 170, 171, 172) Як зазначає позивач, до теперішнього часу сума заборгованості по кредитному договору відповідачами не була погашена, умови кредитного договору продовжують порушуватися. Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частина 4 статті 631 ЦК України встановлює, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Отже, судом було встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином і встановлений строк не виконав взяті на себе зобовязання, і не виконує їх у даний час, допускаючи прострочення платежів, у звязку з чим, станом на 19.10.2016 року заборгованість за Кредитним договором становить 17\~160, 00 доларів США, у тому числі: прострочена заборгованість по кредиту: 541,22 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту - 16 618,78) доларів США. (а.с. 9-13) Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Враховуючи викладене, позивач має право вимагати повернення суми отриманого [PERSON] кредиту та сплату нарахованих відсотків з усіх відповідачів у справі в солідарному порядку. Відтак, в судовому засіданні було встановлено, що на теперішній час сума боргу залишається неповернутою, а тому суд приходить до висновку про, те що є всі підстави для часткового задоволення позову ПАТ «Універсал Банк» та стягнення з відповідачів на його користь суми боргу у розмірі 17\~160, 00 доларів США у тому числі: прострочена заборгованість по кредиту у розмірі 541,22 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту у розмірі 16 618,78 доларів США. Задовольняючи позовні вимоги банку в іноземній валюті суд виходить із наступного. Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК). Відповідно до ст. 533 ЦК грошове зобовязання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено декретом КМ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.93 №15-93, ст. 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст. 5 цього декрету. У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. (постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року №6-190цс15) У звязку з тим, що справа доведена до суду з вини відповідачів, з них на підставі вимог ст. ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6\~665, 44 грн., та сплачений позивачем, що підтверджується платіжним дорученням № 1780/3 від 21.11.2016 року (а.с. 2) На підставі викладеного та

Outcome: approved