Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

25 січня 2017 року гр. [PERSON] та [PERSON] звернулись до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з заявою про встановлення факту народження їх спільної другої дитини, заінтересована особа - Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, посилаючись в своїй заяві на те, що [INFO] у місті Донецьку у них народилась друга дитина чоловічої статі - [PERSON]. З приводу народження дитини заявниці [PERSON], Донецьким регіональним центром охорони материнства та дитинства їй було видано медичне свідоцтво про народження № [NUMBER]). Однак, після звернення її чоловіка [PERSON] до Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з проханням зареєструвати народження дитини, листом № 15.31-117 від 24.01.2017 року йому було відмовлено, у зв'язку із недійсністю вказаного медичного свідоцтва про народження, оскільки воно видане на неконтрольованій органами державної влади України території та рекомендовано звернутися до суду за встановленням факту народження. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву до суду про розгляд її заяви без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву до суду про розгляд його заяви без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву, в якій просить справу за заявою [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту народження дитини розглянути без їх присутності, проти задоволення заяви не заперечують. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Заявниця [PERSON], [INFO] є дружиною [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку 10 вересня 2014 року. Від даного шлюбу мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане виконком Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області 03 лютого 2015 року. На підтвердження факту народження сина заявниками додано до заяви: обмінну карту, в якій знаходяться відомості про новонародженого, протокол ультразвукового дослідження відносно [PERSON], складені Республіканським спеціалізованим центром медичної генетики та пренатальної діагностики. Крім того, надано видане Донецьким регіональним центром охорони материнства та дитинства медичне свідоцтво про народження [NUMBER]. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За приписами ст..ст.57-60 ЦПК України,кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Надане заявницею медичне свідоцтво про народження [NUMBER], видане Донецьким регіональним центром охорони материнства та дитинства, видані на тимчасово окупованій території та засвідчені печатками так званої «ДНР», а тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами на підтвердження факту народження сина заявниці, оскільки є недійсними та не створюють правових наслідків. Решта досліджених доказів у своїй сукупності дають суду підстави вважати доведеним факт народження [INFO] в м. Донецьку Донецької області громадянкою України [PERSON], [INFO] дитина чоловічої статі - [PERSON]. Згідност. 7 Закону України "Про громадянство України"особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч.1ст. 144 Сімейного Кодексу України). Згідно Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. За приписами ст..13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану»(за внесеними змінами від 09.09.2011 року), підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров»я, документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров»я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров»я, який проводив огляд матері та дитини. У разі, якщо заклад охорони здоров»я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному КМУ. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров»я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до п.5 ч.2ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 7 ч. 1ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Як встановлено судом, листом Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 15.32-117 від 24.01.2017 року було відмовлено в реєстрації народження дитини, у зв'язку із недійсністю медичного свідоцтва про народження, виданого Донецьким регіональним центром охорони материнства та дитинства №1941, оскільки воно видане на неконтрольованій органами державної влади України території та рекомендовано звернутися до суду за встановленням факту народження. За таких обставин, з огляду на сукупність досліджених доказів, які підтверджують факт народження заявницею [PERSON] сина, приймаючи до уваги наявність об'єктивних перешкод для проведення державної реєстрації народження дитини та з метою захисту прав і свобод заявниці та її дитини, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту народження дитини, оскільки в даному випадку це єдиний спосіб отримати громадянці України [PERSON] свідоцтва про народження її сина, виданого державним органом України. При цьому суд звертає увагу заявникам та заінтересованій особі на позиціюВерховного суду України, викладену в п. 18Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року, згідно якої рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Outcome: approved