Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ПрАТ "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 05 квітня 2001 року по 03 квітня 2017 року перебував в трудових відносинах з ПАТ «Рівнеазот». На день звільнення 03 квітня 2017 року відповідач не провів з позивачем розрахунок у строки передбачені ст. 116 КЗпП України. Із займаної посади позивач звільнений з 03 квітня 2017 року за ч.3 ст. 38 КЗпП України (наказ № 941 ВК від 28.03.2017 року), а розрахункові кошти отримав лише 15 травня 2017 року, шляхом стягнення з рахунків відповідача на особовий рахунок позивача на підставі судового наказу Рівненського міського суду від 27 квітня 2017 року справа № 569/6574/17. Враховуючи вимоги ст. 117 КЗпП України, відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи із 03 квітня 2017 року по день фактичного розрахунку 15 травня 2017 року в розмірі 14531 грн. 81 коп. Просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача Никонець Д.А. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав повністю, з підстав викладених в запереченнях проти позову, просив відмовити в його задоволенні. Додатково суду пояснив, що у підприємства відсутня фінансова можливість розрахуватись з позивачем. Із сумою середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення в розмірі 14531 грн. 81 коп. погоджується. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача Никонця Д.А., дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] з 05 квітня 2001 року по 03 квітня 2017 року перебував в трудових відносинах з ПАТ «Рівнеазот». На день звільнення 03 квітня 2017 року відповідач не провів з позивачем розрахунок у строки передбачені ст. 116 КЗпП України. Із займаної посади позивач звільнений з 03 квітня 2017 року за ч.3 ст. 38 КЗпП України (наказ № 941 ВК від 28.03.2017 року), а розрахункові кошти отримав лише 15 травня 2017 року, шляхом стягнення з рахунків відповідача на особовий рахунок позивача на підставі судового наказу Рівненського міського суду від 27 квітня 2017 року справа № 569/6574/17. Вказані обставини представником відповідача в судовому засіданні не заперечувались. У відповідності з ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частина 1 ст. 117 КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку призвільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, при обчисленні середньої заробітної плати включаються як основна заробітна плата, так і доплати і надбавки, виробничі премії. Середньомісячна заробітна плата для оплати вимушеного прогулу обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи. Працівникам, які працювали на підприємстві менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Нарахування виплат, що обчислюються з середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Таким чином середній заробіток [PERSON] за період з 03 квітня 2017 року по день фактичного розрахунку 15 травня 2017 року становить 14531,81 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного, ст.ст.116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved