Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

30.06.2021р. позивачка звернулася у суд з позовом до відповідача, у якому просить стягувати з останнього аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки доходу щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини, а також стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] віку трьох років. В обґрунтування позову зазначає, що 25.12.1991 р. вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Червоноградським відділом РАЦС, актовий запис №777. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Вже більше року вони з відповідачем проживають окремо та не підтримують сімейних відносин. Малолітня донька проживає разом з нею, однак її коштів для того, щоб надавати їй усе необхідне не вистачає. Відповідач коштів на утримання дитини в достатній мірі не надає. Зазначає, що вона не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці, отримує лише допомогу на дитину в розмірі 860 гривень щомісячно та цих коштів не вистачає для того, щоб забезпечити себе та дитину усім необхідним. Відповідач працює водієм у компанії «Нова пошта», розмір його доходу невідомий. Також зазначає, що аліменти Відповідач нікому не сплачує, утриманців та стягнень по виконавчим провадженням не має, тому він може і зобов`язаний утримувати свою дитину та дружину. У зв`язку із чим, просить позов задовольнити. Ухвалою від 14.07.2021 р. судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судовий розгляд на 04.08.2021 р. на 10:00 год. в залі судового засідання Червоноградського міського суду Львівської області з викликом сторін, який відкладено на 13.09.2021року у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача 13.09.2021р. сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій позов визнав у повному обсязі та зазначив, що не заперечує щодо сплати аліментів на дитину та дружину. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, у відповідності до положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який був зареєстрований 25.12.1991 р. Червоноградським відділом РАЦС, актовий запис №777 (а. с. 2). Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а. с. 3). Як зазначає позивач у позовній заяві, дочка проживає разом з нею, відповідач цього не спростував. Відповідно до статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Окрім цього, в абз. 3, 4 п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191\~Сімейного кодексу\~України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, то вказані вимоги позивача підлягають до задоволення. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання позивачки, суд виходить з такого. Згідно з ч. ч. 2, 4 ст.\~84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.\~84\~СК України для задоволення вимоги про стягнення аліментів подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Отже, право на утримання у дружини-матері існує паралельно із правом дитини на утримання і не залежить від нього. Тобто з чоловіка-батька дитини аліменти можуть одночасно стягуватися за двома правовими підставами: на дружину, як з чоловіка і на дитину, як з батька. Положенням ч. 6 ст.\~84\~СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Особливістю стягнення аліментів на дружину є наявність лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, а саме можливість чоловіка надавати таке утримання. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини суд враховує те, що відповідач позовні вимоги про стягнення аліментів на дружину визнав повністю, а тому суд дійшов висновку про спроможність відповідача платити аліменти як на утримання дитини, так і на утримання дружини, яка проживає зі спільною дочкою. Таким чином, враховуючи те, що в позивачки відсутній самостійний дохід, суд вважає, що дана позовна вимога також підлягає до задоволення і з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти в твердій грошовій формі у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною трирічного віку. Судові витрати у виді судового збору слід стягнути з відповідача в такому порядку. Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір у розмірі 1816,00 грн. (за дві позовні вимоги), так як звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 1 п. 3 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Статтею 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 908,00 грн., тобто 50 % від суми судового збору, яка підлягала до сплати позивачем при поданні позову до суду, а іншу частину судового збору в сумі 908,00 грн. віднести за рахунок держави.

Outcome: approved