Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

24 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма Роднічок, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати незаконними: наказ №РД/кр111 від 31 серпня 2015 року, в частині звільнення [PERSON] 31 серпня 2015 року за п.8 ст.40 КЗпП за вчинення за місцем роботи розкрадання майна власника; наказ (розпорядження) за №544/К від 31.08.2015 року про припинення трудового договору (контракту), укладеного з [PERSON]; зобовязати відповідача анулювати запис №3 в трудовій книжці [PERSON]; поновити його на посаді майстра Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма Роднічок, стягнути з відповідача середній заробіток за весь період вимушеного прогулу, починаючи з 01 вересня 2015 року по день ухвалення судом рішення, стягнути з відповідача 710,65грн. компенсації матеріальної шкоди. Ухвалою Жовтневого районного суду від 23.02.2016р., у звязку з відмовою представника позивача від позову в частині стягнення з відповідача 710,65грн. компенсації матеріальної шкоди, в цій частині провадження у справі закрито. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22 квітня 2014 року на підставі наказу №257/к він був прийнятий в ПСП Агрофірма Роднічок, 26 червня 2014 року наказом №387-к від 16 червня 2014 року був переведений на посаду майстра. Проте, 31 серпня 2015 року на підставі наказу №РД/кр 111 к позивач був звільнений з підприємства на підставі п.8 ст.40 КЗпП, в звязку із вчиненням за місцем роботи розкрадання майна власника. Разом з тим, 31 серпня 2015 року ПСП Агрофірма Роднічок був виданий ще один наказ про припиненняз ним трудового договору (контракту) за №544/к. Позивач з такими наказами та звільненням не згоден та вважає їх незаконними з наступних підстав. Протягом квітня червня 2015 року на підприємстві траплялися крадіжки добрива і засобів захисту рослин. В результаті службового розслідування було виявлено, що 30 травня 2015 року, зокрема, були викрадені 4 упаковки засобу захисту рослин Косайд. Позивача було звинувачено у вчиненні цієї крадіжки разом із комірником [PERSON] та комірником [PERSON] Він пояснював працівникам служби охорони, що підвозив на своєму автомобілі комірника [PERSON], яка попросила підвезти її до складів, бо в неї важкі сумки, але що в тих сумках вона не казала, про те, що в них дійсно були упаковки засобу захисту для рослин він дізнався після виявлення такої крадіжки і визнання своєї провини [PERSON] 29 вересня 2015 року відбувся товариський суд на підприємстві, під час якого позивач пояснював, що не знав про те, що знаходиться в сумках [PERSON], їх не торкався, ніякого майна з поля, складів та взагалі території підприємства не вивозив, але товариський суд його зауваження не прийняв до уваги та визнав його винним у вчиненні крадіжки, на підставі такого рішення були ухвалені оскаржувані рішення. Вважає рішення третейського суду неправомірним через порушення процедури його скликання. Зазначав, що лише суд міг визнати [PERSON]Д винним. Оскільки ні обвинувального вироку, що набрав законної сили, ні постанови органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення, або застосування заходів громадського впливу відносно нього не було, позивач вважає, що у відповідача були відсутні підстави для звільнення його з роботи на підставі п.8 ст.40 КЗпП України. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та підтвердив викладені в ньому обставини. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову, пояснила, що в серпні 2015 року було проведено службове розслідування щодо нестачі добрива через декілька місяців після його виявлення, в ході якого були надані пояснення працівниками, в т.ч. і позивачем, який був на посаді майстра та матеріально-відповідальною особою. Було встановлено, що позивач забрав три мішка засобу захисту рослин, які відвіз на автомобілі на склад, про що його попросила комірник, в якої була недостача добрива, яку він хотів ними перекрити. Згідно журналу використання добрив зазначені три мішка рахуються як внесені до ґрунту. Пояснила, що звертатися до правоохоронних органів це право відповідача. Втім, вони вирішили звернутись до товариського суду, який діяв на підприємстві, яким було розглянуто питання щодо виявленої крадіжки. В ході слухання справи позивач визнав свою вину, виявив бажання компенсувати матеріальну шкоду та добровільно вніс до каси підприємства 700 грн. з метою її компенсації. Вважає, що позивач взяв ввірені йому товарно-матеріальні цінності, а саме: добрива, які були передані останньому під звіт згідно з описом накладних, та розпорядився ними на власний розсуд, таким чином добрива вибули з підпорядкування підприємства. Разом з тим, і поле, і склад належать підприємству. В обов'язки [PERSON] як майстра входило приймання товарно-матеріальних цінностей, їх розподіл між працівниками, дотримання технології процесу, оформлення бухгалтерських документів тощо. Товариським судом було застосовано захід впливу відносно [PERSON] та рекомендовано його звільнити. Щодо наявності рішення загальних зборів трудового колективу підприємства про обрання членів товариського суду, дати та порядку створення товариського суду представник відповідача будь-яких відомостей не надала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до ви сновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Згідно записам в трудовій книжці, [PERSON] 22.04.2014 року прийнятий на роботу ПСП «Роднічок», 16.06.2014 року переведений на посаду майстра та 31.08.2015 року звільнений з роботи за п.8 ст. 40 КЗпП України ( а.с. 5). Відповідно до договору від 22 квітня 2014 року, укладеного між ПСП Агрофірма Роднічок та [PERSON], останній несе повну матеріальну відповідальність (а.с.52). В службовій записці начальника служби охорони від 26 серпня 2015 року повідомлено про факт розкрадання 30 травня 2015 року чотирьох упаковок по п'ять кг.кожна засобу захисту рослин Косайд тощо (а.с.54). Ціна 1 кг засобу захисту рослин Косайд з ПДВ складає 142,01 грн., без ПДВ 118,34 грн. (а.с.72). 28 серпня 2015 року голові товариського суду трудового колективу ПСП Агрофірма Роднічок повідомлено про розгляд зазначеного факту на товариському суді (а.с.78). Згідно висновку від 28 серпня 2015 року за фактом крадіжки добрив та засобів захисту рослин у відділенні Шевченкове ПСП Агрофірма Роднічок встановлено, що 30 травня 2015 року на полях РД 1/3 та РД 1/4 під час другого бризкання засобами захисту рослин, [PERSON] і [PERSON] викрали з поля три упаковки по п'ять кг кожна засобу захисту рослин Косайд на суму (з ПДВ) 2130,15 грн. та поклали в багажник автомобіля ВАЗ-2101 червоного кольору, державний номер [NUMBER], що належить майстерові поля [PERSON], які були відвезені на склад відділення Шевченкове для покриття нестачі на складі у комірника [PERSON] Зазначеним висновком запропоновано вирішити питання щодо подальшого перебування на посаді майстра поля [PERSON] та стягнути суму спричиненої шкоди з [PERSON] тощо (а.с.73-76). Відповідно до протоколу №1-РД товариський суд підрозділу Жовтневий ПСП Агрофірма Роднічок у складі голови та трьох членів суду [PERSON] визнаний винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП, а саме: крадіжки, вирішено оголосити йому громадський осуд та рекомендовано директору з виробництва ПСП Агрофірма Роднічок розірвати трудовий договір, який було укладено з [PERSON] (а.с.79-86). Зі змісту заяви [PERSON] та квитанції до прибуткового касового ордеру №242 від 31 серпня 2015 року, ним було сплачено 710,65 грн. в якості відшкодування матеріальних збитків (а.с.87, 6). Наказом директора з виробництва ПСП Агрофірма Роднічок № РД/кр111 від 31 серпня 2015 року [PERSON] звільнено за вчинення за місцем роботи розкрадання майна власника на підставі п.8 ст.40 КзпП України, в якому зазначено, що 30 травня 2015 року майстер поля [PERSON] вивіз з поля 4 упаковки засобу захисту рослин Косайд на загальну суму 2130,15 грн. на своєму автомобілі для того, щоб приховати факт нестачі на складі у комірника [PERSON] Зазначено про застосування до [PERSON] дисциплінарних стягнень раніше (а.с.3). Згідно наказу №544/К від 31 серпня 2015 року був припинений трудовий договір (контракт) з майстром [PERSON] відповідно до п.8 ст.40 КзпП України (вчинення за місцем роботи розкрадання майна власника) на підставі службової записки начальника охорони з компенсацією 25 днів відпустки (а.с.4), про що містяться відомості в трудовій книжці (а.с.5). На підставі п.8 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у разі вчинення за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу. Відповідно до п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92 року №9 Про практику розгляду судами трудових спорів, на підставі п.8 ст.40 КЗпП власник або уповноважений ним орган вправі розірвати трудовий договір з підстав вчинення працівником за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу (ст.21 Кодексу України про адміністративні правопорушення), незалежно від того, чи застосовувались до працівника раніше заходи дисциплінарного або громадського стягнення, в робочий чи неробочий час вчинене розкрадання. Статтею 51 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, у вчиненні якого визнано винним [PERSON] рішенням товариського суду. Згідно п.1,3 ст.255 КУпАП протоколи про адміністративні правопорушення, передбачене ст.51 КупАП, мають право складати уповноважені на те посадові особи: органи внутрішніх справ та власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. На підставі ст.221 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.51 КУпАП, розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів. Відповідно до положень ст.21 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу. До внесення змін до даної статті КУпАП, передбачених Законом України від 05 квітня 2001 року №2342-ІІІ, вищезазначені матеріали могли бути передані на розгляд й до товариського суду. Отже, лише суд мав право визнати особу винною у вчиненні адміністративного правопорушення та на час існування спірних правовідносин, відповідно до ст. 21 КУпАП, матеріали на розгляд товариському суду направлятись не могли. Крім того, зі змісту ст.5 Положення Про товариські суди Української РСР, затвердженого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 23 березня 1977 року № 1852, слідує, що Товариські суди обираються відкритим голосуванням на загальних зборах (конференціях) трудових колективів підприємств, установ, організацій, колективів студентів вищих і учнів середніх спеціальних навчальних закладів, а також на загальних зборах (сходах) громадян за місцем проживання строком на два роки. Обраними доскладу суду вважаються особи, які одержали більшість голосів щодо решти кандидатів і більше половини голосів присутніх на зборах. Кількість членів суду встановлюється зборами, проте їх число не може бути менше п'яти. Члени суду зі свого складу обирають відкритим голосуванням голову товариського суду, його заступників і секретаря суду. Обраним до складу товариського суду вручається спеціальне посвідчення органом, на який покладено керівництво товариським судом. Разом з тим, ст.13 зазначеного Положення передбачено, що засідання товариського суду і виконання членами суду доручень, пов'язаних з розглядом справи, проводяться в неробочий час. Справи розглядаються публічно в складі не менше трьох членів товариського суду, проте в усіх випадках число їх повинно бути непарним. Згідно ст.16 цього Положення товариський суд може застосувати до винного один із заходів впливу. Враховуючи, що рішення загальних зборів трудового колективу підприємства про обрання товариського суду в матеріалах справи відсутнє, засідання товариського суду проводилося в складі голови та трьох членів суду, тобто з порушенням ст.ст.5,13 Положення Про товариські суди Української РСР щодо кількісного складу суду, в зв'язку з чим рішення третейського суду, яким [PERSON] було визнано винним у вчиненні крадіжки, відносно якого застосовано кілька заходів впливу, а саме: громадський осуд та звільнення, всупереч ст.16 вказаного Положення, не може бути прийнято судом до уваги. Також, з наявних в матеріалах справи документів, письмових пояснень та показань представника відповідача містяться розбіжності у кількості викрадених мішків добрива. Так, виявлено нестачу чотирьох мішків добрива, а стягнено матеріальну шкоду в розмірі вартості трьох мішків. Разом з цим, загальна сума збитків не є дрібною. Як слідує з наявних в матеріалах справи пояснень та пояснень представника відповідача, особи взяли з поля чотири мішка добрива та відвезли на склад, таким чином майно не вибувало з володіння підприємства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для звільнення позивача. Згідно ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Середній заробіток за час вимушеного прогулу розраховується згідно Порядку, затвердженого Постановою КМУ №100 від 8 лютого 1995 року, яким передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до наданої довідки ПСП Агрофірма Роднічок від 23 лютого 2016 року заробітна плата, нарахована [PERSON] за два місяці, які передували його звільненню, становила 13313 грн. 28 коп., а саме: за червень 2015 року в розмірі 6813 грн. 28 коп., за липень 2015 року - в розмірі 6500 грн. 00 коп. (а.с.105). Середньоденна заробітна плата складає 309 грн. 61 коп. (13313,28 грн. : 43 робочі дні за два місяці), яка множиться на 122 робочі дні вимушеного прогулу (з 01 вересня 2015 року по 23 лютого 2016 року) і визначається середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 37772 грн. 42 коп. Отже, розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь [PERSON] . за час вимушеного прогулу становитиме 37772 грн. 42 коп., сума якого визначена без утримання прибуткового податку з громадян й інших обов'язкових платежів. Відповідно до положень ч.5 ст.235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Згідно п.2, п.4 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше як за один місяць та про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. За таких обставин, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідачів в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп..

Outcome: approved