Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

25.02.2019 року позивачі звернулися до суду з позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилась спадкова маса, до якої входять: житловий будинок [ADDRESS] . Право власності на будинок не оформлене, але житловий будинок побудовано законно на земельній ділянці, що надана під забудову спадкодавцю на підставі рішення Билбасівської селищної ради від 10.05.1963 року. Позивачі є єдиними спадкоємцями після померлого, спадщину прийняли своєчасно. Позивачі звернулися до Другої Слов`янської ДНК з заявою про прийняття спадщини, але отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.12.2018 року, з тих підстав, що на житловий будинок право власності не зареєстровано в КП «БТІ», тобто відсутній правовстановлюючий документ. За життя спадкодавець не встиг зареєструвати своє право власності на вищезазначене нерухоме майно в КП «БТІ». В зв`язку з цим вони змушені звертатись до суду за захистом своїх прав. Просять суд визнати за ними право власності в порядку спадкування на вказаний житловий будинок. Позивачі та їх представник адвокат Бондаренко Д.В. в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволені позову (а.с.37, 53). Представник відповідача до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовної заяви не заперечував (а.с.40). Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. Згідно листа Донецького обласного державного архіву № Г-73 від 20.05.81 вбачається, що на підставі протоколу № 9 засідання Билбасівської сільради Слов`янського району Донецької області від 10 травня 1963 року [PERSON] була виділена земельна ділянка під забудову житлового будинку по [ADDRESS] , площею 700 кв.м. (а.с.20). У 1972 році був побудований житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок (а.с.21-27). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14.02.1963 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 14.02.1963 року (а.с.18). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 03.06.1964 року, [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.03.1999 року Билбасівською селищною радою, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.12). З довідки № 02-40/3560 від 17.12.2018 року, виданої Билбасівською селищною радою, підтверджується, що [PERSON] був зареєстрований в спірному будинку з 10.06.1974 року по день своєї смерті. За вказаною адресою також зареєстровані позивачі [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). 18.12.2018 року КП «Бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт на вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами, згідно якого вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , розташовані житловий будинок «А-1»; літня кухня «Б», сарай «В», погріб «Г», вбиральня «Д», сараї «Є, Ж» (а.с.21-27). З Листа завідуючої Другої Слов`янської державної нотаріальної контори № 284/02-17 від 12.04.2019 року вбачається, що після смерті [PERSON] , заяви про прийняття спадщини або про відмову від неї, не надходили, спадкова справа не заводилась (а.с.47). Постановою державного нотаріуса Другої Слов`янської державної нотаріальної контори Грецької Т.П. від 28.12.2018 було відмовлено [PERSON] , [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на спірний житловий будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с.28). Відповідно до п. 4.15 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно представити правовстановлюючий документ та витяг з реєстру прав власності. Представити такий документ позивачі не можуть, так як відповідно до вимог\~статті 331 ЦК України\~право власності виникає з часу державної реєстрації. Житловий будинок завершений будівництвом, але не зданий в експлуатацію та не зареєстрований у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Згідно до п.3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 при вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч.4 ст.331\~і ч.4 ст.\~334 ЦК\~та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. В Інформаційному листі вказано, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема, положеннями\~ЦК УРСР\~1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування»,\~Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат»,\~постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Як випливає з Інформаційного листа підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах, технічний паспорт на будівлю, документи про відведення в установленому порядку земельної ділянки під забудову. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [PERSON] фактично прийняли спадщину, оскільки на момент смерті були зареєстровані разом із спадкодавцем, але свідоцтво про право на спадщину на вказаний будинок не отримали через відсутність документа, який посвідчує право власності на вищезазначений житловий будинок на ім`я спадкодавця. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. У відповідності до ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (1950 р.) кожен має право на повагу до його приватного, сімейного життя та до житла. З огляду на зазначене, приймаючи до уваги факт визнання позову відповідачем та, враховуючи, що позивачі прийняли спадщину, але не можуть скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість їх вимог, а тому, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved