Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Заводовська М.Л. звернувся до суду із заявою, зазначивши заінтересованою особою Тернопільський міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, у якій просить встановити факт його постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що народився [INFO] у м. Тернополі. Його батьками є громадяни України - [PERSON] та [PERSON] . [INFO] і по даний час, він проживає на території України, навчався у Тернопільській загальноосвітній школі №4 та у Львівському політехнічному інституті. Працював охоронцем на Тернопільському бавовняно-прядильному комбінаті з 1983 року по 1993 рік, з 1993 року по 1996 рік працював охоронцем у фірмі «Кругозір 93» та « [PERSON] ». По даний час відпрацьовує на підсобних роботах, перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який було розірвано. Також, у нього є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З 17 лютого 1987 року по 04 жовтня 1994 року [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] ; з 25 жовтня 1994 року по 04 березня 1997 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; з 28 жовтня 2020 року по даний час проживає за адресою: [ADDRESS] . Однак, після проголошення Незалежності України, тобто після 24 серпня 1991 року, він не обміняв паспорт громадянина СРСР на паспорт громадянина України. На його звернення до Тернопільського міського відділу УДМС України в Тернопільській області з метою отримання паспорта громадянина України, у видачі паспорта йому було відмовлено. Ввказує, що встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року необхідне йому для отримання паспорта громадянина України, з метою користування правами громадянина України, які визначені чинним законодавством. Посилаючись на наведені обставини просив заяву задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 січня 2021 року відкрите провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами окремого провадження. 03 лютого 2021 року, за клопотанням Тернопільського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, судом замінено заінтересовану особу, залучено до участі у розгляді справи в якості заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області, про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання. (а.с.46) Від заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області надійшли до суду письмові пояснення, згідно із якими управління вважає, що у задоволенні заяви [PERSON] слід відмовити, оскільки заява є необґрунтованою та безпідставною, заявником не надано жодних доказів на підтвердження факту його проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування своїх доводів вказують на те, що за результатами перевірки встановлено, що [PERSON] дійсно був документований паспортом громадянина колишнього СРСР серії [NUMBER] , виданий 14 грудня 1979 року Тернопільським МВВС. Відтак, за результатами перевірки особу заявника було встановлено, однак, не встановлено належність до громадянства України. Також вказують, що піддається сумніву довідка про реєстрацію місця проживання особи № [NUMBER] , видана 05 серпня 2020 року Відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, у якій зазначено про те, що [PERSON] з 17 лютого 1987 року по 04 жовтня 1994 року проживав за адресою: [ADDRESS] . Проте, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області заявник зареєстрованим/знятим з реєстраційного обліку не значиться. Вважають, що за вказаних обставин слід відмовити у задоволенні заяви. У судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник - адвокат - Заводовська М.Л. заяву підтримали та просили задовольнити, з підстав, викладених у ній. Представник заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області - Костів Л.В. у судовому засіданні вказала, що при задоволенні заяви покладається на думку суду. Судом установлено: Згідно свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] , виданого 07 жовтня 1957 року Тернопільським міськбюро ЗАГС, [PERSON] народився [INFO] у м. Тернопіль, актовий запис № 591. Батьками [PERSON] у вказаному свідоцтві про народження зазначено: [PERSON] - українець та [PERSON] - українка. Як убачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , від 09 лютого 1994 року, 24 листопада 1993 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30 грудня 1981 року Відділом ЗАГСу Тернопільського міськвиконкому слідує, що заявник [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , який народився [INFO] у м. Тернопіль (актовий запис №3207). Також, [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25 серпня 1983 року Відділом ЗАГСу Тернопільського міськвиконкому (актовий запис №2405). Як убачається із наявної у матеріалах справи копії атестата про середню освіту, виданого на російській мові, [PERSON] , [INFO] у 1974 році закінчив повний курс середньої школи №4 імені І. Бугайченко, м. Тернополя. Із копії студентського квитка [NUMBER], виданого Львівським ордена Леніна Політехнічним інститутом убачається, що з 1980 по 1984 роки заявник [PERSON] навчався у Львівському ордена Леніна Політехнічному інституті, факультет - Тернопільський загально технічний. Згідно довідки №2577, виданої 07 липня 2020 року Дочірнім підприємством «Наш дім 2» приватного підприємства «Наш дім», [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 25 жовтня 1994 року, знятий з реєстрації 04 березня 1997 року. Довідкою №2810 виданою 28 жовтня 2020 року ТзОВ «СОВР-1» стверджується, що [PERSON] , [INFO] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , згідно акту опиту свідків сусідів від 28 жовтня 2020 року. На заяву [PERSON] про оформлення паспорта громадянина України замість втраченого паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, 28 серпня 2020 року начальником Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області направлено [PERSON] повідомлення про відмову у видачі паспорта громадянина України, яким відмовлено [PERSON] в оформленні паспорта громадянина України. Також, 27 серпня 2020 року провідним спеціалістом Тернопільського міського відділу Управління ДМС України в Тернопільській області винесено рішення про відмову у видачі паспорта громадянина України, яке затверджене начальником Тернопільського міського відділу УДМС України в Тернопільській області, згідно якого [PERSON] відмовлено у видачі паспорта громадянина України, у зв`язку із тим, що особу [PERSON] встановлено, однак, не встановлено його належність до громадянства будь-якої країни. Відтак, підставами для відмови в оформленні паспорта громадянина України є відсутність встановлення належності до громадянства України, при цьому, за результатами перевірки тотожність особи підтверджено. Таким чином, судом установлено, що заявник [PERSON] не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України, так як не має документів підтверджуючих його реєстрацію на території України станом на 24 серпня 1991 року. Згідно ч. 1, п. 5. ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно із ст. 315 Цивільного процесуального кодексі України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року. Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України Про громадянство України (13 листопада 1991 року проживали в Україні і не були громадянами інших держав, також є громадянами України. Статтею 6 Закону визначено, що громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року, в редакції Указу Президента України № 588/2006 від 27 червня 2006 року, затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок). Відповідно із п. 7 Порядку встановлення належності до громадянства України стосується: громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України. Згідно пункту 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Пунктом 25 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону,) подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Відтак, юридичне значення має факт постійного проживання на території України на момент проголошенні незалежності України - 24.08.1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» - 13.11.1991 року. У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, суд не приймає до уваги довідку про реєстрацію місця проживання особи № [NUMBER] , видану 05 серпня 2020 року Відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, у якій зазначено про те, що [PERSON] з 17 лютого 1987 року по 04 жовтня 1994 року проживав за адресою: [ADDRESS] . Вказана довідка спростовується Інформацією від 10 серпня 2020 року, наданою Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області, згідно якої [PERSON] за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області заявник зареєстрованим/знятим з реєстраційного обліку не значиться. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що є рідною сестрою заявника [PERSON] . Стверджує, що від народження та впродовж усього життя її брат - [PERSON] проживав у місті Тернополі, за винятком того часу, коли проходив військову службу у Російській Федерації. Підтвердила, що станом на 24 серпня 1991 року заявник проживав у м. Тернополі, працював на різних роботах у м. Тернополі, зокрема на пульті охорони на бавовняному комбінаті, згодом у службі охорони на різних підприємствах. Також вказала, що [PERSON] був одруженим, проте, із дружиною шлюб розірвали, мають від шлюбу сина з інвалідністю, який проживає разом із колишньою дружиною заявника. Викладені заявником у заяві про встановлення факту обставини знайшли своє підтвердження допитаними у судовому засіданні свідками. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення учасників справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення факту постійного проживання заявника [PERSON] на території України за станом на 24 серпня 1991 року, оскільки даний факт є доведеним наявними в матеріалах справи доказами та підтверджений показами свідка. На підставі викладеного та

Outcome: approved