Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

14 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Радехівської державної нотаріальної контори Радехівського нотаріального округу про скасування заборони (архівного запису) на об'єкт нерухомого майна. В позовній заяві зазначає, що згідно із свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], виданого 17.01.2014 року вбачається, що [INFO] у віці 73 роки, помер [PERSON], який являвся батьком позивача, про що 17.01.2014 року складено відповідний актовий запис під №2. Зазначений факт підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого Виконавчим комітетом Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області 17.01.2014 року, серії [NUMBER]. Згідно із заповіту, посвідченого 17.03.2003 року секретарем Виконавчого комітету Стоянівської сільської ради, та зареєстрованого у реєстрі за № 47 вбачається, що [PERSON], на випадок своєї смерті зробив розпорядження, згідно якого все своє майно на випадок смерті заповів позивачу [PERSON] з чого б воно не складалось і де б воно не було. Згідно із свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори від 2014 року, зареєстрованих в реєстрі №1191,1182, спадкове майно, на яке до часу смерті мав право батько позивача, та яке належало йому, складалось із: грошових вкладів і відповідними процентами та усіма компенсаційними нарахуваннями, які знаходились у територіально - відокремленому без балансовому відділенні 10013/0107 села Стоянів Радехівського району Львівської області, на рахунках №КВ 267 - 8223,60 гривень, які належали померлому на підставі довідки, виділеної територіальним відокремленням філії AT «Ощадбанк» ПАТ Львівського обласного управління від 15.07.2014 року №517; земельної ділянки, яка розташована на території Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області та належала померлому на підставі Державного акту, виданого Радехівською державною адміністрацією Львівської області та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності, серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], площею 1,0219 га. цільове призначення « для ведення товарного сільськогосподарського виробництва»; земельної ділянки, яка розташована, на території Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області та належала померлому на підставі Державного акту, виданого Радехівською державною адміністрацією Львівської області та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності серії, [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], площею 0,2468 га цільового призначення «ведення товарного сільськогосподарського виробництва». Крім цього, батькові позивача належав на підставі свідоцтва про право власності на будівлю, виданого Виконкомом Стоянівської сільської ради народних депутатів на підставі Рішення Ради Райвиконкому №69 від 20.04.1989 року та зареєстрованого під [ADDRESS]. Свої спадкові права, позивач фактично оформила, що підтверджено відповідними інформаційними довідками про реєстрацію права власності на спадкове майно. Однак державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на житловий будинок по [ADDRESS], який належав її батькові було відмовлено, з посиланням на те що, в реєстрі міститься запис про заборону на відчуження нерухомого майна, та рекомендовано звернутись до суду, для виключення із реєстру відповідного архівного запису. Так, згідно із витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 166883154 від 18.08.2016 року, вбачається, що 6.12.2006 року державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори внесено запис - заборону (архівний запис) згідно із повідомлення колгоспу «Жовтень» від 12.09.1973 року б/н. Об'єктом обтяження є невизначене житлове нерухоме майно. Даний факт підтверджується копією інформаційної довідки №166883154 від 18.08.2016 року, виданої держаною нотаріальною конторою Радехівського нотаріального округу у Львівській області. До цього часу вона не здогадувалась, що на майно, яке спадкується нею до сьогодні накладено заборону. Станом на сьогодні, позивач, [PERSON] не в змозі захистити своє право на спадщину, відтак вимушена звернутись до суду із даним позовом. Просить винести рішення, яким заборону (архівний запис), який було накладено 6.12.2006 року Радехівською державною нотаріальною конторою Радехівського нотаріального округу Львівської області згідно із повідомленням від 12.09.1973 року б/н колгоспу «Жовтень», скасувати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила постановити рішення про задоволення позовних вимог. Представник відповідача Луців І.П. в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с.20). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонам (ст..ст.10,11 ЦПК України). Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень статей 3,4,11,27,31 ЦПК України право визначати предмет, підставу позову і спосіб захисту порушеного права належить позивачеві. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.312 ч.1 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.41 Конституції України право власності набувається в порядку, визначеному законом. Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, стало обтяження на об"єкт нерухомого майна - будинок, який належав [PERSON] та розташований за адресою: [ADDRESS], яке внесено 6 грудня 2006 року за інформацією колгоспу «Жовтень». Усунути цю перешкоду та реалізувати такі права і інтереси позивача можливо лише в судовому порядку. Як вбачається із заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 17.03.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 47, [PERSON] заповів все своє майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось позивачу (а.с.9). Згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 18.08.2016 року, виданого державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори спадкоємцем, зазначених заповітів майна та грошових вкладів [PERSON], який помер [INFO] є [PERSON] (а.с.13,23,24,25). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.10,212 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень зареєстрованого постановою КМУ від 17 жовтня 2013 року №868 Державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять органи державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб"єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Судом встановлено, що обтяження внесене без зазначення його правових причин, що позбавляє позивача розпорядится своїм майном. Враховуючи наведене, суд робить висновки, що право позивача порушене, а відтак є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved