Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

[PERSON] 23.10.2014р. звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про захист прав споживача, повернення депозиту та відшкодування збитків. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 27.02.2014р. між нею та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено договір банківського вкладу «З любов'ю VАВ!. «Квартальний» № 753435/2014, предметом якого є розміщення вкладником в банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «З любов'ю VАВ!.» в доларах США на строк 13 місяців з щомісячною виплатою 12 % річних. Сума початкового вкладу склала 23 400 доларів США 00 центів. 27.02.2014р. вона внесла початковий вклад у розмірі 23 400 доларів США 00 центів, що в еквіваленті становить 222 718,86 грн. та підтверджується квитанцією № 1486947. Позивач вказала, що відповідно до п.1.6 умови довгострокового повернення Вкладу зазначені в Правилах, окрім випадків звернення Клієнта до Банку в усній формі в перший день після закінчення кожного тримісячного періоду дії вкладу. В цих випадках повернення вкладу та нарахованих процентів здійснюється в перший день після закінчення кожного тримісячного періоду дії вкладу, тобто 27.05.2014р. Діючи у відповідності до умов Договору 27.05.2014р., тобто по закінченню трьохмісячного періоду, позивач в усній формі звернувся до відділення №132 ПАТ «ВіЕйБі Банк», де ним безпосередньо було розміщено депозит, з проханням повернути суму депозиту з нарахованими відсотками, але отримав відмову в сплаті належних йому грошових коштів. При цьому працівники Банку конкретно не вказали причину відмови у виплаті суми вкладу та нарахованих процентів за Договором. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по договору банківського вкладу «З любов'ю VAB «Квартальний» від 27.02.2014р. № 753435/2014 в розмірі 23 400,00 доларів США; проценти за вкладом в розмірі 684,41 доларів США; пеню в розмірі 21,014,78 грн.; 3 % річних в розмірі 2 746,50; моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. та збитки в розмірі 462,40 грн. Позивач надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 27.02.2014р. між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено договір банківського вкладу «З любов'ю VАВ!. «Квартальний» № 753435/2014, предметом якого є розміщення вкладником в банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «З любов'ю VАВ!.» в доларах США на строк 13 місяців з щомісячною виплатою 12 % річних. Сума початкового вкладу склала 23 400 доларів США 00 центів (а.с.9). 27.02.2014р. він вніс початковий вклад у розмірі 23 400 доларів США 00 центів, що в еквіваленті становить 222 718,86 грн. та підтверджується квитанцією № 1486947 (а.с.10). Відповідно до п.1.6 умови довгострокового повернення Вкладу зазначені в Правилах, окрім випадків звернення Клієнта до Банку в усній формі в перший день після закінчення кожного тримісячного періоду дії вкладу. В цих випадках повернення вкладу та нарахованих процентів здійснюється в перший день після закінчення кожного тримісячного періоду дії вкладу, тобто 27.05.2014р. Згідно п. 1.5 Договору стандартна ставка за вкладом становить 12 % річних та діє з першого по третій місяць дії вкладу. З четвертого по тринадцятий місяць дії вкладу стандартна ставка за вкладом становить 2 % річних. Кожен місяць дії вкладу ставка збільшується на надбавку, розмір якої оголошений на Інтернет-сайті банку. Ця надбавка починає діяти з першого дня розрахункового періоду (місяця) і може бути змінена на початку кожного наступного розрахункового періоду (місяця). Зазначена в цьому пункті ставка стосується виключно першого строку дії вкладу та може бути змінена для випадків переукладення Договору на новий строк на умовах зазначених в Правилах. Виплата процентів здійснюється згідно з умовами Договору та Правил. Діючи у відповідності до умов Договору 27.05.2014р., тобто по закінченню трьохмісячного періоду, позивач в усній формі звернувся до відділення №132 ПАТ «ВіЕйБі Банк», де ним безпосередньо було розміщено депозит, з проханням повернути суму депозиту з нарахованими відсотками, але отримав відмову в сплаті належних йому грошових коштів. При цьому працівники Банку конкретно не вказали причину відмови у виплаті суми вкладу та нарахованих процентів за Договором. Згідно виписки ПАТ «ВіЕйБі Банк» 27.05.2014р. депозитний вклад сумі 23 400 доларів США 00 центів перераховано на поточний (картковий) рахунок позивача № 040000415255, а всього сума депозиту з відсотками станом на 25.07.2014р. становить 24 048 доларів США 12 центів (а.с.28), однак зняти кошти з карткового рахунку неможливо. Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до вимог ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Оскільки відповідач 27.05.2014р. припинив дію Договору та перерахував суму депозитного вкладу з процентами на поточний рахунок позивача, однак по день розгляду справи судом позивачу грошові кошти не видані, то належним способом захисту права позивача у вказаній частині буде стягнення суми вкладу на користь позивача та застосування норм ч. 5 ст. 1060 ЦК України, згідно якої проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до норм ст. 1068 ч. 3 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Аналогічні зі своїм змістом норми містяться й у Інструкції «Про порядок відкриття, використання й закриття рахунків у національній і іноземній валютах», затвердженої постановою правління Національного Банку України № 492 від 12.11.2003 року (далі - Інструкція). Пунктом 10.12 Інструкції передбачено, що після закінчення строку або настання інших певних обставин, законодавством України або договором банківського вкладу, кошти з депозитного рахунку повертаються вкладникові шляхом видачі наявними або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів або за заявою вкладника на інший його рахунок. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що внесені Позивачем грошові кошти відповідно до Договору у визначені договором строки не повернені позивачу, а відповідач продовжує користуватися вкладом позивача то з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 3% річних у розмірі 2 746,50 грн., що підтверджується наступним розрахунком: 222 718,86 грн. * 3 % = 6 681,57 грн. Відповідно за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання відповідач має сплатити 18,31 грн. із розрахунку: 6 681,57/365=18,31 грн. Зобов'язання зі сторони відповідача не виконувалося 150 днів, тобто з 27.05.2014р. по 23.10.2014р., а тому 3 % річних складають 2 746,50 грн. (18,31 * 150 = 2 746,50 грн.). Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до вимог ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (дату). Щодо позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, стягнення пені та збитків суд зауважує наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, суд повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору. У відповідності зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у праві. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивачем в порушення вимог ст. ст. 10, 59-60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та завданою позивачу моральною шкодою, тобто не доведена вина відповідача у заподіянні шкоди позивачеві. Теж саме стосується й стягнення пені та збитків з відповідача, позивачем не надано жодних розрахунків на які він спирається розраховуючи розмір пені, та всіх квитанцій які б підтверджували розмір понесених збитків. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, виходячи з вищевказаних правових норм, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню . На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь держави судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору у розмірі 2 254,65 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved