Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

21.12.2020 року Житомирський державний університет імені Івана Франка звернувся до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення боргу за навчання (освітню послугу). В обґрунтування позову позивач зазначив, що у відповідача наявна заборгованість, яка залишилася перед університетом за надані йому освітні послуги, а саме: заборгованість по оплаті за навчання в розмірі 2361,50 грн., 1446,76 грн. пені, інфляційні втрати в сумі 330,78 грн. та 3 % річних в сумі 162,24 грн. Ухвалою від 11.01.2021 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Позивачу копія ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження без виклику сторін направлялась у визначений законом спосіб. Відповідачу копія ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження без виклику сторін та копія позовної заяви із копіями доданих до неї документами направлялась у визначений законом спосіб. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, заяв та клопотань до суду не подавав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 15.08.2016 між Житомирським державним університетом імені Івана Франка (виконавець, позивач) та [PERSON] укладений договір № 1396 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою (а.с. 13). Згідно п. 1.1 договору предметом договору є надання освітньої послуги. Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме: підготовка понад державне замовлення в межах ліцензійного обсягу студентів за заочною формою навчання в Житомирському державному університеті імені Івана Франка з 01 вересня 2016 по 30 червня 2020 за освітнім ступенем бакалавр за спеціальністю 017 "фізична культура і спорт". За умовами п. 2.2. договору, виконавець має право вимагати від замовника своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених цим договором. У пункті 3.1. договору сторони погодили, що замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених цим договором. Згідно з п. 5.1 договору, розмір плати за надання освітньої послуги у повному обсязі встановлюється в національній валюті, при цьому виконавець має право змінювати розмір плати за навчання не частіше одного разу на рік і не більше, як на офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік з обов`язковим інформуванням про це Замовника. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 31500,00грн . Плата за кожен рік навчання становить 7875 грн. (п. 5.2 договору). Згідно умов Додаткової угоди № 2083/17-1 до договору 1396 від 15 серпня 2016 року про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою від 23.08.2017 року, підписану сторонами по справі, вартість навчання збільшено до 34429,50 грн. Щорічна вартість навчання становить за 2016-2017 навчальний рік 7875,00 грн. за 2017-2018, 2018-2019, 2019-2020 навчальні роки - 8851,50 грн. за кожен рік (а.с. 12). За приписами п. 5.3 договору, замовник вносить плату щомісячно безготівково не пізніше ніж до 1 числа включно, місяця за який здійснюється оплата. Щомісячна плата визначається як 1/10 плати за рік. Пунктом 5.8 договору визначено, що у випадку неподання одержувачем особистої заяви про відрахування з університету за будь-яких причин, виконавець продовжує нараховувати плату за навчання. Відповідно до п. 6.2 договору, за несвоєчасну оплату освітніх послуг замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ несплаченої суми за кожний день прострочення. Датою оплати за надання платних освітніх послуг є дата фактичного зарахування коштів на рахунок виконавця. Пунктом 7.1 договору визначено, що договір розривається, зокрема, у разі відрахування з навчального закладу одержувача згідно із законодавством за невиконання навчального плану. Згідно п. 7.3 договору - у разі відрахування або переведення Одержувача оплата за навчання вноситься за надані освітні послуги до дати, яка письмово підтверджується деканом факультету (директором інституту). За невиконання навчального плану та порушення умов договору наказом ректора Житомирського державного університету імені Івана Франка від 31 серпня 2018 року № 320-К (ос) [PERSON] відрахований з 31 серпня 2018 року (а.с. 10). Встановлено, що на виконання умов договору позивач надав відповідачу освітню послугу на загальну суму 16726,50 грн. за період навчання з 01.09.2016 по 31.08.2018. Відповідач свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг у строк, встановлений договором виконав частково, оплативши надані позивачем послуги на загальну суму 14365,00грн. На момент звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить 2361,50 грн., що випливає з довідки про заборгованість Житомирського державного університету імені Івана Франка (а.с.8). Відповідно до п. 6.1 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань цього договору сторони несуть відповідальність згідно із законом та цим договором. Одним із способів захисту цивільного права та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). З огляду на наведене, враховуючи, що відповідач своїм правом спростувати доводи позивача не скористався, відзив на позов не надав, суд вважає доведеним невиконання взятого ним на себе зобов`язання з оплати освітніх послуг, у зв`язку з чим стягує з нього на користь позивача заборгованість за освітні послуги в розмірі 2361,50 грн., а саме: заборгованість за квітень 2018 року в сумі 591,20 грн., травень 2018 року в сумі 885,15 грн. та червень 2018 року в сумі 885,15 грн. На підставі п. 6.2 договору та ст. 625 ЦК України позивач за несвоєчасне виконання зобов`язань нарахував до стягнення з відповідача 1446,76 грн. пені, інфляційні втрати в сумі 330,78 грн. та 3 % річних в сумі 162,24 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Пунктом 6.2 передбачено, що за несвоєчасну оплату освітніх послуг замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ несплаченої суми за кожен день прострочення. Датою оплати за надання платних освітніх послуг є дата фактичного зарахування коштів на рахунок Виконавця. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним порушення відповідачем зобов`язання, погоджуючись із наданим позивачем розрахунком, а тому стягує з відповідача на користь позивача 1446,76 грн. пені за період з моменту порушення виконання зобов`язання до 15 грудня 2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). З огляду на наведене, суд, враховуючи доведеність прострочення відповідачем виконання зобов`язання, погоджуючись із наданим позивачем розрахунком, стягує з відповідача на користь позивача інфляційні втрати в сумі 330,78 грн. та 3 % річних в сумі 162,24 грн. за період з моменту прострочення виконання зобов`язання до 15 грудня 2020 року. Суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved