Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

21 березня 2018 року [PERSON] звернулась у суд з позовом до [PERSON], третя особа Державна міграційна служба України Орган реєстрації місця проживання Української міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS], у даній квартирі з 02.01.1980 року зареєстрована [PERSON] (тепер [PERSON]). Після підписання договору купівлі-продажу позивач разом із своєю сім'єю проживає у вказаній квартирі. Під час переоформлення на своє ім'я всіх розрахункових рахунків по обслуговуванню житла вона довідалась, що відповідачка [PERSON] (раніше [PERSON]) на даний час залишилась зареєстрованою за адресою придбаної нею квартири за прізвищем [PERSON]. Відповідач не займає приміщення та фактично проживає за кордоном. Вирішити питання щодо зняття з реєстрації місця проживання в позасудовому порядку немає можливості, оскільки позивачу невідоме місце проживання та перебування відповідача, тому позивач змушена була звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 26.04.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 16.07.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, позивач надала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність та відсутність її представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась. Повідомлялась судом належним чином, судова повістка направлена відповідачу у зв'язку з її неотриманням відповідачем повернута укрпоштою за закінченням терміну зберігання, що у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України є належним повідомленням відповідача. Третя особа, про розгляд справи повідомлялись належним чином, в судове засідання свого представника не направили, надали заяву, в якій просять розглянути справу у відсутність їхнього представника, та покладається на розсуд суду. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справи у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечила проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 22.02.2018 року. Відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої 12.03.2018 року № 469 Підприємством по обслуговуванню житла Української міської ради, у квартирі [ADDRESS] з 23.01.1990 року зареєстрована [PERSON]. Факт не проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS], підтверджується копією акту обстеження квартири, за підписом депутата Обухівської міської ради від 12.03.2018 року, з якого вбачається, що відповідач за вказаною адресою не проживає. Згідно із ч.1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб (ч.1 ст. 383 ЦК України). Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (ч.1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"). Судом встановлено, що до теперішнього часу відповідач не займає приміщення та фактично проживає за кордоном, проте залишається зареєстрованим за дошлюбним прізвищем [PERSON], таким чином, враховуючи викладені обставини по справі, вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання [PERSON] (раніше [PERSON]) [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], є законними та обґрунтованими у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню. Також, відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати. Враховуючи викладене та

Outcome: approved