overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

17.10.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором на загальну суму 36659,82 грн. та судові витрати в розмірі 366,60 грн.. Повноважний представник позивача до судового засідання не прибув, але подав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та у разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату,час та місце розгляду справи, про наявність поважних причин для цього суд не повідомив. Суд, дослідивши заяву представника позивача,вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № DNH4KP82350166 від 27.04.2006 року, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 2078,69 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] власним підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява про надання платіжної карти разом із запропонованими КБ «ПриватБанк» Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складають між відповідачем та банком кредитний договір(а.с.8-12). Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав кредит та зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кошти у визначений договором строк, а також сплатити кошти за користування кредитом. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором станом на 17.09.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 36659,82 грн.,яка складається із заборгованості за кредитом 1232,38 грн.,заборгованості за процентами за користування кредитом 9675,76 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань 23529,78 грн., сум штрафів 500,00 грн. та 1721,90 грн.(а.с.7). Згідно із ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаннм договором належним чином не виконував. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з приписами ст.ст. 1050, 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалась, та сплати процентів, належних йому відповідно до укладеного між ними договору. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати сплачені позивачем на загальну суму 366,60 грн.(а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

17.10.2014 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] уклав із ПАТ КБ „ПриватБанк" кредитний договір. У порушення умов цього договору від відповідача не надходять платежі по кредиту та проценти за користування ним, у зв'язку із чим виникла заборгованість у сумі 10370,74 грн., яку і прохає стягнути із відповідача та судові витрати у розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав письмову заяву якою прохав провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з огляду на наступне. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 04.09.2012 року [PERSON] уклав із ПАТ КБ „ПриватБанк" договір згідно якого отримав кредит у розмірі 6896,81 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором відповідач перед банком станом на 22.09.2014 р. має заборгованість у сумі 10370,74 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 2 ст. 1054 до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. Так, згідно із ч. 1 ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання який установлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує із другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

17.10.2019 року АТ "Полтаваобленерго" звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за не обліковану електроенергію згідно Акта про порушення №00005406 від 19.11.2016 року, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, в сумі 15785,11 грн. та 1921,00 грн. судових витрат. Свої вимоги обґрунтовували тим, що 19.11.2016 року представниками Новосанжарської філії АТ «Полтаваобленерго» під час контрольного огляду та технічної перевірки електроустановки, що знаходяться за адресою [ADDRESS] було виявлено порушення п.48 Правил користування електричною енергією для населення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №1357, чинні на момент вчинення порушення, та п.3.1.6 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 року №562, чинні на момент вчинення порушення, а саме - самовільне підключення електроустановок до електричної мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку відкритою проводкою на вводі в будівлю поза електролічильником, накид проводів на ввід, улаштування відгалуження від вводу в будинок на розетку. Встановивши факт порушення, представниками АТ «Полтаваобленерго», за участю [PERSON] було оформлено Акт про порушення №00005406, який підписаний трьома уповноваженими представниками АТ «Полтаваобленерго» та фактичним користувачем [PERSON] , який відповідно до п.7.11. Договору користування електричною енергією від 18.06.2014 року за №1200035435 мав право підписувати вище вказаний акт. Від свідків [PERSON] відмовився. Зауважень до складеного акту у гр. [PERSON] не було. 21.11.2016 року представниками постачальника електричної енергії під час засідання комісії з розгляду актів про порушення,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

17.10.2019 року позивач звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення фактичних шлюбних стосунків з травня 2018 року, внаслідок відсутності порозуміння, довіри та поваги один до одного, які повинні бути притаманні сімї. Різні погляди на моральні цінності, сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Від шлюбу дітей не мають. Вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, оскільки спільне подальше життя з відповідачем не можливе, що буде суперечити її інтересам, тому просила шлюб розірвати. У підготовче засідання позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце його проведення не зявилася, у позовній заяві вказала про розгляд справи за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідач, який в установленому законом порядку повідомлений про час та місце проведення підготовчогосудового засідання,не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у підготовчому судовому засіданні з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 27.12.2014 року зареєстрували шлюб, про що ввіділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 229 (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. На теперішній час сторони фактично припинили шлюбні відносини, не мають наміру їх поновити, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним, оскільки вважає, що примирення між ними неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що між подружжям втрачено порозуміння, довіра та повага, що повинні бути притаманні сімї. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 гривні 40 копійок. На підставі ст.ст. 104, 105, 107, 109, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

17.11.2014 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] уклав із ПАТ „Дельта Банк" кредитний договір. У порушення умов цього договору від відповідача не надходять платежі по кредиту та проценти за користування ним, у зв'язку із чим виникла заборгованість у сумі 3738,44 грн., яку і прохає стягнути із відповідача. У судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві зазначив, що просить справу розглянути без присутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з огляду на наступне. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 28.03.2008 року [PERSON] уклав із ПАТ „Дельта Банк" договір згідно якого позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, відкриває кредитну лінію на загальну суму 30000 грн., та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 3000,00 грн. У порушення умов цього договору від відповідача не надходять платежі по кредиту, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором відповідач перед банком станом на 19.08.2014 р. має заборгованість у сумі 3738,44 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 2 ст. 1054 до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. Так, згідно із ч. 1 ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання який установлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує із другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

17.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 12.10.2001 року він уклав з відповідачем [PERSON] шлюб. Сімейні стосунки між подружжям не склалися через різницю в характерах, однією сім'єю подружжя проживали до 2012 року, на даний момент сім'я розпалася. Позивач вважає, що збереження сім'ї у подальшому не можливе, вказує на те, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, до канцелярії суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, до канцелярії суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов про розірвання шлюбу визнала повністю; просила після розірвання шлюбу судом залишити за нею прізвище "[PERSON]". Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити за відсутності сторін. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 12.10.2001 року сторони по справі уклали шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис № 9 (а.с.6). Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Сімейні відносини сторін припинені чотири роки тому, сумісного господарства вони не ведуть. Вказані обставини відповідачем у заяві про визнання позову не заперечувались (а.с. 26.) Оцінивши належність та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими: від даного шлюбу подружжя дітей не має, збереження сім'ї не можливо, на примирення сторони не згодні, шлюб існує лише формально, відтак позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Позивач не заявляв вимог про стягнення судового збору, тому на підставі ст. 11 ЦПК України суд залишає витрати по сплаті судового збору за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

17.12.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 08 листопада 1997 року зареєструвала з нею шлюб від якого народився син [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим. Із-за залишення відповідачкою сім?ї спільне проживання з нею стало неможливим. В судове засідання [PERSON] не з'явився. В поданій до суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка, належним чином повідомлена про дату розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилася. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись з доводами позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, зв'язків не підтримують, відповідачка залишила чоловіка та дитину, створивши іншу сім'ю. Намірів зберегти шлюб не мають обидві сторони. При таких обставинах позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

17.12.2013 року [PERSON] звернулась до Ульяновського районного суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки. У позовній заяві вказала, що з 01 листопада 2003 року проживала з Відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] [INFO]. Допомоги на утримання доньки відповідач не надає. Тому позивачка вимушена звернутись до суду та просить стягнути аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивачка у судове засідання не з"явилась, надала до суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному розмірі. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, клопотань та заперечень проти позову не надав. Суд вважає за даних обставин розглянути справу з винесенням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. З дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про народження (серія [NUMBER], виданого 28.07.04 р. відділом ДРАЦС Ульяновського РУЮ Кіровоградської області) встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] [INFO]. Як зазначено у позовній заяві, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Жодних заперечень проти позовних вимог та клопотань [PERSON] до суду не надав. Суд приходить до висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню такі правові норми: Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати, від сплати якого позивача звільнено за законом, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

17.12.2013 року ПАТ "Акцент-Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 11.08.2008 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит в сумі 3000 грн. зі сплатою 24,00 % річних на суму залишку заборгованості. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 19.11.2013 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 21934,49 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглядати справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 11.08.2008 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 3000,00 грн. зі сплатою 2,0 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, а також щомісячної комісії в розмірі 3,5 %. (а.с. 8-11) Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором та допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 19.11.2013 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 3000,00 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 10693,80 грн.; по комісії - 6720,00 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1020,69 грн. (а.с. 5-7) Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором загальній сумі - 21934 грн. 49 коп. (3000,00+10693,80+6720,00+500,00+1020,69), а також судові витрати в розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved