Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

23.05.2018 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 26 березня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено спадковий договір, за умовами якого відповідач зобовязувалась виконувати передбачені в ньому розпорядження позивача і після смерті останньої отримувала право власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул.Танасчишина, 99. Вказаний договір був посвідчений Вознесенським приватним нотаріусом [PERSON] і 26.03.20019 року зареєстрований у спадковому реєстрі. Того ж дня земельна ділянка і будинок, що є предметом спадкового договору, був зареєстрований в спадковому реєстрі заборон і відповідно було накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно. Також договором передбачено, що на набувача покладаються певні зобов»язаня, а саме, протягом весняно - осіннього періоду власними силами або за допомогою залучених осіб обробляти земельну ділянку, що є предметом цього договору; виконувати дрібний ремонт житлового будинку згідно з існуючим Переліком робіт, що належить до дрібного ремонту будинків, затвердженим у порядку, встановленому чинним законодавством; сплачувати у встановлені строки земельний податок, вартість послуг з користування електроенергією та міським телефонним звязком, вносити кошти для задоволення загальних потреб; [PERSON] зобовязується забезпечити [PERSON] необхідним доглядом, фізичною та матеріальною допомогою, харчуванням, лікувальними засобами, вартість яких визначається на підставі виданих лікарем рецептів, довідок, а також рахунків про їх вартість. Проте, останнім часом відповідач не виконує належним чином спадковий договір, зокрема порушує п.2.1 Договору, а саме не виконує дрібний ремонт в будинку, не обробляє земельну ділянку, не може забезпечити позивачку належним доглядом. В обґрунтування не виконання договору, відповідачка посилається на погіршення її матеріального стану у порівнянні з 2009 роком через фінансову кризу в країні, у звязку з військовими діями на Сході, падінням рівня життя, інфляцією, похилий вік, змінився в бік погіршення стан здоровя відповідача є інші негативні фактори, які суттєво змінилися і на даний час [PERSON] не має змоги виконувати усі умови договору, зокрема забезпечувати догляд за позивачем, робити дрібний ремонт у будинку, обробляти город. Крім того, будинок по вул. Танасчишина, 99 потребує капітального ремонту, і змоги його зробити відповідач немає можливості. На підставі викладеного позивач просить розірвати вказаний спадковий договір та скасувати заборону відчуження нерухомого майна. Позивач в судове засідання не з'явилась, судом належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, її представник в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надіслала на адресу суду заяву про визнання позовних вимог, просила про розгляд справи у її відсутність. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 26 березня 2009 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено спадковий договір, за умовами якого відповідачка зобовязувалась виконувати передбачені в ньому розпорядження позивача, як відчужувача, а відповідач після смерті позивачки отримувала (набувала) право власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Танасчишина, 99. Вказаний договір був посвідчений Вознесенським приватним нотаріусом [PERSON] і 26.03.2019 року зареєстрований у спадковому реєстрі. Того ж дня земельна ділянка і будинок, що є предметом спадкового договору, був зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон і відповідно було накладено обтяження у вигляді заборони на відчуження нерухомого майна. За умовами спадкового договору право власності [PERSON]: на - житловий будинок з належними до нього надвірними побудовами, розташований у м. Вознесенськ, Миколаївської області, вул. Танасчишина, 99, який зареєстрований в КП «Вознесенське МБТІ» 25.03.2009 року за №22272226 ; - земельну ділянку (Державний акт на право власності на землю, виданий 25.02.1994 року Вознесенською міською радою Миколаївської області на підставі рішення Вознесенської міської ради Миколаївської області від 16.11.1993 року №282, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на приватної власності на землю за №2574, після смерті відчужувача переходить до набувача [PERSON] у власність. Також згідно умов спадкового договору від 26 березня 2009 року відчужувач покладає на набувача виконання таких розпоряджень: протягом весняно - осіннього періоду власними силами або за допомогою залучених осіб обробляти земельну ділянку, що є предметом цього договору; виконувати дрібний ремонт житлового будинку згідно з існуючим Переліком робіт, що належить до дрібного ремонту будинків, затвердженим у порядку, встановленому чинним законодавством; сплачувати у встановлені строки земельний податок, вартість послуг з користування електроенергією та міським телефонним звязком, вносити кошти для задоволення загальних потреб; [PERSON] зобовязується забезпечити [PERSON] необхідним доглядом, фізичною та матеріальною допомогою, харчуванням, лікувальними засобами, вартість яких визначається на підставі виданих лікарем рецептів, довідок, а також рахунків про їх вартість. Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані у м. Вознесенськ, Миколаївської області по вул. Танасчишина, №99, була накладено заборона відчуження від 26 березня 2009 року до припинення чи розірвання спадкового договору. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За загальним правилом (ч.1\~ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем позов визнано в повному обсязі, на підтвердження вказаного, в матеріалах справи є протокол опитування свідка від 15.05.2018 року, відповідно до якого [PERSON] підтверджує факт не виконання нею умов спадкового договору, а також письмова заява [PERSON], якою остання підтверджує бажання розірвати спадковий договір, у зв'язку з неможливістю його виконання. Відповідно до\~ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч.3\~ст. 200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. З урахуванням викладено суд вважав за можливе ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження в порядку положень ст. 200 ЦПК України. За змістом\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.1302 ЦК України\~за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Згідно зі\~ст.1305 ЦК України\~набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Частиною 1\~ст.1308 ЦК України\~спадковий договір може бути розірваний на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Також, підстави для зміни або розірвання договору передбачені положеннями\~ст. 651 ЦК України, ч. 2 якої визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У абзаці 2 п. 11\~постанови N 14 Пленуму "Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року\~Верховний Суд України роз'яснив, що, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга\~статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Разом з тим, відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Аналізуючи зазначені норми права, роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, з'ясовуючи вказані обставини та оцінюючи належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів кожний окремо й у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні представником позивача доведено належними та допустимими доказами те, що відповідачка не виконує умови оспорюваного спадкового договору, а тому є правові підстави для його розірвання та скасування реєстраційної заборони на відчуження нерухомого майна.

Outcome: approved