Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 5,23 га, яка розташована на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивачі зазначили, що [INFO] помер їх батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з земельної ділянки площею 5,23 га, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ -ХР № 048766. За життя 02.10.2009 року [PERSON] був складений заповіт, згідно якого він вказану земельну ділянку заповідав в рівних частинам п`ятьом своїм дітям, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Однак, [PERSON] була складена нотаріально посвідчена заява про небажання приймати спадщину та передачу своєї частки на користь спадкоємця [PERSON] [PERSON] також склала нотаріально посвідчену заяву про небажання приймати спадщину та передачу своєї частки на користь [PERSON] . Тобто після розподілення часток, частка позивача [PERSON] в спадковому майні складає 1/5, а позивачів [PERSON] та [PERSON] по 2/5 кожній. Позивачі з метою прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] зверталися до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області, однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. На даний час позивачі виявили намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті батька [PERSON] , оскільки являються спадкоємцями за заповітом, в зв`язку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів звернулися до суду з позовом та прохають: встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності заповіту та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом по 2/5 частини кожному, а за [PERSON] 1/5 частку на земельну ділянку. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачі не з`явилися, однак надали суду заяву про підтримання уточнених позовних вимог та про слухання справи у їх відсутність. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Краснокутської селищної рада Богодухівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, при розгляді справи покладався на розсуд суду. \~ \~ \~ \~Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ Із\~матеріалів справи\~вбачається,\~що після\~смерті [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~смерть серії\~ [NUMBER] ,\~відкрилась спадщина,\~яка складається\~з \~земельної ділянки\~площею 5,23\~га згідно\~ Державного\~акту на\~право приватної\~власності на\~землю серії\~ІІІ -\~ХР №\~048766, яка знаходиться на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області (колишньої Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області), що підтверджується копією державного акту, яка мається в матеріалах справи, оскільки оригінал втрачено, про що свідчить оголошення в газеті «Промінь». Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~ \~ \~ \~У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. Згідно заповіту, посвідченого 02.10.2009 року секретарем Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області, [PERSON] земельну частку (пай) згідно державного акту серії ІІІ ХР №048766 заповідав своїм дітям: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вказаний заповіт на час відкриття спадщини не змінений та не скасований, про що свідчить відмітка в заповіті та Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 23.07.2021 №65720985. Як вбачається з матеріалів справи, то спадкоємець за заповітом [PERSON] відмовився від прийняття спадщини з усіх підстав, як за заповітом так і за законом, де б вона не була та з чого б вона не складалась, яка залишилася після смерті його батька [PERSON] , на користь дочки спадкодавці [PERSON] , про що свідчить нотаріально посвідчена заява [PERSON] . Окрім цього\~спадкоємець за\~заповітом [PERSON] також відмовилася від належної їй частини спадкового майна за всіма підставами, яке залишилося залишилася після смерті її батька [PERSON] , на користь дочки спадкодавці [PERSON] , про що свідчить нотаріально посвідчена заява [PERSON] , яка мається в матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Тобто після розподілення часток, частка позивача [PERSON] в спадковому майні складає 1/5, а позивачів [PERSON] та [PERSON] по 2/5 кожній. Позивачі з метою прийняття спадщини в нотаріальному порядку після смерті заповідача [PERSON] зверталися до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області, однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 липня 2021 року. Окрім цього позивач [PERSON] позбавлена можливості прийняти спадщину в нотаріальному порядку, оскільки в заповіті [PERSON] від 02 жовтня 2009 року не вірно зазначено її ім`я, а саме замість « [PERSON] » помилково вказано « [PERSON] », що вважається не вірним, так як з паспорта громадянина України серії [NUMBER] вбачається, що ім`я позивача [PERSON] . Також факт належності позивачу [PERSON] заповіту [PERSON] від 02 жовтня 2009 року підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , з якого вбачається, що її батьком є [PERSON] , а також нотаріально посвідченими заявами [PERSON] , [PERSON] , з яких вбачається, що у [PERSON] було п`ятеро дітей, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я,\~по батькові,\~місце і час народження якої, що зазначені\~в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Також з матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] , окрім позивачів, є його онук [PERSON] , однак останній на прийняття спадщини не претендує та не заперечує, щоб спадщина була прийнята спадкоємцями за заповітом, про що свідчить його нотаріально посвідчена заява. Інших спадкоємців майна [PERSON] немає, про що копія спадкової справи №170/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, \~ та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г \~ Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ - ХР № 048766. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачі є спадкоємцями за заповітом після померлого [PERSON] , до складу спадкового майна входить земельна ділянка, яка знаходиться на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області (колишньої Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області). У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. \~ \~ \~ \~Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. \~ \~ \~ \~Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивачі надали суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці після смерті заповідача [PERSON] мають законне право на земельну ділянку в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved