Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

21 травня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві у якому просив визнати постанову № 419/5 ДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 07.02.2017 р. про накладення арешту на автомобіль: AUDI A6, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі [NUMBER] неправомірною і зобов'язати її звільнити з-під арешту. На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що вказана постанова винесена з порушенням Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження» оскільки, зазначений автомобіль виданий позивачу в користування, як інваліду ЧАЕС ІІ групи та є власністю Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання також не з'явилась, надала заяву у якій просить провести розгляд справи за її відсутності та не заперечує проти скасування арешту з вищевказаного автомобіля. Також зазначила, що постанова про арешт майна позивача була винесена державним виконавцем до надання відомостей про дійсного власника спірного транспортного засобу, а тому є правомірною. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи третя особа повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як видно із довідок виданих Департаментом соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 29.11.2017р. за № 051/392-005/2 та Головним управлінням соціального захисту населення Київської міської державної адміністрації 11.06.2003 р. за № 05/2-2125/5, органами соціального захисту видано інваліду ЧАЕС ІІ групи [PERSON] в користування автомобіль AUDI A6, ідентифікаційний номер кузова [NUMBER], випуску 1999 року, що надійшов Департаменту соціальної політики в якості гуманітарної допомоги, згідно Закону України «Про гуманітарну допомогу». Автомобіль видано позивачу без права продажу, дарування і передачі управління іншій особі без дозволу органів соціального захисту населення. Зазначений транспортний засіб є власністю Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). З наданих суду матеріалів виконавчого провадження № 8237264 видно, що у провадженні Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження № 49902393 з примусового виконання виконавчого листа № 753/4687/14 виданий 12.10.2015 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь МТСБУ 16075,00 грн боргу. У межах вказаного виконавчого провадження, 08.11.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно що належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 1768,50 грн. У відповідь на заяву позивача від 09.06.2017 року, Дарницький РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві листом від 22.09.2017 року повідомив [PERSON], що прийняти рішення про зняття арешту з автомобіля не виявляється можливим. Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України та ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ураховуючи, що станом на дату винесення постанови про накладення арешту на майно [PERSON], автомобіль AUDI A6, ідентифікаційний номер кузова [NUMBER], випуску 1999 року йому не належав, а перебував лише у користуванні, та перебував у власності Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який не є стороною виконавчого провадження, і накладений державним виконавцем арешт на цей автомобіль порушує його права як користувача майна, то суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати неправомірною постанову Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, якою накладено арешт на автомобіль AUDI A6, ідентифікаційний номер кузова [NUMBER], випуску 1999 року, реєстраційний номер [NUMBER] та зобов'язати звільнити вказаний транспортний засіб з-під арешту. Оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved