Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Далешівської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивував тим, що позивач, його мати [PERSON], сестри [PERSON], [PERSON] та баба [PERSON] проживали в [ADDRESS]. Двір відносився до колгоспного типу, головою двору була баба. Вона померла [INFO] Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутнє свідоцтво про право власності спадкодавця на житловий будинок. Позивач продовжує проживати в цьому будинку. Мати та сестри позивача не заперечують щодо оформлення права власності на будинок за позивачем. В судовому засіданні позивач позов підтримав з наведених в ньому підстав, просить позов задовольнити. Суду пояснив, що на час смерті баби - [PERSON], яка померла [INFO], він разом з нею проживав у [ADDRESS], прийняв спадщину, продовжує проживати за цією ж адресою разом з своєю мамою [PERSON]. Представник Далешівської сільської ради, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи в їх відсутності, позов визнають. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Довідкою № 284 від 13.02.2014 р., виданою виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району на підставі погосподарських книг сільської ради, стверджено, що в господарстві с. Дубки по вул. І.Франка, 25 Городенківського району, станом на 1991 р. були зареєстровані та проживали: [PERSON], 1922 р.н., помер [INFO], [PERSON], 1925 р.н., [PERSON], 1984р.н., [PERSON], 1957 р.н., [PERSON], 1978 р.н., [PERSON],1984 р.н. (а.с. 17). Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 12.08.2005 р. виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району стверджено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Дубки (а.с. 9). Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] є її дочка [PERSON], [INFO], про що свідчать копії: повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] та повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], видані відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції 02.06.2010 р. (а.с. 7-8). Позивач [PERSON] є онуком [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції 14.10.2008 р., за яким його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також є онуками [PERSON]. Вони та позивач [PERSON] відноситься до п'ятої черги спадкоємців за законом спадкодавця [PERSON] Згідно з ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу, якою передбачена зміна черговості одержання права на спадкування. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Частиною 2 ст. 1274 ЦК України визначено, що спадкоємець за законом має право відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців незалежно від черги. Позивач [PERSON], відповідачі [PERSON] і [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем [PERSON] Відповідачка [PERSON] не проживала разом з спадкодавцем на момент смерті. З заяв відповідачів судом встановлено, що вони не претендують на частки в колгоспному дворі та не заперечують щодо оформлення права власності по [ADDRESS] за [PERSON] після смерті [PERSON]. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Про те, що за господарством по [ADDRESS] рахується земельна ділянка в розмірі 0,6 га свідчить видана виконавчим комітетом Далешівської сільської ради довідка № 2518 від 18.11.2013 р., якою також стверджено, в цьому будинку проживає позивач [PERSON] разом з матір'ю [PERSON]. Про те, що позивачу було відмовлено оформити спадщину з посиланням на те, що відсутнє свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] свідчить довідка № 45, видана 11.03.2014 р. державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори (а.с. 18). Згідно з випискою з інвентаризаційних матеріалів № 6520 від 02.10.2013р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 р. не зареєстровано(а.с. 15). Як вбачається із технічного паспорта на житловий будинок, його вартість з господарськими будівлями становить 47773 грн. (а.с. 10-14). Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS], тому суд вважає, що є підстави для задоволення позову [PERSON] На підставі ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1222-1223, 1258, 1261,1268-1270,1274 ЦК України,

Outcome: approved