Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

25.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 01.02.2014 року між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку № 4 по вул. Куйбишева в с. Цибулівка Великомихайлівського району Одеської області. Вказаний будинок на праві власності належав [PERSON], яка оформила нотаріально посвідчену довіреність на ім»я [PERSON], передавши їй всі права щодо продажу вказаного будинку. Договір був укладений в простій письмовій формі, оскільки для нотаріального посвідчення договору необхідно було оформити права на земельну ділянку, виділену для обслуговування житлового будинку. Після оформлення необхідних документів стало відомо, що власник будинку [PERSON] померла, внаслідок чого оформлення договору купівлі-продажу будинку за участю [PERSON] стало неможливе. Також в позові зазначено, що на час оформлення договору користувачем будинку була [PERSON], яка фактично придбала будинок за усним договором купівлі-продажу з [PERSON], але будь яких своїх прав на будинок не оформлювала. Посилаючись на фактичне виконання укладеного між сторонами договору, неможливості посвідчення договору в нотаріальній конторі у звязку із смертю власника, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння № 4 по вул. Куйбишева в с. Цибулівка Великомихайлівського району Одеської області, укладений 01.02.2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON], яка діяла від імені та в інтересах власника будинку [PERSON] Також позивач просив визнати за ним право власності на зазначений будинок на підставі вказаного договору купівлі-продажу. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, дав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові, вказав, що він передав гроші в рахунок оплати будинку, фактично ним користується, але оформити право власності на придбаний будинок не має можливості, оскільки юридичний власник будинку помер, у зв»язку з чим втратила чинність довіреність, надана власником будинку [PERSON] для продажу будинку. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в повному обсязі. Суду пояснив, що на момент укладення позивачем договору купівлі-продажу спірного будинку власник будинку [PERSON] була жива, вона оформила довіреність, якою передала всі повноваження для продажу будинку [PERSON], договір купівлі-продажу будинку містить всі істотні умови, фактично є виконаним, оскільки позивач передав кошти в рахунок оплати вартості будинку та йому була надана можливість користуватись будинком. Станом на 01.02.2014 року договір купівлі-продажу не міг бути посвідчений в нотаріальній конторі, оскільки у власника будинку не були оформлені документи на земельну ділянку, виділену для обслуговування будинку. Після оформлення всіх належних документів сторони дізнались, що власник будинку [PERSON] померла, тому довіреність, видана нею на імя [PERSON] з повноваженнями на вчинення дій з продажу будинку, анульована. Спадкоємці [PERSON] не бажають оформлювати свої спадкові права на вказаний будинок, оскільки вважають його проданим. Представник вказує, що у позивача відсутня можливість вирішити питання в позасудовому порядку, у зв»язку з чим і був заявлений позов. Також представник позивача в обґрунтування заявлених вимог послався на зміни в законодавстві України в питанні обовязкової реєстрації договорів відчуження майна, які мали місце після 31.12.2012 року та відповідно до яких з 01.01.2013 року в Цивільний Кодекс України були внесені зміни в частині скасування державної реєстрації правочинів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сином померлої [PERSON] Йому відомо, що його мати продала будинок № 4 по вул. Куйбишева в с. Цибулівка Великомихайлівського району; він звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON], оформив свої спадкові права на земельну ділянку; на будинок не бажає оформлювати права, оскільки не вважає його таким, що належав матері, оскільки вона його продала. Вказав, що визнає позов у повному обсязі, вважає, що за позивачем має бути визнано право власності на спірний будинок. Надавши пояснення, відповідач подав клопотання про закінчення розгляду справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є дочкою померлої [PERSON], яка за життя проживала в [INFO]. Потім її мати продала зазначений будинок. Отримала гроші за нього та переїхала жити до неї. Вказала, що вона після смерті матері звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вони з братом прийняли спадщину у вигляді земельної ділянки, вважає, що більше спадкового майна їх мати не мала, оскільки спірний будинок вона за життя продала. Оформлювати свої спадкові права на будинок вона не бажає, оскільки будинок проданий, на вказане майно не претендує. Позов визнала в повному обсязі. Надавши пояснення, відповідач заявила клопотання про закінчення розгляду справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в суді пояснила, що за життя [PERSON] на її імя посвідчила в нотаріальній конторі довіреність, якою передала їй повноваження з оформлення для продажу та продажу будинку № 4 по вул. Куйбишева в с. Цибулівка. Це було зроблено для того, щоб оформити документи на укладення договору купівлі-продажу спірного будинку в нотаріальному порядку. Коли вона підготувала документи та прийшла до нотаріальної контори їй повідомили, що у звязку зі смертю [PERSON] довіреність втратила чинність, тому договір купівлі-продажу будинку не може бути укладений в нотаріальному порядку. Також відповідач в судовому засіданні підтвердила, що вона уклала з позивачем договір купівлі-продажу будинку. Отримала за будинок кошти в повному обсязі, підтвердила справжність свого підпису на договорі. Позовні вимоги визнала в повному обсязі. Надавши пояснення відповідач заявив клопотання про закінчення розгляду справи за її відсутності. Третя особа [PERSON] суду пояснила, що вона із сім»єю потребувала поліпшення житлових умов; до неї звернулась [PERSON] яка запропонувала купити у неї будинок № 4 по вул. Куйбишева в с. Цибулівка. Вона погодилась. Правил оформлення договорів про передачу нерухомого майна вона не знає, тому вона та [PERSON] звернулись до секретаря сільської ради та в її присутності вона передала [PERSON] кошти за будинок, а [PERSON] написала розписку про продаж будинку. Вона вважала, що цього достатньо. Вона деякий час проживала у будинку, після чого до неї звернувся позивач та запропонував придбати у неї будинок, вона погодилась, але оскільки її право власності на будинок не було оформлено, вона та [PERSON] звернулись до [PERSON] і [PERSON], як юридичний власник будинку, оформила довіреність на [PERSON], якій передала повноваження з укладення договору купівлі-продажу будинку. Потім вона брала участь в укладенні договору купівлі-продажу будинку між [PERSON] та позивачем, підтвердила справжність свого підпису на договорі, вказала, що позивачем передані кошти в рахунок оплати вартості будинку, вона виїхала з будинку, будинком в теперішній час користується позивач, вона будь яких претензій до позивача не має. Вказала, що нотаріально посвідчити укладений договір купівлі-продажу будинку можливості немає у зв»язку зі смертю [PERSON] Надавши пояснення, третя особа заявила клопотання про закінчення розгляду справи за її відсутності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, справа підсудна суду. Ст. 3 ЦПК України закріплено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом, у тому числі із правочинів. У ч. 1 ст. 334 ЦК України вказано, що право власності у набувача майна по договору виникає з моменту передачі майна, як що інше не встановлено договором; ч. 3 вказаної статті встановлено, що право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання чинності рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно з вимогами ст. 657 ЦК України, Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ст. 220 ЦК України, У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Із свідоцтва про право власності від 28.12.2007 року вбачається, що будинок № 4 по вул. Куйбишева в с. Цибулівка Великомихайлівського району Одеської області на праві приватної власності належав [PERSON] (а.с.8). Станом на 29.03.2016 року В Реєстрі прав власності на нерухоме майно власником даного будинку також зазначена [PERSON] (а.с.74). Даний будинок не обтяжений забороною відчуження. (а.с.75). До матеріалів справи додана копія заяви розписки від 22.12.2011 року, відповідно до якої [PERSON] отримала гроші за проданий будинок № 4 по вул. Куйбишева в с. Цибулівка від покупця [PERSON] в сумі 24000,00 грн. Вказана розписка підписана [PERSON], справжність її підпису завірена секретарем Цибулівської сільської ради (а.с.15). Із зазначених документів та пояснень [PERSON], наданих в ході судового розгляду справи, судом встановлено, що фактично 22.12.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений усний договір купівлі-продажу спірного будинку; через юридичну необізнаність сторони вважали договір укладеним; також із пояснень [PERSON] вбачається, що [PERSON] на момент укладення договору купівлі-продажу будинку не мала всіх необхідних документів для нотаріального посвідчення договору. Факт проживання [PERSON] із сім»єю в спірному будинку підтверджений довідкою Цибулівської сільської ради № 1040 від 16.10.2015 року (а.с.16). На підставі зазначеного суд вважає, що [PERSON] не набула права власності на спірний будинок, може вважатись користувачем спірного будинку, тоді як власником будинку залишилась [PERSON] 17.09.2013 року [PERSON] нотаріально посвідчила довіреність, якою передала [PERSON] повноваження продати належний їй будинок № 4 по вул. Куйбишева в с. Цибулівка за ціною та на умовах на розсуд [PERSON], передавши останній всі повноваження з приводу оформлення документів для здійснення продажу нерухомого майна, підпису договорів та інше (а.с.17). У суду немає підстав ставити під сумнів вказану довіреність, оскільки вона посвідчена нотаріально, скріплена підписом власника будинку, справжність підпису власника будинку підтверджена нотаріусом. (а.с.17). 01.02.2014 року між [PERSON], яка діяла від імені та в інтересах [PERSON], та [PERSON] в простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу будинку № 4 по вул. Куйбишева в с. Цибулівка Великомихайлівського району Одеської області, відповідно до якого сторони домовились про продаж будинку за 48000,00 грн., зазначили про повний розрахунок за продане домоволодіння. П. 1.3 договору передбачено, що нотаріальне посвідчення договору відкладено у звязку зі станом здоровя продавця та необхідністю підготувати документи, до 01.07.2014 року. Вказаний договір скріплений підписами сторін, крім того, договір містить підпис [PERSON], як користувача будинку (а.с.18). В судовому засіданні всі учасники договору підтвердили справжність своїх підписів на договорі, добровільність укладення договору на умовах, зазначених в його тексті, також підтвердили факт виконання договору. Крім того, до матеріалів справи додана копія розписки [PERSON] від 01.02.2014 року, в якій вона підтвердила факт отримання коштів від позивача в розмірі 48000,00 грн. в рахунок оплати вартості будинку (а.с.19). В суді [PERSON] підтвердила факт отримання коштів. Згідно з інформацією ДМС, [PERSON] померла 28 травня 2014 року. У звязку зі смертю власника нерухомого майна, яке є предметом правовідносин купівлі-продажу, довіреність, видана на імя [PERSON] втратила чинність, тому виконання п. 1.3 укладеного між сторонами договору купівлі-продажу домоволодіння в частині нотаріального посвідчення договору є неможливим. Судом було встановлено, що після смерті [PERSON] Іванівською районної державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа (а.с.36), згідно з якою спадщину після смерті [PERSON] прийняли її син [PERSON] та дочка [PERSON]М.(а.с.71). В судовому засіданні данні особи заявили, що вони не бажають оформлювати свої спадкові права на спірний будинок, оскільки за життя їх мати будинок продала, вони не вважають його спадщиною, будь яких претензій до позивача не мають, просили визнати договір купівлі-продажу спірного будинку дійсним. Враховуючи все наведене, суд вважає встановленим, що спірний будинок на праві власності належить [PERSON], яка померла. За життя [PERSON] передала повноваження щодо продажу будинку [PERSON], [PERSON], діючи від імені [PERSON], уклала з позивачем договір купівлі-продажу будинку в простій письмовій формі, договір містить всі суттєві умови, є фактично виконаним, [PERSON] взяла на себе зобов»язання нотаріально посвідчити укладений договір, але у зв»язку зі смертю власника будинку учасники договору втратили можливість нотаріального посвідчення договору. Спадкоємці померлого власника будинку в суді підтвердили своє небажання оформлювати свої спадкові права на будинок з метою подальшого розпорядження майном. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про неможливість вирішення питання переходу права власності на нерухоме майно в позасудовому порядку. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, як що сторони домовились відносно всіх суттєвих умов договору, що підтверджено письмовими доказами, та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним . Суд встановив, що при укладенні договору сторони домовились про всі суттєві умови: визначили вартість продаваємого будинку, провели повний розрахунок правочину. На виконання умов договору відповідач [PERSON] передала позивачу ключі від будинку, а користувач [PERSON] звільнила будинок для проживання позивача. Також в судовому засіданні знайшов підтвердження факт неможливості посвідчення укладеного між сторонами договору купівлі-продажу будинку в нотаріальному порядку у зв»язку зі смертю його власника та небажанням спадкоємців реалізувати свої спадкові права на оформлення прав на спірний будинок. При прийнятті рішення у справі суд приймає до уваги позицію представника позивача про те, що у зв»язку зі змінами законодавства, договори купівлі-продажу нерухомого майна, які були укладені після 01.01.2013 року та не були посвідчені нотаріально, можуть бути визнані дійсними в судовому порядку, оскільки 01.01.2013 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010 року, за яким була скасована обов»язкова реєстрація договорів щодо нерухомого майна, тому правова позиція, викладена в п. 13 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" не може застосовуватись до спірних правовідносин, які виникли 01.02.2014 року. Оцінивши всі дослідженні докази відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд дійшов до висновку про можливість визнання дійсним договору купівлі-продажу домоволодіння № 4 по вул. Куйбишева в с. Цибулівка Великомихайлівського району Одеської області, укладеного 01.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON], яка діяла в інтересах та від імені власника [PERSON], та визнання за позивачем права власності на зазначене домоволодіння. На підставі викладеного,

Outcome: approved