Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 25 березня 2019 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ППзОВ Урожай про визнання договору оренди земельної ділянки припиненим та зобов`язання повернення земельної ділянки в належному агротехнічному стані. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 4,5716 га, кадастровий номер [NUMBER] , розташованої в межах території Щасливської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. 08 липня 2013 р. між позивачем та відповідачем укладений договір оренди землі строком на 5 років, тобто до 31.12.2018 р. Договір зареєстрований Доманівським РУЮ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Оскільки строк дії договору закінчувався 31.12.2018 р., позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про повернення земельної ділянки через небажання продовжувати орендні відносини. Після припинення дії договору оренди відповідач не бажає у добровільному порядку передати в належному агротехнічному стані належну [PERSON] земельну ділянку, порушуючи тим самим принципи, встановлені нормами ст.ст.11-14 ЦК україни. У зв`язку з зазначеним позивач [PERSON] , посилаючись на положення ст.ст.11-14, ч.2 ст.386 ЦК України, ст.ст.14-17,32 Закону України Про оренду землі, просить визнати припиненим договір оренди земельної ділянки площею 4,5716 га, укладений між ним та ППзОВ Урожай 28 травня 2013 р., та зобов`язати відповідача повернути йому в належному агротехнічному стані земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] Позовна заява ухвалою суду від 29.03.2019 р. залишена без руху. 04 квітня 2019 р. позивач усунув недоліки, зазначені у вищезазначеній ухвалі. 05 квітня 2019 р. позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. 19.04.2019 р. представник відповідача [PERSON] надала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Заперечення обґрунтувала тим, що договір оренди земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] , укладений між сторонами 28 травня 2013 р., зареєстрований 08.07.2013 р. реєстраційною службою Доманівського РУЮ Миколаївської області, з терміном дії до 31.12.2018 р. У вересні 2018 р. орендарем посіяно на вказаній земельній ділянці озимий ячмінь. Згідно п.20 Договору оренди землі від 28.05.2013 р. передбачено, що у випадку, коли термін дії договору закінчився, а на орендованій ділянці ще не закінчився цикл вирощування сільськогосподарських культур, моментом припинення дії договору вважається закінчення збирання таких сільськогосподарських культур. Таким чином договір оренди припиниться після збирання озимого ячменю. З зазначених підстав представник [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 03 травня 2019 р. позивач [PERSON] надав відповідь на відзив, в якому не погодився з доводами представника відповідача [PERSON] у відзиві, посилаючись на їх надуманість, безпідставність та необґрунтованість. У відповіді на відзив зазначив, що відповідач не надав відповідь на його лист від 23.11.2018 р., в якому він повідомляв про небажання продовжувати орендні відносини. Відповідач, на його думку, зловживає своїми правами відносно орендованої земельної ділянки. Наполягав на тому, що саме небажання відповідача повернути йому земельну ділянку в добровільному порядку, змусило його звертатися за судовим захистом. Просив задовольнити його позовні вимоги повністю. Відповідач правом на подачу заперечень на відповідь на відзив не скористався. Підготовче провадження закрите ухвалою від 14.06.2019 р. та справа призначена до судового розгляду по суті на 10 липня 2019 р. У судове засідання 10 липня 2019 р. сторони не з`явилися, надали письмові заяви з клопотанням про розгляд справи без їх участі. При цьому позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Зважаючи на надання сторонами відзиву, відповіді на відзив, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін. Через неявку сторін фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали, суд встановив наступні фактичні обставини. \~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 березня 2012 р. є власником земельної ділянки загальною площею 4,5716 га кадастровий номер [NUMBER] в межах території Щасливської сільської ради Доманівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 28.05.2013 р. між орендодавцем [PERSON] та орендарем ППзОВ Урожай укладений договір оренди, предметом якого є вищезазначена земельна ділянка розміром 4,5716 га. Договір зареєстрований Реєстраційною службою Доманівського районного управління юстиції Миколаївської області 08.07.2013 р. за індексним номером 3730362. Строк дії договору визначений у п.7 Договору до 31.12.2018 р. Пунктом 20 Договору оренди землі від 28.05.2013 р. передбачено, що у випадку, коли термін дії договору закінчився, а на орендованій ділянці ще не закінчився цикл вирощування сільськогосподарських культур, моментом припинення дії договору вважається закінчення збирання таких сільськогосподарських культур. Позивач [PERSON] 23.11.2018 р. направив відповідачеві заяву (а.с.41), в якій просив не засівати його земельну ділянку у зв`язку з закінченням терміну дії договору. Вказаний лист відповідач отримав 27.11.2018 р., що підтверджене рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та штрихкодовим ідентифікатором (а.с.40, 42). У відзиві представник відповідача [PERSON] посилалася на те, що відповідач належну позивачеві земельну ділянку засіяв озимим ячменем у вересні 2018 р., а тому момент припинення договору визначається п.20 Договору. З урахуванням умов договору суд дійшов висновку, що відповідач, засіявши спірну земельну ділянку восени 2018 р., не порушив умови договору, оскільки про небажання позивача продовжувати договірні відносини останній повідомив лише 27.11.2018 р., тобто після закінчення посівних робіт. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України Про оренду землі по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). На період посівних робіт восени 2018 р. відповідач ППзОВ Урожай не мало доказів того, що договірні відносини не можуть бути продовженими, а тому з урахуванням переважного права на укладення договору оренди підприємство засіяло земельну ділянку. Умови повернення земельної ділянки сторони погодили у договорі оренди, зокрема у п.20 Договору вони досягли згоди стосовно того, що у випадку, коли термін дії договору закінчився, а на орендованій ділянці ще не закінчився цикл вирощування сільськогосподарських культур, моментом припинення дії договору вважається закінчення збирання таких сільськогосподарських культур. За такого суд погоджується з доводами представника відповідача [PERSON] про те, що \~ \~ \~ \~момент припинення договору визначається умовами пункту 20 Договору. Проте, станом на момент розгляду справи 10 липня 2019 р. збирання озимих закінчене, а тому договір припинив свою дію і з урахуванням п.20 Договору. Відносини щодо оренди землі регулюються спеціальним законом Законом України Про оренду землі. В абзаці 2 ч.1 ст.31 вказаного Закону визначено, що Договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено. Згідно ч.1 ст.34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Тим же п.20 Договору сторони визначили, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Зважаючи на те, що термін дії договору закінчився, відповідач зобов`язаний повернути земельну ділянку її законному власникові. За такого позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягненню підлягають понесені позивачем витрати на сплату судового збору у розмірі 1 976,43 грн.

Outcome: approved