Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Берегівського районного суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Берегівський РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Позов мотивований тим, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується довідкою виконкому Яношівської сільської ради № 989 від 29.12.2014 року. Відповідач [PERSON] є внуком позивача, який зареєстрований у вищевказаному будинку, однак більше року він у ньому не проживає, участі в утриманні будинку ніколи не приймав і у добровільному порядку не знявся з реєстраційного обліку. Наявність формальної реєстрації відповідача створює для позивача незручності, впливає на розмір комунальних послуг, що значно обтяжує його матеріальний стан, як пенсіонера та особи похилого віку, а також створює перешкоди в розпорядженні майном. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, однак подав заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги визнав, зазначив, що дійсно не проживає в будинку більше двох років. Третьою особою подано до суду заяву, згідно якої просили розглянути справу на розсуд суду без участі їх представника. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно довідки виконкому Яношівської сільської ради №02-09/989 від 29 грудня 2014 року будинковолодіння [ADDRESS], в цілому складає приватну власність гр. [PERSON], [INFO] Відповідно до будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в [ADDRESS], відповідач [PERSON], [INFO], значиться прописаним з 18.01.2006 року. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 317 ЦК України містить положення про те, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі її відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст. 61 ЦПК України, є обов'язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов.

Outcome: approved