Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мар'їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті [PERSON], матері позивача, відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Померла на випадок своєї смерті залишила заповіт на ім'я [PERSON], однак у встановлений законодавством порядок позивач не має змоги оформити спадок за заповітом через відсутність оригіналу заповіту. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. [INFO] померла [PERSON], про що 10.12.2015 року виконавчим комітетом Курахівської міської ради Мар'їнського району Донецької області складено відповідний актовий запис за № 363, відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] Відповідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день проголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4,1700 га., яка розташована на території Катеринівської сільської ради Мар'їнського району Донецької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. [PERSON], діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, розуміючи значення своїх дій, та керуючи ними, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все належне їх майно, де б воно не знаходилось, з чого б воно не складалось, все що за законом буде належати на день смерті та на що за законом буде мати право заповіла [PERSON], [INFO]. 27.05.2015 року позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини відповідно до Заповіту від 18.02.2010року. Ця заява була прийнята державним нотаріусом Курахівської державної нотаріальної контори - [PERSON]. Цією завою Позивач прийняв спадщину, яка залишилася після смерті його матері - [PERSON]. Постановою Державного нотаріуса Другої донецької державної нотаріальної контори С.М. Давидової, від 19.08.2017 року, Позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у Позивача були відсутні правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцеві. Крім того, як зазначається у Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, «..При заведені спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту, нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. С заявою про прийняття спадщини в Другу донецьку державну нотаріальну контору після смерті [PERSON], звернулися син - [PERSON], та донька - [PERSON] Оригінал чи дублікат заповіту спадкоємці не представили в зв'язку з його втратою. Запит про наявність заповіту неможливо зробити, оскільки всі документи, прийняті на зберігання в Донецькій обласний державний нотаріальний архів, залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м. Донецьк, доступ до яких відсутній.» Позивач звернувся з запитом про наявність заповіту в Донецькій обласний державний нотаріальний архів. Листом Республіканського Нотаріального Архіву Міністерства т.з «ДНР» від 14.04.2017 року, Позивачеві було повідомлено, щодо наявності в архіві заповіту громадянки [PERSON] від 18.02.2010 року. Відповідно до ст. 1247 Цивільного кодексу України передбачені загальні вимоги до форми заповіту, а саме: заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання ; заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 Цивільного кодексу України; заповіт має бути посвідчений посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 Цивільного кодексу України; заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі. Відповідно до ст. 56 ЗУ " Про нотаріат" нотаруси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог законодавства України і особисто подані ними нотарусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у Спадковому реєстрі відповідно до порядку, затверджуному КМУ. Згідно ст.ст.1233-1234 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю та здійснюється нею особисто, що даний заповіт відповідав дійсній волі спадкодавця. Заповіт є односторонньою угодою, тому на нього розповсюджуються норми цивільного законодавства, що стосуються односторонніх угод. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно 1, 2 абзацу ч. 5 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності заповіту на все майно правило частини другої статті 1223 ЦК застосовується у разі неприйняття спадщини або відмови від спадщини усіма спадкоємцями за заповітом. У разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом застосовується норма частини першої статті 1275 ЦК, відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Позивач є спадкоємцем за заповітом та не має змоги у встановленому законом порядку оформити право власності на спадкове майно. Згідно з абзацом 1 ч. 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно з абзацом 15 п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 під № 24-753/0/4-13 якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, який підлягає розгляду в позовному провадженні. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved