Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Трускавецької міської ради, Відділу державної реєстрації Трускавецької міської ради, ПАТ «Львівтурист» про скасування державної реєстрації права власності, визначення недійсним та скасування Свідоцтва про право власності, вилучення записів про державну реєстрацію права власності та визнання права власності в порядку набувальної давності. Позивач позовні вимоги мотивує тим, що Рішенням Господарського суду Львівської області у справі №1/267-20/88 (головуючий суддя Манюк П.Т.) визнано недійсним рішення Трускавецької міської ради від 22.09.2004 року №391 «Про включення в комунальну власність будівлі по вул. Т.Шевченка,2» та рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 26.11.2004 року №270 «Про оформлення права власності на нежитлову будівлю на вул. Т.Шевченка, 2». Цим же рішенням провадження у справі в частині визнання недійсним Свідоцтва САА №111780 про право власності територіальної громади м. Трускавця в особі Трускавецької міської ради на нежитлову будівлю, розміщену на вул. Т.Шевченка, 2 у м. Трускавець, виданого виконавчим комітетом Трускавецької міської ради 17.01.2005 року, припинено, оскільки, як було встановлено судом, вказане Свідоцтво не містить ознак актів, що відповідно до ст.12 ГПК України, можуть бути визнані недійсними, тобто спір в цій частині не підвідомчий господарському суду. При цьому, позовні вимоги Львівського ЗАТ по туризму та екскурсіях «Львівтурист» в частині визнання права власності на нежитлову будівлю, розміщену на вул. Т.Шевченка, 2 у м. Трускавець залишено без розгляду. В даному випадку Господарський суд Львівської області виходив з того, що позивачем - Львівським ЗАТ по туризму та екскурсіях «Львівтурист» на вимогу суду не було надано докази знаходження будинку №2 по вулиці Шевченка в м. Трускавці у власності позивача станом на 17.01.1992 року та підстави такого набуття права власності, а також не було надано докази внесення спірного будинку у статутний фонд товариства та докази, що визначають вартість майна. Пояснення причин невиконання вимог суду позивачем не представлено. При цьому, Господарським судом Львівської області у справі №914/3127/16 за позовом Приватного акціонерного товариства\~Львівтурист\~до Трускавецької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно встановлено, що, як вбачається із преамбули рішення від 22.09.2004 року №391, Трускавецька міська рада при його прийнятті керувалась Інструкцією про порядок виявлення та обліку безхазяйного майна, тобто виходила з того, що будинок, розташований у м. Трускавці на вулиці Шевченка, 2 є безхазяйним. На вимогу суду представити докази, на підставі яких будинок, розташований у м. Трускавці на вулиці Шевченка, 2, як безхазяйний, було включено до обєктів комунальної власності, представник Трускавецької міської ради повідомив про відсутність вказаних документів. Не представлено ним і відповідного рішення суду про передачу будинку у комунальну власність. Як вбачається із преамбули рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 26.11.2004 року №270 «Про оформлення права власності на нежитлову будівлю на вул. Т.Шевченка, 2», підставою прийняття вказаного рішення є лише рішення Трускавецької міської ради від 22.09.2004 року №391 «Про включення в комунальну власність будівлі по вулиці Т.Шевченка, 2», яке за висновком суду не відповідає вимогам чинного законодавства. Свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформляється право власності на нерухоме майно, та видається на підставі рішення відповідного уповноваженого органу. В той же час, рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради депутатів трудящих від 06.07.1972 року №232 «Про роботу міського екскурсійного бюро», а також докази проведення Трускавецькою міською радою ремонтних робіт у вказаному будинку та довідка про перебування будинку на балансі не можуть бути доказами, які в достатній мірі підтверджують знаходження будівлі №2 по вулиці Шевченка в м. Трускавці у власності Трускавецької міської ради. Одночасно, наявність правових підстав набуття [PERSON] «Львівтурист» права власності на спірну будівлю категорично заперечувалось Трускавецькою міською радою, правова позиція якої, викладена у представленому суді відзиві, суперечила рішенню Трускавецької міської ради від 22.09.2004 року №391, яким статус спірної будівлі визначався як безхазяйна річ. Зокрема, як вбачається із правової позиції Трускавецької міської ради, викладеній у рішенні Господарського суду Львівської області від 22.02.2017 року у справі №914/3127/16 (у представленому суду відзиві), відповідно п.4 постанови Верховної [PERSON] УРСР від 08.12.1990 р. та постанови Верховної [PERSON] УРСР «Про введення в дію Закону Української РСР «»Про власність» від 26.03.1991 року, Кабінет Міністрав України своєю постановою від 05.11.1991 року №311 передав у власність органів місцевого самоврядування житловий та нежитловий фонд, житлово-експлуатаційні, ремонтно-будівельні та інші організації, повязані із обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду. На підставі зазначених нормативних документів територіальна громада м. Трускавця в особі Трускавецької міської ради стала власником державного майна, в тому числі і нежилого будинку, розташованого по вулиці Шевченка, 2 в м. Трускавці. На підставі наведеного було оформлено право власності на спірний обєкт за територіальною громадою м. Трускавця в особі Трускавецької міської ради. Трускавецькою міською радою, як власником, зазначене приміщення було передано в користування міському екскурсійному бюро, що вбачається із п.4 рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 06.07.1972 року №232 «Про роботу міського екскурсійного бюро». Передача майна у користування не впливає на статус майна. Власником майна і надалі залишалась міська рада, яка вчиняла до цього майна певні дії, зокрема, передала його в користування міському екскурсійному бюро. Трускавецька міська рада станом на червень 2005 року уже спростувала доводи ПАТ «Львівтурист» про право власності на спірну будівлю у звязку із фактом перебування такої на балансі філії Трускавецького центру туристсько-екскурсійної діяльності та передачею в користування Трускавецького екскурсійного бюро. Отже, на думку позивача, зазначеним рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено відсутність уже станом на 06.06.2005 року будь-яких правових підстав перебування спірного майна у власності територіальної громади м. Трускавця в особі Трускавецької міської ради. Питання щодо перебування спірного майна у власності ПАТ «Львівтурист» не знайшло свого остаточного вирішення в судовому порядку. При цьому позивач відмічає, що листом виконавчого комітету Трускавецької міської ради №18/12-857/6 від 21.06.2004 року ЗАТ «Львівтурист» відмовляється в оформленні договору оренди земельної ділянки по вулиці Шевченка, 2 в м. Трускавці для обслуговування нежитлової будівлі, оскільки не оформлені документи про право власності на зазначену будівлю і вона згідно [PERSON] опису і попередньої оцінки майна від 24.07.2003 року прийнята на облік і у випадку не встановлення власника будівлі до 24.07.2004 року буде розглядатись питання про визнання будівлі безхазяйною із подальшим виконанням дій, передбачених в такому випадку Інструкцією про порядок виявлення та обліку безхазяйного майна. Тобто, станом на 24.07.2003 року спірна нежитлова будівля по вулиці Шевченка, 2 в м. Трускавці була прийнята на облік до рішення відповідного органу про визнання її безхазяйним майном. Проте, рішення про визнання цього майна безхазяйним компетентним органом у встановленому порядку та у встановлені строки прийнято не було, що підтверджено і зазначеним вище рішенням Господарського суду Львівської області. В той самий час, рішенням Трускавецького міського суду у цивільній справі №457/1489/13-ц від 04.10.2013 року, [PERSON], позов задоволено, визнано за ним, [PERSON], право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю (позначену на плані літ. «А-1») загальною площею 162, 1 кв.м., яка знаходиться за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Т.Шевченка, 2. 14.10.2013 року зазначене рішення суду набрало законної сили. 11.08.2014 року позивач на імя Трускавецького міського голови подав заяву про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0, 06 га по вул. Шевченка, 2 для обслуговування обєкту нерухомості по діяльності в сфері туризму та комерції з подальшим наданням земельної ділянки в оренду та правом викупу. Рішенням Трускавецької міської ради №759 від 21.10.2014 року [PERSON], надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 06 га по вулиці Шевченка, 2 для надання у користування на умовах оренди, для обслуговування обєкту нерухомості по діяльності в сфері туризму та комерції за рахунок земель міської ради, не наданих у власність чи користування. На заяву позивача від 13.11.2014 року Трускавецьким МВВ ЛРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування обєктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування по вулиці Шевченка, 2 в м. Трускавці [PERSON]В, який містить усі необхідні матеріали. Отже, компетентними органами в галузі земельних відносин не було встановлено невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генерального плану м. Трускавця, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель м. Трускавця, як адміністративно-територіальної одиниці, проектів землеустрою щодо впорядкування території м. Трускавця, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, рішенням Трускавецької міської ради №158 від 21.04.2016 року [PERSON], було відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 0465 га по вулиці Шевченка, 2 в місті Трускавці, оскільки спірний будинок є у власності територіальної громади м. Трускавця. Тобто, зазначене рішення Трускавецької міської ради містить недостовірні відомості в частині належності спірної будівлі територіальній громаді м. Трускавця, що безпосередньо стосується моїх, [PERSON], законних прав та інтересів. Одночасно, рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 05.10.2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Львівтурист», яке не брало участь у справі у суді 1-ї інстанції, задоволено, а рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 04.10.2013 року скасовано та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову [PERSON] Зазначеним рішенням суду апеляційної інстанції, з висновками якого погодився Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй ухвалі від 29.03.2017 року, з покликанням на норми матеріального та процесуального права фактично встановлено, що [PERSON] не являється належним відповідачем, а до участі у справі безпідставно не залучено в якості саме відповідача [PERSON] «Львівтурист», права та інтереси якого порушуються, оскільки спірна будівля перебуває у користуванні Трускавецького екскурсійного бюро, що вбачається із Рішення ВК Трускавецької міської ради №232 від 06 липня 1972р. «Про роботу міського екскурсійного бюро». Крім того, на думку колегії суддів, безпідставним є покликання Трускавецького міського суду на договори оренди нежитлових приміщень, які підтверджують добросовісність володіння і користування таким, оскільки лише власник речі або особа, якій належать майнові права має право передати майно у найм. Також, як зазначається в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.03.2017 року станом на час розгляду справи є чинним свідоцтво серії САА №111780 від 17 січня 2005 року про право власності на нерухоме майно, відповідно до якого власником нежитлового приміщення «1-А», загальною площею 162,1 кв. м, по вулиці Шевченка, 2 в м. Трускавці є Територіальна громада м. Трускавця в особі Трускавецької міської ради. В той самий час, ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.02.2017 року у справі №914/3127/16 позов Приватного акціонерного товариства\~Львівтурист\~до Трускавецької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно залишено без розгляду. Встановлено, що ухвалами суду від 13.12.2016 р., 26.12.2016 р., 25.01.2017 р., 08.02.2017 р. суд зобовязував позивача представити документи необхідні для розгляду спору, а саме: докази, які свідчать про особу, якою було побудовано (створено) спірне майно; докази знаходження спірного нерухомого майна у власності Всезагальної Конфедерації Професійних Спілок СРСР станом на 18.11.1990 року; докази невизнання (оспорення) відповідачем права власності позивача на спірне майно станом на час звернення з позовом до суду; докази, що підтверджують реальну вартість спірного майна та забезпечити явку представника в судове засідання. Проте, [PERSON] «Львівтурист» без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, а також не забезпечив у судовому засіданні участь уповноваженого представника.Як вбачається із даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 21.10.2016 року державний реєстратор відділу державної реєстрації Трускавецької міської ради [PERSON] здійснила державну реєстрацію права власності на дане нежитлове приміщення за Територіальною громадою м. Трускавця в особі Трускавецької міської ради. При цьому, підставою виникнення права власності [PERSON] зазначила Свідоцтво САА №111780 про право власності, яке видано на підставі рішення Трускавецької міської ради від 22.09.2004 року №391 «Про включення в комунальну власність будівлі по вул. Т.Шевченка,2» та рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 26.11.2004 року №270 «Про оформлення права власності на нежитлову будівлю на вул. Т.Шевченка, 2», які зазначеним вище рішенням Господарського суду Львівської області у справі №1/267-20/88 (головуючий суддя Манюк П.Т.) визнано недійсними. Крім того, позивач вважає, що дана реєстраційна дія вчинена із грубим порушенням вимог ст.335 ЦК України щодо набуття права власності на безхазяйну річ, оскільки Трускавецька міська рада з врахуванням наведених вище фактичних обставин та норм матеріального права могла розцінювати спірну нежитлову будівлю по вулиці Шевченка, 2 в м. Трускавці виключно як безхазяйну річ. Позивач вважає, що він з 2005 року і по даний час являється єдиним добросовісним користувачем спірною нежитловою будівлею, якою він користується відкрито та безперервно, що крім наведеного незаперечно підтверджується і іншими доказами, а саме: -рішенням Трускавецької міської ради №759 від 21.10.2014 року «Про надання дозволу [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою та проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування будівлі по вулиці Шевченка, 2 в м. Трускавці»; -проектом землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки для обслуговування будівлі по вулиці Шевченка, 2 в м.Трускавці; -рішенням Трускавецької міської ради №158 від 21.04.2016 року «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки у користування на умовах оренди [PERSON] для обслуговування будівлі по вулиці Шевченка, 2 в м.Трускавці»; -договором №113 від 01.10.2015 року про надання послуг водопостачання та водовідведення по будинку №2 по вулиці Шевченка в м.Трускавці, підпис антом якого від імені споживача являється саме фізична особа [PERSON]; -Паспортом водного господарства нежитлового приміщення по вулиці Шевченка, 2 в м.Трускавці, виготовленого від імені замовника [PERSON]; -квитанціями про оплату саме користувачем [PERSON] комунальних послуг по будинку №2 по вулиці Шевченка в м.Трускавці; -листом виконавчого комітету Трускавецької міської ради №18/12-857/6 від 21.06.2004 року, згідно якого ЗАТ «Львівтурист» відмовляється в оформленні договору оренди земельної ділянки по вулиці Шевченка, 2 в м.Трускавці для обслуговування нежитлової будівлі, оскільки не оформлені документи про право власності на зазначену будівлю і вона згідно [PERSON] опису і попередньої оцінки майна від 24.07.2003 року прийнята на облік і у випадку не встановлення власника будівлі до 24.07.2004 року буде розглядатись питання про визнання будівлі безхазяйною із подальшим виконанням дій, передбачених в такому випадку Інструкцією про порядок виявлення та обліку безхазяйного майна; -[PERSON] опису і попередньої оцінки майна, прийнятого на облік до рішення відповідного органу про визнання майна безхазяйним від 24.07.2003 року, а саме будівлі по вулиці Шевченка, 2 в м.Трускавці; -заявою [PERSON] на ім»я Трускавецького міського голови від 06.09.2004 року про надання йому особисто в довгострокову оренду будівлі по вулиці Шевченка, 2 в м. Трускавці з врахуванням його багаторічного стажу роботи в даному приміщенні для приведення його в належний стан; -договорами позички частини нежитлового приміщення по вулиці Шевченка, 2 в м.Трускавці від 20.10.2015 року та 20.10.2016 року, позичкодавцем у якому являється [PERSON]; -заявою фізичної особи [PERSON] на ім»я Трускавецького міського голови від 18.06.2003 року про надання йому у довгострокову оренду приміщення по вулиці Шевченка, 2 в м.Трускавці враховуючи багаторічний стаж роботи в цьому приміщенні для приведення його в належний стан; -листом виконавчого комітету Трускавецької міської ради №03/К-928 від 15.07.2003 року про те, що [PERSON] будівля по вулиці Шевченка, 2 в м.Трускавці Трускавецькою міською радою не може бути надана в довгострокову оренду, оскільки дана будівля не являється комунальною власністю міста. Тобто, на думку позивача, він, добросовісно заволодів чужим майном - нежитловою будівлею по вулиці Шевченка, 2 в м. Трускавці і продовжує відкрито, безперервно володіти даним нерухомим майном протягом десяти років. А тому, є усі підстави для визнання за ним права власності на спірну будівлю за набувальною давністю, що може бути вчинено на підставі рішення суду. Відповідачем [PERSON] міською радою подано до суду заперечення проти цивільного позову, відповідно до якого в задоволенні позову просять відмовити. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, з підстав викладених в запереченні на позовну заяву, в задоволенні позову просить відмовити. Представник Відділу державної реєстрації Трускавецької міської ради в судове засідання не зявився та не повідомив причини своєї неявки, тому за вказаних обставин суд вирішив слухати справу за його відсутності. Представник ПАТ «Львівтурист» [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, просить позов задоволити. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відовідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням господарського суду Львівської області від 06.06.2005 року встановлено, що виконавчим комітетом Трускавецької міської ради було надано відповідь про те, що нежитлова будівля на вул. Шевченка, 2 в м. Трускавці є власністю територіальної громади м. Трускавця в особі Трускавецької міської ради, оскільки 22.09.2004 року Трускавецькою міською радою було прийнято рішення №391 «Про включення в комунальну власність будівлі по вул. Т.Шевченка, 2», яким будівлю на вул. Шевченка, 2 включено в комунальну власність, як безхазяйну. На виконання вказаного рішення, виконавчим комітетом Трускавецької міської ради було прийняте рішення від 26.11.2004 року №270 «Про оформлення права власності на нежитлову будівлю на вул. Т.Шевченка, 2». 17.01.2005 року виконавчим комітетом Трускавецької міської ради видано свідоцтво САА №111780 про право власності територіальної громади м. Трускавця в особі Трускавецької міської ради на нежитлову будівлю, розміщену на вул. Т.Шевченка, 2 у м. Трускавець. Як вбачається з свідоцтва САА №111780 про право власності на нерухоме майно від 17.01.2005 року, підставою його видачі було рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №270 від 26.11.2004 року «Про оформлення права власності на нежитлову будівлю на вул. Т.Шевченка, 2». Рішенням господарського суду Львівської області від 06.06.2005 року по справі №1/267-20/88, Рішення Трускавецької міської ради від 22.09.2004 року №391 «Про включення в комунальну вартість будівлі по вул. Т.Шевченка, 2» та рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 26.11.2004 року №270 «Про оформлення права власності на нежитлову будівлю на вул. Т.Шевченка, 2», визнано недійсними. Враховуючи те, що свідоцтво САА №111780 про право власності на нерухоме майно від 17.01.2005 року, видано на підставі та є похідним від рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №270 від 26.11.2004 року «Про оформлення права власності на нежитлову будівлю на вул. Т.Шевченка, 2», яке судом визнано недійсним, то суд приходить до висновку, що позов в частині визнання недійсним та скасування Свідоцтва серії САА №111780 про право власності Територіальної громади м. Трускавця в особі Трускавецької міської ради на нежитлову будівлю (позначену на плані літ. «А-1») загальною площею 162,1 кв.м., розміщену на вул. Т.Шевченка, 2 у м. Трускавці, виданого 17.01.2005 року виконавчим комітетом Трускавецької міської ради, є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому\~підпунктом "а"\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Беручи до уваги те, що судом визнано недійсним та скасовано Свідоцтво серії САА №111780, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав, суд приходить до висновку про необхідність зобовязати відділ державної реєстрації Трускавецької міської ради вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно розділ №9574517 від 17.01.2005 року, а також розділ №255423546115 та запис про право власності №17020532 від 21.10.2016 року щодо державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю №2 по вул. Т.Шевченка в м. Трускавці Львівської області (позначену на плані літ. «А-1») загальною площею 162,1 кв.м. за Територіальною громадою м. Трускавця в особі Трускавецької міської ради. В судовому засіданні встановлено, що будинок, який знаходиться у м. Трускавці на вул. Шевченка, 2 перебував на балансі філії ЗАТ «Львівтурист» - Трускавецького центру туристсько-екскурсійної діяльності, на підставі рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 06.07.1972 року №232 «Про роботу міського екскурсійного бюро». Згідно довідки виданої Центром туристсько-екскурсійної діяльності «Трускавецьтурист» №4 від19.05.2017 року, адмінбудинок за адресою вул. Шевченка, 2 м. Трускавець Львівської області, який був на балансі у Центрі туристсько-екскурсійної діяльності «Трускавецьтурист» - філії ПАТ «Львівтурист» станом на 10 квітня 2017 року залишковою вартістю 2325,04 грн., що є менше мінімальної зарплати, списаний та знятий з балансу. Як вбачається з матеріалів справи, а саме: рішення Трускавецької міської ради №759 від 21.10.2014 року «Про надання дозволу [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою та проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування будівлі по вулиці Шевченка, 2 в м. Трускавці»; проектом землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки для обслуговування будівлі по вулиці Шевченка, 2 в м. Трускавці; рішенням Трускавецької міської ради №158 від 21.04.2016 року «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки у користування на умовах оренди [PERSON] для обслуговування будівлі по вулиці Шевченка, 2 в м. Трускавці»; договором №113 від 01.10.2015 року про надання послуг водопостачання та водовідведення по будинку №2 по вулиці Шевченка в м. Трускавці, підпис антом якого від імені споживача являється саме фізична особа [PERSON]; Паспортом водного господарства нежитлового приміщення по вулиці Шевченка, 2 в м. Трускавці, виготовленого від імені замовника [PERSON]; квитанціями про оплату саме користувачем [PERSON] комунальних послуг по будинку №2 по вулиці Шевченка в м. Трускавці; листом виконавчого комітету Трускавецької міської ради №18/12-857/6 від 21.06.2004 року, згідно якого ЗАТ «Львівтурист» відмовляється в оформленні договору оренди земельної ділянки по вулиці Шевченка, 2 в м. Трускавці для обслуговування нежитлової будівлі, оскільки не оформлені документи про право власності на зазначену будівлю і вона згідно [PERSON] опису і попередньої оцінки майна від 24.07.2003 року прийнята на облік і у випадку не встановлення власника будівлі до 24.07.2004 року буде розглядатись питання про визнання будівлі безхазяйною із подальшим виконанням дій, передбачених в такому випадку Інструкцією про порядок виявлення та обліку безхазяйного майна; [PERSON] опису і попередньої оцінки майна, прийнятого на облік до рішення відповідного органу про визнання майна безхазяйним від 24.07.2003 року, а саме будівлі по вулиці Шевченка, 2 в м. Трускавці; заявою [PERSON] на імя Трускавецького міського голови від 06.09.2004 року про надання йому особисто в довгострокову оренду будівлі по вулиці Шевченка, 2 в м. Трускавці з врахуванням його багаторічного стажу роботи в даному приміщенні для приведення його в належний стан; договорами позички частини нежитлового приміщення по вулиці Шевченка, 2 в м. Трускавці від 20.10.2015 року та 20.10.2016 року, позичкодавцем у якому являється [PERSON]; заявою фізичної особи [PERSON] на імя Трускавецького міського голови від 18.06.2003 року про надання йому у довгострокову оренду приміщення по вулиці Шевченка, 2 в м. Трускавці враховуючи багаторічний стаж роботи в цьому приміщенні для приведення його в належний стан; листом виконавчого комітету Трускавецької міської ради №03/К-928 від 15.07.2003 року про те, що [PERSON] будівля по вулиці Шевченка, 2 в м. Трускавці Трускавецькою міською радою не може бути надана в довгострокову оренду, оскільки дана будівля не являється комунальною власністю міста; [PERSON] з 2005 року і по даний час являється єдиним добросовісним користувачем спірною нежитловою будівлею, якою він користується відкрито та безперервно. Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Статтею 344 ч.1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Ураховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п.1. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно може мати місце з 1 січня 2011 року. Пленум Вищого спеціалізованого суду України у своїй постанові №5 від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснив, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю слід враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Враховуючи положення\~статей 335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач недобросовісно володіє вищезазначеним нерухомим майном. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Беручи до уваги вищенаведене, зокрема те, що позивач безперервно, відкрито і добросовісно володіє спірним нерухомим майном більше 10 років, відсутні підтвердження того, що дане майно належить іншим особам, суд не вбачає перешкод для задоволення позову в частині визнання права власності за набувальною давністю, а вважає, що є достатньо підстав для задоволення такого і визнання за позивачем права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Outcome: approved