Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

22.07.2020 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про визнання права на майно в порядку спадкування за законом до відповідачів Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області і [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовче судове засідання на 07.10.2020 року. 07.10.2020 року справа не розглядалась в зв`язку із хворобою судді. Справа призначена до розгляду на 18.11.2020 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 18.11.2020 року в підготовчому судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення Згідно поданого позову позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право на спадкове майно, а саме; право на земельну частку (пай) розміром 4.42 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в цілому В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: [INFO] помер її батько [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина, до складу якої входить також і земельна ділянка, що розташована на території Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області із земель бувшого КСП «Червона Калина». 07.02.2020 вона звернулась до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого батька. Проте постановою нотаріуса від 07.02.2020 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що й стало підставою звернення до суду. Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі за підставами, викладеними в позовній заяві. Відповідач, представник Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в підготовче судове засідання не з`явився про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву не подав, будь-яких заперечень проти задоволення позовних вимог не надав. Відповідач [PERSON] , в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Не заперечує проти визнання права власності на земельну частку (пай) за позивачкою, пояснивши, що вона не претендує на спадщину в цій частині і усвідомлює, що при визнанні права на земельну частку (пай) за позивачкою вона не матиме права на дане спадкове майно. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність. Письмові пояснення суду не надала Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено з матеріалів справи, [INFO] помер батько позивачки, [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією свідоцтва про народження. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина до складу якої входили всі права та обов`язки, які належали померлому на момент відкриття спадщини, зокрема право на земельну ділянку (пай) площею 4.42 га., що розташована на території Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області із земель КСП «Червона Калина» 07.02.2020 позивачка, звернулася до державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте постановою нотаріуса від 07.02.2020 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу Судом встановлено, що за життя у померлого виникло право на земельну частку (пай) , оскільки як встановлено з трудової книжки померлого [PERSON] останній з 11.02.1992 по 1996 рік працював та був прийнятий в члени КСП «Червона Калина». Даний факт підтверджується також і довідкою КСП «Червона калина» від 22.12.2000 року та архівною довідкою КЗ «Верхньодніпровський районний трудовий архів» Верхньодніпровської районної ради». Відповідно до повідомлення відділу у Верхньодніпровському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, від 23.12.2019 року № Г-24/0-0.20-25/133-19 Державний акт на право колективної власності КСП «Червона Калина» № 000018 виданий 28.06.1995 року. [PERSON] , значиться у списках до Державного акту на право колективної власності КСП «Червона Калина» № 000018 від 28.06.1995 року Відповідно до ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08.08.1995 року - право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства. Згідно з п. п. 3, 4, 7 вищевказаного Указу Президента України, вартість земельної частки (паю) для кожного підприємства, кооперативу, товариства визначалася виходячи з грошової оцінки переданих у колективну власність сільськогосподарських угідь за методикою грошової оцінки земель, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та кількості осіб, які мають право на земельну частку (пай). Розміри земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах визначаються виходячи з вартості земельної частки (паю) та середньої грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь для даного підприємства, кооперативу, товариства. Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією. За правилами статей 20, 21, 24 Закону України "Про власність" (чинного на час видачі державного акта на право колективної власності на землю) суб`єктами права колективної власності на землю були колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. У майні, що належить кооперативу (колгоспу, радгоспу), визначалися частки членів цього кооперативу (колгоспу, радгоспу). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати па право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Відповідно до ст.3 Закону України ,,Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), особи, власники сертифікатів на право на земельну частку /пай/, які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Підставами для виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Відповідно до ч.1 ст. 2 вищевказаного Закону України основним документом, що посвідчує право на земельну частку /пай/ є сертифікат на право на земельну частку /пай/виданий районною /міською/ державною адміністрацією. Відповідно до ч.2 ст.2 вищевказаного Закону України, документами, що посвідчують право на земельну частку /пай/, також є рішення суду про визнання права на земельну частку /пай/. Оцінюючи наведені вище докази судом встановлено, що у [PERSON] , виникло право на земельну частку (пай) у КСП «Червона Калина» так як останній був живий та був членом КСП «Червона калина» станом на 28.06.1995 року. Таким чином право на земельну частку (пай), розташовану на території Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області існувало на час смерті [PERSON] , та не втрачене на даний час. Позивач, реалізуючи своє на отримання спадщини, звернулася до державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] . Спадкова справа після померлого [INFO] заведена 02.09.2019 року, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 210/2019. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України - Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2 п 4. п 4 Розділу Прикінцеві та Перехідні положення ЦК України - Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Судом встановлено, що спадкоємець [PERSON] , 11.09.2019 року отримала свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину житлового будинку. що залився після смерті батька. Тобто успадкувала інше майно померлого. Спадкоємець [PERSON] , постійно проживала разом зі спадкодавцем на час його смерті тому вважається такою, що прийняла спадщину після померлого батька. Інший спадкоємець за законом, дружина померлого [PERSON] , [PERSON] , не претендує на дану частину спадщини Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її. За наведених вище обставин судом встановлено наявність підстав для задоволення позовних вимог у спосіб захисту порушених прав, обраним позивачем, який передбачений ст. 16 ЦК України. А саме визнати за позивачем право на земельну частку (пай) розміром 4.42, що розташована на території Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за можливе понесені судові витрати по сплату судового збору покласти на позивача.

Outcome: approved