Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.10.2011 року позивач уклав шлюб з відповідачкою. Шлюб зарестровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 187. Від шлюбу у них народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і на утримання якого він, позивач, сплачує аліменти. Сімейне життя у сторін не ладиться останні три роки через різні характери та погляди на життя. Між ними відсутнє взаєморозуміння та повага. Вони перестали розуміти один одного , тому вирішили припинити шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства. Два роки спільно не проживають. Їхній шлюб існує формально, миритись позивач не бажає і просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак представником позивача подано до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заяву, згідно яких вимоги позивача визнає, на розірвання шлюбу згідна, просить суд розглянути справу у її відсутність. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 29.10.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 187. Від шлюбу у сторін народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. На утримання дитини позивач сплачує аліменти. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини і ведення спільного господарства два роки тому через різні характери та погляди на подружнє життя. Між ними відсутнє взаємопорозуміння та пввага один до одного. Їхній шлюб існує тільки формально. Позивач остаточно визначився і зберегти шлюб не бажає, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка на розірвання шлюбу згідна. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст.110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а відтак, позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved