Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

16.06.2016 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатним та призначення її опікуном над недієздатним сином. В обґрунтування заяви зазначила, що є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Його батько помер 02.03.2007 року. Син [PERSON] є спадкоємцем за правом представлення після смерті бабки [PERSON], яка померла 14.08.2014 року. Спадщину він прийняв, оскільки на момент смерті бабки був малолітнім. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину він не може в силу наявного у нього захворювання ("Хвороба Дауна"). Вона оформити спадщину на ім'я сина також не в змозі, оскільки його у встановленому законом порядку не визнано недієздатним. В силу тяжкої хвороби сина, з народження в його поведінці спостерігаються відхилення, він неодноразово проходив лікування в Зміївській ЦРЛ, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, є інвалідом дитинства. Внаслідок хвороби син не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, він не може розпоряджатися цінностями, самостійно пересуватися по вулиці, спілкуватися з людьми, потребує постійного стороннього догляду. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, наполягала на задоволенні заявлених вимог. Належним чином повідомлений про розгляд справи представник органу опіки та піклування при Зміївській міській раді Харківської області в судове засідання не з'явився. Зміївський міський голова [PERSON] в заяві вих. №02-19/770 від 29.07.2016 року просив розглянути справу без участі представника. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно п. 1.2 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року № 34/166/131/88, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за № 387/3680, опіка (піклування), опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. У відповідністю з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON]. (а. с. 7). [PERSON] є інвалідом дитинства, має захворювання хворобу Дауна. (а. с. 12, 13). З 30.06.1998 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а. с. 14). Як вбачається з копій свідоцтв про смерть [PERSON], батько [PERSON], помер 02.03.2007 року, його бабка [PERSON] померла 14.08.2014 року. (а. с. 8, 10, 11). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді житлового будинку №4 по в'їзду Конституції в м. Змієві Харківської області. (а. с. 15, 16). Тобто, [PERSON] є особою, яка має право претендувати на спадщину після смерті [PERSON] Висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизі №709 від 20.09.2016 року підтверджується, що [PERSON] в даний час виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу у формі тяжкої розумової відсталості, за своїм психічним станом не здатен розуміти значення своїх дій та керувати ними. (а. с. 57-58). Такими чином, оскільки внаслідок стійкого психічного розладу [PERSON] не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, є підстави для прийняття рішення про визнання його недієздатним та встановлення над ним опіки. Оскільки заявниця [PERSON] є матір'ю [PERSON], відповідає вимогам, встановленим ч. 2 ст. 63 ЦК України, не відноситься до осіб, які не можуть бути опікуном відповідно до ст. 64 ЦК України, та подала заяву з проханням призначити її опікуном, суд дійшов висновку, що з метою захисту особистих і майнових прав неповнолітньої недієздатної особи, заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved