Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

22.07.2021 року керівник Новоград-Волинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Новоград-Волинського міської ради звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача кошти на лікування потерпілого від злочину в сумі 23293 грн. 44 коп. В обґрунтування позову зазначає, що згідно ухвали Новоград-Волинського міськрайонного суду від 15.02.2021 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, яка набрала законної сили. Зазначеною ухвалою суду встановлено, що [PERSON] своїми умисними діями, які виразились в порушенні правил безпеки доронього руху особою, яка керує транспортним засобом, спричинив потерпілій [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями середньої тяжкості [PERSON] у період з 19.11.2020 по 07.12.2020 перебувала на стаціонарному лікуванні в Новоград-Волинському ТМО. Закладом охорони здоров`я витрачено кошти на лікування потерпілої в сумі 23293 грн. 44 коп. Міська рада не зверталась до винуватця злочину з позовом про відшкодування шкоди, тому прокурор в інтересах держави звернувся з вказаним позовом до суду. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, уточнив позовні вимоги, вказавши код ЄДРПОУ Новоград-Волинської міської ради згідно витягу ЄДРПОУ 13576983, та просив їх задовольнити, з підстав викладених у позові. Представник Новоград-Волинської міської ради в судове засідання не прибув. В заяві просили позовні вимоги прокурора задовольнити повністю, розгляд справи провести без участі їх представника. Відповідач позовні вимоги не визнав, пояснив, що наданий розрахунок є завищеним. З ухвалою суду від 15.02.2021 року ознайомлений, в апеляційному порядку її не оскаржував. Третя особа Новоград-Волинське міськрад ТМО про день розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином. Причини неявки не повідомили. Заперечень не надали. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази та матеріали кримінальної справи № 285/480/21, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 15 лютого 20121 року, яка набрала законної сили, [PERSON] у звязку з примиренням винного з потерпілим звільнено від кримінальної відповідальності за ст.46 КК України. Зазначеною ухвалою суду встановлено, що [PERSON] , своїми умисними діями, які виразились в порушенні правил безпеки доронього руху особою, яка керує транспортним засобом, спричинив потерпілій [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження, чим вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України (а.с.10-11). Потерпіла від злочину [PERSON] , [INFO] , перебувала на стаціонарному лікуванні в період з 19.11.2020 по 07.12.2020 року (18 діб відповідно до історії хвороби № 7338) та закладом охорони здоров`я витрачено кошти на її лікування в сумі 23293 грн. 44 коп. Вартість лікування обрахована виходячи з вартості одного ліжко-дня у розмірі 1294,08 грн. згідно постанови № 454 від 16.07.1993 року "Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання" (а.с. 12). Дані обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи збоку потерпілого. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно абз. 2 п. 2 цього Порядку, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Щодо представництва інтересів держави прокуратурою. Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19). Звертаючись до суду з цим позовом, прокурор вказував на неналежне виконання Новоград-Волинською міською радою своїх повноважень щодо відшкодування витрат на лікування потерпілої у розмірі 23 293,44 грн., проте відповідний позов до суду останньою не заявлено. На підтвердження зазначених обставин надано копії листів, направлених Новоград-Волинською окружною прокуратурою на адресу міського голови Новоград-Волинської міської ради з повідомленням про розмір збитків, завданих злочином та відповідь, що з позовом вони не звертались. Бездіяльність компетентного органу полягає у тому, що він знав про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Тому суд приходить до переконання, що прокурором обґрунтовано наявність підстав для представництва в суді інтересів держави. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] , Новоград-Волинське міськрай ТМО понесло витрати на лікування потерпілого від злочину, між діями [PERSON] та цими витратами є прямий причинний зв`язок, а тому відповідач, згідно вимог ст. 1206 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved