Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

23 жовтня 2014 року до суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного між позивачем та [PERSON] договору № MRТ9АW07040047 від 27 вересня 2007 року, відповідач отримав кредит у розмірі 77098 гривень строком до 26 вересня 2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов?язався повертати кредит щомісяця, в період сплати, шляхом внесення щомісячного платежу, у тому числі заборгованість за кредитом, відсотки, комісію, а також інші витрати згідно кредитного договору. Однак [PERSON] зобов'язання за договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 25 червня 2014 року має заборгованість в сумі 423353,51 гривень, яка складається з наступного: 54947,23 гривень - заборгованість за кредитом, 112018,60 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 22259,09 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом, 234128,59 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборговансіть за кредитним договором № MRТ9АW07040047 від 27 вересня 2007 року в сумі 423353,51 гривень, а також судові витрати. Представник позивача за довіреністю Пархоменко М.А. у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, у судове засідання не прибула, надіславши заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, зазначала, що всі необхідні докази є в матеріалах справи, просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач до суду жодного разу не прибув, судові повістки неодноразово надсилались рекомендованими листами із повідомленням за зареєстрованою адресою проживання відповідача, однак конверти були повернуті поштовим відділенням за закінченням строку зберігання. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 вересня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (нині Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк") в особі керівника відділення № 9 Маріупольської філії Кириченко В.В. з одного боку, та [PERSON] з іншого, був укладений договір споживчого кредиту № MRТ9АW07040047. Згідно до умов договору [PERSON] отримав кредитні кошти на строк з 27 вересня 2007 року по 26 вересня 2014 року включно у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 77098 гривень на купівлю автомобілю, у тому числі 34 гривні - для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна; 741 гривень - для сплати страхових платежів за договором страхування ТЗ № MRТ9АW07040047 від 27 вересня 2008 року, договором особистого страхування № MRТ9АW07040047 від 27 вересня 2008 року на строк до 26 вересня 2008 року; 2223 гривень - винагорода за надання фінансового інструменту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,48% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля. Погашення заборгованості мало здійснюватися позичальником щомісяця в період сплати, за який приймається період з 24 по 28 число кожного місяця шляхом сплати банку грошових коштів (щомісячного платежу) у сумі 1658,77 гривень. Забезпечнням виконання Позичальником зобов?язань за даним договором виступав автомобіль CHEVROLET AVEO ТС58U. При цьому позичальник [PERSON] був ознайомлений з умовами зазначеного кредитного договору, а також із порядком та строками здійснення погашення отриманого кредиту і сплати відсотків за його користування, що підтверджується його особистим підписом у договорі. Згідно із ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання зобов'язання. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з доданого до позову розрахунку заборгованості за договором кредиту № MRТ9АW07040047 від 27 вересня 2007 року, укладеним між ЗАТ комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON], останній у порушення умов кредитного договору несвоєчасно та не у повному обсязі здійснював щомісячні платежі; заборгованість [PERSON] станом на 25 червня 2014 року становить 423353,51 гривень, яка складається з наступного: 54947,23 гривень - заборгованість за кредитом, 112018,60 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 22259,09 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом, 234128,59 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Вказаний розрахунок проведений відповідно до умов укладеного договору, процентна ставка розрахована відповідно до умов договору з урахуванням фіксованої процентної ставки 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. На підставі викладеного, суд вважає встановленим факт порушення позичальником [PERSON] договору кредиту № MRТ9АW07040047 від 27 вересня 2007 року, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в межах стягнення з відповідача на користь позивача відшукуваних у позові сум. Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним обов'язків за кредитним договором, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення з нього грошових сум та їх розміру. Приймаючи до уваги, що рішення ухвалено на користь позивача, суд, за положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України, присуджує з відповідача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати - судовий збір в сумі 3654 гривень. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 553, 554, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved