Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

23.11.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, дитину [PERSON], [INFO], просила залишити проживати з нею, стягнути судові витрати та залишити прізвище без змін. Свої вимоги мотивувала тим, що спільне життя не склалося, проживають окремо, у шлюбі перебувають формально, спільного побуту та господарства не ведуть та майже не спілкуються. Подальше сумісне життя і збереження сім»ї вважає неможливим, оскільки мають різні погляди щодо спільного сімейного життя, а тому звернулася до суду. Сторони у судове засідання не прибули. Позивач надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позові, які просила задовольнити. Відповідач повторно в судове засідання не з"явився. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суд не повідомив, заперечення ( відзиву ) на позов не подав, заяв про відкладення розгляду справи від якого не надходило, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі, проти чого позивач не заперечила. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 19 листопада 2013 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Городницької селищної ради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 31, що стверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.6/. Дошлюбне прізвище позивачки [PERSON]. Від цього шлюбу у сторін є неповнолітня дочка, [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження/ копія а.с.7/. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, поступово втратили зв'язки між собою, а, отже, сім'я припинила своє існування. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивачки та її неповнолітньої дитини, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Місце проживання неповнолітньої дочки слід визначити за місцем проживання її матері, про що у сторін спору не виникло. Прізвище позивачці після розірвання шлюбу суд залишає без змін. Згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати в сумі 640 грн.

Outcome: approved