Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

18.11.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу щомісяця до досягнення дітьми повноліття, та на дружину у розмірі 1/6 частки з усіх видів доходу щомісячно до досягнення молодшою дитиною [PERSON] 3-річного віку. В обґрунтування позову зазначила, що 28 серпня 2010 року між сторонами був укладений шлюб , зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського МРУЮ Донецької області, актовий запис № 349. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та повністю перебувають на її утриманні. Як вказує позивач, відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати своїх дітей, а саме: він відмовляється добровільно надавати кошти на їх утримання, витрачає гроші на свої потреби, інтересами сімї не цікавиться. Крім того, позивач ніде не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трирічного віку та отримує лише частку одноразової допомоги при народженні дитини, що зовсім недостатньо для утримання двох дітей. У звязку із тим, що відповідач не вважає за необхідне утримувати своїх дітей, та на неодноразові прохання про плату аліментів він не звертає ніякої уваги, позивач була змушена звернутися із вказаним позовом до суду. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилася. 12.12.2016 року надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився , про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованими поштовими відправлення за адресою його реєстрації. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає\~ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до\~ст. 224-228 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 218285, 28 серпня 2010 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського МРУЮ Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів 2010 року серпня місяця 28 числа зроблено відповідний актовий запис за № 349 (арк.с.4). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: -сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО № 377617 (арк.с.6); -сина [PERSON], [INFO], відповідно свідоцтва про народження серії І-НО № 709753 (арк.с.5). Позивач зараз перебуває у відпустці по догляду за молодшою дитиною [PERSON], діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання їх дітей, тому позивач змушена утримувати дітей самостійно. Відповідач, являючись батьком дітей зобов'язаний згідно\~ст. 180 СК України\~утримувати їх до досягнення ними повноліття, але матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча є працездатним та аліменти нікому не сплачує. Згідно\~ст.179 Сімейного Кодексу України\~аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України \~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184\~цього Кодексу. На підставі ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дітей підлягають задоволенню, а саме про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку щомісячно (по 1/6 кожному), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Статтею 75 СК України\~передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. \~\~\~ \~Частиною 2\~ст. 84 СК України\~передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4\~ст. 84 СК України). \~\~Із наведених доказів вбачається, що сторони проживають окремо, позивач виховує і утримує дітей сама, відповідач має можливість утримувати дітей, так як здоровий, інших утриманців не має, непрацездатних батьків не має, тому позивач доказала своє право на стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей та її. \~ Отже, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення\~ст.11 Цивільного процесуального кодексу України\~щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів обґрунтовані і підлягають задоволенню. У відповідності до\~\~ч.3 ст.88\~\~ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн. Згідно статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved