Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право на право на земельну частку (пай) сільськогосподарських угідь, розміром 0,58 га в умовних кадастрових одиницях, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 202977 зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 352 від 03.05.2001 року, виданого на підставі рішення Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області від 13.04.2001 року № 123, в порядку спадкування за заповітом після діда [PERSON], померлого 18 грудня 2002 року в с. Запоріжжя Токмацького району Запорізької області, у віці 65 років. В обґрунтування позову зазначено, що за життя його дід [PERSON] склав на його імя заповіт від 06.11.2001 року. В якому він заповідав йому право на земельну частку (пай) розміром 6,88 га в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН № 202977. Даний заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області та зареєстровано в реєстрі за № 354. 18 грудня 2002 року його дід [PERSON] помер в с. Запоріжжя Токмацького району Запорізької області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з права на земельну частку (пай) площею 6,88 га в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області, що перебувало у колективній власності ВАТ «Запорізькій ППРР» Токмацького району, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН № 202977 від 03.05.2001 року. За життя дід реалізував своє право на земельну частку пай та отримав державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 072706 розміром 6,16 га. Згідно рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 26.06.2003 року по справі № 2-840 за ним визнано право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, яка належала його діду. На підставі рішення він отримав новий державний акт на своє життя на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗП № 014653 від 28 липня 2005 року. Відповідно до інформаційного листа наданого Управлінням Держземагентства у Токмацькому районі Запорізької області від 25.05.2015 року № 31-280.3-2595/2-15 розмір сільськогосподарських угідь включених за сертифікатом серії РН № 202977, але не наданих за державним актом у власність його діду [PERSON] складає 0,58 умовних кадастрових гектарів, вартістю 1772,08 грн. Спадкоємцями [PERSON] є він та [PERSON], інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом не має. 03 червня 2015 року він звернувся до Токмацької районної державної нотаріальної контори та подав додаткові документи для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.11.2001 року на право на земельну частку (пай) сільськогосподарських угідь розміром 0,58 га, але йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. У звязку з чим змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника позивача надійшла заява, в якій зазначено, що позивач разом з представником повністю підтримують позовну заяву, просив позов [PERSON] повністю задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву, в якій просила позов [PERSON] повністю задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Представник третьої особи Управління Держземагенства у Токмацькому районі Запорізької області у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Надали заяву, в якій просили справу розглядати за відсутності представника, при вирішення справи покладались на розсуд суду. Представник третьої особи Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Надали заяву, в якій просили справу розглядати за відсутності представника, заперечень до позовної заяви не мають. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] є дідом позивача. 18 грудня 2002 року [PERSON] помер в с. Запоріжжя Токмацького району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть. За життя [PERSON] склав заповіт від 06.11.2001 року, відповідно до якого належний йому будинок, що знаходиться по вул. 50 років Жовтня в с. Запоріжжя Токмацького району Запорізької області, а також автомобіль ЗАЗ 968 М, технічний паспорт ГГ № 905825, державний номерний знак [NUMBER], заповідав [PERSON], а належне йому право на земельну частку (пай) розміром 6,88 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН № 202977 виданого Токмацькою райдержадміністрацією 03 травня 2001 року заповів [PERSON]. Даний заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області та зареєстровано в реєстрі за № 354. [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ВАТ «Запорізький ППРР» Токмацького району розміром 6,88 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 03 травня 2001 року, серії РН № 202977. За життя [PERSON] реалізував своє право на земельну частку пай та отримав державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 072706 розміром 6,16 га. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Враховуючи відкриття спадщини у 2002 році, до спадкових правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття та прийняття спадщини. У відповідності зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом ст. 549 ЦК УРСР вбачається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1983 року "Про практику розгляду судами справ про спадкування", якщо у вказаний шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно, а не про продовження строку. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. За рішенням Токмацького районного суду від 26 червня 2003 року, визнано за [PERSON] в порядку спадкування право власності на земельну ділянку належну на підставі державного акту, виданого Токмацькою районною державною адміністрацією 25.12.2002 року [PERSON], який помер 18.12.2002 року. На підставі рішення суду позивач отримав державний акт на своє життя на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 014653 від 28 липня 2005 року. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,16 га у межах згідно з планом, земельна ділянка розташована та території Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно інформаційного листа Управління Держземагентства у Токмацькому районі Запорізької області від 25.05.2015 року № 31-280.3-2595/2-15, повідомило, що [PERSON] виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серія РН № 202977, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів за № 352 від 03 травня 2001 року, згідно якого виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 072706 в розмірі 6,16 га фізичних гектарів. Розмір сільськогосподарських угідь, включених за цим сертифікатом, але не наданих за Державним актом у власність гр. [PERSON] складає 0,58 умовних кадастрових гектарів вартістю 1\~772,08 грн. (з урахуванням коеф. Індексації 2,465 на 2002 рік). [PERSON], який є спадкоємцем [PERSON] не отримав правовстановлюючого документа на дані угіддя, так як в рішенні Токмацького районного суду від 26 червня 2003 р. справа № 2-840 вказана тільки земельна ділянка площею 6,16 га на підставі Державного акту серія ІІІ-ЗП № 072706. 03 червня 2015 року позивач звернувся до Токмацької районної державної нотаріальної контори та подав додаткові документи для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.11.2001 року на право на земельну частку (пай) сільськогосподарських угідь розміром 0,58 га, але йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, що підтверджується постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Спадкоємцями [PERSON] є він та [PERSON], інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом не має. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В даному випадку розмір сільськогосподарських угідь включених за цим сертифікатом, але не наданих за Державним актом у власність гр. [PERSON] складає 0,58 умовних кадастрових гектарів вартістю 1\~772,08 грн. (з урахуванням коеф. Індексації 2,465 на 2002 рік). За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права на право на земельну частку (пай), в порядку спадкування за заповітом після смерті діда є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved