Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

14 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], уточнивши позовні вимоги, просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 19.02.2010 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на сімейні обовязки. Вони стали зовсім чужими людьми, втратили почуття любові та взаємної поваги. Подружні відносини між ними припинилися з серпня 2016 року та з того ж часу спільне господарство не ведеться, проживають окремо, спір про спільне майно відсутній. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. На примирення не згідна та вважає, що шлюб необхідно розірвати. Малолітній син [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Їй важко одній утримувати дитину лише на її заробітну плату, так як дитині необхідно постійно купувати одяг, продукти, підручники та канцелярські предмети для її навчання, а також іграшки для його належного розвитку. У звязку з цим їй необхідна фінансова допомога з боку відповідача на утримання їхнього сина, яку він у добровільному порядку відмовляється надавати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву від 17.01.2018 року, якою підтримала позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечувала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у відповідності з ч.8 ст. 128\~ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.02.2010 року між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 176, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19.02.2010 року. У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач в судове засідання не з'явився, не надав до суду заперечень проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою\~\~(ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач офіційно не працевлаштований та немає регулярного матеріального доходу. Дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не виконує обов'язків по утриманню своєї дитини, які встановлені\~ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на день ухвалення рішення становить 1860\~грн. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, враховуючи матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які просить стягнути позивач на її користь, є обгрунтованим, визначеним з врахуванням всіх обставин та вимог закону, а тому позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. \~ На підставіст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved