Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

19 вересня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Служба у справах дітей Луцької міської ради про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Вказує, що син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а батько дитини - [PERSON], не бажає виховувати та утримувати неповнолітню дитину. Зазначає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, по вихованню та утриманню сина, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не цікавиться життям сина. Заочним рішенням від 20 квітня 2018 року ухвалено стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 930,00 гривень, починаючи з 11 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Покликаючись на ст.ст. 141,150,157,164 СК України просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, не заперечували щодо постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи за останньою відомою адресою його місця проживання, а також через розміщення оголошення на офіційному сайті Луцького міськрайонного суду. Представник третьої особи Андрусік О.А. в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову та постановлення заочного рішення. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON]є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). В судовому засіданні встановлено, що відповідач фактично з народження дитиною не цікавиться, жодного разу не проявляв ініціативи для спілкування з сином, не вітав з святами та днем народження, [PERSON] не знає батька, оскільки фактично ніколи його не бачив. Заочним рішенням від 20 квітня 2018 року ухвалено стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 930,00 гривень, починаючи з 11 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8). Відповідач злісно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітнього сина. Так, з довідки, виданої другим відділом ДВС м.Луцька ГТУЮ у Волинській області вбачається, що [PERSON] у період з 01.02.2018 року по 01.08.2018 року аліментів на утримання сина не сплачував (а.с.9). З листа заступника директора НВК «Гімназіх № 14 імені Василя Сухомлинського» , учнем якої є [PERSON], вбачається, що батько [PERSON] вшколі сина не відвідує і участі у вихованні не бере (а.с. 10). Із письмового висновку служби у справах дітей Луцької міської ради від 13грудня 2018 року, вбачається, що позбавлення батьківських прав відповідача щодо неповнолітнього [PERSON], [INFO], є доцільним та в інтересах неповнолітньої дитини. У висновку також зазначено, що [PERSON] звернувся із заявою у службу у справах дітей щодо позбавлення батька батьківських прав. Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За пунктом 2 частини 1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 ( v0020700-08 ) від 19.12.2008 року ) роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Виходячи з вищенаведеного, та з урахуванням тієї обставини, що [PERSON] дійсно фактично ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, суд вважає, що відповідач свідомо не виконує своїх батьківських обов'язків щодо неповнолітнього сина, а тому позовні вимоги, щодо позбавлення його батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved