Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

I.Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21 червня 2013 року у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом №244, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2013 року. Її прізвище до реєстрації шлюбу "[PERSON]". Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося. Сімейно-шлюбні відносини припинені між ними з листопада 2017 року, з того часу мешкають окремо. Причинами розпаду сім'ї стали причини психологічного характеру. Вважає недоцільним зберігати шлюб. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивачка у відкрите судове засідання не з'явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позов (а.с.24). Відповідач у відкрите судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу (а.с. 22). ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувались. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, дослідивши матеріали справи, встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і ухвалює рішення про задоволення позову. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 21 червня 2013 року у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за №244, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). Сторони від сумісного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, в якому батьком зазначений [PERSON] (а.с.7). V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачено ч.4 вказаної статті. Сторони категорично наполягають на розірванні шлюбу, що говорить про їх стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Приймаючи до уваги згоду відповідача на розірвання шлюбу і відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає що причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, і це має істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved