Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся у листопаді 2019 року до Святошинського районного суду м. Києва із позовом про визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він є власником цієї квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29.01.2015 року. Крім позивача та його дружини у квартирі також зареєстровані відповідачі, які фактично там не проживають і ніколи не проживали. Реєстрація відповідачів порушує права позивача як власника та перешкоджає реалізувати право на розпорядження квартирою, також суттєво збільшуються витрати на житлово-комунальні послуги. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав і просив задовольнити. Повідомив, що дочка позивача відповідачка [PERSON] фактично проживає та зареєстрована: [ADDRESS] , прав власності на спірну квартиру не має. Відповідач [PERSON] колишній чоловік дочки позивача, прав власності на спірну квартиру не має, його місце проживання на сьогоднішній день невідомо. Відповідачка [PERSON] громадянка Польщі, прав власності на спірну квартиру не має, її місце проживання невідомо, строк дії посвідки на тимчасове проживання закінчився [INFO] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у спосіб передбачений нормами ЦПК України, зокрема шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду разом з позовною заявою та додатками до неї, судових повісток за адресами місця реєстрації й фактичного місця їх проживання. У відповідності зі ст. 278 ЦПК України відповідачам було запропоновано надати суду у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ували суду про відкриття провадження у справі відзив, чого ними зроблено не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, зважаючи на належне повідомлення відповідачів у справі про розгляд такої, згідно вимог ст. 128, 131 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, дослідивши у сукупності та співставленні надані суду докази, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог з огляду на таке. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачу належить на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29.01.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори та зареєстрованим у реєстрі за № 5-106, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, дата державної реєстрації 29.01.2015 року. Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 09.08.2019 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 05.06.2019 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 13.02.2015 року за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з посвідки на тимчасове проживання [PERSON] дата закінчення строку дії посвідки 10.12.2018 року. Згідно Акту ЖЕК № 8-9 КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва" від 10.02.2020 року відповідачі за адресою [ADDRESS] не проживають. Частиною першою ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності зі ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки позивач є власником зазначеної квартири, тому має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності щодо особи, яка не є його співвласником, проте в ній зареєстрована, шляхом визнання її такою, що втратила право на користування цим жилим приміщенням. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню., оскільки встановлено,що відповідачі фактично не проживають за адресою [ADDRESS] , тоді як іх реєстрація за вказаною адресою порушує права її власника на вільне розпорядження. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору 768,40 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved