Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

30 січня 2017 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що 31.07.2006 року, вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29. 03. 2011 року шлюб було розірвано. Фактично шлюбні стосунки було припинено з вересня 2009 року, вони проживають окремо, дитина проживає з нею. Спорів стосовно міста проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з нею. Весь цей час відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. 21.01.2011 року було стягнуто аліменти з [PERSON] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходів). За весь цей час відповідач жодного разу не виплачував аліменти, тому має заборгованість у розмірі 83 862, 17 грн. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 04.01.2017року встановлено, що батько дитини долею дитини та її станом здоров'я не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, з донькою не спілкується. На підставі викладеного просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої доньки, [PERSON]. Стягнути з відповідоча на її користь судові витрати (а.с.3-4). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання на слухання по справі не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпрі ради Козир О.В. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав, що встановлені в судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 13 грудня 2006 року - батьками дитини [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с.6). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2011 року стягнуто із [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання дочки, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 жовтня 2010 року - до досягнення [PERSON] повноліття (а.с.7). Позивач 22 липня 2016 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22 липня 2016 року (а.с.9). З розрахунку заборгованості по аліментам відповідач [PERSON] станом на 01.06.2017 року має заборгованість у розмірі 94407,11грн. (а.с.32,33). Згідно з характеристикою КЗО «Середня загальноосвітня школа» № 87 ДМР, [PERSON] навчається в 4-му класі КЗО СЗОШ № 87 ДМР з 2013 року з першого класу. За цей час її батько, [PERSON], не відвідував школу, не цікавився навчальними досягненнями дитини, не відвідував батьківські збори, про доньку не піклувався (а.с.11). Висновком органу опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровську ради №2-17/76/1 від 20.01.2017 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON], [INFO], з тих підстав, що [PERSON] обов'язків покладених на нього як на батька не виконує, не приймає будь-якої участі у вихованні доньки, не піклується про неї (а.с.22-23). У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. В силу ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно зі ст.164 Сімейного Кодексу України, батьки, які ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Позбавлення батьківських прав - це захист інтересів дітей і санкція за протиправну поведінку батьків. Відповідно до ст. 165Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Положеннями ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З аналізу наведених норм права слідує, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, і ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші заходи впливу виявились безрезультатними. Звідси, пред'явленню позову про позбавлення батьківських прав передує велика профілактична, попереджувальна робота з неблагополучними батьками. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батько ухиляється від їх виконання, що таким буде лише за встановлення його впертого та систематичного, незважаючи на всі міри попередження, продовження невиконання свого батьківського обов'язку. Ігноруючи зазначені положенням закону, якими визначений чіткий імперативний припис щодо обов'язку батьків брати участь у вихованні та утриманні дитини, відповідач [PERSON] відсторонився від виховання та утримання малолітньої доньки [PERSON] матеріальну допомогу на її утримання не надає, її долею не цікавиться, не навідує, допомоги матері в організації побуту дитини не надає. Зазначені обставини в сукупності дають можливість зробити висновок, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання малолітньої доньки. Аналізуючи положення наведених норм законодавства, співставляючи їх зі встановленими фактичними обставинами справи і дослідженими доказами, суд вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON]повністю відповідає інтересам малолітньої дитини [PERSON], оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться її долею. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Також з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved