Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.03.2019 року з неї було стягнуто в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 (дві тисячі) грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку. Вказує, що з часу прийняття рішення її матеріальне становище погіршилось, оскільки, її доходи не є постійними. На підставі викладеного просить суд стягувати з неї на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 000 (одна тисяча) грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття. Ухвалою суду від 18 грудня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. До початку судового засідання позивач подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач до початку судового засідання подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності осіб, що не з`явилися по наявним матеріалам справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.03.2019 року ухвалено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 (дві тисячі) грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 3-5). Як вбачається з довідки про доходи № 00000000016 від 11.11.2019 року та № 00000000021 від 11.11.2019 року, заробітна плата в період з липня 2019 року по жовтень 2019 року включно, становить 28 802,94 грн. (а.с. 6-7). Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, з урахуванням тієї обставини, що відповідач позовні вимоги визнав, у власності позивача не має інших доходів, крім заробітної плати, суд вбачає суттєву зміну матеріального стану у платника аліментів, тобто позивача, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , встановлений рішенням Луцького міськрайонного суду від 20.03.2019 року. У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 384,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved