Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

27 березня 2019 року заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 звернулася до суду з позовом, предметом якого є: визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0, 5 га з кадастровим номером 4825183200:01:000:0593 серії ЯЛ номер 856278, виданий [PERSON] відділом Держкомзему в Очаківському районі Миколаївської області та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011047800069; зобов`язання [PERSON] повернути у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області земельну ділянку площею 0,5 га з кадастровим номером 4825183200:01:000:0593 вартістю 15 535 грн 50 коп., що розташована за межами населеного пункту в межах території Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] , будучи власником земельної ділянки площею 9 га, на підставі мирових угод, укладених під час розгляду цивільної справи за позовами [PERSON] та [PERSON] про стягнення коштів за договорами позики, відчужив останнім по 0,5 га належної земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства. Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2017 року, визнано незаконним та скасовано розпорядження Очаківської райдержадміністрації від 21 березня 2005 року №67, від 24 грудня 2008 року №574 та від 04 лютого 2009 року №58, визнано недійсним державний акт серії ЯЗ номер 248577, виданий [PERSON] на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 4825183200:01:000:0001 площею 9 га, а постановою апеляційного суду Миколаївської області від 25 квітня 2018 року скасовано ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2009 року про затвердження мирової угоди у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 січня 2019 року цивільний позов [PERSON] до [PERSON] залишено без розгляду. Оскільки вказаними вище рішеннями судів у спорі між тими самими сторонами встановлено незаконність розпоряджень Очаківської райдержадміністрації від 21 березня 2005 року №67, від 24 грудня 2008 року №574 та від 04 лютого 2009 року №58, ці обставини не потребують доказування в силу положень частини 4 статті 82 ЦПК України, і, на думку прокурора, є достатньою підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0, 5 га з кадастровим номером 4825183200:01:000:0593 серії ЯЛ номер 856278, виданого на ім`я [PERSON] , та зобов`язання останнього повернути її у власність держави. 28 березня 2019 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області постановлено ухвалу про забезпечення позову, якою до набрання рішенням суду законної сили накладено арешт на земельну ділянку площею 0,5 га з кадастровим номером 4825183200:01:000:0593, заборонено органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо зазначеної земельної ділянки, заборонено [PERSON] вчиняти щодо цієї земельної ділянки дії, спрямовані на зміну її цільового призначення, поділу або об`єднання з іншими земельним ділянками, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї (а.с. 59-60). В судовому засіданні прокурор позов підтримала, просила його задовольнити. Дала пояснення, що з часу постановлення Очаківським міськрайонним судом ухвали від 28 грудня 2009 року про затвердження мирової угоди, на підставі якої земельна ділянка площею 0, 5 га передана у власність [PERSON] , остання жодних дій з оформлення прав на земельну ділянку не вчинила, а згідно даних Державного земельного кадастру та Поземельної книги власником і досі є відповідач [PERSON] .. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Скориставшись правом надати пояснення, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області зазначило, що спірна земельна ділянка належить до земель водного та природно-заповідного фонду і природоохоронного призначення, тоді як Головне управління розпоряджається землями сільськогосподарського призначення. У зв`язку з викладеним Головне управління заперечувало проти визначення його в якості позивача у даній справі та просило розглянути її без участі його представника (а.с. 100-101). Заслухавши пояснення прокурора та представника третьої особи, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносин. Судом встановлено, і сторони не заперечують, що 09 лютого 2009 року [PERSON] на підставі розпорядження Очаківської районної державної адміністрації №58 від 04 лютого 2009 року видано державний акт серії ЯЗ №248577 на земельну ділянку площею 9 га з кадастровим номером 4825183200:01:000:0001 в межах території Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області для ведення фермерського господарства (а.с. 24). З матеріалів справи вбачається, що рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2017 року у справі №483/1107/15-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2017 року, цивільний позов Очаківського міжрайонного прокурора до Очаківської районної державної адміністрації, [PERSON]. та [PERSON] про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та зобов`язання повернути їх у власність держави задоволена частково - визнано незаконним та скасовано розпорядження Очаківської районної державної адміністрації №58 від 04 лютого 2009 року, визнано недійсним виданий [PERSON] державний акт серії ЯЗ №248577 на право власності на земельну ділянку площею 9 га з кадастровим номером 4825183200:01:000:0001 в межах території Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області для ведення фермерського господарства (а.с. 14-22) Судами встановлено, що на підставі розпорядження голови Очаківської районної державної адміністрації № 67 від 21 березня 2005 року зі змінами, внесеними розпорядженням № 412 від 05 грудня 2005 року, голові фермерського господарства «Ларіч» Крумаленку М.І. було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку загальною площею 9 га із земель державної власності в постійне користування для ведення фермерського господарства в межах території Покровської сільської ради. Рішенням господарського суду Миколаївської області від 25 листопада 2008 року задоволено позов фермерського риболовецького господарства «Ларіч» до Очаківської районної державної адміністрації та зобов`язано відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 9 га у приватну власність відповідачеві [PERSON] та видати державний акт на вказану земельну ділянку. На виконання вказаного рішення суду 24 грудня 2008 року Очаківською районною державною адміністрацією винесено розпорядження №574 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину України [PERSON] (голові фермерського господарства «Ларіч») для ведення фермерського господарства із земель, які знаходяться в постійному користуванні фермерського господарства «Ларіч» в межах території Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 9 га у власність відповідачеві [PERSON] .. Розпорядженням Очаківської районної державної адміністрації №58 від 04 лютого 2009 року затверджено технічну документацію із землеустрою на ім`я відповідача [PERSON] та передано у власність зазначену земельну ділянку. На підставі вказаного розпорядження відповідач [PERSON] 09 лютого 2009 року отримав державний акт серії ЯЗ № 248577 на право власності на земельну ділянку площею 9 га за цільовим призначенням - ведення фермерського господарства, що розташована в межах території Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, що підтверджується копією цього державного акту. Судами також встановлено, що надана у приватну власність [PERSON] земельна ділянка площею 9 га розташована поблизу озер Чірніно та Черепашіно, на відстані 70 м від урізу води озер. Також зазначена земельна ділянка розташована на відстані 620 м від урізу води Чорного моря, тобто одночасно входить в законодавчо визначені межі прибережних захисних смуг озер та Чорного моря. У подальшому зазначену земельну ділянку відповідачем було поділено на три окремі ділянки - площами 8 га, 0,5 га та 0,5 га відповідно, при цьому дві останні передано у приватну власність іншим особам. Оскільки наведені обставини встановлені судовими рішеннями у цивільній справі стосовно [PERSON] , який є відповідачем у даному спорі, то ці обставини в силу вимог частини 5 статті 82 ЦПК України, тобто преюдиційності судових рішень, не підлягають доказуванню. З долучених до матеріалів справи доказів слідує, що 28 грудня 2009 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області постановлено ухвалу, якою затверджено мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] , на підставі якої до останньої переходить право власності на земельну ділянку площею 0, 5 га, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 248577, виданого 09 лютого 2009 року Очаківською районною державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності за №010902100286 (а.с. 23). З дослідженої судом довідки №01-17 від 23 вересня 2010 року, виданої відділом Держкомзему, слідує, що належним [PERSON] земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери: ділянці площею 8 га - 4825183200:01:000:0591, земельній ділянці площею 0, 5 га - 4825183200:01:000:0592 і ще одній земельній ділянці площею 0, 5 га - 4825183200:01:000:0593 (а.с. 32). Судом також встановлено, що 28 вересня 2010 року на підставі того ж розпорядження Очаківської районної державної адміністрації №58 від 04 лютого 2009 року [PERSON] видано державний акт серії ЯЛ №856277 на земельну ділянку площею 0,5 га з кадастровим номером 4825183200:01:000:0593 для ведення фермерського господарства (а.с. 34). З матеріалів справи вбачається, що постановою апеляційного суду Миколаївської області від 25 квітня 2018 року ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області про затвердження мирової угоди скасовано, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду в іншому складі суду (а.с. 44). 08 січня 2019 року Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області постановив ухвалу, якою позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів залишив без розгляду (а.с. 46). Судом також встановлено, що [PERSON] свої права на земельну ділянку не оформила. Наведені обставини підтверджуються змістом довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 42), а також змістом Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 4825183200:01:000:0593, з якого вбачається, що вона належить на праві власності [PERSON] на підставі державного акту серії ЯЛ номер 856278 (а.с. 39). Вирішуючи цивільно-правовий спір, суд виходить з такого. Статтею 84 Земельного кодексу України встановлено заборону передавати у приватну власність землі державної та комунальної власності водного фонду. Прибережна захисна смуга може використовуватися лише відповідно до її цільового призначення з урахуванням законодавчих обмежень щодо ведення господарської діяльності, а землі, на яких розташована прибережна смуга, не підлягають відчуженню. Фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі й межах, встановлених законодавством. Відсутність такого проекту та не визначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися як відсутність самої прибережної захисної смуги та правомірність передачі у приватну власність ділянки, розташованої у нормативно визначеній смузі від урізу води. Судовими рішеннями у цивільній справі №483/1107/15-ц встановлено, що спірна земельна ділянка належить до земель водного фонду та передана у власність [PERSON] з порушення вищевикладених вимог закону. У зв`язку із цим рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2017 року визнано незаконним та скасовано розпорядження Очаківської районної державної адміністрації №58 від 04 лютого 2009 року про затвердження технічної документації із землеустрою на ім`я відповідача [PERSON] , на підставі якого відповідачу був виданий спірний державний акт серії ЯЛ номер 856278. Отже, із скасуванням розпорядження Очаківської районної державної адміністрації підлягає визнанню недійсним і документ, який посвідчує право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку. Такий висновок суду узгоджується з роз`ясненнями, наданими у п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013 року, відповідно до яких свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких згідно зі статтею 19 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" провадиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. У зв`язку із цим суд відповідно до частини першої статті 21, статті 393 ЦК визнає незаконним і скасовує такий акт, виданий владним органом, повністю або частково, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси. Вирішуючи спір в частині зобов`язання повернути земельну ділянки у власність держави, суд виходить з такого. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у пункті 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц, у пункті 96 постанови від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц виклала висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, згідно з яким зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням статті 59 ЗК України має розглядатися як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовна вимога зобов`язати повернути земельну ділянку має розглядатися як негаторний позов, який може бути заявлений упродовж всього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду. Зважаючи на належність спірної земельної ділянки до земель водного фонду, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині зобов`язання [PERSON] повернути спірну земельну ділянку у відповідності до вимог ст. 391 ЦК України. Таким чином, надані прокурором та досліджені в судовому засіданні докази дають підставу встановити, що спірна земельна ділянка дійсно набута [PERSON] у власність з порушенням законодавства, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі Розподіляючи судові витрати, суд звертає увагу на те, що прокурором сплачено 5 763 грн 00 коп. (а.с. 1) в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом, а також 960 грн 50 коп. (а.с. 52) в рахунок судового збору за подання заяви про забезпечення позову. Разом з тим, з позовної заяви слідує, що прокурором заявлено дві вимоги немайнового характеру, які підлягали оплаті судовим збором в розмірі 3 842 грн. 00 коп. Отже прокурором при зверненні до суду з вказаним позовом надмірно сплачений судовий збір в сумі 1921 грн., який відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» підлягає поверненню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь прокуратури Миколаївської області слід стягнути судові витрати у розмірі 4 802 грн 50 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved