Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей: сина [PERSON],[INFO], доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем уклали шлюб 28 вересня 2002 року. Від даного шлюбу народилися син [PERSON],[INFO], донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що понад сім років шлюбні відносини між ними припиненні, разом не проживають, оскільки відповідач покинула сім'ю, життям дітей не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з ними та приймати участь у їх вихованні. Таким чином позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO]. Позивач та його представник в судове засідання не прибули, звернулися до суду заявою про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги просили задоволити, позивач не заперечив щодо постановлення заочного рішення по даному провадженню. Представник органу опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації звернувся до суду з заявою про розгляд справи в їх відсутності, не заперечили проти задоволення позову. Відповідач, також не прибула в судове засідання, повідомлявся належним чином про дату, час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам статті 247 ЦПК України. Враховуючи зазначене і положення статтей 19,258-260,280-283 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Статтею 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не прибув у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. 2 із 4 Таким чином, що справу можливо розглянути без відповідача, з подальшим виконанням статті 283 ЦПК України - направлення йому копії заочного рішення суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується наданими суду копіями свідоцтва про народження. Однак, незважаючи на це, від виконання своїх обов'язків по їх вихованню відповідач ухиляються. Вищенаведене підтверджується висновком органу опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації за №02-26/547 від 29 квітня 2016 року та іншими доданими документами зокрема актом обстеження матеріально-побутових умов від 22 червня 2018 року, характеристиками щодо неповнолітніх та позивача, довідкою про склад сім'ї за №389 від 22 червня 2018 року. Нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин є відповідні норми Сімейного кодексу України. Статтями 27, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наданими суду доказами підтверджується, що відповідач долею дітей не цікавиться, бажання бачитися та спілкуватися з сином та доньками не виявляє, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не займається їх фізичним та духовним розвитком. Зазначене свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, передбачених Сімейним кодексом України. Статтею 1 Сімейного кодексу України визначено, що регулювання сімейних відносин здійснюється з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, сама дитина, яка досягла 14 років. При цьому, Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків , як позбавлення батьківських прав. Слід зазначити, що розбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх або неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає підстави для позбавлення батьківських прав, це ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстокого поводження з дитиною, коли вони є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 1 статті 164 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. 3 із 4 Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Крім того, в пункті 15 вищезазначеної постанови зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківського обов'язку. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Таким чином, судом встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своїх неповнолітніх дітей, не піклується про них, нехтує батьківськими правами та обов'язками. Отже, відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, а тому захищаючи права та інтереси дітей слід позбавити її батьківських прав відносно неповнолітніх сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO]. Виходячи з цього, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підтверджені необхідними доказами, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору, тому в силу частини 1 статті 141 ЦПК України їх слід відшкодувати за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved