Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

28.08.2019 Вінницького районного суду Вінницької області з позовом звернулась заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. 23.09.2019 судом відкрито провадження даній у справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України та судом вирішено справу розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. Свій позов мотивує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду було розірвано . Вказує, що в період шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що сторони разом не проживають, син проживає разом з позивачем, а відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина, хоча має таку можливість, оскільки він має добрий стан здоров`я, працює та має спільних дохід, не перебував на обліку в жодній медичній установі, не зобов`язаний до виплати аліментів будь-кому, крім їх спільної дитини. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частки всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність, в разі неявки відповідача, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не з`явився, по невідомим суду причинам, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв`язку з чим, суд виніс ухвалу про заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом установлено, що 02.10.2004 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13.03.2017 було розірвано (а.с.6). В період шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини (а.с.7). Дитина проживає разом із позивачем, та перебуває на її утриманні, що підтверджується, довідкою, виданою виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району від 27.08.2019 №1297 (а.с.8). Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного. Судом установлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання неповнолітньої дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов`язків утримувати дитину, судом не встановлено. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 181 СК, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає із позивачем та перебуває на її утриманні, позивача, яка є працездатного віку, також суд враховує матеріальне становище відповідача, зокрема те, що він зі слів позивача є фізично здоровою людиною, працездатного віку, не є особою з інвалідністю, інших осіб на утриманні не має, а тому суд вважає , що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Тому, суд дійшов висновку, що позов позивача підлягає задоволенню та стягненню з відповідача, на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття . Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, аліменти на дитину необхідно стягувати починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 28.08.2019 і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає до стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 768,40 гривень. Крім цього, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved