Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

31 січня 2017 року Костянтинівський міський центр зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся до суду з позовом до [PERSON], уточнивши заявою від 06.04.2017 р. первісно заявлені позовні вимоги, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь 4664,04 грн. у якості відшкодування безпідставно отриманої допомоги по безробіттю, пославшись на те, що [PERSON] 25.09.2015 року подала Костянтинівському міському центру зайнятості заяву про надання їй статусу безробітного. Згідно зі ст.43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного було надано в той же день. Відповідно до ст.22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» [PERSON] було призначено допомогу по безробіттю з 02.10.2015 р., тобто з 8-го дня після реєстрації безробітного. 17.03.2016 р. [PERSON] подала до центру зайнятості заяву про зняття її з обліку. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року № 60/62 та постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 року № 7-1, службою зайнятості проводяться розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення. Розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Під час співставлення (звіряння) первинних документів особи з інформацією ДПС (за 1 квартал 2016 року) стало відомо, що [PERSON] в період перебування на обліку отримала дохід. В звязку з цим, Костянтинівським міським центром зайнятості проведена перевірка та складено Акт №257 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціально страхування на випадок безробіття» від 08.11.2016 року. Зазначеним актом встановлено, що [PERSON] згідно наказу №140-к/тр від 16.12.2015 р. була прийнята на роботу до Костянтинівської спеціалізованої загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів №13 та звільнена 18.12.2015 року. Таким чином, відповідно до ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» [PERSON] відносилася до зайнятого населення в період перебування на обліку безробітного. Внаслідок цього було встановлено незаконне перебування [PERSON] в статусі безробітного та отримання соціальних послуг, в тому числі отримання допомоги по безробіттю з 16 грудня 2015 року по 29 лютого 2016 в сумі 5264,04 грн. Костянтинівським міським центром зайнятості 18.11.2016 року за вихідним № 07/5157 була направлена претензія [PERSON] для добровільної сплати отриманих коштів по безробіттю. Кошти були частково сплачені і таким чином розмір заборгованості складає 4664,04 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала за наведених у позовній заяві підстав. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка, повідомлена про час та місце розгляду справи в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином, у судове засідання не зявилася, заперечень проти позову суду не надала. Заслухавши представника позивача, дослідивши докази по справі, суд дістає таких висновків: Відповідно до\~статті 2 Закону України "Про зайнятість населення"\~безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із частиною першою\~статті 7 Закону N 1533-III\~є допомога по безробіттю. Судом встановлено, що 25 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до Костянтинівського міського центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного та призначення йому виплати допомоги по безробіттю у розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», з 8-го дня після реєстрації. В заяві зазначила, що через відсутність роботи вона не має заробітку та інших передбачених законодавством доходів, та не забезпечує себе роботою самостійно. Також зазначила, що вона не є субєктом підприємницької діяльності, не отримує пенсії на пільгових умовах та вислугу років та будь-які інші види допомоги відповідно до законодавства. З правами та обовязками зареєстрованого безробітного, що визначені Законом України «Про зайнятість населення» та Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» ознайомлений (а.с.3). [PERSON] було надано статус безробітного з 25.09.2015 р., про що свідчить її персональна картка (ПК) № 052315092500011 (а.с.4-5). Згідно з Рішенням, прийнятим територіальним органом щодо зареєстрованого безробітного (Додаток №2 до ПК) у відповідності до ст.22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» [PERSON] було призначено допомогу по безробіттю з 02 жовтня 2015 року, тобто з 8-го дня після реєстрації безробітного (а.с.6). Відповідно до Акту №257 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 15 квітня 2016 року встановлено факт порушення безробітним [PERSON] п.2 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а саме: [PERSON], перебуваючи на обліку в Костянтинівському міському центру зайнятості з 25.09.2015 р. з наданням статусу безробітного 25.09.2015 р., з призначенням допомоги по безробіттю з 02.10.2015 р. по 25.09.2016 р., працювала МІСЬКУО вчителем з 01.09.2010 р. по 20.08.2015 р., з 16.12.2015 р. по 18.12.2015 р. (в період перебування на обліку в Костянтинівському міському центрі зайнятості), та з 01.09.2016 р., де працює по теперішній час (а.с.8-9). Статтею 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі працевлаштування безробітного (п.1 ч.1). 17 березня 2016 року Костянтинівським міським центром зайнятості було прийнято рішення про припинення реєстрації безробітного [PERSON] у звязку з поданням безробітним заяви про припинення реєстрації з 01.03.2016 р. (а.с.7 зворот). Згідно з додатком до ПК про прийняті рішення щодо нарахувань та платежів [PERSON] за період перебування в статусі безробітного з 25.09.2015 р. по 29.02.2016 р. нараховано 11429,49 грн., з яких безпідставно 5264,04 грн. (а.с.6). З метою досудового врегулювання питання про добровільну сплату незаконно отриманих коштів, на адресу відповідачки було направлено Претензію від 18.11.2016 р. №07/5157 про необхідність добровільного повернення коштів, сплачених як допомога по безробіттю на рахунок центру зайнятості. Станом на день розгляду справи вся сума заборгованості відповідачкою позивачу не сплачена. Згідно з ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані у встановленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з ч.3 ст.36 наведеного закону сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. З огляду на те, що даний спір є цивільно-правовим, що також підтверджується висновками Верховного суду України в постанові від 22.09.2015 року у справі №21-1884а15, тому до спірних правовідносин мають застосовуватися загальні положення відшкодування шкоди, передбачені\~главою 82 Цивільного кодексу України. Згідно\~статті 1166 Цивільного кодексу\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно\~статті 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахування вказаних положень відповідач має відшкодувати реальну вартість незаконно отриманих коштів, тобто компенсувати саме той розмір витрат, які поніс позивач внаслідок неправомірних дій відповідача. Розмір завданої шкоди має бути доведеним позивачем. Позивачем було доведено представленим власним розрахунком розмір завданої шкоди в сумі 5264,04 грн. Тож позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог, а саме стягненню з відповідачки на користь позивача 4664,04 грн.

Outcome: approved