Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

26 лютого 2020 року представник позивачів адвокат Валюх Ю.В. звернувся до суду із позовом в інтересах позивачів та просить визнати за [PERSON] та за [PERSON] , право на земельну частку (пай), розміром 3,28 в умовних кадастрових гектарах, що відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 034939, належало [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , в порядку спадкування. У судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник Валюх Ю.В. не з`явилися, однак у метеріалах справи міститься заява останнього про розгляд справи без його участі та без участі позивачів, позовні вимоги підтримав повністю з наведених у позові підстав та просить суд їх задовольнити. Представник Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, відповідача по справі, у судове засідання не з`явився, але направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв`язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно зі ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У зв`язку з неможливістю отримати позивачем правовстановлюючий документ, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай), який був втрачений за життя спадкодавця, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] , оскільки рішення суду в такому разі буде підставою для належного оформлення за ними права на дану земельну частку. На підставі викладеного,

Outcome: approved