Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися з позовом до суду до Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області про визнання права власності на частки в житловому будинку з господарськими та надвірними спорудами в [ADDRESS] як майно колгоспного двору, мотивуючи в основному тим, що через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, не можуть оформити свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON], крім того, вказали, що [INFO]. помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями у [ADDRESS]. Статус житлового будинку визначений як «колгоспний двір». Просять визнати за ними по 1/3 частини житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами у [ADDRESS], як частку в майні «колгоспного двору». Позивачі та їх представник [PERSON] в суді позов підтримали, просили задовольнити. Представник Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області у судове засідання не явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Заслухавши позивачів, та їх представника, оглянувши заяву представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить переконання про задоволення позову. За вимогами ст.ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Так, згідно, постанови пленуму ВСУ від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991р.не втратили права на частку в його майні. П.6 Постанови пленуму ВСУ №20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначає, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991р., мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних, згідно ст.. 4 Постанови ВРУ «Про введення в дію ЗУ « про власність» загальні правила спадкування щодо спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовується з 01.07.1990р. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Відповідно до ч.1 ст. 120 ЦК УРСР 1963р. (в редакції що діяла до 1991р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963р. розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх дітей і непрацездатних. З наданих в суді пояснень позивачів та їх представника, долучених до справи копій технічного паспорту (а.с.-23-25), будинкової книги, виписки з по господарської книги (а.с.28), довідки виконавчого комітету Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області №1660 від жовтня 2017р. [PERSON] до дня смерті проживав у будинку за адресою [ADDRESS], із ним були зареєстровані: дружина -[PERSON], син- [PERSON]., дочка -[PERSON], внуки- [PERSON], [PERSON] вбачається, що [PERSON] був фактичним власником житлового будинку [ADDRESS], в будинку проживали та були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] помер [INFO]. (а.с.14) Відповідно до листа приватного нотаріуса, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Відповідно до Листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005р. №19-32/319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Обставини, які б вказували, що [PERSON], при житті набув або володів будинком [ADDRESS] неправомірно, або що такий є самочинно побудований, в суді не встановлено. За наведеного, суд приходить переконання, що [PERSON] мав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS], вищенаведений житловий будинок має статус «колгоспного двору», позивачі є членами колгоспного двору, що не втратили частку в майні цього двору, інших спадкоємців, які претендують на майно немає, тому є підстави до визнання за позивачами по 1/3 частини житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами у [ADDRESS], як частку в майні «колгоспного двору».

Outcome: approved