Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою якою просив визнати за ним право власності на садовий(дачний) будинок №72 по вул. Перша лінія, ділянка №72, садове товариство «Цукровик», садовий масив «Новодофінівський», Новодофінівська сільська рада, Лиманський район, Одеська область, за набувальною давністю. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається не те, що з 1996 року у його володінні та користуванні перебуває спірний садовий будинок. Вказаний будинок був побудований його батьком [PERSON] на земельній ділянці під №72 у садовому товаристві «Цукровик», яка була передана йому у власність для ведення садівництва. 11 листопада 1996 року батько позивача [PERSON] помер. За згодою всіх спадкоємців, він прийняв спадщину у повному обємі. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 09 листопада 2011 року встановлено факт прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON] та визнано за ним право власності на земельну ділянку на якій розташовано спірний садовий будинок. При зверненні до державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради про державну реєстрацію права власності на садовий будинок позивач отримав відмову, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно. Таким чином оскільки, [PERSON] з моменту прийняття спадщини, тобто 1996 року, фактично безперервно відкрито володіє садовим будинком, просив суд визнати за ним право власності за набувальною давністю. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі та без фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про визнання позовних вимог, та просив проводити слухання справи без його участі.. Дослідивши матеріали справи, вислухавши правові обґрунтування позову, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.. 11 листопада 1996 року у віці 70 років помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневої райадміністрації виконкому Одеської міськради народних депутатів серії І-ЖД №128005.(а.с.10) Позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЩЗ №009541 від 14 червня 1957 року.(а.с.9) Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 09 листопада 2011 року за позивачем визнано право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], до складу якого увійшла земельна ділянка площею 0,05999 га в межах садового товариства «Цукровик» ділянка №72, на якій розташовано спірний садовий будинок.(а.с.12) Згідно до технічного паспорту садовий будинок розташований по вул. Перша лінія, ділянка 72, садове товариство «Цукровик» садовий масив «Новодофінівський», Новодофінівська сільська рада Лиманського району, Одеської області побудовано до 05 серпня 1992 року, не є самочинним будівництвом.(а.с.17-19) Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У Цивільному кодексі України набувальна давність розглядається як спосіб набуття права власності. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов. Згідно ст. 344 ЦК України, підставами для набуття права власності на майно за набувальною давністю, є добросовісне заволодіння особою чужим майном і відкрите, безперервне володіння нерухомим майном протягом десяти років. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2001 року. Таким чином інститут набувальної давності за своєю правовою природою покликаний усунути юридичну невизначеність поняття фактичного володіння майном, ввести до цивільного обороту вибулі з нього нерухомі речі, чим забезпечити стабільність цивільних правовідносин. Набувальна давність є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності наріч виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, тобто не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявність законного об'єкту володіння, добросовісності, відкритості, безперервності, визначених законом строків володіння. Відсутність однієї із них виключає можливість для позитивного вирішення справи. При цьому, коментована стаття визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Зокрема, володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна. Крім того, володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним, та безперервним протягом визначених законом строків (для нерухомого майна протягом 10 років, а для рухомого майна - 5 років). Законний об'єкт володіння означає, що річ, якою володіє особа (особи), не виключений з цивільного обороту та не обмежений в цьому. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови). Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти садовим будинком, суд вважає за можливе визнати за ним право власності на нерухоме майно за набувальною давністю. На підставі ст.ст. 5, 15, 16, 321, 328, 334, 344, 376, 1216, 1218, 1222 ЦК України року,

Outcome: approved