Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

18.03.2020 року представник позивача звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві позивач вказує, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після смерті якого відкрилася спадщина за законом, до складу якої входить земельна ділянка площею 3,51 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач звернулася до нотаріуса, але отримала відмову в оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючих документів. Представник позивача, посилаючись на неможливість належного оформлення прийняття спадщини в установленому законом порядку та ст. ст. 15, 16, 392, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 19, 28, 175,177,184 ЦПК України, просить суд визнати позивачем [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 3,51 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . 23.03.2020 року судом відкрито провадження у справі та призначено розгляд проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 22.04.2020 року. В підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явилися. На адресу суду надійшла заява, якою представник позивача просить суд розгляд справи провести без їх участі. Позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити ( а.с. 31). Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про місце та час його проведення. Своєю письмовою заявою просить суд розгляд справи провести без його участі . Позовні вимоги визнає повністю ( а.с. 30). Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд приймає визнання позову відповідачем у справі. Виходячи з наведеного, суд, вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами проведення підготовчого судового засідання. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позиції позивача та її представника, відповідача викладені у відповідних заявах, що надійшли до суду та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню . Із змісту позовної заяви та із матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про його смерть (а. с. 7). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, за законом, до складу якої входить земельна ділянка площею 3,51 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку було посвідчено державним актом серії Р1№ 213192 на право приватної власності на землю. Позивач є донькою померлого [PERSON] ( а.с. 8), а відтак вона є спадкоємцем першої черги. Вона звернулася до нотаріуса для оформлення належних їй спадкових прав, однак нотаріусом було відмовлено у оформленні прийняття спадщини у зв`язку з втратою правовстановлюючих документів ( а.с.20). Матеріали справи вказують, що Державний акт на вищезазначену спадкову земельну ділянку втрачено, про що в місцевій газеті "Голос Володарщини" зроблено відповідне оголошення від 27.09.2019 року ( а.с. 21-22). Приватний нотаріус Бабак В.С. надала до суду спадкову справу після померлого [INFO] [PERSON] , з матеріалів якої вбачається, що свідоцтво про право власності на спадкову земельну ділянку не видавалось. Так, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом , зокрема із правочинів . Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Ст. 1216 ЦК України зазначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування відповідно до ст.1261 ЦК України мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України вказує , що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення за ст.1225 ЦК України. Ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України визначено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] має право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , як спадкоємець першої черги ( ст. 1261 ЦК України) ( а.с. 10-13). Відповідач [PERSON] на рівні з позивачем є спадкоємцем першої черги, однак він на спадкове майно не претендує та не заперечую проти прийняття спадщини позивачем ( а.с.12, 29). Таким чином, встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивача базуються на законі. Визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб. Суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved