Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 5 серпня 2006 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. У лютому 2017 року сімя розпалася, з цього часу сторони проживають окремо і подружніх стосунків не підтримують. Причиною розпаду сімї стала невідповідність характерів сторін, у звязку з чим при вирішенні різних сімейних питань сторони не могли дійти спільної думки, внаслідок чого часто виникали конфлікти. На думку позивача, подружні стосунки припинені остаточно, а примирення неможливе. Спору про місце проживання дітей немає. У звязку з цим позивач просив розірвати шлюб, а судові витрати покласти на нього. У судове засідання сторони не зявилися. Позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 22). Від відповідача також надійшла заява, відповідно до змісту якої остання проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Карпенко», а також розглянути справу за її відсутності. Додатково заначила, що діти залишаються проживати з нею, а у наданні строку на примирення немає необхідності (а.с. 18). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 5 серпня 2006 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Іркліївською сільською радою Чорнобаївського районну Черкаської області, актовий запис № 6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 5 серпня 2006 року серії 1-СР № 017409 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження від 9 січня 2007 року серії 1-СР № 037288 (а.с. 6), та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 27 серпня 2010 року серії 1-СР № 113902 (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На виконання вимог ч .1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось через невідповідність характерів, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, сторони проживають окремо. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу суду не надано та судом не встановлено. При цьому сторони не бажають поновлювати сімейні стосунки, а тому надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Таким чином суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому, беручи до уваги згоду відповідача на розірвання шлюбу, шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд залишає відповідачу набуте нею у шлюбі прізвище "Карпенко". На підставі викладеного вище,

Outcome: approved