Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин та факт належності заповіту спадкодавцю, посилаючись на слідуючі обставини. 06.04.2016 року померла мати заявника [PERSON]. За життя, а саме 20.12.2003 року спадкодавець вчинила заповіт, яким заповіла заявнику належний їй на праві особистої власності житловий будинок №7 по вул. Київській в м.Татарбунари Одеської області. Інших спадкоємців, ні за законом, ні тих, що мають право на обовязкову частку у спадщині, немає. Заявник у передбачений законом шестимісячний строк звернувся до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, але отримав відмову у звязку з ненаданням доказів родинних відносин зі спадкодавцем. Так, у свідоцтві про смерть прізвище матері вказано «Алексєєнко», тоді як прізвище заявника згідно паспорту «Алєксєєнко». Крім того, у заповіті прізвище спадкодавця значиться як «Алєксєєнко», тобто є розбіжності у його написанні з прізвищем, вказаним у свідоцтві про смерть матері. З цього приводу нотаріус Татарбунарської районної нотаріальної контори Одеської області рекомендував йому звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем та факту належності заповіту матері. Заявник вважає, що при складанні заповіту державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори було допущено помилку (описку) у написанні прізвища заповідача, оскільки на день складання заповіту (20.12.2003 року) у матері було прізвище «Алексєєнко», що підтверджується копією паспорту, виданого у квітні 2003 року. Враховуючи, що у заповіті дата і місце народження заповідача, місце її проживання, підпис спадкодавця співпадають з тим, що зазначені у її паспорті, заявник вважає, що вказані обставини підтверджується факт належності даного заповіту матері. Тому, вимушений звернутися до суду з вказаною заявою. Заявник в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, вимоги заяви підтримав. Представник Татарбунарської міської ради Одеської області в судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву з проханням справу слухати за його відсутності, не заперечує проти задоволення заяви. Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України, не здійснюється. Тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши заяву та надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання заяви заінтересованою особою, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України вважає можливим заяву задовольнити з таких підстав. За загальним правилом (частина 1 статті 11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, суд керується вимогами статті 55 Конституції України, згідно якої права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що заявник [PERSON] позбавлений можливості вступити у спадок в установленому законом порядку після смерті своєї матері [PERSON], померлої 06.04.2016 року, через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, з причин не надання доказів родинних відносин з померлою, оскільки прізвище спадкодавця значиться як Алексєєнко, а прізвище заявника - Алєксєєнко. Так, з копії паспорту серії КЕ №513745, виданого Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 21.01.1997 року (а.с.3-4), вбачається, що дійсно прізвище заявника зазначено як " Алєксєєнко ". Копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 450476 від 12.04.2016 року (а.с.5) підтверджується, що [PERSON] померла 06.04.2016 року в с. Молодіжне Овідіопольського району Одеської області. Разом з тим, з копії свідоцтва про народження заявника (а.с.6) серії V-УР № 0742453 від 13.09.1963 року, виписаного російською мовою, слідує, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Копією заповіту від 20.12.2003 року (а.с.7) підтверджується, що померла [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, а саме на житловий будинок, розташований по вул. Київська, 7 в м. Татарбунари Одеської області, який заповіла заявнику [PERSON] Копією паспорту серії ЕР № 042010, виданого Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 18.04.2002 року (а.с.9-10) підтверджується, що прізвище спадкодавця значиться, як Алексєєнко. Згідно копії свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 22.09.1988 року (а.с.8), що [PERSON](російською мовою) є власником житлового будинку, розташованого по вул. Київська, 7 в м. Татарбунари Одеської області. Листом нотаріуса за №818/02-14 від 31.08.2016 року (а.с.14), заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з ненаданням доказів родинних звязків із спадкодавцем, крім того у заповіті вказано прізвище спадкодавця Алєксєєнко, а у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця зазначено як «Алексєєнко». Заявнику рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем та факту належності правовстановлюючого документу. У відповідності з п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище,імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Встановлення вищезазначених фактів має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати його право на спадкування нерухомості після смерті своєї матері в установленому законом порядку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду № 5 від 31.03.1995 року із змінами внесеними від 25.05.1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім'я, по батькові, місце чи час народження, місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. За встановлених обставин, враховуючи відсутність заперечень заінтересованої особи Татарбунарської міської ради Одеської області(а.с.20), суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт родинних відносин між заявником [PERSON] та спадкодавцем [PERSON], як сином та матірю, про що свідчать досліджені судом документи, а саме: копії паспортів спадкодавця та заявника, копія свідоцтва про народження останнього, копії свідоцтв про смерть спадкодавця, копія свідоцтва про право приватної власності на будівлю, де всі анкетні дані як спадкоємця, так і спадкодавця співпадають та з достовірністю підтверджують суду факт родинних відносин між ними. Крім того, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності заповіту [PERSON], вчиненого 20.12.2003 року державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим номером 6732, на імя [PERSON], [INFO], де зазначено помилково її прізвище Алєксєєнко замість правильного Алексєєнко, що підтверджується копією паспорту останньої (а.с.9). Тому, зібрані у справі докази та їх належна оцінка судом, вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] щодо встановлення факту його родинних відносин з спадкодавцем [PERSON], померлою 06.04.2016 року в с. Молодіжне Овідіопольського району Одеської області, та факту належності заявнику заповіту, вчиненого помилково від імені спадкодавця [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved