Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

[PERSON] 07.08.2014р. звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» про стягнення суми. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 31.10.2013р. між ним та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено договір банківського вкладу № 672555/2013, предметом якого є розміщення вкладником в банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Швейцарський «Постійний» в доларах національній валюті на строк 6 місяців з виплатою 21 % річних. Загальна сума вкладу склала 45 000,00 гривень. По закінченню строку вкладу 30.04.2014р. йому було видано лише частину вкладу в розмірі 1 000,00 грн. З 30.04.2014р. по 20.06.2014р.була виплачена сума вкладу та проценти, різними частками. Позивач просив суд стягнути на свою користь, за договором вкладу № 672555/2013 суму в розмірі 3 154,74 грн. Позивач надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 31.10.2013р. між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено договір банківського вкладу № 672555/2013, предметом якого є розміщення вкладником в банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Швейцарський «Постійний»» в національній валюті на строк 6 місяців з виплатою 21 % річних. Загальна сума вкладу склала 45 000,00 грн. (а.с.3, 13,16). 31.10.2014р. він вніс початковий вклад у розмірі 37 000,00 грн. Діючи у відповідності до умов Договору 30.04.2014р., тобто по закінченню строку дії вкладу, позивач звернувся до відділення ПАТ «ВіЕйБі Банк», де ним безпосередньо було розміщено депозит, з проханням повернути суму депозиту з нарахованими відсотками (а.с.31), однак йому була видана лише частина вкладу в розмірі 1 000,00 грн. Перерахування залишку вкладу на поточний рахунок позивача здійснювалось частинами, остання дата отримання готівки 20.06.2014р. (а.с.30). Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до вимог ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Відповідно до норм ст. 1068 ч. 3 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Аналогічні зі своїм змістом норми містяться й у Інструкції «Про порядок відкриття, використання й закриття рахунків у національній і іноземній валютах», затвердженої постановою правління Національного Банку України № 492 від 12.11.2003 року (далі - Інструкція). Пунктом 10.12 Інструкції передбачено, що після закінчення строку або настання інших певних обставин, законодавством України або договором банківського вкладу, кошти з депозитного рахунку повертаються вкладникові шляхом видачі наявними або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів або за заявою вкладника на інший його рахунок. Згідно п. 1.5 договору банківського вкладу № 672555/2013 виплата процентів, нарахованих на вклад за ставкою 21 % річних, здійснюється згідно з умовами договору. Таким чином з 30.04.2014р. по 20.06.2014р. сума складає відсотків складає 1 688,3 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання відповідач має сплатити позивачу суму інфляційних втрат за період прострочки з 30.04.2014р. по 20.06.2014р. у розмірі 2 142,36 грн. сума трьох відсотків річних з 30.04.2014р. по 20.06.2014р. складає 181,36 грн. У відповідності до вимог ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (дату). Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, виходячи з вищевказаних правових норм, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню . На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь держави судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved