Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

27 травня 2014 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається - [PERSON], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до 20.06.2017 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що дочка є студенткою Сумського державного педагогічного університету імені А.С. Макаренка, першого курсу, денної форми навчання і у зв'язку із цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. У судове засідання позивач не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, на заочний розгляд справи погодилась. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до статті 74 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК України. Судом на підставі частини другої статті 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Сторони від шлюбу мають повнолітню дитину - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Відповідно до довідки Сумського державного педагогічного університету імені А.С. Макаренка № 680 від 17 вересня 2013 року (а.с.6) [PERSON] є студенткою 1 курсу Інституту педагогіки і психології, денної форми навчання даного учбового закладу. Строк закінчення навчання - 30 червня 2017 року. Консультативним висновком № 450 від 20 січня 2014 року (а.с.5) підтверджується стан здоров'я [PERSON] А довідкою № 185 від 07 травня 2014 року (а.с.7) підтверджуються витрати [PERSON] на оплату гуртожитку. З встановленого випливають наступні висновки. У відповідності до статті 3 „Конвенції про права дитини" від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А, статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 141, 155 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати її до досягнення 23 років за умови, що вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Право на звернення до суду з позовом має той із батьків, з ким проживає дитина, а також остання. Виходячи з роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" викладених у пункті 20, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд знаходить, що відповідач зобов'язаний утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, при цьому: дитина, яка підлягає утриманню має вік більше 18 років, але менше 23; вона продовжує навчання; потребує у зв'язку із цим матеріальної допомоги; відповідач має можливість надавати таку допомогу. Згідно із статтями 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним батьківських обов'язків і які б були підставою для зменшення розміру аліментів або звільнення від їх сплати. Відповідно до статті 200 СК України враховуючи матеріальне становище відповідача, дитини, їх стан здоров'я, беручи до уваги можливість надання утримання другим з батьків, а також те що, термін навчання [PERSON] закінчується 20 червня 2017 року, тобто до досягнення нею 23 років, виходячи з приписів пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України, відповідно до якого загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність, суд приходить до висновку про можливість надання відповідачем матеріальної допомоги позивачу та знаходить підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 27 травня 2014 року, тобто з дня звернення позивача з позовом до суду, до закінчення навчання, тобто до 20 червня 2017 року. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved