Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

18 квітня 2019 року близько 16-ої години [PERSON] керував автомобілем «Daewoo Lanos», номерний знак [NUMBER] , по автодорозі Київ-Одеса М-05 48 км, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «ISUZU NQR 71 R», номерний знак [NUMBER] , та залишив місце скоєння ДТП. Після зупинки працівниками поліції [PERSON] відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Автомобіль «Daewoo Lanos», номерний знак [NUMBER] , був забезпечений у Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08 вересня 2018 року (поліс № АМ 7883650). У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПАТ «НАСК «ОРАНТА» 26 липня 2019 року здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому від ДТП за участі автомобіля «Daewoo Lanos», номерний знак [NUMBER] , в розмірі 31 тридцять одна тисяча 40 копійок. Оскільки [PERSON] , як відповідальний за заподіяну шкоду, добровільно не відшкодував заподіяні потерпілому збитки, а пізніше не виконав вимоги ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про сплату страхового відшкодування в порядку регресу, позивач 17 березня 2020 року, в порядку п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до суду з вимогою стягнути з [PERSON] суму сплаченої страхової виплати. Ухвалою від 23 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом та відкрито провадження у справі (а.с. 15). Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, а відповідачу встановлено строк в 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Поштове відправлення із ухвалою про відкриття провадження, копією позовної заяви та додатками до позову відповідачу було направлено 23.03.2020 та вручено адресату особисто 30 березня 2020 року (а.с. 32). Однак, відповідач не з`явився на повідомлення суду в судове засідання, а ні 15 квітня, а ні 04 травня, а ні 02 червня 2020 року, хоча кожного разу належним чином був повідомлений про час і місце проведення судового засідання (а.с. 32, 38, 41-42, 43), не повідомив про причину неявки, не заперечував проти розгляду справи в спрощеному позовному порядку, не подав відзив на позов. Представник позивача (а.с. 19) у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив провести розгляд справи без його участі (а.с. 27, 39). Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч. 1 ст. 279 ЦПК України). Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення у заявленому об`ємі з врахуванням наступного: У судовому засіданні встановлено, що 18 квітня 2019 року близько 16-ої години [PERSON] керував автомобілем «Daewoo Lanos», номерний знак [NUMBER] , по автодорозі Київ-Одеса М-05 48 км, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «ISUZU NQR 71 R», номерний знак [NUMBER] , та залишив місце скоєння ДТП. Після зупинки працівниками поліції [PERSON] відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.Така обставина, зокрема, стверджується постановою судді Мурованокуриловецького районного суду від 19 липня 2019 року у справі № 362/2646/19 (а.с. 7), а також не заперечується відповідачем [PERSON] Цивільна відповідальність потерпілого в ДТП, що керував автомобілем «ISUZU NQR 71 R», номерний знак [NUMBER] ,була застрахована АСК «ІНГО Україна», згідно договору страхування № 310583762 від 31 жовтня 2018 року, інформація про що міститься у претензійному листі (а.с. 9). На дату настання цієї ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/7883650 від 08 вересня 2018 (а.с. 6). АСК «ІНГО Україна» 12 липня 2019 року звернулася до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із претензією № 2260 від 09 липня 2019 року (а.с. 9) з приводу відшкодування виплаченого потерпілому в ДТП страхового відшкодування. 26 липня 2019 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснило страхове відшкодування АСК «ІНГО Україна» за регресною вимогою № 2260 від 09 липня 2019 року в розмірі 31 040 гривень (а.с. 14). 23 серпня 2019 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» направило [PERSON] регресну вимогу № 08-03-14/8360 (а.с. 15-16), а 26 серпня 2019 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» - досудове попередження № 08-03-14/12139 (а.с. 18) про компенсацію витрат на виплату страхового відшкодування. Регресну вимогу відповідач отримав (а.с. 17), однак не задовольнив її до сьогоднішнього дня. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, крім того, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Частиною 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної безпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частині залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За правилами ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно із вимогами ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 26, 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» після сплати страхового відшкодування правомірно подало регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, - [PERSON] . Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) та положення цивільного процесуального кодексу України про обов`язок сторін доказування і подання доказів (ст. 81 ЦПК України), суд прийшов до висновку, що вимога про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу доведена позивачем належними доказами, крім того, ця вимога не заперечується відповідачем, а тому суд прийшов до висновку про необхідність повного задоволення цієї вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертиз (п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). У зв`язку зі зверненням до суду з цим позовом позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2102 гривні (а.с. 5). З врахуванням вимог ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача слід покласти на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2102 гривні судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved