overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

26.08.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 січня 2012 року Таранівською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №1, та про стягнення витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування позову зазначила, що шлюбні відносини між ними фактично припинені з січня 2013 року, спільне життя не склалося через те, що не зійшлися характерами. Спору про розділ майна немає. Від цього шлюбу дітей немає. Вважала, що збереження шлюбу є неможливим, а подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача понесені нею витрати по сплаті судового збору. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала та просила змінити прізвище на "[PERSON]". Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав, просив розірвати шлюб. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтва про шлюб сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.01.2012 року. (а. с. 6). Сторонами визнані та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що фактично вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Спору про розділ майна між сторонами немає. Згідно ч. 1 ст. 110 ЦК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Враховуючи, що позивачка [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу, відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову, а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам сторін, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню. У відповідністю зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

26.08.2014 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, належності правовстановлюючого документу, а саме встановити факт, що свідоцтво про право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] від 16 вересня 1996 року видане виконавчим комітетом Деснянської районної ради народних депутатів міста Чернігова від 16.09.1996 року належить - [PERSON] . Заявник в судовому засіданні не зявився, через канцелярію суду подав заяву з проханням розглянути заяву за його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду клопотання з проханням розглядати заяву без участі представника. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення заяви. В судовому засіданні встановлено, що 16.09.1996 року виконавчим комітетом Деснянської районної Ради народних депутатів було видане свідоцтво про те, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім"ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. (а.с. 5). В даному свідоцтві помилково зазначено прізвище заявника «[PERSON]», замість «[PERSON]». Зазначені обставини перешкоджають заявнику реалізувати свої права власника квартири. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16.09.1996 року Деснянської районної Ради народних депутатів було видане свідоцтво проте що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім"ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с. 5). Відповідно до копії паспорта, прізвище заявника «[PERSON]». Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] одружилась з [PERSON], та змінила прізвище на «[PERSON]». (а.с.9) Шлюб було розірвано18.01.1994 року. 09.02.1996 року [PERSON] одружилась з [PERSON], та змінила прізвище на «[PERSON]». (а.с.12). Відповідно до довідки наданої ЧМУЮ Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби повідомило, що актовий запис на [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції 09.02.1996 за №134. 15.09.2010 року внесено запис про розірвання вказаного шлюбу на підставі рішення Менського районного суду Чернігівської області, справа №2-1120/2010. Таким чином, враховуючи те, що в свідоцтві про право власності на житло помилково зазначено прізвище заявника як «[PERSON]», замість «[PERSON]», що позбавляє заявника скористатись його правом на відчуження квартири, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

26.08.2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 19.07.2011 року він уклав з відповідачем кредитний договір, з подальшим його переоформленням 30.10.2013 року, за яким видав останньому кредит в сумі 10000 грн. зі сплатою 27,6 % річних на суму залишку заборгованості. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 24.07.2014 року по кредиту, процентам за користування ним, а також штрафні санкції в загальній сумі 21464,46 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин повторно. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 19.07.2011 року сторони уклали договір, з наступним його переоформленням 30.10.2013 року, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 10000 грн. зі сплатою 27,6 % річних на суму залишку заборгованості та з видачею платіжної картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. (а.с. 8-34) Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 24.07.2014 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 16072,11 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 3894,04 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 998,31 грн. (а.с. 7) Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором загальній сумі - 21464,46 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

26.08.2014 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] уклав із ПАТ КБ „ПриватБанк" кредитний договір. У порушення умов цього договору від відповідача не надходять платежі по кредиту та проценти за користування ним, у зв'язку із чим виникла заборгованість у сумі 6463,40 грн., яку і прохає стягнути із відповідача та судові витрати у розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав письмову заяву якою прохав провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з огляду на наступне. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 07.05.2013 року [PERSON] уклав із ПАТ КБ „ПриватБанк" договір згідно якого отримав кредит у розмірі 4000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором відповідач перед банком станом на 31.07.2014 р. має заборгованість у сумі 6463,40 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 2 ст. 1054 до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. Так, згідно із ч. 1 ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання який установлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує із другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

26.08.2014 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] уклала із ПАТ КБ „ПриватБанк" кредитний договір. У порушення умов цього договору від відповідача не надходять платежі по кредиту та проценти за користування ним, у зв'язку із чим виникла заборгованість у сумі 6263,71 грн., яку і прохає стягнути із відповідача та судові витрати у розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав письмову заяву якою прохав провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з огляду на наступне. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 03.01.2008 року [PERSON] уклала із ПАТ КБ „ПриватБанк" договір згідно якого отримав кредит у розмірі 1000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором відповідач перед банком станом на 23.07.2014 р. має заборгованість у сумі 6263,71 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 2 ст. 1054 до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. Так, згідно із ч. 1 ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання який установлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує із другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

26.08.2015 р. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.05.2000 р. вони з відповідачкою зареєстрували шлюб в відділі РАГС Кам»янка-Бузького РУЮ Львівської області, актовий запис №27. Від спільного подружнього життя в них народилися: син - [PERSON], [INFO], та донька - [PERSON], [INFO] За останні роки спільне життя з відповідачкою не складається, між ними постійно виникають сварки, кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, подальше сумісне життя і збереження сім»ї вважає неможливим і недоцільним, тому просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з"явився однак подав суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує, просить розірвати шлюб. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, однак подала суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності, позов визнає. Дослідивши докази в справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Стаття 112 Сімейного кодексу України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 20.05.2000 року у відділі РАГС Кам»янка-Бузького РУЮ Львівської області, актовий запис №27. Від подружнього життя мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони не підтримують подружні відносини, розлад в сім»ї носить стійкий характер, тому беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що збереження шлюбу є недоцільне, оскільки шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

26.08.2015 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області за позовом у якому просить призначити його опікуном недієздатного [PERSON], [INFO]. Свій позов мотивує тим, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.05.2002 року по справі №2-663/2002 року його рідний брат [PERSON], [INFO] був визнаний недієздатною особою. З 1982 року [PERSON], знаходиться на обліку в Одеській психіатричній лікарні №4 у м. Білгород-Дністровському з діагнозом шизофренія, параноїдна форма з дефектом змішаного типу. На підставі рішення органу опіки та піклування виконкому Білгород-Дністровської міської ради від 18.09.2001 року опікуном [PERSON] була призначена його мати [PERSON], яка [INFO] року померла. Тому на даний час піклування та постійний догляд за [PERSON] здійснює заявник, у зв'язку з чим [PERSON] просить задовольнити його заяву. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву у якій доводи позовної заяви підтримав, просив суд її задовольнити. Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову [PERSON] Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову [PERSON] Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.05.2002 року по справі №2-663/2002 року визнано недієздатним [PERSON], [INFO]. (а.с. 9) Згідно рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №601 "Про встановлення опіки над [PERSON], [INFO]", призначено [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON], [INFO]. (а.с. 13) Згідно висновку голови ради опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про доцільність зміни опікуна над недієздатним [PERSON] та призначення його опікуном [PERSON], визнано за доцільне призначити [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON]. [INFO] року [PERSON], яка була опікуном недієздатного [PERSON], померла. (а.с. 14) Згідно із ч. 1 ч. 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно зі ст. 58 ЦК України - опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнанні недієздатними. У зв'яжу з тим, що [PERSON], [INFO] було визнано недієздатним, а законний опікун [PERSON] померла, заявник [PERSON] є єдиним близьким родичем недієздатного, суд вважає, за доцільним задовольнити заяву [PERSON], призначивши його опікуном над недієздатним [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

26.08.2016 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Посилалась на те, що з 7 грудня 2013 року перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки з відповідачем не підтримують, дитина перебуває на її утриманні. [PERSON] в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча таку можливість має - працює офіційно у відділенні № 7 ТОВ «Нова пошта», м. Кременчук. В зв"язку з викладеним, позивач прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини. У судове засідання [PERSON] не з'явилась. Направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Вказала, що позов підтримує . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. В заяві до суду прохав розглянути справу без його участі, вказав, що позов визнає, на сплату аліментів в заявленому розмірі згодний. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Кринківською сільською радою Глобинського району Полтавської області, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Дитина народжена в шлюбі сторін, які на даний час сімейні стосунки не підтримують. Шлюб офіційно не розірвано. Донька знаходиться на утриманні матері, яка потребує матеріальної допомоги на її утримання. Відповідач має постійне місце роботи, працює у ТОВ «Нова пошта», відділення № 7, м. Кременчук, що вказує на його спроможність сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Докази про те, що відповідач має інші аліментні зобов'язання, утриманців, що з нього проводяться стягнення за виконавчими документами, останній не надав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 названого кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. В ч.1 ст.191 СК України вказано, що аліменти на дитину присуджуються від дня пред"явлення позову. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги правомірними, і відповідно до ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, підлягаючими задоволенню. В межах суми платежу за один місяць стягнення аліментів допускається до негайного виконання. Згідно п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. За ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На цій підставі з [PERSON] в дохід держави стягується 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

26.08.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 11.03.2014 року він з відповідачкою зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єланецького районного управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . З відповідачкою сімейні відносини не склалися через різні характери, спільного господарства вони не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, поновлювати шлюбні відносини не бажає, на примирення не згоден, тому просив суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Виходячи з викладеного, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті за відсутності належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи сторін. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 11.03.2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єланецького районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №9. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З матеріалів справи слідує, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, не бажають примиритись, що свідчить про дійсність їх намірів щодо розірвання шлюбу та дає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне залишити відповідачці прізвище " [PERSON] ". Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved