Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

21.10.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою в якій просить суд постановити рішення, яким стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень і сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення кожним із дітей повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить суд слухання справи проводити у його відсутності та у відсутності його довірительки, позов підтримує, просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток про виклик до суду, в судове засідання не з`явився повторно, причину своєї неявки суд не повідомив. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, а також те, що представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, на підставі\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд розглянув справу у відсутності позивача, представника позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , перебувають у шлюбі з 09.02.1996 року, шлюб зареєстровано у Відділі ДРАЦС РС Бродівського РУЮ у Львівській області, про що 09.02.1996 року складено відповідний актовий запис № 10 (а.с. 5). Відповідач [PERSON] є батьком: [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 6, 7). З пояснень позивачки, зазначених в позовній заяві, вбачається, що відповідач добровільно не дає ніякого матеріального утримання дітям. Вихованням дітей він не цікавиться. Усі витрати на дітей вона проводить вона. Добровільної згоди про розмір та порядок надання матеріальної допомоги на утримання дітей між ними не досягнуто. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані\~ утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню в користь держави 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved