Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

23 жовтня 2018 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] третя особа: Межівська районна державна адміністрації Дніпропетровської області про визнання права на земельні частку (пай) в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 13 листопада 2018 року по даній справу замінено третю особу належним відповідачем Межівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08 грудня 1994 року КСП «ім.Фрунзе» видано Державний акт серії [NUMBER] на право колективної власності на землю. На час паювання земель і передачі їх у колективну власність КСП «ім.Фрунзе» батько позивача [PERSON] працював на посаді тракториста у вказаному підприємстві з 1990 року по грудень 1995 року включно та був внесений до списку громадян членів КСП, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до вище вказаного державного акту під порядковим №93, що підтверджується письмовим повідомленням відділом у Межівському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Згідно Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", померлий батько мав право на земельну частку (пай), не дивлячись на те, що йому сертифікат не був виданий з невідомих причин. Про наявність права на земельну частку (пай) позивач дізнався 04 жовтня 2018 року коли звернувся до відділу Держземагентства у Межівському районі. [INFO] [PERSON] помер та після його смерті залишилось право на земельну частку (пай), яке ним не використано з об'єктивних причин. На день смерті батька [PERSON] проживав разом з ним по [ADDRESS] Позивач фактично вступив в управління та володіння майном свого батька, а саме доглядав за земельною ділянкою, здійснював поточні ремонти, облагороджував подвір'я, тому вважає себе таким, що прийняв спадщину з огляду на вимоги законодавства, що діяло станом на день смерті [PERSON], померлого [INFO], вчинив всі дії, що свідчать про прийняття спадщини. Заповіт на майно не посвідчувався. Рідний брат позивача [PERSON] 19 жовтня 2018 року подав до нотаріуса заяву про неприйняття спадщини після смерті [PERSON], втім при зверненні позивачем до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті батька йому було відмовлено у видачі зазначеного документу у зв'язку з ненадання правовстановлюючого документу, що підтверджує склад спадкового майна. Позивач просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі 5,32 умовних кадастрових гектар на території Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, який встановлений для члена колективного сільськогосподарського підприємства колишнього «[ADDRESS], яке належало його батькові [PERSON], померлому [INFO], в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Представник відповідача Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без їхньої участі. Проти позовних вимог не заперечують. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з'ясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків. При цьому досліджені наступні матеріали справи, яким надана відповідна оцінка. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого повторно Межівським районним відділом ЗАГС Дніпропетровської області 11 липня 1990 року, актовий запис №115, [PERSON] народився [INFO], батьком якого записано [PERSON], а матір'ю - [PERSON] Записом акта про одруження №11, виданого виконкомом Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області 29 жовтня 1965 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] після чого останній присвоєно прізвище як «[PERSON]». Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Межівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 03 квітня 2013 року, актовий запис №77, підтверджується, що [PERSON] помер [INFO]. Згідно довідок Межівської селищної ради Дніпропетровської області №418 від 03 квітня 2013 року та №2200 від 05 жовтня 2018 року [PERSON] по день смерті [INFO] проживав [ADDRESS] разом з сином [PERSON] Актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 22 жовтня 2018 року підтверджується, що [PERSON] зареєстрований та фактично проживає по [ADDRESS] На день смерті його батька [PERSON] [INFO] [PERSON] проживав разом з ним по [ADDRESS] Дніпропетровської області про що свідчить сусідка [PERSON] [PERSON] фактично вступив у володіння майном померлого батька, а саме доглядав за земельною ділянкою, здійснював поточні ремонти. Архівною довідкою відділу трудового архіву Межівської районної ради Дніпропетровської області №К-143-13 від 29 квітня 2003 року підтверджується, що [PERSON] в період з 1990 року по 1995 року працював в КСП «Фрунзе» правонаступником якого являється ТОВ «Земля». Згідно повідомлення відділу Держгеокадастру у Межівському районі Дніпропетровської області №К-142/0-0.31-146/139-18 від 04 жовтня 2018 року, в списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] виданого 08 грудня 1994 року КСП «ім.Фрунзе» батько позивача - [PERSON] значиться під порядковим номером 93. Розмір земельної частки (паю) по колишньому КСП «ім.Фрунзе» становить 5,32 ум.кад.га. Державним актом серії [NUMBER] підтверджується, що КСП ім..Фрунзе передано у колективну власність 4030,9 гектарів землі в межах згідно з планом для ведення сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Межівської селищної ради народних депутатів від 26 жовтня 1994 року №11. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №3. В додатку 1 списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства [PERSON] значиться під №93. Повідомленням приватного нотаріуса Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області №705 від 04 червня 2013 року підтверджується, що після смерті [PERSON], померлого [INFO], звернень із заявами про прийняття чи відмову від спадщини дружина спадкодавця [PERSON] та син спадкодавця [PERSON] не зверталися. З витребуваної судом спадкової справи, яка належним чином завірена нотаріально, вбачається, що [PERSON] спадщину не приймав та приймати не бажає, не заперечує, що свідоцтво про право на спадщину буде видано на ім'я сина спадкодавця [PERSON] Згідно постанови приватного нотаріуса Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті його батька [PERSON] в зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документів, підтверджуючих склад спадкового майна. П.2 Указу Президента № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено що, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Абзацом 2 частини 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004 року передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Пункт 17 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно зі ст.ст.1,2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п.1 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України № 435-IV від 16 січня 2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Тому до цивільних відносин щодо прийняття позивачем спадщини після смерті батька, який помер [INFO], застосовуються норми Цивільного кодексу в редакції від 18 липня 1963 року. Відповідно до ст.529 ЦК України від 18 липня 1963 року позивач, як син спадкодавця, належить до першої черги спадкоємців за законом. Інші спадкоємці першої черги спадкування спадщину не приймали. Позивач після смерті батька, як вбачається з матеріалів цивільної справи, належним чином прийняв спадщину, фактично вступив в її управління та володіння нею, проте спадкове майна не оформив з об'єктивних причин. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Положенням ч.1 ст.548 ЦК України (в редакції 1963 року), передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ч.1 ст.549 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадщиною. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Таким чином, в судовому засіданні встановлений факт прийняття спадщини позивачем після смерті його батька, який фактично вчасно прийняв спадщини. З урахуванням того, що [PERSON] лише 04 жовтня 2018 року дізнався про наявність у нього права на земельну частку (пай) за законом, а іншим шляхом визнати це право неможливо, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. З огляду на вищевикладене та з урахуванням того, що підтверджено факт трудових відносин [PERSON] в КСП «ім.Фрунзе» на момент розпаювання земель та передачу їх у колективну власність останнім, а також внесення [PERSON] до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] виданого 08 грудня 1994 року КСП «ім.Фрунзе», суд вважає доведеним наявність у нього права на земельну частку (пай), за законом яке набуто, згідно Указу Президента № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», а тому є всі підстави задовольнити вимоги позивача про спадкування такого права. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved