Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

15 серпня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача \~про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 20 жовтня 1990 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у Висунській сільській раді Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис \~№ 15. Сімейне життя в сторін не склалося, на даний час шлюбні стосунки між ними фактично припинені. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. В добровільному порядку розірвати шлюб відповідач не бажає,тому позивачка вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам, в зв'язку з чим просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON] Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Левченко". Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягала, а справу просила слухати за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст.224 ЦПК України \~\~\~\~ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутності, а відповідач не зявився у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 20 жовтня 1990 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Висунській сільській раді Березнегуватського району Миколаївської області про що зроблено відповідний актовий запис за № 15 ( а.с.4). \~Шлюбно сімейні відносини між сторонами не склалися та фактично припинені, більше року вони проживають окремо, на примирення\~ не згодні. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя жінки та чоловіка і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам, що має істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved