Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Вербовецької сільської ради Теребовлянського району, приватний нотаріус Теребовлянського районного округу Лазьо Вікторія Романівна про визначення додаткового трьохмісячного строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування вимог позивач вказує, що 11.05.2006 року [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповідальне розпорядження, яким заповіла належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] , а також дві земельні ділянки загальною площею 2,80 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належні їй на підставі державного акту серії Р1 №667188 та все належне їй майно. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. У встановлений законом шестимісячний строк він не прийняв спадщину, у звязку із сімейними обставинами. Посилаючись на наведене та на незначний термін пропуску строку, поважність причин та відсутність інших спадкоємців, просила задовольнити позов. У судове засідання позивач не з"явився, однак надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зіславшись на доводи викладені у позові. Представник Теребовлянської міської ради ради (до складу Теребовлянської ОТГ входить с. Вербівці Теребовлянського району) в судове засідання не зявився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином.Попередньо подав суду клопотання про слухання справи без їх участі, позовні вимоги визнає. Приватний нотаріус Теребовлянського районного округу Лазьо Вікторія Романівна судове засідання не зявилася, хоча про час та місце його була повідомлена належним чином. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 11.05.2006 року [PERSON] на випадок своєї смерті склав заповідальне розпорядження, яким заповіла [PERSON] належні їй житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] , а також дві земельні ділянки загальною площею 2,80 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належні їй на підставі державного акту серії Р1 №667188 та все належне їй майно, що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем Вербовецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області від 11.05.20006 року, зареєстрований в реєстрі за №47. [INFO] [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис за №99 від 13.03.2018 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкоємцем за заповітом є позивач [PERSON] [PERSON] у встановлений законом строк спадщини після смерті [PERSON] не прийняв у зв"язку із сімейними обставинами. Заяву про відмову від спадщини позивач не подавав. Інших спадкоємців за заповітом чи законом, які б після смерті [PERSON] прийняли належне їй майно, судом не встановлено. За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Таким чином, судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки на момент смерті не проживав разом із спадкодавцем та із заявою про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку до нотаріуса не звертався, у зв`язку із рядом поважних на те причин. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та приймаючи до увагу поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, суд приходить до переконання, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому йому слід визначити додатковий трьохмісячний строк для подання заяви у нотаріальну контору про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] При цьому, судом враховано, що невизначення судом додаткового строку для прийняття спадщини порушуватиме права позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved