Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] 03.08.2020 р. звернувся до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур» коштів у розмірі 70 000 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 17.02.2020 року між позивачем та відповідачем, від імені та за дорученням якого в якості туристичного агента діяла ФОП [PERSON] , був укладений договір № 55 на туристичне обслуговування, за умовами якого позивачем була замовлена туристична подорож до Єгипту терміном з 18.03.2020 р. по 29.03.2020 р. Загальна вартість туристичних послуг становила 70 000 грн., що складала еквівалент 2 734 дол. США, яка була оплачена позивачем повністю, згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 55 від 17.02.2020 р. Позивач зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 на всій території України з 12.03.2020 р. був встановлений карантин. Розпорядженням КМ України від 16.03.2020 р. № 290-р з ціллю запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, з 00.00 год. 17.03.2020 р. до 03.04.2020 р. були тимчасово закриті пункти пропуску через державний кордон України для міжнародного пасажирського залізничного, повітряного, автомобільного (для автобусів) сполучення, крім здійснення перевезень осіб з метою забезпечення захисту національних інтересів або у зв`язку з виконанням міжнародних зобов`язань, а також представників дипломатичних установ та гуманітарних місій. Позивач вказує, що оплачена ним повністю подорож до Єгипту, що була запланована з 18.03.2020 р. по 29.03.2020 р., не відбулась за фактом розповсюдження у світі гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2 та забороною Кабінетом Міністрів України здійснення міжнародних пасажирських авіаперевезень. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на ст. 20 Закону України «Про туризм», ст. ст. 530 ч. 2, 607 ч. 1, 1212 ЦК України, вказуючи на те, що сплачена ним вартість туристичних послуг у розмірі 70 000 грн. підлягає поверненню відповідачем, оскільки останнім туристичні послугинадані не були з вищевказаних підстав та зобов`язання за укладеним договором від 17.02.2020 р. № 55 припинилось за неможливістю їх виконання. Зазначає, що 30.06.2020 р. ним на адресу відповідача рекомендованою кореспонденцією надсилалась заява з пропозицією повернути на його банківський рахунок 70 000 грн., як кошти, підстава набуття яких відпала. Така заява була отримана відповідачем 02.07.2020 р., однак відповідач кошти не повернув. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.08.2020 р. позовна заява була залишена без руху з надання позивачу строку для усунення недоліків позову протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали (а.с. 27). Ухвалою суду від 17.08.2020 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 33-35). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали з доданими процесуальними документами для подання відзиву на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї процесуальними документами була отримана відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур» 09.09.2020 року та третьою особою Фізичною особою-підприємцем [PERSON] 22.09.2020 р. Відзив на позов відповідачем та пояснення щодо позову третьою особою у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Законодавство України про туризм складається з Конституції України, Закону України «Про туризм», інших нормативно-правових актів, виданих відповідно до них (ст. 2 Закону України «Про туризм»). Отже, спеціальним законом,що регламентує діяльність у сфері туризму в Україні, є Закон України «Про туризм», згідно ст. 5 якого туристичні оператори - це юридичні особи, створені згідно з законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг, і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність. Судом встановлено, що 17.02.2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур», як туроператором, від імені та за дорученням якого в якості туристичного агента діяла ФОП [PERSON] , укладений договір № 55 на туристичне обслуговування, за умовами якого позивачем була замовлена туристична подорож до Єгипту терміном з 18.03.2020 р. по 29.03.2020 р. (далі - договір, а.с. 4-16). Відповідно пункту 3.1 договору, загальна вартість туристичних послуг становить 70 000 грн., що складає еквівалент 2 734 дол. США за комерційним курсом туроператора. Згідно п.п. 4.1.1 договору, турагент/туроператор має право внести зміни у зміст туру та графік руху за маршрутом; змінити аеропорт, дату та час вильоту, тип літака або інші характеристики турпродукту. У випадку, якщо турист скористався запропонованими йому альтернативними послугами, послуги за договором вважаються наданими належним чином. Відповідно пунктів 4.2.1, 4.2.2 договору, турист має право отримати туристичні послуги, а також інформацію, консультації протягом туристичної подорожі; відмовитися від замовленого турпродукту, при цьому сплативши турагенту/туроператору реально понесені останнім витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за даним договором. Пунктом 5.1.5 договору визначено, що турагент зобов`язується негайно інформувати туриста про зміни в замовлених послугах, при їх наявності не пізніше ніж через один день з дня, коли туроператор повідомив турагента про зміну обставин, якими сторони керувались під час укладення договору. Згідно пункту 9.1 договору, сторони звільняються від майнової відповідальності за невиконання зобов`язань, передбачених договором, при виникненні форс-мажорних обставин, зокрема, повінь, землетрус, цунамі, епідемії й інші стихійні явища природи; страйк саботаж, локаут і інші непередбачені ситуації, що безпосередньо вплинули на виконання умов даного договору та унеможливлюють це; законні чи незаконні дії органів державної влади. З матеріалів справи убачається, що позивач виконав умови договору в повному обсязі, сплативши кошти у розмірі 70 000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 55 від 17.02.2020 р. виданою ФОП [PERSON] (а.с. 17). В обгрунтування позовних вимог позивач, серед іншого, посилається на положення ст. 1212 ЦК України. Однак, дана норма закону на спірні правовідносини не поширюється, оскільки між сторонами наявні договірні зобов`язання, які не припинені. При цьому суд враховує наступні обставини. Указом Президента України № 87/2020 від 13 березня 2020 року уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID - спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». На виконання вказаного рішення розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14 березня 2020 р. № 287-р «Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», було тимчасово закрито з 00 год. 00 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. пункти пропуску (пункти контролю) через державний кордон для міжнародних пасажирських перевезень, крім здійснення перевезень осіб з метою забезпечення захисту національних інтересів або у зв`язку з виконанням міжнародних зобов`язань, а також представників дипломатичних установ та гуманітарних місій. У зв`язку з прийняттям вказаних нормативних актів регулярне пасажирське авіасполучення між Україною та країною слідування туристів до Єгипту припинялось з 00 год. 00 хв. 17 березня 2020 року до 3 квітня 2020 року. Відповідно положень ст. 20 Закону України «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. Зміна ціни туристичного продукту після укладення договору на туристичне обслуговування допускається лише у разі необхідності врахування зміни тарифів на транспортні послуги, запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів та інших обов`язкових платежів, зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена вартість туристичного продукту. Зміна ціни туристичного продукту можлива не пізніш як за 20 днів до початку туристичної подорожі. При цьому збільшення ціни туристичного продукту не може перевищувати п`яти відсотків його початкової ціни. У разі якщо ціна туристичного продукту вища за початкову ціну на п`ять відсотків, турист має право відмовитися від виконання договору, а туроператор (турагент) зобов`язаний повернути йому раніше сплачену суму. Кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі: 1) погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків; 2) непередбаченого підвищення тарифів на транспортні послуги; 3) запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів, інших обов`язкових платежів; 4) істотної зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена ціна туристичного продукту; 5) домовленості сторін. Туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою. Якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо:невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста;невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь;невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити. Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України "Про захист прав споживачів". Відповідач в порушення вимог ст. 20 Закону України «Про туризм» з метою продовження туристичного обслуговування відповідно до договору не вжив альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на позивача, який не порушив його умов. Згідно ст. 30 Закону України «Про туризм» порушення законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про туризм», суб`єкти туристичної діяльності зобов`язані: надавати туристам необхідну і достовірну інформацію про туристичні послуги, права, обов`язки та правила поведінки туристів (екскурсантів), умови страхування, порядок відшкодування завданих збитків, умови відмови від послуг, правила візового митного режиму, перетинання державного кордону та іншу інформацію, передбачену цим Законом; надавати туристичні послуги в обсягах та в терміни, обумовлені договором; відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані туристам (екскурсантам), іншим особам та довкіллю. Туристи і екскурсанти мають право на: необхідну і достовірну інформацію про правила в`їзду до країни (місця) тимчасового перебування, а також виїзду з країни (місця) тимчасового перебування і перебування там, про звичаї місцевого населення, пам`ятки природи, історії, культури та інші об`єкти туристичного показу, що знаходяться під особливою охороною, стан навколишнього середовища; отримання обов`язкової інформації, що передує укладенню договору; отримання туристичних послуг, передбачених договором; відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору; Згідност. 33 Закону України «Про туризм», суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 ЦК України). Відповідност. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, уповному обсязі, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 906 ЦК України). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Отже, за змістом ст. ст. 20, 30, 32, 33 Закону України «Про туризм», ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 610, 611, 901 ЦК України майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство у галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг. З матеріалів справи встановлено, що ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» свої зобов`язання за договором не виконало, зокрема не було повідомлено позивача про неможливість виконання прийнятих на себе зобов`язаньвнаслідок дії форс-мажорних обставин, також не було внесено змін до договору щодо погодження зміни строків туристичної подорожі, що передбачено п. 4.1.1 договору, послуги за укладеним правочином взагалі не були надані. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також відповідачем ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» не надано жодного доказу щодо документального підтвердження будь-яких фактично понесених ним витрат, пов`язаних з організацією туристичних послуг, обумовлених договором, а тому підстави для утримання з належних туристу сум під приводом такого роду витрат відсутні. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач 30.06.2020 р. надсилав на адресу відповідача заяву з проханням повернути сплачені ним кошти за договором на туристичне обслуговування, яка була отримана ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» 02.07.2020 р., проте кошти сплачені не були (а.с. 18-21). Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача з присудженням стягнення з туроператора ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» на користь [PERSON] сплачених на виконання договору на туристичне обслуговування коштів в розмірі 70 000,00 грн. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно положень ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судовий збір позивачем в дохід держави не сплачувався та судових витрат у даній справі учасниками судового розгляду не заявлялось. За приписами частини 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Аналіз вказаної норми закону дозволяє стверджувати, що оскільки на час ухвалення рішення Кабінетом Міністрів України не визначений порядок компенсації судових витрат, тому під час розгляду даної категорії справи про захист прав споживачів судові витрати щодо сплати судового збору відносяться за рахунок держави. За наведених обставин питання щодо судових витрат при ухваленні рішення судом не вирішується.

Outcome: approved