Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. Позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно на утримання малолітньої дочки [PERSON] , до досягнення дочкою повноліття. Просить вирішити питання розподілу судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . У шлюбі народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 січня 2011 року шлюб розірвано, визначено місце проживання дочки разом із матір`ю. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, не провідує дочку, не цікавиться здоров`ям дитини, не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток дочки. Ухиляється від сплати аліментів свідомо, оскільки є працездатний, має можливість платити аліменти. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву, у якій просить слухати дану справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення у справі. Відповідач в судові засідання призначені 22 січня 2020 року, 24 лютого 2020 року, 02 квітня 2020 року та 05 травня 2020 року не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України. Відзиву на позовну заяву не подав. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Орган державної влади: Служба у справах дітей Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області в судове засідання представника не скерувала, начальником служби Думан Е. на адресу суду подано заяву, у якій просить слухати дану справу у відсутності їхнього представника, а також висновок комісії з питань захисту прав дитини РДА щодо можливості та доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 січня 2011 року шлюб між сторонами розірвано, відновлено відповідачу дошлюбне прізвище - [PERSON] , визначено місце проживання дочки разом з матір`ю, що стверджується наявними в матеріалах справи копією рішення (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про народження батьками малолітньої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Шлюб між сторонами розірвано, дочка знаходиться на повному утриманні позивача. Батько дитини добровільно на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним. Відповідно до висновку від 08 квітня 2020 року, комісія з питань захисту прав дитини райдержадміністрації вважає за можливе та доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] Шлюб між сторонами розірвано, дочка знаходиться на повному утриманні позивача. Батько дитини добровільно на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним. 3. Норми матеріального права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частини 7, 8 статті 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З огляду на зміст норми закону пункту 2 частини 1 статті 164 СК України, позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батьки не просто не виконують свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених статтею 150 СК України. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008р.) визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справ, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом передбачена рівність такого обов`язку. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи положення частини 1 статті 183 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до вимог частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам надані роз`яснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Із позовної заяви також вбачається, що відповідач працездатний, має можливість платити аліменти. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років починаючи з січня 2020 - 2218 грн., з липня - 2318 грн., з грудня - 2395 грн. При винесенні рішення суд виходив з того, що позбавлення батьківських прав є з одного боку - захистом прав дитини, а з другого - крайнім заходом впливу на матір, яка неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Крім того, орган державної влади: Служба у справах дітей Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області, дійшов висновку, щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. Згідно з частиною 6 статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини, а тому доходить висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідно до частини 3 статті 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про те, що відповідач тривалий час ухилявся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, дитиною не займався, не піклувався про нього, матеріально не утримує, на даний час не проявляє інтересу до стану його здоров`я та навчання, не цікавиться його фізичним, моральним і духовним розвитком. А тому суд вважає, що позов є підставний, у зв`язку з чим [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та з відповідача слід стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 грудня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи те, що позивач при зверненні до суду звільнений від оплати судового збору на підставі пункту 14 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» та на підставі пункту 3 частини 3 статті 5 Закону України «Про судовий збір», а позов підлягає задоволенню у повному обсязі, судовий збір слід стягнути з [PERSON] на користь позивача та держави в розмірі по 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved