Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

22.09.2020 року АТ "Державний ощадний банк України" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 02.11.2017 року відповідачкою підписано заяву про приєднання №594300 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Крім того, цього ж дня відповідачкою підписано заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії, згідно якої ініціювала одержання кредиту у розмірі 20000 грн. строком на 36 місяців, погодилася з умовами користування кредитом та підтвердила укладення між нею та Банком кредитного договору. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, проте відповідачка, всупереч взятим на себе зобов`язанням, порушила в односторонньому порядку умови договору у зв`язку з чим станом на 17.08.2020 року у неї виникла заборгованість перед Банком у розмірі 29761,54 грн., з яких: 18147,52 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 450,95 грн. - комісія, 8099,47 грн. - пеня, 813,28 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 492,55 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 1033,91 грн. - інфляційні витрати за несвоєчасне погашення основного боргу, 723,86 грн. - інфляційні витрати за несвоєчасне погашення процентів. Посилаючись на вищевикладене, просив стягнути з відповідачки 29761,54 грн. заборгованості за кредитним договором та 2102 грн. судового збору. Ухвалою від 12.09.2020 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також у відповідності до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням про це сторін. Відповідачка у визначений строк відзив до суду не направив, однак надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Так, відповідно до частини 1\~ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 02.11.2017 року відповідачкою підписано заяву про приєднання №594300 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Крім того, цього ж дня відповідачкою підписано заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії, згідно якої остання ініціювала одержання кредиту у розмірі 20000 грн. строком на 36 місяців та погодилася з умовами користування кредитом та підтвердила укладення між нею та Банком кредитного договору. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, проте відповідачка, всупереч взятим на себе зобов`язанням, порушила в односторонньому порядку умови договору у зв`язку з чим станом на 17.08.2020 року у неї виникла заборгованість перед Банком у розмірі 29761,54 грн., з яких: 18147,52 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 450,95 грн. - комісія, 8099,47 грн. - пеня, 813,28 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 492,55 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 1033,91 грн. - інфляційні витрати за несвоєчасне погашення основного боргу, 723,86 грн. - інфляційні витрати за несвоєчасне погашення процентів. Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються\~главою 71 ЦК України\~та загальними нормами\~Цивільного кодексу\~щодо зобов`язань. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст.\~11, ч.ч. 1, 2 ст.\~509 ЦК України). \~ \~ \~ \~За змістом статей\~626,\~628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. \~ \~ \~ \~На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України, положення статей 1048 та 1050 ЦК України застосовуються до правовідносин, що виникають за укладеним сторонами договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. \~ \~ \~ \~Статтею 525 ЦК України, передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. \~ \~ \~ \~Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. \~ \~ \~ \~Частинами 1, 2 ст. 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~Згідно вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (стаття 611 ЦК України). \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідачка порушила взяті на себе по кредитному договору зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідачки 29761,54 грн. заборгованості підлягають повному задоволенню. \~ \~ \~ \~Також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат по справі в розмірі 2102 грн., так як стягнення вказаних витрат передбачено ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved