Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

14.08.2020 року ФОП [PERSON] звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди нерухомого майна №10 від 21.06.2017. В обґрунтування позову вказує, що він на праві власності володіє нерухомим майном - підвальним приміщенням громадського призначення №5, загальною площею 142,5 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 13.01.2014 (індексний номер:16067139) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.01.2014 (індексний номер: 16067384), виданими Реєстраційною службою Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області. 21.06.2017 між ним (орендодавець) та фізичною особою - [PERSON] (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна №10 від 21.06.2017, відповідно до якого орендодавець 01.05.2018 передав, а орендар прийняв у тимчасове платне користування нерухоме майно: громадське приміщення 5 цокольного поверху, зазначеного в технічному паспорті літерою А, загальною площею 142,50 кв. м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (об`єкт оренди), строком на 2 роки і 11 місяців із сплатою орендної плати в розмірі 7 900, 00 грн. без ПДВ за повний календарний місяць користування та плати за комунальні послуги. Однак, з жовтня 2019 року орендар припинив сплачувати орендодавцю встановлену договором орендну плату та не проводить компенсації за спожиті комунальні послуги, хоча об`єктом оренди користується та споживає вказані послуги. У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди у розмірі 94 530, 78 грн., яка складається із заборгованості за орендними платежами у розмірі 79 000, 00 грн. та заборгованості за комунальні послуги у розмірі 15 530, 78 грн. Ухвалою судді від 17.08.2020 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Причину неявки суд не повідомила. Правом на подання відзиву не скористалась. Заяви про розгляд справи за її відсутності чи будь-яких інших клопотань не подавала. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Розглянувши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст.ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач на праві власності володіє нерухомим майном - підвальним приміщенням громадського призначення №5, загальною площею 142,5 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 13.01.2014 (індексний номер:16067139) /а.с.7/ та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.01.2014 (індексний номер: 16067384), виданими Реєстраційною службою Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області. Між позивачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] (орендодавець) та фізичною особою [PERSON] (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна №10 від 21.06.2017, відповідно до умов якого фізична особа-підприємець [PERSON] (орендодавець) зобов`язався передати фізичній особі [PERSON] (орендареві) в тимчасове платне користування нерухоме майно: громадське приміщення 5 цокольного поверху, зазначеного в технічному паспорті літерою А, загальною площею 142,50 кв. м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (об`єкт оренди), а орендар зобов`язався прийняти це майно, своєчасно сплачувати орендну плату, плату за спожиті комунальні послуги, та після припинення цього договору повернути орендоване майно орендодавцеві /а.с. 9-14/. Крім того, 01.05.2018 позивачем та відповідачем було складено та погоджено акт приймання-передачі об`єкта оренди, який є додатком №1 до договору оренди нерухомого майна від 21.06.2017 /а.с.15/. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди у розмірі 94 530, 78 грн., яка складається із заборгованості за орендними платежами у розмірі 79 000, 00 грн. та заборгованості за комунальні послуги у розмірі 15 530, 78 грн. Між сторонами виникли договірні правовідносини, предметом доказування є порушення чи невиконання умов договору. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з положеннями ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном, як передбачено ч. 1 ст. 762 ЦК України, з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Частиною 5 ст. 762 ЦК України зазначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 7.1.2. договору оренди нерухомого майна №10 укладеного 21.06.2017 між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (орендодавець) та фізичною особою - [PERSON] (орендар) - орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати сплату орендної плати та комунальних послуг в порядку, передбаченому договором. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до копії вимоги №1/1 про сплату орендної плати та компенсації комунальних послуг від 25.06.2020 вих. №25-06/20 ФОП [PERSON] вимагав в [PERSON] здійснити оплату простроченої заборгованості по орендній платі та спожитих комунальних послугах за період з жовтня 2019 по травень 2020, що виникла на підставі договору оренди нерухомого майна в загальному розмірі 78 303, 28 грн. в строк, що не перевищуватиме 7 календарних днів. /а.с.28-29/. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору оренди відповідачем належним чином не виконані, в передбачені договором строки кошти не неповернуті. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем позову, відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання нею умов договору оренди. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю та слід стягнути з [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] заборгованість по орендній платі та наданих комунальних послугах відповідно до договору оренди нерухомого майна №10 від 21.06.2017 в загальній сумі 94 530 грн 78 коп., яка складається із заборгованості за орендними платежами у розмірі 79 000,00 грн. та заборгованості за комунальні послуги у розмірі 15 530,78 грн. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved