Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

28.11.2017 року до суду надійшла заява [PERSON] , із залученням до участі у справі в якості заінтересованої особи Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області, «Про встановлення факту родинних відносин», на обґрунтування якої зазначено, що 13.10.2007 року заявник звернулась до державного нотаріуса Нововодолазької державної нотаріальної контори Зміївської Т. М. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим Рокитненською сільською радою Нововодолазького району Харківської області. Спадкодавцем є бабуся заявниці - [PERSON] , померла [INFO] . Нотаріусом в день звернення заведено спадкову справу № 388 за 2007 рік щодо майна померлої, до складу якого входять земельні ділянки, площею 3,5187 гектарів (кадастровий № 6324284500:01:002:0046) та площею 0,2397 гектарів (кадастровий № 6324284500:02:002:0198), розташовані на території Рокитненської сільської ради Харківської області й надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (склад угідь - рілля та сіножаті), що належать спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку (серії ІІІ-ХР №044059), виданого 24.04.2002 року згідно із розпорядженням голови Нововодолазької РДА № 75 від 18.04.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 216. Заявник - [PERSON] - народилася у місті Петрозаводськ, що у Республіці Корелія Російської Федерації, [INFO] та у свідоцтві про її народження батьками тої є: [PERSON] та [PERSON] . [INFO] її батько помер та був за життя сином спадкодавця [PERSON] .Однак надати до Нововодолазької державної нотаріальної контори свідоцтво про його народження не має можливості, так як державним архівом Харківської області надано лист, в якому зазначено, що в книгах реєстрації актів громадського стану про народження по селу Мокра Рокитна Нововодолазького району Харківської області за 1935 рік актового запису про народження [PERSON] [INFO] немає. Тому 21.11.2017 року державним нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із неможливістю підтвердити родинний зв`язок заявниці з спадкодавцем.При цьому маються розбіжності в написанні прізвища спадкодавця та спадкоємця, внаслідок чого слід встановити факт родинних відносин. Просила встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що [PERSON] , [INFO] , є онукою [PERSON] , померлої [INFO] (а. с. 3 - 5). Розпорядженням керівника апарату суду Столяренка С. В. № 974 від 19.09.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл справи й згідно із відповідним протоколом, обліково-статистичною карткою справи та Контрольним журналом судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, справу передано на розгляд головуючого судді Мащенко С. В. (а. с. 47, 48). Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, причини своєї неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або про її розгляд за її відсутності не надала, однак скористалась правом, визначеним частиною 1 статті 58 зазначеного кодексу, щодо участі у судовому процесі через представника за нотаріально посвідченою довіреністю - [PERSON] (а. с. 39, 40). Представник заявника [PERSON] - [PERSON] , що діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності (бланк серії [NUMBER] ), у судове засідання також не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надала, однак звернулась до суду із заявою, зареєстрованою за вхідним № 5266/18-вх від 29.10.2018 року, з проханням справу розглянути за її відсутності та відсутності заявника, зазначивши, що свої вимоги вони підтримують повністю і просять їх задовольнити (а. с. 39, 40, 63 - 64). Представник заінтересованої особи - Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області -у судове засідання теж не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, однак завідувач Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвська Т. М. надіслала лист, зареєстрований за вхідним № 5289/18-вх від 30.10.2018 року, з проханням справу розглянути за відсутності їх представника, зазначивши, що проти задоволення заяви не заперечують (а. с. 65). Відповідно до змісту частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, а згідно частини 1 статті 223 цього ж кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, на підставі частини 3 статті 211 наведеного кодифікованого процесуального закону України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у учасників свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання заявником, її представником та представником заінтересованої особи особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які учасники посилались як на підставу своїх вимог та при їх визнанні, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд - у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Оскільки на цей час Валківський окружний суд свою діяльність не розпочав, справа перебувала на розгляді належного суду. Крім того, згідно пункту 9 частини 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями) справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання нею чинності. Таким чином, ця цивільна справа підлягає розгляду за правилами, визначеними Цивільним процесуальним кодексом України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017 року. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до припису частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Одночасно із цим, згідно частини 2 статті 77 та частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Відповідно до Свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] ), виданого 04.05.2007 року Рокитненською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, [PERSON] померла [INFO] віці 93 років в селі Мокра Рокитна Нововодолазького району Харківської області, про що в Книзі реєстрації смертей 04.05.2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 16 (а. с. 11). Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю (серії ІІІ-ХР № 044059), виданого 24.04.2002 року на підставі Рішення виконавчого комітету Рокитненської сільської Ради народних депутатів № 6 від 20.02.2002 року та Розпорядження голови Нововодолазької РДА № 75 від 18.04.2002 року й зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 216, вбачається, що [PERSON] , яка мешкає в селі Мокра Рокитне, передані у приватну власність земельні ділянки в межах згідно з планом, а саме: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,7584 гектарів, що розташовані на території Рокитненської сільської ради (Рокитненське училище - агрофірма) (а. с. 12 - 12 зворот). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, складеною державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвською Т. М. 21.11.2017 року та зареєстрованою за вихідним № 736, підтверджено факт звернення [PERSON] 13.10.2007 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , відкриття в той же день спадкової справи № 388 за 2007 рік щодо майна померлої, однак зазначено, що у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено, оскільки спадкоємиця бажає зазначення у свідоцтві родинного зв`язку із спадкодавцем, що не підтверджений документально (а. с. 14). Наведеним доведений факт смерті [INFO] [PERSON] та наявність в неї спадкової маси, що складається, зокрема, з двох земельних ділянок, розташованих на території Рокитненської сільської ради (Рокитненське училище - агрофірма), що за життя була заповіщена [PERSON] , та яка звернулась до нотаріуса у зв`язку з прийняттям спадщини, однак у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено саме з тих підстав, що спадкоємець бажала зазначення у свідоцтві родинного зв`язку із спадкодавцем, а зробити нотаріус цього не зміг внаслідок відсутності відповідних документів. Зі свідоцтва про народження (серії [NUMBER] ), виданого повторно 08.04.1993 року Міським ЗАГСом міста Петрозаводська Республіки Карелія, та складеного російською мовою, « [PERSON] », народилась [INFO] , в місті Петрозаводськ Республіки Карелія, про що [INFO] року в книзі реєстрації актів про народження вчинено запис за № 2244, та її батьками зазначені: « [PERSON] » та [PERSON] (а. с. 9). Як убачається з паспорту громадянина України (серії [NUMBER] ), виданого 18.03.1996 року Комінтернівським РВ УМВС України в Харківській області, [PERSON] народилась [INFO] в місті Петрозаводськ (Карелія) та зареєстрована з 19.02.1975 року й по теперішній час за адресом: [ADDRESS] (а. с. 7 - 8). Відповідно до Свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] ), виданого 03.11.2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, [PERSON] помер [INFO] у віці 66 років в місті Харків, про що в книзі реєстрації актів про смерть в цей же день зроблено відповідний актовий запис за № 9222 (а. с. 10). Наведеним доведено, що заявник є донькою померлого [INFO] [PERSON] . Згідно з листом заступника директора Державного архіву Харківської області Кущ Є. О., зареєстрованим за вихідним № 01-29/3-2410 від 02.11.2017 року, в книгах реєстрації актів громадянського стану про народження по селу Мокра Рокитна Нововодолазького району Харківської області за 1935 рік актового запису про народження [INFO] [PERSON] немає (а. с. 13). З форми № 1 «Заява про видачу паспорта» убачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженець села Мокра Рокитне Нововодолазького району Харківської області, одружений з [PERSON] в Бюро Записів актів цивільного стану міста Петрозаводськ 25.11.1957 року (а. с. 38). Відповідно до свідоцтва про шлюб (серії [NUMBER] ), виданого 25.11.1957 року Записів актів цивільного стану міста Петрозаводськ, [PERSON] , 1935 року народження, уродженець села Мокра Рокитне Нововодолазькго району Харківської області, та [PERSON] , 1935 року народження, уродженка деревні Дмитрівка Брусовського району Калінінської області, зареєстрували шлюб 25.11.1957 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про шлюб в цей день вчинено відповідний запис за № 1514. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу [PERSON] (а. с. 37). Довідкою сільського голови Рокитненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Сльота О. В., наданою 21.11.2017 року за вихідним № 559, підтверджено факт реєстрації та фактичного постійного проживання [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] з 1939 року по день своєї смерті [INFO] . Проживала одна (а. с. 15). Відповідно до Акту про встановлення фактичного проживання, складеного 27.07.2018 року депутатом Рокитненської сільської ради Харківської області Тіліженко С. Г. за участю та підписом двох свідків: [PERSON] та [PERSON] , посвідченого сільським головою Сльотою О. В., підпис якого скріплений гербовою печаткою ради, та зареєстрованого за вихідним № 35 від 27.07.2018 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно народився в селі Мокра Рокитна Нововодолазького району Харківської області та до 18 років проживав постійно тут за адресом: [ADDRESS] ,- разом з батьками: [PERSON] , [INFO] (померлого [INFO] у віці 94 [INFO] ) та матір`ю [PERSON] , [INFO] (померлою [INFO] у віці [INFO] ) (а. с. 33). Наведеним доведено, що померлий [INFO] батько заявниці - [PERSON] - є сином померлої [INFO] [PERSON] . Таким чином, наведеним доведено, що: 1)спадкодавець [PERSON] за життя зробила заповідальне розпорядження на випадок своєї смерті, яким заповіла спадкове майно заявниці, а тому спадкування щодо цієї спадкової маси, належної померлій, здійснюється за заповітом; 2)спадкоємцем померлої за заповітом, що прийняла спадщину, є заявниця, яка бажає прийняти спадщину в силу приписів частини 1 статті 1269 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року (із змінами та доповненнями), як така, що подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини; 3)нотаріусом, який веде спадкову справу, у визначений законом спосіб, відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що спадкоємець бажав, щоб у відповідному свідоцтві був зазначений родинний зв`язок між спадкоємцем та спадкодавцем як між бабкою та онукою, що наддасть їй пільгу зі сплати податку як члену сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення, однак внаслідок відсутності відповідних документів, зокрема, свідоцтва про народження батька заявниці, який є сином спадкодавця, це не може бути усунуте іншим шляхом, окрім як встановлення юридичного факту родинних відносин між ними у судовому порядку; 4)оскільки заявниця бажає прийняти спадщину й звернулась із відповідною заявою до нотаріуса, усі заінтересовані особи, причетні до цих спадкових правовідносин, залучені до участі у справі, й будь-яких заперечень від них не надано, то відсутні підстави вважати, що може існувати спір про право з приводу встановлення цього факту; 5)встановлення юридичного факту родинних відносин між заявником та померлою [PERSON] дійсно породжує для заявниці відповідні юридичні наслідки у виді отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом та отримання при цьому податкових пільг як спадкоємцем першого ступеню споріднення, тобто від цього залежить виникнення, зміна або припинення її майнових спадкових та податкових прав. Під час розгляду заяви [PERSON] суд виходить з того, що з огляду на приписи пункту 5 частини 2 статті 293 та частини 1 статі 315 Цивільного процесуального кодексу України - встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється судом в порядку окремого провадження. Положення частини 1 статті 293 вказаного цивільного процесуального кодифікованого закону України передбачають, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачений перелік фактів, які підлягають встановленню в порядку окремого провадження, зокрема, в пункті 1 цієї норми чітко встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Одночасно із цим, Пленум Верховного Суду України у пункті 1 своєї Постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами та доповненнями) звертає увагу судів на те, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Зі змісту заяви [PERSON] вбачається, що вона звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту родинних відносин між нею та її померлою бабкою, внаслідок відсутності відповідних підтверджуючих родинний зв`язок документів, й встановлення цього факту необхідно їй для реалізації її спадкових прав, в тому числі задля отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом й податкових пільг зі сплати податку на спадщину як члену сім`ї спадкодавця першого ступеню споріднення, й іншого порядку крім судового для встановлення такого юридичного факту на цей час не існує. Абзаци 1 та 2 пункту 2 постанови Пленум Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» мовлять про те, що такі справи розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до положень статей 1 і 34 Закону України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 02.09.1993 року (із змінами та доповненнями) видача свідоцтва про право на спадщину визнається нотаріальною дією, яка вчиняється нотаріусами. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України регламентований відповідним Наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, підпункт 1.2. пункту 1 глави 10 розділу ІІ якого обумовлює, що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин (підпункт 4.2. пункту 4 глави 10 розділу ІІ наведеного вище Порядку). Як убачається з положень частини 1 статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. При цьому, дохід, отриманий фізичною особою у вигляді вартості успадкованого майна у межах, визначених діючим законодавством України, оподатковується. Порядок оподаткування отриманого спадкоємцем доходу в результаті прийняття ним спадщини регламентується положеннями статті 174 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями). Зокрема, відповідно до підпункту "а" підпункту 174.2.1 пункту 174.2 статті 174 цього кодексу за нульовою ставкою оподатковуються об`єкти спадщини, що успадковуються членами сім`ї спадкодавця першого та другого ступенів споріднення. Такими особами з огляду на зміст статей 1261 та 1262 Цивільного кодексу України є батьки, чоловік або дружина, діти, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, а також усиновлені, рідні брати та сестри, баба та дід з боку матері і з боку батька. Таким чином, встановлення факту родинних відносин між заявницею [PERSON] та померлою [PERSON] породжує юридичні наслідки у виді отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом та отримання нею податкових пільг зі сплати податку на спадщину як члену сім`ї спадкодавця першого ступеню споріднення. Згідно із роз`ясненнями, що містяться у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року (із змінами та доповненнями) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Аналізуючи причини звернення заявниці до суду із вимогою про встановлення факту родинних відносин, суд переконався, що цей факт необхідний їй задля оформлення спадщини, яку вона прийняла шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріуса, однак не може реалізувати, так як їй останнім відмовлено у видачі відповідного свідоцтва. При цьому, з огляду на зміст постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, прийнятої державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвською Т. М. 21.11.2017 року та зареєстрованої за вихідним № 736, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом саме з огляду на те, що відсутні документи, які б підтверджували родинний зв`язок між спадкоємцем та спадкодавцем. Враховуючи викладене, на підставі аналізу вищезазначеного, суд впевнився, що заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки нею у законний спосіб доведено, що від встановлення цього юридично значимого для заявниці факту залежить виникнення, зміна та припинення правовідносин, в яких вона особисто бере участь через відкриття спадщини внаслідок смерті її бабки, не існує іншого, окрім судового, порядку його встановлення, і його визнання не пов`язане з вирішенням спору про право. Враховуючи наведені вище норми права, проаналізувавши всі наявні і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності з приводу встановлення факту родинних відносин між заявницею та [PERSON] як між онукою та бабкою, суд доходить до обґрунтованого висновку про те, що є необхідності у їх встановленні, так як цей факт нотаріусом не визнаний та від його встановлення у судовому порядку залежить виникнення, зміна або припинення спадкових прав заявника, тобто встановлення цього факту породжує безпосередньо юридичні наслідки та має юридичне значення для неї, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , є онукою [PERSON] , померлої [INFO] . У відповідності із приписами частини 7 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved