Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

23 листопада 2018 р. представник позивача комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом до [PERSON]\~ про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з централізованого теплопостачання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до діючого законодавства відповідач отримує послуги з централізованого теплопостачання за адресами: [ADDRESS], [ADDRESS]. Однак оплату боржник за надані послуги здійснює не регулярно та не в повному обсязі, в результаті чого за період з 14.10.2016 року по 10.04.2018 року за адресою: [ADDRESS] утворилася заборгованість у розмірі 4300,45 грн., з урахуванням індексу інфляції та 3% річних 4984,84 грн., за адресою: [ADDRESS], 7884,13 грн., з урахуванням індексу інфляції та 3% річних 9138,84 грн. Тому позивач\~просить стягнути\~вищезазначену заборгованість\~та витрати\~по сплаті\~судового збору\~у розмірі\~1762,00\~грн. Судове засідання призначено на 02 квітня 2019 року. Представник позивача комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради [PERSON] в відкрите судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в відкрите судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с. 57). Відповідно до вимог\~ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України\~ у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Суд, дослідив матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відносини щодо надання фізичним особам житлово-комунальних послуг та, зокрема, послуг з централізованого теплопостачання регулюються Житловим Кодексом УРСР, Законом України від 24 червня 2004 року\~\~ №1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги», Законом України від 2 червня 2005 року № 2633-IV «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими\~\~ постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Судом встановлено, що КП «Добро» є постачальником послуг з централізованого опалення будинку 4 по вулиці Шевченко в м. Добропілля Донецької області. [PERSON]\~ є власником квартири № 17 та № 18 в будинку № 4 по проспекту Шевченко в м. Добропілля Донецької області та споживачем послуг з теплопостачання, які надає комунальне підприємство, проте не здійснює їх оплату. Рішенням Добропільської міської ради №7/22-32 від 15.02.2017 року «Про надання дозволу щодо тимчасового використання тарифів на послуги з централізованого опалення» встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення для абонентів: за 1 кв.м. опалювальної площі житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії\~19 грн. 17 коп., житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії\~608,67 грн. за 1 Гкал (з ПДВ). Судом встановлено,\~що заборгованість\~по оплаті\~за теплопостачання\~утворилася за\~адресами: [ADDRESS], за період з 14.10.2016 року по 10.04.2018 року в розмірі 4300,45 грн., що підтверджується копією звірки боргу на 1-листопада 2018 року (а.с.5); [ADDRESS], за період з 14.10.2016 року по 10.04.2018 року в розмірі 7884,13 грн., що підтверджується копією звірки боргу на 1-листопада 2018 року (а.с.4). Між сторонами не укладено письмового договору про надання житлово-комунальних послуг. Хоча у частині першій статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини\~першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений\~\~ частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За положеннями частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов'язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Така правова позиція викладена Верховним Судом України по справі № 6-2951цс15. За встановлених обставин [PERSON] як власник нерухомого майна зобовязаний оплачувати надані послуги з теплопостачання відповідно до положень\~\~ статті 9,13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до статті 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги) стягується, крім квартирної плати, по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Відповідно пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власність зобовязує. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення є такими, що підлягають задоволенню. Крім того, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України). Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України,\~боржник,\~який прострочив\~виконання грошового\~зобов'язання,\~на вимогу\~кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань щодо своєчасної оплати за надані послуги з централізованого опалення, вимоги про стягнення три відсотка річних та інфляційної складової боргу є обґрунтованими. Розрахунки представника позивача щодо стягнення суми 3% річних та інфляційної складової боргу за адресою: [ADDRESS], в сумі 684,39 гривень, та за адресою: [ADDRESS], в сумі 1254,71 грн., наведені у позовній заяві, суд вважає правильними, що також підтверджується доданими розгорнутими розрахунками відшкодування матеріальних витрат та санкцій (а.с.10-13). Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог про стягнення із відповідача заборгованості за надані послуги за централізоване опалення з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних\~ тому, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вимоги\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати слід стягнути з відповідача в розмірі\~1762 грн.

Outcome: approved