Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

17.12.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила зняти арешт накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 154640 від 30.05.2006 року на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. В обгрунтування позову вказала, що їй на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 26.09.2001 року. У листопаді 2019 року їй стало відомо, що стосовно вказаного об`єкту нерухомості накладено арешт нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №154640 від 30.05.2006 року державним виконавцем ДВС у Комсомольському районі м. Херсона Тюпляєвим Я.Г. На її звернення до державної виконавчої служби отримала лист, згідно якого повідомлено, що виконавчі провадження стороною у яких є вона та в межах яких накладено арешт на спірну квартиру на примусовому виконанні відсутні. Крім того, повідомлено, що строк зберігання виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 роки, тобто, виконавчі провадження у паперовому вигляді знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Зазначає, що неможливо встановити обставини винесення державним виконавцем спірної постанови, внаслідок чого вона змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.12.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.05.2020 р. замінено неналежного відповідача, витребувано докази та відкладено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.06.2020 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за суттю. Позивачем подано заяву про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про прияини не явки суд не повідомляв. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , що підтверджено договором купівлі-продажу від 26.09.2001 року (арк. справи 7). 20 лютого 2016 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.02.2016 року (арк. справи 9). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №187690186 від 06.11.2019 р., на квартиру, що розташовна за адресою: [ADDRESS] наявний арешт нерухомого майна, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №154640 від 30.05.2006 р. державним виконавцем ДВС у Комсомольському районі м. Херсона Тюпляєвим Я.Г. (арк. справи 8). Листом №43316 від 06.11.2019 р. Корабельний районний відділ державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області повідомлено, що перевіркою інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №187690186 від 06.11.2019 р. встановлено наявність обтяження: арешт нерухомого майна - [ADDRESS] , підстава обтяження Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №154640 від 30.05.2006 р. винесена державним виконавцем ДВС у Комсомольському районі м. Херсона. Перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавчі провадження стороною у яких є [PERSON] та в межах яких накладено арешт на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] на примусовому виконанні у Відділі відсутня. Згідно п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби та акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік. Роз`яснено право на звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна (арк. справи 10). В матеріалах інвентарної справи №18451 на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] відсутня спірна постанова про накладення арешту на майно. Згідно листа Херсонського міського суду Херсонської області від 14.01.2020 р. №1136/20-Вих, надано копію ухвали Комсомольського районного суду м. Херсона від 27.11.2007 року у справі за позовом ВАТ "Херсонгаз" до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги газопостачання (справа знищена, у зв`язку із закінченням строку зберігання). Одночасно повідомлено, що перевіркою алфавітних покажчиків цивільних, адміністративних, кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Комсомольського, Дніпровського та Суворовського районних судів м. Херсона за період з 2003 по 2007 роки справ за участю [PERSON] не виявлено (арк. справи 26). Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Зібрані докази у справі не дають можливість суду встановити належну рівновагу між потребою, продовження арешту, та інтересами власника. Тобто відсутній справедливий баланс між суспільними інтересами та правами позивачки на повагу до її права власності, закріпленої у статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини, оскільки тривалий арешт майно (більше 14 років) заважає позивачці в повному обсязі здійснювати право власника. Враховуючи, що судом не встановлено підстав накладення арешту на майно, постанова про арешт майна боржника як у відділі ДВС так і в матеріалах інвентарної справи відсутня, суд дійшов висновку про необгрунтованість накладення арешту на майно особи, статус якої у виконавчому провадженні встановити неможливо та необхідність зняття арешту з майна. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 07 серпня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved