Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

23 травня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із вищевказаною заявою, посилаючись на те, що 13.08.1986 року вона була прийнята на роботу до заводу «Промзв'язок» та разом зі своєю донькою 31.07.1995 року були вселені до кімнати № [ADDRESS]. Після народження від громадянського шлюбу сина [PERSON] [INFO], [PERSON] звернулася до профкомітету із заявою про виділення їй більшої за площею кімнати в гуртожитку. На підставі рішення профкомітету заявник 28.01.1999 року була вселена у сімейний блок до кімнати [NUMBER]. Із довідки про склад сім'ї заявниця дізналася, що в 2010 році було змінено нумерацію кімнат та зараз вона проживає в кімнаті [NUMBER]. Заявник разом зі своїм сином весь час проживали в одній кімнаті [NUMBER], сплачувала комунальні платежі. Іншого власного житла не мають, продовжують проживати в кімнаті гуртожитку на законних підставах. Законність користування заявником жилою площею у гуртожитку ніким не оспорюється. У зазначеній кімнаті інших осіб, окрім заявника та її сина, не зареєстровано. В приватизації даної кімнати [PERSON] було відмовлено в зв'язку з відсутністю документа, що підтверджує право на постійне проживання в гуртожитку на законних підставах, так як кімната, в якій зараз проживає заявник має [NUMBER], а не [NUMBER]. В зв'язку з чим просить встановити факт постійного проживання та реєстрації на законних підставах [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON], який був вселений, як неповнолітня дитина до матері, у кімнаті [ADDRESS] починаючи з 28.01.1999 року по даний час. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримали з викладених підстав, просили її задовольнити. [PERSON], який за час перебування справи у суді став повнолітнім, в судове засідання не з'явився, його представник заяву підтримав, просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління капітального будівництва та житлово - комунального господарства Охтирської міської ради в судове засідання не з'явився, подали заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Охтирської міської ради в судове засідання не з'явився, в письмовій заяві не заперечують проти встановлення факту постійного проживання. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що [PERSON] з 13.08.1986 року по 02.04.2010 року працювала на різних посадах на заводі «Промзв`язок», який в послідуючому перетворено на ВАТ «Нафтопроммаш», що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с.11). Згідно довідки голови ОСББ «Зв'язківець» від 19.05.2016 року, [PERSON] проживала та була зареєстрована в гуртожитку в кімнаті [ADDRESS] з 02.08.1995 року по 28.01.1999 року. В даній кімнаті з нею проживали її діти донька [PERSON], син [PERSON], [PERSON] зареєстрована та проживає в гуртожитку в кімнаті [ADDRESS] з 28.01.1999 року по теперішній час. В кімнаті [NUMBER] зареєстрований та проживає з нею її неповнолітній син [PERSON] (а.с. 12). Судом встановлено, що згідно з рішенням двадцять четвертої сесії шостого скликання Охтирської міської ради від 29 травня 2012 року № 455 Охтирська міська рада надала згоду на прийняття безкоштовно до комунальної власності територіальної громади міста Охтирки гуртожиток по [ADDRESS] Рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради за №62 від 06.05.2015 року було затверджено акт приймання передачі до комунальної власності територіальної громади міста будівлі гуртожитку по [ADDRESS] прийнято його безоплатно до комунальної власності громади та залишено дану будівлю на балансі об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зв'язківець». Згідно з рішенням шістдесят восьмої сесії шостого кликання Охтирської міської ради від 23 червня 2015 року № 1473-МР прийнято до комунальної власності територіальної громади м. Охтирка будівлю гуртожитку за адресою [ADDRESS], та дозволено приватизацію житлових та нежитлових приміщень. Відповідно до положень Глави 4 Житлового кодексу України, єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку (ст. 129 ЖК, п. 10 Розділу II Примірного положення про гуртожитки). Спеціального ордера чи спільного рішення адміністрації заводу «Промзв`язок» (у подальшому ПАТ «Нафтопроммаш») та комітету профспілки за 1995-1999 роки про надання заявниці житлової площі в гуртожитку не відшукано. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з 2006 року по 2011 рік була завідуючою гуртожитком, в неї була картотека, яка містила приписні картки і ордера, по яким вселялися мешканці гуртожитку до 2004 року, в тому числі і [PERSON] Однак коли завод почав продавати кімнати у гуртожитку, картотека переїхала в інше місце, а потім зникла у невідомому напрямку. Архівний відділ Охтирської міської ради також надав відповідь, що у переданих йому з ПАТ «Нафтопроммаш» справах «Протоколи сумісних засідань адміністрації та профкому» за 1995-1999 роки відсутні будь-які дані про розподіл кімнат та поселення громадян. Факт постійного проживання заявника у кімнаті гуртожитку за зазначеною адресою підтверджується договорами про надання комунальних послуг, квитанціями про їх оплату, довідкою ОСББ «Зв'язківець» про відсутність заборгованості з оплати комунальних платежів, а також показами у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є сусідами заявниці по гуртожитку і надали пояснення, що [PERSON] з 1995 року по даний час безперервно і постійно нікуди не виїжджаючи, зі своїми дітьми (з дочкою та сином) проживала в кімнаті у гуртожитку. На даний час дочка виїхала, а заявник із сином мешкають у гуртожитку у кімнаті [NUMBER] удвох, на даний час внаслідок зміни нумерації кімната числиться як [NUMBER]. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» N 500-VI, дія цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Тобто законом передбачено, що під захист підпадають особи, які дотримали певних умов, зокрема - відсутність в особи власного житла; правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком; реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах; фактичне проживання протягом п'яти років за місцем реєстрації в гуртожитку. Встановлено, що заявниця власного житла немає, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.08.2016 року, право на приватизацію нею не використане, що підтверджується довідкою з Ощадного Банку України. Однією із умов також є реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах. Разом з тим, на осіб, які вселяються у гуртожиток, поширюється процедура реєстрації місця проживання відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Також встановлено, що заявниця разом зі своїм неповнолітнім сином, у встановленому законом порядку, зареєстрували своє постійне місце проживання в гуртожитку по [ADDRESS], у м. Охтирці, Сумської області, що підтверджується відповідними відмітками в паспорті громадянина України, копією картки прописки. Кімната у гуртожитку загальною площею 17,5 кв.м.по [ADDRESS], м. Охтирка є постійним зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання заявниці з 28.01.1999 року і по даний час. Таким чином, заявником дотримано умову щодо реєстрації місця свого проживання. Відповідно до довідки №46 виданої 19.05.2016 року головою ОСББ «Зв'язківець», номер кімнати [NUMBER], в якій зареєстровані [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] було змінено на номер [NUMBER] (а.с. 13). Другою обставиною, з якою пов'язане право на захист особи відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» N 500-VI, є правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком. При цьому Закон N 500-VI не містить визначення "законні підстави". Законність користування [PERSON] та її неповнолітнім сином жилою площею у гуртожитку ніким не оспорюється. Дослідженими у судовому засіданні доказами не встановлено факту реєстрації у зазначеній кімнаті в даний час інших осіб, окрім заявниці та її сина. [PERSON] було надане приміщення гуртожитку адміністрацією підприємства. Питання про звільнення нею кімнати на час перебування цього гуртожитку на балансі підприємства не ініціювалось. Тому має місце проживання заявниці в кімнаті [NUMBER] гуртожитку, яка нині нумерується за [NUMBER], на законних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, які проживають у гуртожитках, що є об'єктами права державної чи комунальної власності, мають право на приватизацію займаного житла у вигляді окремої кімнати (кількох кімнат, жилих блоків, секцій). Згідно зі ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», кожен громадянин має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Передача займаних житлових приміщень здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, постійно проживаючих в цьому житловому приміщенні. Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд приходить до висновку, що факт постійної реєстрації місця проживання заявника та її неповнолітнього сина на законних підставах в кімнаті гуртожитку підтверджено дослідженими в справі доказами. Вказаний факт в силу норм Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» має для заявника юридичне значення. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне встановити зазначений факт. На підставі викладеного,

Outcome: approved