Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

27.01.2020 з позовом про позбавлення батьківських прав і визначення місця мешкання дитини до суду звернулась [PERSON] , в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , передати його матері та визначити його місце мешкання з матір`ю, мотивуючи позовні вимоги тим, що з відповідачем у справі вона перебувала у шлюбі, який розірваний рішенням Ровеньківського міського суду Луганської області від 18.06.2012. Від спільного шлюбу в них є син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Батько дитини самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно сина, не піклується станом його здоров`я, взагалі не приймає участі у житті сина. У зв`язку з несплатою ним аліментів на утримання сина, утворилась заборгованість по аліментах яка становить 61053,72 гривень, яку відповідач також не сплачує. У зв`язку з наведеним органом опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради 10.09.2019 постановлений висновок №1615/01-11 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивачка є внутрішньо переміщеною особою, яка разом з сином переїхала до м.Одеси з м.Ровеньки Луганської області, у зв`язку з чим вважає за доцільне визначити місце мешкання сина разом з нею. Невиконання відповідачем батьківських обов`язків відносно сина стало паствою для звернення до суду з дійсним позовом. Позивач [PERSON] надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити, а також просить справу розглядати за її відсутністю і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надав. Представник третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування до судового засідання надав заяву , про розгляд справи за їх відсутністю, висновок щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина, 2010 року народження підтримали. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народилась дитина - [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження №14 від 19 лютого 2010 року, складений виконкомом Ясенівської селищної ради міста Ровеньки Луганської області). Рішенням Ровеньківського міського суду Луганської області від 18 червня 2012 року, цивільна справа №2-0-179/12 , шлюб між батьками дитини розірвано. [PERSON] , разом із [PERSON] , [INFO] , перебувають на обліку внутрішньо переміщених осіб, про що свідчать довідки від 07.11.2016р. №1085. Батько дитини - [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку малолітнього, не проявляє до нього турботи та уваги, не цікавиться справами дитини та станом його здоров`я. Останній самоусунувся від виконання батьківського обов`язку як з утримання сина так і з його виховання. Статтею 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. При цьому, відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Уст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За частинами першою, другою ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року. У частині першій статті 3 цієї Конвенції закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та Законів України, тому, її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що для забезпечення найкращих інтересів малолітнього [PERSON] , [INFO] , його місце проживання за доцільне визначити разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 10.09.2019 року за №1615/01-11 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , батько дитини [PERSON] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку малолітнього, не проявляє до нього турботи та уваги, не цікавиться справами дитини та станом його здоров`я. Згідно з характеристикою від 21.05.2019р. №365/01-34, представленої Одеським навчально - виховним комплексом №84 "Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземних мов - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів" Одеської міської ради Одеської області повідомлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , навчається у 3-Ж класі з 2016 року. Батька дитини - гр. [PERSON] , класний керівник в навчальному закладі жодного разу не бачив, також йому відомо те, що батько не відвідував малолітнього в м.Одесі, і зв`язків з ним немає. Відповідно до інформаційної довідки адміністрації Комунального некомерційного підприємства «Дитяча міська поліклініка №«6» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради від 03.06.2019р. №01-03/401 повідомлено, що декларація на медичне обслуговування підписана матір`ю дитини. При проведенні профілактичних оглядів в поліклініці з дитиною завжди була мати. [PERSON] має перед [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 61,053 грн. 72 коп. За наявними обліками Управління державної міграційної служби України в Луганській області м. Сєвєродонецька, та його територіальних підрозділів, які розташовані на підконтрольній українській владі території України і працюють у штатному режимі, гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим/знятим з реєстрації місця проживання не значиться, не значиться. Відповідно до протоколу бесіди від 11.06.2019 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі з малолітнім [PERSON] , [INFO] , встановлено, що дитина бачила свого батька лише на фотокартках, а особисто ніколи. Зі слів малолітнього, батько йому не телефонує, подарунків не дарує та не вітає з Днями народжень. Більш того жодних звернень від [PERSON] , стосовно перешкод матір`ю дитини у його спілкуванні з малолітнім сином на адресу Київської районної адміністрації Одеської міської ради не надходило, з чого можливо зробити висновок про те, що перешкод для цього з боку [PERSON] , не створювалось. З огляду на вищенаведене, Орган опіки та піклування зробив висновок про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п.2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Згідно положенням ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, судом встановлено систематичне, невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, що проявилось у не піклуванні про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. За таких обставин та враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, крім того органом опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради зроблено висновок про можливість позбавлення батьківських прав, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved