Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

27.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Також позивач просила суд стягнути аліменти в розмірі 300 грн. на її утримання до досягнення дитиною трьох років. В своїх доводах посилається на те, що з 26.10.2013 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу не надає, він здоровий, працездатний чоловік, працює військовослужбовцем, інших осіб на утриманні не має. Через відсутність матеріальної підтримки з боку відповідача вона з сином перебувають у скрутному матеріальному становищі. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала (а.с.44). Представник позивача подала заяву до канцелярії суду про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала (а.с.46). \~\~ Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Будь-яких заяв та клопотань, у тому числі і про причини неявки у судове засідання, на адресу суду не направляв. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані докази по справі, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. У відповідності до\~ ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі з 26.10.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб №102612 виданим виконавчим комітетом Червоненської селищної ради Андрушівського району Житомирської області 26 жовтня 2013 року,актовий запис № 14 (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження №210317 виданого 01 квітня 2014 року Виконавчим комітетом Ліщинської сільської ради Житомирського району Житомирської області, [PERSON], народився 25.03.2014 року, батьком якого записаний [PERSON], матір'ю [PERSON] (а.с.5). З наявної в матеріалах справи довідки Виконавчого комітету Ліщинської сільської ради Житомирського району Житомирської області №869 від 23 жовтня 2015 року вбачається, що син проживає разом з матірю [PERSON] (а.с.6). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до\~ст. 191 ч. 1 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, інших осіб на утриманні не має, має регулярний дохід, також враховуючи стан здоровя дитини, перебування позивачки у відпустці по догляду за дитиною, суд вважає необхідним призначити стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи щомісячно до досягнення дитини повноліття, починаючи з 27.10.2013 року. Відповідно до ч. 2\~ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4\~ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Будучи матір'ю по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років (а.с.45), позивачка вправі вимагати від відповідача (батька дитини) стягнення аліментів на своє утримання, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 27.10.2013 року і до досягнення дитиною трьох років. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача чи неможливість його працевлаштування, суду надано не було. Враховуючи майновий стан відповідача, стан його здоров`я, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дружини [PERSON] до досягнення дитиною трьох років в розмірі 300 грн. щомісячно. У відповідності до\~ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн.20 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved