Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Великоростівської сільської ради Оратівського району Вінницької про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивований тим, що [INFO] року померла тітка позивача [PERSON], яка залишила заповіт від 02.01.2000 року, посвідчений Великоростівською сільською радою Оратівського району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 04, згідно якого все своє майно де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося заповідає [PERSON] Заповіт не змінено і не скасовано. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині згідно ст. 1241 ЦК України немає. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із права на земельну частку (пай) площею 2,60 гектарів, що розташована на території Великоростівської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого Оратівською РДА Вінницької області 04.10.1996 року. Нотаріально оформити прийняття спадкового нерухомого майна позивач позбавлений можливості, так як втрачений правовстановлюючий документ на земельну частку (пай). Просить визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 2,60 га розташовану на території Великоростівської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого Оратівською РДА Вінницької області 04.10.1996 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Справу просить розглядати без його участі. Представник відповідача Великоростівської сільської ради Оратівського району Вінницької області Блаженко С.М., будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.09.2017 року [PERSON] померла [INFO] року в с. Велика Ростівка Оратівського району Вінницької області. Згідно із заповітом від 02.01.2000 року, посвідченого Великоростівською сільською радою Оратівського району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за № 04, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] Заповіт не змінено і не скасовано. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині немає. Відповідно до довідки № 22 від 29.01.2018 року виданої Великоростівською сільською радою Оратівського району Вінницької області в записах в погосподарській книзі № 4, особовий рахунок [NUMBER], містяться відомості, що [PERSON] [INFO], дійсно проживала [INFO] по [INFO] року. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] являється [PERSON]. Відповідно до виписки із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № Б-9/0-0.31-13/131-18 від 16.01.2018 року, яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 р. №801 і видана на території с. Великої Ростівки Оратівського району Вінницької області. Сертифікат серії [NUMBER] за порядковим № 113 зареєстровано 04.10.1996 року на [PERSON], яка проживала на території с. Велика Ростівка Оратівського району Вінницької області. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 2,60 га. Вартість земельної частки (паю) становить 109989 грн. Сертифікат видано на підставі розпорядження голови Оратівської РДА від 04.10.1996 року за № 230. Вартість земельної частки (паю) на дату смерті [INFO] року становить 31492 грн. Як вбачається з довідки № 21 від 29.01.2018 року виданої Великоростівською сільською радою Оратівського району Вінницької області, згідно акту розподілу земельних ділянок (паїв) між власниками земельних сертифікатів села Велика Ростівка Оратівського району Вінницької області від 17.12.2002 року за [PERSON] рахується земельна частка (пай) за № [NUMBER], площею 2,5467 га. Відповідно до оголошення в газеті «Обрії Оратівщини» № 5(1083) від 01.02.2018 року втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON], вважати недійсним. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи на засадах змагальності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] року в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 ЦК УРСР, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ ЦК УРСР (1963 р.), прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (1963 р.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 85 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. Право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує думку позивача, який просить судові витрати покласти на них та вважає, що судові витрати слід залишити без відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. На підставі ст.ст. 524-527, 524, 529,534, 550 ЦК УРСР (1963 року)України,

Outcome: approved