Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

26.12.2013 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до Виконавчого комітету Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] на підставі біржового контракту №64 від 23.06.1998 р. належав житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Великоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області [PERSON] 22.02.1999 р. за № 137, [PERSON] житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, розташований по [ADDRESS], заповіла позивачу [PERSON] Після смерті [PERSON] у грудні 2012 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва з тих підстав, що біржовий контракт, який підтверджує договір купівлі-продажу спадкового домоволодіння, не був посвідчений нотаріально. Зазначене змушує його звертатися до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Виконавчого комітету Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області в судове засідання також не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі біржового контракту №64 від 23.06.1998 р., зареєстрованого на Регіональній Товарній Біржі «Время», належав житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Великоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області [PERSON] 22.02.1999 р. за № 137, [PERSON] заповіла спірний житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, розташований по [ADDRESS], позивачу [PERSON] 20.12.2012 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського районного управління юстиції у Донецькій області 24.12.2012 р. Після смерті [PERSON] позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Великоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 25.12.2013 р. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] відмовлено з тих підстав, що біржовий контракт (договір купівлі-продажу) не був посвідчений нотаріально. Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. Єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] Інших спадкоємців судом не встановлено, даних про недійсність даного заповіту або про його скасування суду не надано. Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до вимог ст.47 ч.2 ЦК України (в редакції кодексу 1963 року), що діяв на час укладання угоди, суд вправі визнати дійсною угоду, що підлягала нотаріальному посвідченню, якщо між сторонами було досягнуто згоди з істотних умов угоди і для її укладення наявних обмежень, передбачених законом, не було. Відповідно до ст. 153 ЦК України (1963 року) договір вважається укладеним, коли між сторнами досягнено згода за всіма суттєвими вимогами. Відповідно до ст.15 Закону України "Про товарну біржу" угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, в зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved