Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

20.11.2017 заявник звернувся до суду із заявою про надання [PERSON] психіатричної допомоги в примусовому порядку. В обґрунтування заяви зазначив, що 18.11.2017 о 09 год. 36 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, [PERSON] є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника, лікар - психіатр підтримали заяву, прокурор\~не заперечував проти задоволення заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу\~ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Згідно ч. ч. 2 - 5\~ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов'язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. У судовому засіданні було встановлено, що 18.11.2017 о 09 год. 36 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» [PERSON] обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що [PERSON] доступний формальному контакту. В розмову вступає неохоче. На запитання відповідає вибірково, односкладно, після пауз. Орієнтування збережене. Настрій знижений. Під час бесіди напружений, тривожний, Очного контакту уникає. Скарг на самопочуття не висловлює. Мова гучна, відповіді односкладові. При зміні теми о відносинах з родичами роздратовується. Заявляє, що: «за мною хтось слідкує та шепоче, кидають у вікна каміння та палиці, дружина зведе мене у могилу». Галюцинації заперечує, але відволікається, відповіді мимо, озирається та прислуховується. Негатив істино налаштований до опиту та огляду. Має місце дисимуляція переживань та некритичність до свого стану. Суїцидальні думки не висловлює, поведінкою не виявляє. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-маячний синдром. Лікар - психіатр підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що [PERSON] необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану. В звязку із чим, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved