Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

27 квітня 2016 року [PERSON] та [PERSON] предявили вказаний позов, посилаючись на наступні обставини. 29 червня 2012 року у м.Миколаїв померла їх мати [PERSON], яка за життя заповіла їм в рівних долях все своє майно, у тому числі земельну ділянку площею 3,32 га, що знаходиться на те- риторії Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 036031, виданого Татарбунарською ра- йонною радою народних депутатів 22.01.1998 р. на імя [PERSON] Інших спадкоємців, які претендують або мають право на спадщину, немає. Після смерті матері вони вчасно звернулись на адресу державного нотаріуса Першої Одеської державної нотаріальної контори з приводу прий- няття спадщини, але отримали відмову з причини того, що згідно ст.23 Закону України «Про фер- мерське господарство», якщо фермерське господарство успадковується двома або більше спадко- ємцями, то земельна ділянка поділу не підлягає, якщо в результаті її поділу, хоча б одна земельна ділянка менше мінімального розміру, встановленого для даного регіону. А згідно постанови «Про затвердження мінімальних розмірів земельних ділянок, які утворюються в результаті поділу земе- льної ділянки фермерського господарства, що успадковується» від 10.12.2003 р. мінімальний роз- мір по Одеській області становить 5 гектарів. Крім того, існує розбіжність у написанні імені спад- кодавиці у державному акті на право власності на землю та свідоцтві про смерть. Так, у свідоцтві про смерть її імя вказане «Наталя», а в державному акті на право власності на землю вказано від- повідно «Наталія». Нотаріус не має можливості видати їм свідоцтво про право на спадщину за за- повітом на вказане майно, та розяснив їх право на звернення до суду за захистом своїх майнових прав. Однак, вони вважають відмову нотаріуса передчасною, оскільки планують користуватись зе- мельною ділянкою разом, тому просили визнати за ними право власності на спадкову земельну ді- лянку в ідеальних долях на праві спільної часткової власності.. Представник позивачів адвокат [PERSON] - у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник Лиманської сільської ради Татарбунарського району у судове засідання не зявив- ся, сільський голова надав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Із копій паспортів КЕ 381650, ЕО 349301 та копій свідоцтв про народження серії ЯП № 734562 та серії ЯЛ № 105840 (а.с.3-4,5-6,8,9) слідує, що позивач [PERSON] народилася 22.11.1954 р., позивач [PERSON] народилася 08.10.1958 р., їх батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] Відповідно до свідоцтв про смерть VІІ-ЯР № 224975 та І-ЖД № 304904 (їх копії на а.с.12,13), батько позивачів [PERSON], помер 11.07.1969 р. в с.Лиман Татарбунарсь- кого району Одеської області, матір позивачів - [PERSON], померла 29.06.2012 р. у м.Миколаїв. Згідно копії заповіту від 09.11.1995 р., посвідченого секретарем Лиманської сільської ради Та- тарбунарського району Одеської області [PERSON] (а.с.14), що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, яким заповіла все своє майно: [PERSON] та [PERSON] - позивачам у справі Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 036031 (а.с.15) підтверджується, що земельна ділянка площею 3,32 га, що розташована на території Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, цільове призначення якої - для ведення селянського (фермерського) господарства, передана у приватну власність [PERSON]. Як вбачається з витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ді- лянки № Ш237/0-96/3-16 р. (а.с.16), нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 3,34 га, розташованої на території Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, власник [PERSON], складає 103327,97 грн. Нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом пі- сля померлої [PERSON] у звязку з неможливістю поділу земельної ділянки селянського (фер- мерського) господарства на двох спадкоємців, вказаних в заповіті спадкодавця, що видно з пос- танови від 02.03.2016 р. (а.с.17). Як передбачено ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кі- лька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спад- щину чи не прийняти її. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Згідно із ч.2 ст.23 Закону України «Про фермерське господарство», якщо фермерське господар- ство успадковується двома або більше спадкоємцями, то земельна ділянка поділу не підлягає, якщо в результаті її поділу утвориться хоча б одна земельна ділянка менше мінімального розміру, встановленого для даного регіону. Постановою «Про затвердження мінімальних розмірі земельних ділянок, які утворюються в результаті поділу земельної ділянки фермерського господарства, що успадковується», встановлено мінімальний розмір земельної ділянки по Одеській області 5 гектарів. У судовому засіданні встановлено, що позивачі за заповітом їх матері [PERSON] є спадкоєм- цями земельної ділянки, цільове призначення якої для ведення фермерського господарства. Пе- решкодою в отриманні ними свідоцтва про право на спадщину є те, що успадкована земельна ді- лянка не підлягає поділу, так як її загальна площа складає менше встановленого законодавством мінімального розміру. Також судом встановлено, що в Державному акті на право приватної власності на землю невір- но зазначено ім'я заповідача, замість правильного "Наталя" помилково записано «Наталія», що та- кож є перешкодою в отриманні спадку. Отже, суд вважає, що за позивачами має бути визнано право спільної часткової власності по 1/2 частки земельної ділянки, призначеної для ведення селянського (фермерського) господарства пло- щею 3,32 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 036031, що знаходиться на території Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської облас- ті, яка залишилася після смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved