Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

28 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 27 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «БТА Банк», (найменування якого змінено на Публічне акціонерне товариство «БТА Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 29/07-ДН, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 18000 грн. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2008 року стягнуто з Відповідачів на користь позивача 22 373,87 коп. заборгованість, що виникла станом на 20.10.2008 року за даним договором. У звязку з невиконанням умов договору та рішення суду станом на 14 січня 2014 року заборгованість позичальника перед банком становить 44 400,28 гривень, яка включає: строкова заборгованість за сплатою процентів в розмірі - 100,39 грн., прострочену заборгованість за сплатою процентів в розмірі - 9 865,23 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 3 412,70 грн., 3% річних в сумі 1 878,03 грн., пеню, нараховану за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 29 143,93 грн. З метою виконання зобов'язань за цим кредитним договором між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки, за яким він поручився перед позивачем за належне виконання кредитних зобов'язань [PERSON]. Взяті на себе зобов'язання позичальник не виконує, тому позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] 44 400,28 гривень та сплачені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність їх представника не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом було встановлено, що 27 червня 2007 між Відкритим акціонерним товариством «БТА Банк», (найменування якого змінено на Публічне акціонерне товариство «БТА Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №29/07-ДН, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 18 000 грн. строком до 27 грудня 2007 року (а.с.6-7). Одночасно з укладенням договору №29/07-ДН між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки №29/07-ДН(ДП) від 27 червня 2007 р., за яким останній поручився перед позивачем за належне виконання кредитних зобов'язань відповідача - [PERSON] (а.с. 9-10). Рішенням Самарського районного суду мю Дніпропетровська від 12 листопада 2008 року позовні вимоги ВАТ "БТА Банк" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за користування кредитом за договором №29/07-ДН у сумі 22 373,87 грн. - задоволено та стягнуто з відповідачів заборгованість. Дотепер відповідач [PERSON] неналежно виконує свої зобов'язання з повернення кредиту та сплаті відсотків за ним, в результаті чого станом на 14 січня 2014 року перед позивачем утворилася заборгованість за сплатою відсотків в сумі 44 400,28 гривень з урахуванням відсотків та пені, сплата яких передбачена умовами кредитного договору, відповідно до доданих позивачем розрахунків (12-18), а саме: - строкова заборгованість за сплатою процентів в розмірі - 100,39 грн., - прострочену заборгованість за сплатою процентів в розмірі - 9 865,23 грн., - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 3 412,70 грн., - 3% річних в сумі 1 878,03 грн., - пеню, нараховану за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 29 143,93 грн. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та договором про надання кредиту №29/07-ДН від 27.06.2007 року. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення кредиту та відсотків за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобов'язань у розумінні наведеної норми. Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом було встановлено, що кредитне зобов'язання відповідача [PERSON] було забезпечено порукою за договорами поруки №29/07-ДН(ДП) від 27 червня 2007р.. Отже, зважаючи на те, що дотепер боржник за кредитним договором не виконав свої зобов'язання, позивач вправі одночасно (солідарно) звернути свої вимоги і до поручителів. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. У п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», звертається увага на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. З огляду на те, що відповідач [PERSON] дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення стягнутої з нього за рішенням суду суми заборгованості, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов'язань у розумінні наведеної норми, а тому позовні вимоги підлягають безумовному задоволенню, у заявлений позивачем спосіб. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved