Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

27 жовтня 2017 року позивач звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з вказаним позовом, відповідно до якого просила суд установити факт належності житлового [ADDRESS], загальною площею 43,8 кв.м. і житловою 19,8 кв.м., позначений на схематичному плані земельної ділянки літерою «А» з господарськими будівлями та спорудами: сараї, позначені на схематичному плані літерами «Б», «Д», «Е», літня кухня, позначена на схематичному плані літерою «Ж», погріб, позначений на схематичному плані літерою «Пг», вбиральня, позначена на схематичному плані літерою «У», огорожа, позначена на схематичному плані «№ 1-3», - по [ADDRESS], - на праві власності [PERSON], померлій [INFO] року, а також визнати за позивачем право власності на вказане вище майно в порядку спадкування за заповітом після її смерті. В обґрунтування позову посилається на правомірність набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на спірне майно, набуття позивачем в порядку спадкування за заповітом права власності на це майно та неможливість оформлення нею своїх прав на спадкове майно в порядку спадкування через відсутність правовстановлюючих документів на нього. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить судові витрати залишити за нею. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надіславши заяву, згідно з якою проти задоволення позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] року померла [PERSON] /а.с. 14/. За життя [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS]. Наведені висновки суду грунтуються на наступному. На час будівництва спірного будинку до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначався рік введення в експлуатацію будинку. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69). Відповідно до п. 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Із довідки, виданої виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Шосткинського району Сумської області згідно з записами погосподарської книги Богданівської сільської ради 1991-1995 р.р. № 4 вбачається, що житловий будинок з господарським будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належав [PERSON], померлій [INFO] р. /а.с.14/. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. Згідно з роз'ясненнями, наданими судам Пленумом ВСУ у п. 1 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004р., спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи, що спадщина після [PERSON] відкрилася [INFO] року, а 6-місячний строк для її прийняття, встановлений ст. 549 ЦК УРСР, скінчився до набрання чинності ЦК України, то правовідносини у справі мають врегульовуватися ЦК УРСР. За життя [PERSON] заповіту не склала /а.с. 14/. В свою чергу, відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину у разі: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994, № 18/5, що діяла на час відкриття спадщини після померлої [PERSON], передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Як вбачається з довідок виконавчого комітету Богданівської сільської ради Шосткинського району Сумської області від 09.10.2017р. /а.с.14,16/ після смерті [PERSON] її син - [PERSON], - спадщину прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном померлої. Водночас, за життя спадкових прав він не оформив та помер [INFO] З огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] року, а 6-місячний строк для її прийняття скінчився до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, також регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року. [PERSON], будучи дружиною [PERSON] та спадкоємицею за законом першої черги, фактично вступила в управління даним майном після свого чоловіка [PERSON] в порядку ст. 549 ЦК УРСР, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Богданівської сільської ради Шосткинського району Сумської області від 09.10.2017р. /а.с.16/. Однак правовстановлюючих документів вона не оформила. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с. 9/. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині установлення факту належності на праві власності [PERSON], померлій [INFO], житлового [ADDRESS], з господарськими будівлями та спорудами - підлягають задоволенню. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. За життя [PERSON] заповідала все своє майно племінниці - [PERSON] згідно із заповітом, посвідченим Богданівською сільською радою Шосткинського району 05.03.2015 року за реєстровим № 12. Цей заповіт не змінений, не скасований та не визнаний недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач, будучи спадкоємицею померлої [PERSON] за заповітом, звернулась до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на своє ім`я на спірний житловий будинок, але відсутність правовстановлюючих документів на зазначений будинок позбавило її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спірне майно. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У даному випадку у позивача відсутні правовстановлюючі документи на ім'я спадкодавця на спірний житловий будинок, що свідчить про неможливість отримання нею свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке її право має бути захищено в судовому порядку. На підставі вищевикладеного суд вважає можливим позов задовольнити. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за нею, суд залишає судові витрати за фактично понесеними.

Outcome: approved