Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

29.01.2021 року ЛМКП "Львівтеплоенерго" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, яку в подальшому уточнило та в якій просить постановити рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2015 по 31.07.2019 року в розмірі 20708,50 грн., інфляційні втрати в розмірі 2276,47грн. та 3% річних в розмірі 785,25 грн., всього - 23770,22 грн. та сплачений судовий збір по справі у розмірі 2270,00грн. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач покликається на те, що 25.05.2020 року Шевченківський районний суд м.Львова видав ухвалу про скасування судового наказу по справі №466/8649/20 про стягнення заборгованості з [PERSON] та роз`яснив ЛМКП «Львівтеплоенерго» його право звернутися до суду із вказаними у заяві про видачу судового наказу вимогами у порядку спрощеного позовного провадження. 04.06.2020 року Шевченківський районний суд м.Львова видав ухвалу про скасування судового наказу по справі №466/10187/16-ц про стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та роз`яснив ЛМКП «Львівтеплоенерго» його право звернутися до суду із вказаними у заяві про видачу судового наказу вимогами у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджують Довідка з місця проживання про склад сім`ї та прописки №3371 від 24.10.2016 року, виданої ЛМКП «Львівтеплоенерго». [PERSON] є власником квартири та Довідка з місця проживання про склад сім`ї та прописки №47 від 20.06.2019 року, виданої ЛМКП «Львівтеплоенерго». Відповідач є споживачем послуг ЛМКП «Львівтеплоенерго», перебуває на абонентському обліку та йому відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Факт надання послуг виконавцем споживачу підтверджується Актами включення системи теплоспоживання у будинок (в додатках). У будинку за адресою: [ADDRESS] встановлений будинковий лічильник №14065-99 на центральне опалення. Отже, кількість спожитої теплоенергії визначається на підставі показань теплолічильника та розподіляється пропорційно площі приміщень, що опалюються (квартир, місць загального користування тощо): спожитий обсяг ділиться на опалювану площу всього будинку та помножується на опалювану площу окремої квартири та тариф. При наявності квартирного теплолічильника кількість спожитої теплоенергії визначається на підставі показань теплолічильника, до цієї величини додається обсяг теплової енергії (у гігакалоріях), який був витрачений на обігрів місць загального користування (сходова клітина, під`їзд). Спожитий обсяг помножується на тариф. За відсутності теплолічильника плата визначається за нормою з урахуванням коефіцієнта, який залежить від температури зовнішнього середовища та кількості днів у місяці, коли надавалася послуга, а також опалюваної площі квартири та тарифу. Відповідно до ч.3 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово- комунальних послуг. Відповідно до ст.302 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Отже, між позивачем та відповідачами встановилися зобов`язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Виконавець послуг ЛМКП «Львівтеплоенерго» надавав споживачу послуги в повному обсязі та належної якості, споживач користувався ними, але оплату не здійснював. Це свідчить про неналежне виконання відповідачами зобов`язань, наслідком чого є порушення права позивача на одержання плати за надані послуги у встановлений законодавством строк. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму богу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 09.10.2020 року відповідачам було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення Договір приєднання до надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго» (копія фіскального чеку додається), відповідачі лист отримали 15.10.2020 року, що підтверджує підпис на повідомленні про вручення, проте підписаний примірник договору приєднання на адресу відправника не надіслали (копія повідомлення про вручення додається). Згідно з ч.5 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Згідно з п.1, п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово- комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Тобто, укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготованих виконавцем послуг на основі типового договору, визначено як обов`язок, а не як право споживача. Обов`язок укласти договір приєднання відповідач не виконав, чим порушив п.1. п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Згідно з п.1 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідачі здійснювали часткову оплату, що свідчить про визнання особами свого боргу та перериває позовну давність (колонка «Оплачено»). Також ЛМКП «Львівтеплоенерго» зверталось до суду про стягнення заборгованості з боржників в порядку наказного провадження шляхом подання до суду заяви про видачу судового наказу №09-12720 від 30.11.2016 року та 09-12007 від 18.10.2019 року. По цих заявах були видані судові накази по справах №466/10187/16-ц та №466/8649/19. Цей факт також перервав позовну давність у порядку ст.264 ЦК України. Отже, як вказує позивач, неправомірні дії відповідача призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. Через несплату боргу відповідачем, позивач не може забезпечити своєчасну сплату податків, внесків до пенсійного фонду, виплату заробітної плати працівникам, а також має заборгованість перед іншими підприємствами. Враховуючи вищевикладене, позивач змушений звернутися до суду та просить позов задовольнити. Ухвалою від 01.02.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справу, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала уточнений позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув повторно, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, причин неприбуття суду не повідомляв, заяв про відкладення судового засідання та відзиву на позовну заяву ним подано не було. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] , з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне. 08.12.2016 року Шевченківський районний суд м. Львова за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» видав судовий наказ №466/10187/16-ц про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості по оплаті за централізоване опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води у сумі 4700,47грн., а також про стягнення солідарно з боржників на користь стягувача судового збору. 30.10.2019 року Шевченківський районний суд м. Львова за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» видав судовий наказ №466/8649/19 про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] боргу у сумі 19069,75 грн., а також про стягнення солідарно з боржників на користь стягувача судового збору в розмірі 192 грн.10 коп. 25.05.2020 року Шевченківський районний суд м. Львова розглянувши заяву про скасування судового наказу, постановив ухвалу, якою скасував судовий наказ №466/8649/19 від 30.10.2019 року, роз`яснивши при цьому право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.8). Крім того, 04.06.2020 року Шевченківський районний суд м. Львова розглянувши заяву про скасування судового наказу, постановив ухвалу, якою скасував судовий наказ №466/10187/16-ц від 08.12.2016 року, роз`яснивши при цьому право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.7). З довідки, виданої ЛМКП «Львівтеплоенерго» №47 від 20.06.2019р. вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та зареєстрований в даній квартирі, а також зареєстрована його мати [PERSON] і відповідно користуються послугами з центрального опалення (а.с.9-10). Відповідач є споживачем послуг ЛМКП «Львівтеплоенерго», перебуває на абонентському обліку та йому відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Факт надання послуг виконавцем споживачу підтверджується Актами включення системи теплоспоживання у будинок. У будинку за адресою: [ADDRESS] встановлений будинковий лічильник №14065-99 на центральне опалення. Отже, кількість спожитої теплоенергії визначається на підставі показань теплолічильника та розподіляється пропорційно площі приміщень, що опалюються (квартир, місць загального користування тощо): спожитий обсяг ділиться на опалювану площу всього будинку та помножується на опалювану площу окремої квартири та тариф. При наявності квартирного теплолічильника кількість спожитої теплоенергії визначається на підставі показань теплолічильника, до цієї величини додається обсяг теплової енергії (у гігакалоріях), який був витрачений на обігрів місць загального користування (сходова клітина, під`їзд). Спожитий обсяг помножується на тариф. За відсутності теплолічильника плата визначається за нормою з урахуванням коефіцієнта, який залежить від температури зовнішнього середовища та кількості днів у місяці, коли надавалася послуга, а також опалюваної площі квартири та тарифу. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, проте всупереч даної норми закону, відповідач не виконав свого зобов`язання щодо сплати послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, а тому зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлення індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми. Відповідно до ч.3 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово- комунальних послуг. Станом на січень 2021 року за квартирою [ADDRESS] , у відповідачів утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2015 року по 31.07.2019 року у розмірі 20708,50 грн., оскільки відповідачі неналежно виконували свої обов`язки, зокрема, не вносили виконавцю плату за послуги з централізованого опалення, внаслідок чого й утворилась заборгованість. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Відповідно до п. 3-4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію), якою є Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго». Згідно ст. 6 цього Закону, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг, у порядку і випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до закону, позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» був підготовлений та направлений на адресу відповідачів для підписання два примірники договору приєднання, однак, договір приєднання відповідачем не підписаний, незважаючи на те, що конверт отримано. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, відмова споживача від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами /тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Нормою ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Однак відповідачі взяті на себе зобов`язання не виконали, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість за період з 01.01.2015 року по 31.07.2019 року у розмірі 20708,50 грн., згідно розрахунку боргу, який міститься матеріалах справи та який стороною відповідачів не спростований, а тому суд бере такий до уваги. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, всупереч ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі не виконали свого зобов`язання щодо сплати послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, а тому зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми. На підставі ст. 625 ЦК України боржники повинні сплатити позивачу на його вимогу інфляційні втрати та 3% річних. Таким чином, на час звернення позивача до суду із позовною заявою, відповідачем заборгованість не оплачена, інфляційні нарахування складають 2276,47 грн., 3% річних - 785,25 грн., разом сума заборгованості становить 23770,22 грн. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, статтею 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго». Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню. Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2270,00 гривень.

Outcome: approved