Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

30 липня 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 37095 грн. 42 коп. В позовній заяві зазначав, що між сторонами був укладений договір кредиту на суму 5400грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідачка не виконувала його умови та не сплачувала належно кредитні платежі, через що станом на 30 червня 2014 року за нею рахується кредитна заборгованість, тому просив стягнути її з відповідачки на свою користь та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача Мартиченко О.І. позовні вимоги Банка підтримала в повному обсязі, пояснила, що відповідачка має кредитну заборгованість, що не погашена. Вказує, на те, що відповідачка несе відповідальність за схоронність картки та витрачених кредитних коштів. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що її кредитною карткою користувався її син [PERSON], якому вона повідомила пін - код картки. В вересні 2013 року її син повідомив, що був побитий у м.Херсон та ці ж особи, відібрали у нього кредитну картку, якою скористалися та повернули. До установи банку з приводу заблокування картки вона звернулася пізніше. Також її син звернувся до міліції із заявою про його побиття. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що на початку вересня 2013 року в м.Херсон йому були нанесені тілесні ушкодження невідомими особами, які також відібрали у нього кредитну карту матері, за допомогою якою здійснили покупки у магазині та повернули йому картку у той же день. В цей же день за допомогою цієї картки він купляв ліки в аптеці та продовжив нею користуватись, до банку з приводу вказаних подій відразу не звертався. До міліції з приводу побиття він звернувся набагато пізніше. Вислухавши пояснення представників сторін, відповідачки та свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 21 березня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений в письмовій формі кредитний договір (далі - Договір), в якому сторони узгодили всі його умови. Вказаний договір укладено шляхом акцептування банком пропозиції, викладеної у заяві відповідачки щодо надання їй кредиту на умовах, визначених у заяві. Частиною 1 ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з нормою ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. На підтвердження укладення Договору між сторонами були складені та підписані анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанк. Згідно вказаної заяви, позичальник ознайомлений із Умовами та Правилами надання банківських послуг. Також цією заявою позичальник виразив згоду про те, що вищевказана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до Умов та Правил, а також даних виписки з особового рахунку, Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - Банк), зобов'язалося надати позичальнику, тобто відповідачці, споживчий кредит шляхом відкриття кредитної лінії з кредитним лімітом 5400 грн. (а.с. 70) зі сплатою за користування кредитними коштами 30 % на рік та комісії за знаття кредитних коштів в розмірі 4 % від суми операції. За порушення строків платежів з будь-якого із грошових зобов'язань, передбачений договором, встановлено штраф у розмірі 500 грн. + 50 % віл суми заборгованості по кредитному ліміту (а.с. 10). Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушила умови Договору в частині вчасного повернення кредиту, а також процентів за користування ним та комісії, в зв'язку з чим за нею рахується заборгованість за кредитним договором. Також відповідачкою порушено умови Правил використання платіжною карткою «Кредитна Універсальна» в частині забезпечення слідкування за витратою кредитних коштів в межах кредитного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту (п. 1.1.2.7 Умов та Правил). Так, в порушення цих умов відповідачка не забезпечила схоронності даних особистого пін-коду картки, не забезпечила умов з використання кредитних коштів особисто або з її волі, не контролювала витрати з картки, здійснені її сином, якому вона передала кредитну картку. Пояснення відповідачки та її сина про побиття останнього та використання без його волі карткою сторонніми особами будь-якими докази не підтверджені. Не зважаючи на наданий судом стороні відповідача час з оголошенням перерви у справі для можливості зібрання та представлення суду доказів з приводу порушення кримінальної справи щодо незаконного заволодіння кредитною карткою відповідачки, такі докази суду надані не були. Крім того, відповідачкою та свідком [PERSON] на неодноразові з'ясування судом так і не були надані пояснення щодо підстав звернення із заявою до органів міліції, а саме: з приводу нанесення [PERSON] тілесних ушкоджень, чи з приводу заволодіння кредитною карткою. Більш того, будь-яких доказів щодо порушення кримінального провадження чи доказів звернення до міліції суду взагалі не надано. Враховуючи вказане, а також у зв'язку з наданням можливості стороні відповідача надати такі документи, чим вона та її представник не скористалися, наступні клопотання відповідачки та її представника про оголошення перерви у справі для зібрання таких доказів було відхилено. З особового рахунку по картці відповідачки вбачається, що 4 вересня 2013 року за допомогою вказаної картки було здійснено покупку товару всього на суму 997,92 грн. за допомогою послуги - оплата товару частинами. Як пояснила представник позивача, така послуга як оплата товару частинами передбачена умовами договору, та можливе використання банківських коштів навіть за відсутності коштів на кредитній картці. При цьому така послуга можлива за умови направлення SMS повідомлення користувача карткою про бажання оплати товару частинами. Крім того, з особового рахунку слідує, що в цей же день здійснено перевод на картку через банкомат в смт.Первомайське в сумі 520 грн., а також зняття готівки в банкоматі в сумі 3640 грн., що можливе лише при наявності даних пін-коду. Також в цей день за допомогою картки проведено поповнення мобільного телефону, належного синові відповідачки, проти чого останній не заперечував. 07.09.2013 року вбачається про перевірку балансу по рахунку, а як вказує [PERSON] картка йому була повернута в день незаконного заволодіння (04.09.2013 року). Тобто з часу перевірки балансу [PERSON] мав дізнатися про незаконне заволодіння грошима за допомогою картки, належної його матері, та за використання якими саме вона несе відповідальність, проте з цього приводу, як він вказує звернувся до міліції лише через рік. В подальшому за допомогою вказаної картки систематично проводились операції з оплати товару та знаття готівки за допомогою вказаної картки. Згідно п. 2.1.9.5 Умов та Правил надання банківських послуг, користувач картки зобов'язується не повідомляти ПИН, постійний пароль, одноразові паролі та контрольну інформацію, не передавати картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, застосовувати заходи для попередження втрати, пошкодження чи викрадення картки, нести відповідальність за операції, здійснені з використанням ПІНа, постійного паролю, одноразових паролів, не здійснювати операції з використанням реквізитів карти після її здачі до банку або після спливу строку їх дії, а також карти, заявленої як втраченої. За такого, суд дійшов висновку, що відповідальність за витрати банківських коштів за допомогою вказаної картки лежить саме на відповідачці, яка не забезпечила належного її використання та схоронності даних доступу до кредитних коштів. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого Банком, загальна сума боргу станом на 30 червня 2014 року становить 37095,42 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 29165,04 грн., заборгованості по процентам в сумі 4987,74 грн., заборгованості з комісії в сумі 700 грн., Окрім цього Банком нарахований штраф за порушення умов Договору в сумі 500 грн. - фіксована частина, та 1742,64 грн. - 5% від суми заборгованості. За такого, встановивши виконання Банком своїх зобов'язань за договором та порушення відповідачкою умов щодо повернення кредиту та сплати процентів і комісії, на підставі ст.ст. 526, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України, позовні вимоги банка обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному об'ємі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідачки також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved