Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

25.11.2011 року [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з даною позовною заявою, яку мотивує тим, що ухвалою судової колегії апеляційного суду Закарпатської області від 12.03.2009 року в цивільній справі про поділ майна подружжя [PERSON] до [PERSON] затверджено мирову угоду й вирішено мирно спірні питання бувшого подружжя в частині поділу майна, зокрема будинку за адресою: [ADDRESS] . Однак, відповідачка [PERSON] по справі грубо порушує права позивача, а саме: проводить будівельні роботи без наявності дозволів на проведення будівельних робіт та з порушенням будівельних норм і правил, що у сукупності призвело до порушення охоронюваних законом законних прав та інтересів позивача. Стверджує, що з листа Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю від 04.11.2010 р. № 7/7-2719, відповідачем [PERSON] проводиться реконструкція квартири в [ADDRESS] , без наявності дозволу на проведення будівельних робіт за що відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за самовільне будівництво та оштрафовано і зобов`язано зупинити проведення будівельних робіт та отримати дозвіл на виконання будівельних робіт згідно чинного законодавства. Листом Управління архітектури та містобудування Ужгородської міської ради від 08.11.2010 р. № Ц-385/01 -13 повідомлено позивача про складення комісійного акту від 28.10.2010 р. за участі спеціалістів управління архітектури та містобудування, яка встановила, що при обстеженні квартири в [ADDRESS] комісією в кількох місцях були виявлені волосяні тріщини, а саме: в місці примикання добудови кухні до старої частини будинку. Дані тріщини могли появитись внаслідок нерівномірної осадки фундамента; у ванні кімнаті - на стіні та стелі в місці опирання стіни надбудови на перекриття будинку. Причиною цього може бути відсутність несучої балки; в місцях стиків стіни та перекриття мансардного поверху. Причиною появи яких могли бути динамічні навантаження під час проведення будівельних робіт гр. [PERSON] . На підставі наведеного комісія вважає, що тріщини в місці опирання стіни на перекриття першого поверху можуть бути небезпечними для подальшої експлуатації будинку. Тому в цьому місці необхідно провести детальне технічне обстеження із залученням ліцензійних спеціалістів та в разі необхідності виконати підсилення або демонтаж стіни. Листом Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю від 15.12.2010 р. № 7/7-3073 позивача [PERSON] повідомлено, що відповідач [PERSON] продовжує виконання будівельних робіт без дозволу інспекції ДАБК, її повторно оштрафовано та повторно зобов`язано зупинити проведення будівельних робіт та отримати дозвіл на виконання будівельних робіт згідно чинного законодавства. Позивач з приводу порушення його прав звернувся до приватного підприємства „Експерт-Ужгород", якими було проведено будівельно-технічне дослідження від 01.04.2011 р. Також, позивачем було замовлено здійснення будівельно-технічного заключення по визначенню суми збитків спричинених власнику внаслідок самовільного демонтажу відповідачем бруківки з подвір`я позивача з якого випливає, що в зв`язку з неправомірними діями відповідача стан будівлі позивача погіршився і необхідно негайно відновити порушене мощення з створенням схилу для відведення атмосферних опадів від стіни будівлі. На підтвердження обставин, що відповідач самоправно заволоділа бруківкою на подвір`ї позивача і прозорим шифером свідчать постанови про відмову в порушенні кримінальних справ від 19.08.2009 р., від 03.12.2009 р., від 30.11.2009 р., з яких випливає, що відповідач вивезла вказані речі до своєї доньки. Самоправно проведені відповідачем будівельні роботи і неякісно здійснена стиковки існуючої покрівлі і новозбудованої стіни призвели до замокання при дощовій погоді, протікання ванної кімнати і туалету, що призвело до того, що позивач був вимушений найняти фізичну особу-підприємця [PERSON] , який діє згідно свідоцтва про державну реєстрацію серії [NUMBER] , який провів заміну пошкодженого рушникосушника, провів чищення мідних труб у ванній кімнаті і туалеті, здійснив ремонт пошкодженої внаслідок залиття пральної машини. Так само, внаслідок цього, позивачу [PERSON] прийшлось замінити дзеркало в ванній кімнаті, так як від постійної вологи воно відпотівало і окантовка пошкодилась, дзеркало має відсутність будь- якого товарного вигляду. 19.10.2018 року та 14.05.2019 року, позивачем [PERSON] подано заяви про збільшення позовних вимог, з яких слідує, що внаслідок ігнорування приписів Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю, відповідачка продовжувала здійснювати будівництво з порушенням будівельних норм, яке в свою чергу призвело до ще більшої руйнації (тріщин, замокання, плісняви тощо) та такі дії спричинили аварійний стан будинку. Такі зухвалі дії, невиконання приписів компетентних органів є неприпустимі та мають негативні наслідки для психологічного стану позивача [PERSON] , як власника приміщення. Стверджує, що в результаті протиправних дій з боку відповідача, позивач тривалий час позбавлений можливості нормально вести звичний спосіб життя. Отримав незручності, що спричиняли додаткові нервові переживання та суттєво змінили ритм працездатності, що в свою чергу призвело до непоправимих фінансових втрат та зменшення заробітку. Знадобилися чималий час та зусилля для відновлення попереднього стану. На підставі нервових переживань та враховуючи те, що в помешканні [PERSON] (квартира [ADDRESS] ) постійна сирість та пліснява, тріщин в стіні, що спричинено неправомірними діями відповідача та є тривалими вже декілька років, в нього загострилася хронічна хвороба, та в свою чергу суттєво ускладнило його життя через необхідність постійного звернення до лікарів, на протязі певного часу змушений відстоювати свої права, втрачати час та переживати нервові стреси. При подачі позову в 2011 році суму моральної шкоди було вказано в розмірі 5000,00 грн. Враховуючи довготривалий час після подачі позову та те, що відбулося значне знеціненні грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, враховуючи всі нервові переживання, загострення хронічних хвороб та різного роду погіршень звичного життя із-за аварійного стану будинку вважає, що позивачу, як особі якій завдано збитки повинна бути компенсована моральна шкода в значно більшому розмірі, а саме в загальному розмірі 15 000 грн. Вважає, що крім цього, передбачене законом право позивача вимагати стягнення боргу, враховуючи індекс інфляції, що є способом захисту майнових прав та інтересів позивача. Їхня суть полягає у відшкодуванні матеріальних втрат та знеціненні грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отриманні компенсації. За таких обставин, враховуючи заяви про уточнення позовних вимог, просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] : 1. витрати (шкоду) здійснені позивачем згідно будівельно-технічного слідження від 01.04.2011 р. в розмірі 14386,00 грн., 2. витрати здійснені позивачем в рахунок оплати послуг і робіт фізичної особи-підприємця [PERSON] та придбання ним речей для заміни і ремонту пошкоджених, що разом складає суму в розмірі 1873,00 грн. 3. вартість здійснених будівельно-технічного дослідження від 01.04.2011 р. та будівельно-технічного заключення від 28.12.2009 р., що разом складає суму в розмірі 2360,00 грн. 4. 15000 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди, 5. інфляційні витрати в розмірі 13717,00 грн., тобто вартість на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів шляхом знецінення товарів, робіт, тощо за період (квітень 2011 р. по вересень 2018 р. включно, 6. витрати надання правової допомоги надані позивачу адвокатом Марамигін П.В в розмірі 4000 грн., 7. судові витрати. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задоволити. В судовому засіданні представник [PERSON] - адвокат Бучак Д.М. просила позовні вимоги задоволити з мотивами наведеними у позовній заяві та в уточнених позовних заявах. [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки такі є безпідставними та необґрунтованими. В судовому засіданні представник [PERSON] - адвокат Сабадош В.І. просив відмовити в задоволенні позову. Пояснив, що його довіритель [PERSON] здійснювала реконструкцію будинку за адресою: [ADDRESS] , а тому дозвіл на роботи не потрібно було робити. Вимоги є безпідставними. [PERSON] здійснювала роботи на виконання мирової угоди. Тріщини могли з`явитись у будинку із плином часу, оскільки будинок старий. Комплексної експертизи не було проведено, наявний висновок будівельно-технічного дослідження є поверхневим. Стверджує, що з позовної заяви та доданих до неї документів не випливає наявність вини [PERSON] та причинено - наслідного зв`язку, оскільки відповідачка будувала стінку на виконання умову укладеної між сторонами мирової угоди. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, що встановлено ст. 5 ЦПК України. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , на підставі ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 12 березня 2009 року, розподілений на дві квартири. Власником квартири [ADDRESS] є гр. [PERSON] , а квартири [ADDRESS] гр . [PERSON] . Як слідує з пункту 3 вищевказаної ухвали суду від 12.03.2009 року, сторони домовилися про розподіл в натурі житлового будинку [ADDRESS] , що є спільною сумісною власністю сторін на дві ізольовані окремі квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] з окремими входами; та земельної ділянки при ньому 0,56 га, що є спільною сумісною власністю сторін, на окремі ізольовані земельні ділянки з окремими входами та в`їздами відповідно до планів схем доданих до Угоди. (ст. 30, том.1) Як слідує з п.5 загальних положень угоди укладеної [PERSON] та [PERSON] , сторони дають один одному погодження та не заперечують проти реконструкції, ремонту належних їм часток будинку, та забудови належних їм земельних ділянок, за умови дотримання Державних будівельних норм та правил, а також не завдання шкоди майну та інтересам один одного. Будь-яка шкода завдана інтересам або майну сторін при проведенні будівельних робіт, має бути відшкодована потерпілій стороні, стороною, що проводила ці роботи, в тому числі і шляхом усунення пошкоджень або руйнувань. [PERSON] , після проведення робіт по відокремленню квартир, має право на добудову другого поверху будинку, в межах виділеної їй квартири, а також над частиною ванної кімнати №3 та коридору [ADDRESS] (план .N62), а [PERSON] не перешкоджає та не заперечте проти цієї добудови, та підписує окрему заяву про це про надання такого дозволу та відсутність заперечень. При здійсненні будівельних робіт по добудові другого поверху, над ванною кімнатою, що виділена [PERSON] , [PERSON] забовязується провести роботи по влаштуванню покрівлі даху та водостічних жолобів, без завдання шкоди майну та частині будинку, що виділяється [PERSON] , заглушити краї водостічних жолобів, прикрити зовнішню стіну ванної брезентом. А також, за свій кошт, зобов`язана здійснити роботи по проведенню вентиляційного каналу з ванної кімнати на 1 поверсі через другий поверх добудови на дах добудови. (ст. 34-35, том.1) Гр. [PERSON] . згідно рішення виконкому від 28.07.2010 року № 229 і погодженого головним архітектором міста проекту виконувала реконструкцію з розширенням власної квартири- [ADDRESS] на власній земельній ділянці. Частина надбудованого приміщення знаходиться над ванною кімнатою та коридором гр. [PERSON] , що не порушує встановлену границю розмежування житлового будинку, згідно п. 5.4 ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 12 березня 2009 року. Однак, позивач стверджує, що відповідачка [PERSON] по справі грубо порушує права позивача, а саме: проводить будівельні роботи без наявності дозволів на проведення будівельних робіт та з порушенням будівельних норм і правил, що у сукупності призвело до порушення охоронюваних законом законних прав та інтересів позивача [PERSON] . З листа Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю від 04.11.2010 р. № 7/7-2719, слідує, що відповідачем [PERSON] проводиться реконструкція квартири в [ADDRESS] , без наявності дозволу на проведення будівельних робіт за що відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за самовільне будівництво та оштрафовано і зобов`язано зупинити проведення будівельних робіт та отримати дозвіл на виконання будівельних робіт згідно чинного законодавства. (ст. 36, том.1). Листом Управління архітектури та містобудування Ужгородської міської ради від 08.11.2010 р. № Ц-385/01 -13 повідомлено позивача про складення комісійного акту від 28.10.2010 р. за участі спеціалістів управління архітектури та містобудування, яка встановила, що при обстеженні квартири в [ADDRESS] комісією в кількох місцях були виявлені волосяні тріщини, а саме: в місці примикання добудови кухні до старої частини будинку. Дані тріщини могли появитись внаслідок нерівномірної осадки фундамента; у ванні кімнаті - на стіні та стелі в місці опирання стіни надбудови на перекриття будинку. Причиною цього може бути відсутність несучої балки; в місцях стиків стіни та перекриття мансардного поверху. Причиною появи яких могли бути динамічні навантаження під час проведення будівельних робіт гр. [PERSON] . На підставі наведеного комісія вважає, що тріщини в місці опирання стіни на перекриття першого поверху можуть бути небезпечними для подальшої експлуатації будинку. Тому в цьому місці необхідно провести детальне технічне обстеження із залученням ліцензійних спеціалістів та в разі необхідності виконати підсилення або демонтаж стіни.(ст..37-39, том.1) Листом Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю від 15.12.2010 р. № 7/7-3073 позивача [PERSON] повідомлено, що відповідач [PERSON] продовжує виконання будівельних робіт без дозволу інспекції ДАБК, її повторно оштрафовано та повторно зобов`язано зупинити проведення будівельних робіт та отримати дозвіл на виконання будівельних робіт згідно чинного законодавства.(ст..40, том.1) Крім цього, як слідує з будівельно-технічного заключення, проведеним головним інженером проекту Закарпатського філіалу «НДІпроектреконструкція» [PERSON] було проведене технічне обстеження квартири [ADDRESS] . При обстеженні встановлено у зв`язку з неправомірними діями власниці квартири [ADDRESS] , а саме [PERSON] , стан будівлі погіршився. (ст. 41-43, том.1). Судом встановлено, що вирішити спір у добровільному порядку не вдалося, а тому позивач був вимушений звернутися до суду. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистими немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Встановлено, що житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , на підставі ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 12 березня 2009 року розподілений на дві квартири. Власником квартири [ADDRESS] є гр. [PERSON] , а квартири [ADDRESS] гр. [PERSON] . Відповідачка [PERSON] виконувала реконструкцію з розширенням власної квартири- [ADDRESS] на власній земельній ділянці. При проведенні реконструкції будівельниками (власниками квартири [ADDRESS] ) було накрито вентиляцію приміщень [PERSON] , що привело до появи плісені, а також було неякісно вирішено стиковку існуючої покрівлі і новозбудованої стіни (фото [ADDRESS]-4) (ст.71, том.1) при проведенні будівельних робіт, що призвело до замокання при дощовій погоді, а також появи тріщин на стелі (фото №5-11) (ст.71-72, том.1). Згідно будівельно-технічного дослідження від 01.04.2011 року, вартість відновлення пошкоджень, згідно кошторисного розрахунку станом на 31.03.2011р. становить 1752 грн. та вартість робіт по утепленню горища станом на 31.03.2011 року становить 434 грн. (ст.60, том.1). Оскільки під час реконструкції квартири [ADDRESS] , відбулося залиття та поява тріщин на стелі квартири [ADDRESS] , у зв`язку з чим у позивача [PERSON] виникли витрати по відновленню приміщення, позовні вимоги в частині стягнення витрат по відновлення пошкоджень підлягають стягненню. Що стосується позовних вимог, щодо стягнення витрат по відновленню покриття бруківки. Позивач [PERSON] зазначає, що 08.08.2009 року виявив, що в дворі належного його будинку по [ADDRESS] , зникла бруківка. З даного приводу, 10.08.2009 року [PERSON] звернувся в Ужгородське МУ ГУМВС України в Закарпатській області. Як слідує з постанови ДІМ Ужгородського МУ УМВС Бережанського І.М. про відмову в порушенні кримінальної справи від 19.08.2009 року, в своєму поясненні гр-н [PERSON] , вказує на те, що він проживав разом з своєю колишньою дружиною гр-кою [PERSON] та донькою. Так 19.07.2009 року він поїхав на відпочинок Львівську область курорт „Моршин", а повернувся додому 08.08.2009 року близько 22:00 год. та зайшовши у двір побачив, що у дворі відсутня бруківка яку він встановив у 2004 році. Дану бруківку гр-н [PERSON] як вказує в поясненні, придбав разом з своєю на той час дружиною у 2004 році. До зникнення бруківки гр-н [PERSON] підозрює гр. [PERSON] так, як вона має ключі від хвіртки, дверей та воріт. В дворі вищевказаного будинку сторонні особи зайти не могли так, як двір зачиняється і ключ. Опитана з даного приводу гр-ка [PERSON] вказує на те, що з приводу написання заяви її колишнім чоловіком гр-ном [PERSON] щодо зникнення із їх спільного двору, спільної користування бруківки може пояснити, що дану бруківку вона придбала разом із своїм сином у 2004 році. На даний момент вона розлучена із гр-ном [PERSON] та до 30.12.2009 року між ними має бути проведений розподіл майна. Також гр-ка [PERSON] зазначає, що бруківку ніхто не викрадав, а вона її вивезла до своєї доньки так, як вищевказана бруківка належать їй. (ст..46-47, том.1). Оскільки факт вивезення бруківки відповідачкою [PERSON] стверджується її поясненнями, яка самоправно заволоділа бруківкою на подвір`ї, яка перебувала у спільному користуванні подружжя, суд приходить до переконання, що вимоги позовної заяви в частині стягнення витрат на відновлення покриття бруківки підлягають задоволенню, в розмірі 5 819,00 грн. (ст.10, 60, том.1) Що стосується вимог позивача про стягнення з позивача вартості знятого та вивезеного в невідомому напрямку хвилястих прозорих листів покрівлі веранди та відновлення стелі і стіни в кімнаті поз.7 (технічного паспорту), слід зазначити наступне. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» підлягає відшкодуванню шкода тільки у разі: наявність шкоди; безпосереднього причинного зв`язку між діями особи та заподіяної шкоди; наявність вини. Позивачем не доведено, крім того в судовому засіданні не встановлено, що саме з вини [PERSON] хвилясті прозорі листи покрівлі веранди зникли. Крім цього, як встановлено в судовому засіданні, кімната №7 не стикується з будівництвом [PERSON] . Не встановлено, що вказана шкода виникла саме внаслідок зняття бруківки відповідачем. Оскільки не встановлено вини саме відповідача, тобто [PERSON] , і як наслідок, причинного зв`язку між діями останньої та заподіяння відповідної шкоди [PERSON] , позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача витрати, здійснені позивачем в рахунок оплати послуг і робіт фізичної особи-підприємця [PERSON] та придбання ним речей для заміни і ремонту пошкоджених, що разом складає суму в розмірі 1873, 00 грн. Зазначає, що самоправно проведені відповідачем будівельні роботи і неякісно здійснена стиковки існуючої покрівлі і новозбудованої стіни призвели до замокання при дощовій погоді, протікання ванної кімнати і туалету, що призвело до того, що позивач [PERSON] був вимушений найняти фізичну особу-підприємця [PERSON] , який діє згідно свідоцтва про державну реєстрацію серії [NUMBER] , який провів заміну пошкодженого рушникосушника, провів чищення мідних труб в ванній кімнаті і туалеті, здійснив ремонт пошкодженої внаслідок залиття пральної машини, всього разом 570,00 грн. Це підтверджується актом виконаних робіт від 17.01.2011 р. № 17 та розрахунковою квитанцією серії ЗААА № 144501 від 17.01.2011 р. Товарним чеком від 05,01.2011 р. засвідчується вартість придбаної позивачем рушникосушки за 785,00 грн. Так само, внаслідок цього, позивачеві прийшлось замінити дзеркало в ванній кімнаті, так як від постійної вологи воно відпотівало і окантовка пошкодилась, дзеркало має відсутність будь якого товарного вигляду. Вартість придбаного дзеркала становить 518,00 грн., що підтверджується розрахунковою квитанцією серії ЗААА № 122105 від 12.01.2010 р.(ст..52-55, том.1) Однак, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження те, що вказана шкода заподіяна саме з вини [PERSON] , зокрема те, що вказані речі були зіпсовані внаслідок замокання, сирості, а не внаслідок строку їх експлуатації. Щодо стягнення інфляційних втрат, вартості на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів шляхом знецінення товарів, робіт, за період квітень 2011 р. по вересень 2018 р. включно, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Згідно правової позиції Верховного Суду України від 26 квітня 2017 р по справі №3-1522гс16, за змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобов`язання за рахунок іншої. Матеріальне становище учасників цивільного обороту схильне до змін, тому не виключено, що боржник, який не може виконати грошове зобов`язання зараз, зможе виконати його пізніше. Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов`язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей та інших підстав), не звільняє його від відповідальності. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування статті 625 ЦК України» від 16.01.2013 року № 10-74/0/4-13 слідує, що положення стаття 625 ЦК регулює зобов`язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина третя статті 11 ЦК, в якій йдеться про те, що цивільні права та обов`язки у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов`язань. Крім того, із рішення суду зобов`язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність. Також слід зазначити, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов`язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності. Отже, право нарахування інфляційних втрат надається у правовідносинах пов`язаних грошовими зобов`язаннями. Таким чином, в силу положень ст. 1166 ЦК України, інфляційні втрати не підлягають стягненню з відповідача [PERSON] . При вирішення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача, спричиненої останньому моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до пункту 3 статті 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування , а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди » від 31.03.1995 р., розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних і т.д.), які випробував позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Згідно з пунктами 4, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 від час вирішення питання про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Вирішуючи дану позовну вимогу, суд, виходить з того, що відшкодування моральної шкоди повинно бути спрямоване на досягнення сатисфакції і не може бути джерелом до збагачення позивача. Позивач стверджує, що в результаті протиправних дій з боку відповідача позивач тривалий час позбавлений можливості нормально вести звичний спосіб життя. Отримав незручності, що спричиняли додаткові нервові переживання та суттєво змінили ритм працездатності, що в свою чергу призвело до непоправимих фінансових втрат та зменшення заробітку. Знадобилися чималий час та зусилля для відновлення попереднього стану. На підставі нервових переживань та враховуючи те, що в помешканні [PERSON] (квартира [ADDRESS] ) постійна сирість та пліснява, тріщин в стіні, що спричинено неправомірними діями відповідача та є тривалими вже декілька років, в нього загострилася хронічна хвороба, та в свою чергу суттєво ускладнило його життя через необхідність постійного звернення до лікарів, на протязі певного часу змушений відстоювати свої права, втрачати час та переживати нервові стреси. При подачі позову в 2011 році суму моральної шкоди було вказано в розмірі 5000,00 грн. Враховуючи довготривалий час після подачі позову та те, що відбулося значне знеціненні грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, враховуючи всі нервові переживання, загострення хронічних хвороб та різного роду погіршень звичного життя із-за аварійного стану будинку вважає, що позивачу, як особі якій завдано збитки повинна бути компенсована моральна шкода в значно більшому розмірі, а саме в загальному розмірі 15 000 грн. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, а також враховуючи те, що позивачем не надано об`єктивних та переконливих доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди у причинному зв`язку з діями відповідача, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог позивача щодо стягнення заявленої ним суми моральної шкоди з відповідача, а відтак у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача слід відмовити. Водночас суд вважає слушним зауваження відповідача щодо недоведеності причинно-наслідкового зв`язку між наявною у позивача хронічною хворобою і досліджуваною у цій справі подією. Щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат, то варто зазначити наступне. Відповідно до вимог ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.п. 1,2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та на залучення експертів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач [PERSON] надав суду докази витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується договором про надання правової допомоги [ADDRESS]/ЦСЦ від 12.10.2011 року та розрахунковою квитанцією №105498 від 12.10.2011 року. Суд вважає надані позивачем вказані вище докази понесених витрат належними, а тому приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 4 000 грн. витрат затрачених на правову допомогу. Крім цього, суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, понесені останнім та документально підтверджені витрати, зокрема: витрати на проведення будівельно-технічного дослідження в розмірі 2360 грн. (квитанції до прибуткового касового ордера [ADDRESS] від 15.04.2011 року, довідкою №68 від 28.11.2011 року) та судовий збір в розмірі 237,24 грн. (квитанція №22651.589.1). Відповідно до правил ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність вищевказаних обставин. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подана [PERSON] позовна заява підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved