Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

2 березня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту. Звертаючись із позовною заявою [PERSON] обгрунтовує її тим, що він є власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , у лютому 2021 року він хотів продати цю земельну ділянку, проте нотаріусом було відмовлено у посвідчені договору оскільки в реєстрі заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна наявна заборона (арешт) на будинок за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] та яка померла. Державним виконавцем було відмовлено у скасуванні арешту, оскільки виконавче провадження було завершено у зв`язку зі смертю боржника та на разі воно знищено. У зв`язку з викладеним, просив звільнити його майно - земельну ділянку з-під арешту. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 березня 2021 року цивільну справу № 753/4463/21 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 04 березня 2021 року. Ухвалою суду від 12 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. На виконання вищевказаної ухвали, позивачем було подано заяву від 29 квітня 2021 року вх.30041 про усунення недоліків. Ухвалою суду від 05 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 05 липня 2021 року на 11:00 год. 14 червня 2021 року на адресу суду надійшла заява від представника відповідача про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою суду від 05 липня 2021 року підготовче засідання відкладено на 09 серпня 2021 року. У підготовче засідання 09 серпня 2021 року з`явився позивач, представник відповідача у підготовчі засідання не з`являвся, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою суду від 9 серпня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 30 серпня 2021 року. У судове засідання 30 серпня 2021 року позивач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав суду заяву 30 серпня 2021 року про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи обставини справи, а також з огляду на повідомлення відповідачем на попереднє судове засідання про можливість розгляду справи у відсутність їх представника, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність нез`явившихся осіб. Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного висновку. Згідно із договором дарування від 17 листопада 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої державної нотаріальної контори, [PERSON]. передав, а [PERSON] отримав у дар Ѕ земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:63:459:0028, загальною площею 0,0654 га. (а.с. 6) Відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯД № 918974 Ѕ земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:63:459:0028, загальною площею 0,0654 га на праві власності належить [PERSON] (а.с. 7) Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 22/50 будинку за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с 8) Відповідно до постанови Державної виконавчої служби Дарницького району м. Києва від 25 червня 2007 року № 34/16 накладено арешт на будинок за вказаною адресою. За відомостями, що містяться у автоматизованій системі виконавчих проваджень у 2004 році було відкрито виконавче провадження з виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва про стягнення з [PERSON] боргу на користь ДКП «Газ» в розмірі 1015,62 грн. 30 вересня 2011 року виконавче провадження було завершено, у зв`язку зі смертю боржника (а.с. 11-12). Відповідно до листа КП КРМ «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 9 грудня 2019 року ПБ-2019, № 2082, відповідно до проведеної інвентаризації від 4 грудня 219 року обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 8000000000:63:459:0028, встановлено, що вказна земельна ділянка вільна від забудови (а.с. 9). Згідно акту про пожежу від 4 червня 1991 року, 3 червня 1991 року відбулась пожежа за адресою: [ADDRESS] , місце виникнення пожежі- житловий будинок мансарда, пожежею було знищено будівлю та майно в ньому, причина пожежі- замикання проводки (35-37). Відповідачі будь-яких пояснень стосовно позову суду не надали, та не пояснили чому при завершенні виконавчого провадження у зв`язку із смертю боржника не було скасовано арешт на будинок. Як зазначив позивач, наявність нескасованого арешту будинку, якого по факту немає чинить йому перешкоди та він не може відчужити належну йому на праві власності 1/2 земельної ділянки. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною четвертою статті 59 Закону визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Відповідно до частини другої статті 38 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV (у редакції закону від 14.03.2007, чинній на момент накладення арешту) якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, враховуючи те, що виконавче провадження відносно [PERSON] було завершено у зв`язку з її смертю, відкритих виконавчих проваджень відносно позивача не має, на Ѕ частину земельної ділянки, яка належить йому на праві власності арешт не накладався, наявність арешту на будинок, що знаходився на цій земельній ділянці та згорів ще у 1991 році, порушує права позивача вільно розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У позовній заяві позивач просив зобов`язати відділ ДВС Дарницького району м. Києва зняти арешт з 22/50 житлового будинку [ADDRESS] , проте у підготовчому судовому засіданні уточнив вимоги та просив суд скасувати арешт накладений на 22/50 житлового будинку [ADDRESS] , а також видалити з Єдиного реєстру заборон відчуження об1єктів нерухомого майна відомості щодо обтяження 22/50 житлового будинку. Суд зазначає, що такі вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки зняття арешту з майна є підставою та передбачає виключення такого запису. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи, що вказані вище обтяження перешкоджають позивачу розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, суд вважає, що є всі підстави для звільнення майна з-під арешту, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: approved