Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

29.06.2016 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому на підставі договору дарування належить житловий будинок №4 по вулиці Садовій в селі Нова Василівка Житомирського району Житомирської області. Відповідач [PERSON] є його пасинком, який зареєстрований та проживає в даному будинку. Враховуючи те, що відповідач перешкоджає йому, як власнику, користуватися належним майном, а також систематично порушує правила спільного проживання, просив усунути перешкоди у користуванні зазначеним житловим будинком, шляхом виселення відповідача [PERSON] Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, через канцелярію суду останньою подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с. 59). Відповідач [PERSON] у судове засідання 30.03.2017 року не зявився, причини неявки суду не повідомив. Під час судового розгляду справи позовні вимог визнав повністю. Крім того, у матеріалах справи міститься телеграма [PERSON], в якій вказав, що позов визнає та просить справу розглянути без його участі (а.с. 54), яка спрямована 28.02.2017 року. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] являється власником житлового будинку №4 по вулиці Садовій в селі Нова Василівка Житомирського району Житомирської області, що підтверджується: копією договору дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 15.10.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №6397 (а.с. 6-7); витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2315261 від 16.12.2003 року (а.с. 8). У вищевказаному будинку має зареєстроване місце проживання та фактично проживає, зокрема, і відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою №367 від 03.06.2016 року Виконавчого комітету Василівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с. 4). Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року № 6-57цс12. Відповідно до\~ст. 9 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян. Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України\~члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з\~статтею 157 ЖК України\~членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою\~статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до положень\~ст. 116 ЖК України\~якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Право вимагати у судовому порядку виселення членів сім'ї, власник жилого будинку (квартири) має відповідно до\~ст. 157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених ч. 1\~ст. 116 цього Кодексу, зокрема, якщо вони систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Тобто, для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача. \~\~\~\~\~\~\~\~ Крім того, згідно із п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від\~\~\~\~12 квітня 1985 року, під час вирішення справ про виселення на підставі\~ст. 116 ЖК України\~осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо. Під час спільного проживання між сторонами виникають сварки на побутовому ґрунті у звязку, з чим начальником Житомирського районного відділення поліції Житомирського відділу виносились офіційні повідомлення з попередження відповідача [PERSON] про неприпустимість насильства в сімї та побуті (а.с. 9, 42, 45, 60). У судовому засіданні також було допитано свідка [PERSON], який вказав, що був у гостях у позивача в липні 2016 року та став свідком сварки між [PERSON] і його пасинком [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для інших проживання з ним в одному будинку, а застосовані до нього заходи впливу\~попередження поліції, виявились безрезультатними. Відтак, враховуючи норми ч. 1\~ст. 116 ЖК України та той факт, що відповідач не заперечував проти позову, тому останній підлягає виселенню з житла позивача. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у 551,20 грн. (а.с 1).

Outcome: approved