Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

28.01.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визначення місця проживання дитини вказавши, що з травня 2013 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем по справі [PERSON] . [INFO] у них народилась донька [PERSON] . З травня 2016 року у них припинені подружні відносини, після цього їх донька залишалась мешкати разом з нею і так було до 21 січня 2019 року. Вона не заперечувала проти спілкування батька з дитиною, сприяла тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування батька, тому не заперечувала проти встановлення батьківства [PERSON] стосовно [PERSON] та за їхньою домовленістю не перешкоджала йому забирати доньку з дитячого садка та спілкуватися з нею. Однак відповідач вважав, що цього замало, та звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини. 21 січня 2019 року відповідач [PERSON] забрав їхню доньку [PERSON] з дитячого садка та більше не повернув їй. Вважає, що відповідач протиправно без її на те згоди змінив постійне місце проживання дитини. Батько дитини чинить їй перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки, відмовляється повернути дитину їй та не дає її для побачення, на телефонні дзвінки не відповідає. Вона не згодна із тим, щоб їхня донька постійно проживала із відповідачем [PERSON] , вважає що виключно в інтересах дитини має бути визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з нею, її матір`ю - [PERSON] . У неї створені всі умови для розвитку та виховання їхньої малолітньої доньки, яка потребує виключно материнської турботи. Вона має можливість забезпечити їй належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не взмозі. Спиртними напоями вона не зловживає, не палить, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно. Їх донька відвідувала дитячий садок № 9, з того часу коли відповідач забрав дитину до себе в садок її не водить. Фактично він самовільно змінив звичний для дитини образ життя, ізолювавши її від усіх, що може негативно вплинути на психо-емоційний стан дитини. Відповідач не може дати дитині належного виховання та розвитку, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров`я дитини умов проживання. В зв`язку з тим, що відповідач постійно слідкує за їхньою донькою, позивачкою та членами її сім`ї, погрожує, звертається з заявами різного характеру до поліції, проявляє ознаки насильства позивачка була направлена разом з дитиною до КУ ХОР «Кризовий соціальний центр для жінок», де з дитиною спілкувався психолог та надав висновок. Просить суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Ізюм Харківської області з нею - її матір`ю [PERSON] . Зобов`язати відповідача [PERSON] передати малолітню [PERSON] , [INFO] їй. 30.05.2020 року [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини. Зазначивши, що [INFO] від шлюбу між [PERSON] та [PERSON] народилась дитина - [PERSON] . В траві 2016 року шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] були припинені та дитина залишилась мешкати з матір`ю. На теперішній час [PERSON] ніде не працює та не має можливості належним чином забезпечувати всі потреби дитини. В той же час вводить суд в оману зазначаючи про своє офіційне працевлаштування. Окрім того відповідач не має власного житла, що також негатитвно впливає на дитину, оскільки, вона вимушена змінювати дитячі садочки постійно міняти визначений графік життя. В той же час [PERSON] з 2007 року зареєстрований як фізична особа - підприємець, має власну оселю, постійне місце роботи, стабільний самостійний дохід, гнучкий графік роботи, опікується дитиною з самого народження, має можливість проводити час з дитиною, допомагати в навчанні, гуляти, та іншім чином піклуватися донькою, також має матеріальну можливість забезпечувати потреби дитини направлені на її гармонійний фізичний та духовний розвиток, тоді як мати проживає в найманих квартирах, та постійно змінює місце мешкання. За місцем роботи характеризується позитивно, не зловживає алкогольними напоями та наркотичними речовинами, [PERSON] зазначає, що не буде чинити жодних перешкод для спілкування з малолітньою донькою її матері, в той час коли донька буде перебувати у нього, і готовий з свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина не була позбавлена піклування матері. Відповідно до договору купівлі-продажу від 26 листопада 2013 року [PERSON] є власником квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу № 12060 від 29 травня 2012р та копії техпаспортів, [PERSON] має власне авто БМВ, яке значно допомає в догляді за дитиною. Слід зазначити, що відповідно до актів обстеження побутових умов, що були складені Службою у справах дітей Ізюмської міської ради, в помешканні [PERSON] є окрема кімната для дитини, дитячі речі та іграшки. Дуже важливо і те, що у [PERSON] окрім постійного місця проживання і роботи, в Ізюмі мешкають усі його родичі, в котрих є також нерухомість із всіма зручностями та новим сучасним ремонтом, і є всі умови для проживання дитини, для догляду за нею, і які в разі потреби можуть завжди допомогти у догляді та вихованні, на відміну від [PERSON] , котра постійно змінює своє місце перебування, по різним невідомим містам і адресам, і де немає нікого хто би мав можливість допомогти у надзвичайну годину. Тому [PERSON] вважає, що донька в її найкращих інтересах повинна проживати у нього, так як тільки батько має власну оселю, стабільний дохід, в змозі забезпечити та гарантувати для дитини стабільний спосіб життя, місце мешкання, навчання, постійне коло спілкування, друзів дитини та її оточення. Таким чином мешкаючи з батьком малолітня [PERSON] буде забезпечена усім належним. Слід зазначити, що в зв`язку з тим, що [PERSON] не надавала [PERSON] можливості спілкуватись з дитиною він був вимушений звернутись з відповідним позовом до суду. Так, рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 січня 2019 року по справі № 623/1785/18 було встановлено порядок спілкування [PERSON] з дитиною. Проте, на теперішній час [PERSON] повністю ігнорує судове рішення та не надає батькові можливості спілкуватись з власною дитиною. В той же час відповідно до листів № 273 та № 274 від 13 березня 2019 року наданих Службою у справах дітей Ізюмської міської ради Харківської області [PERSON] відмовляється влаштувати дитину в реабілітаційний центр та не повідомляє про місце знаходження дитини. Постановами міжрайонного ВДВС по Барвінківському, Борівському, та Ізюмському районах та м. Ізюмі ГТУЮ у Харківській області [PERSON] неодноразово притягалась до відповідальності у вигляді штрафу за невиконання судового рішення, проте вона так і не почала виконувати судове рішення. На теперішній час в провадженні СВ Ізюмського ВП ГУ НП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження № 12019220320000343 від 10 квітня 2019 року відкрите відносно [PERSON] за невиконання судового рішення. Таким чином єдиною можливістю для спілкування дитини та батька є визначення місця проживання разом з [PERSON] . В провадженні Ізюмського ВП ГУ НП В Харківській області знаходиться кримінальне провадження № 12019220320000198 від 27 лютого 2019 року порушене за заявою [PERSON] стосовно неправомірних дій по відношенню до його доньки. Відповідно до інформації наданої слідчим який здійснює розслідування вказаного кримінального провадження, була призначена перевірка малолітньої [PERSON] з застосуванням метода "зелена кімната" проведення якої було доручено Харківському національному університету внутрішніх справ. В подальшому був отриманий експертний висновок за результатами проведеної перевірки відповідно до якого в ході проведення заходів (опитування, діагностики і взаємодії) було виявлено наявність певних ознак сексуального розбещення дитини. Також відповідно до висновків можно стверджувати про порушеня дитячо- батьківських відносин дитини з матір`ю, наявність фізичного та психологічного насильства з боку матері та вітчима, конфліктність та порушення міжособистих відносин з матір`ю та вітчимом, в сімейному середовищі з матір`ю та вітчимом дитина відчуває небезпеку, сумяття, безпорадність, страх емоціного та фізичного насильства. Також було виявлено високу психологічну прихильність і любов [PERSON] до батька, який має на неї добрий вплив, з яким вона може задовольняти свої потреби в захисті, увазі, підтримці, любові та емоційному контакті. Розрив з батьком може бути для дитини причиною психологічної травми. Таким чином проживання дитини разом з матір`ю та вітчимом загрожує дитині фізичним та психологічним насиллям. Окрім того дії [PERSON] направлені на заборону дитині спілкуватись з батьком та ігнорування рішення суду можуть призвести до значної психологічної травми у дитини. Просить суд визначити місце проживання малолітньої [PERSON] [INFO] разом з батьком [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відібрати малолітню [PERSON] [INFO] від матері [PERSON] [INFO] та передати батькові [PERSON] [INFO] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір в розмірі 1536 грн. 80 коп. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30 травня 2019 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Ізюмської міської ради Харківської області про визначення місця проживання малолітньої дитини, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. 16.07.2019 року від [PERSON] надійшов відзив на зустрічний позов із запереченнями проти позовних вимог [PERSON] . У відзиві на зустрічний позов, [PERSON] просить відмовити у повному обсязі у задоволенні зустрічного позову, оскільки вона ніколи не перешкоджала тому, щоб батько приймав участь у вихованні доньки, мав час спілкування з нею, однак його це не влаштовує.Так позивач, за зустрічним позовом [PERSON] не опікується інтересами їхньої доньки, а лише намагається показати свої принципи. 22.01.2019 р. [PERSON] забрав їхню доньку [PERSON] з дитячого садочку, та переховував її 1,5 місяці, вона одразу подала позов до суду, про місце проживання з нею. Хоча дитина з народження проживає з нею та зареєстрована з нею. За цей час поки [PERSON] була у батька, він налаштовував її проти неї та їхньої родини знімав скомпрометовані відео, змінив її режим дня, відгородив її від спілкування з іншими дітлахами та з вихователями. Зовсім не водив її до дитячого садочку чим порушив її навчання, їй спілкуватися з донькою не давав, він єдиний раз дав [PERSON] телефон в розмові [PERSON] просила батька щоб він дозволив зустрітися з нею, за для того щоб поцілувати і обняти маму. Після того [PERSON] відбив дзвінок і більше не брав трубку. 01.03.2019р.набрало чинності рішення суду у справі № 623/1785/18 щодо визначення графіку спілкування [PERSON] з донькою але [PERSON] все одно не віддавав їй доньку, тобто злісно не виконував рішення суду. Після 4.03.2019р. вона була вимушена виїхати з міста Ізюм разом з донькою. Вона влаштувала доньку до іншого садочку, бо дитина має право на навчання, а [PERSON] це право відбирає у її доньки. Вона працює на даний час не офіційно, винаймає житло, її донька навчається в дитячому садочку спілкується з дітлахами свого віку. Також спілкується з дитячим психологом в дитячому садочку. В неї не має власного житла, але це ні як не впливає на дитину, тому що житло винаймає на дуже тривалий час, їй довелось поїхати з міста та змінити місце проживання тільки тому що [PERSON] вимусив так зробити. В половини країни немає власного житла, але це не привід відбирати в матері дитину. Дитячий садочок їм теж довелось змінити, тому що її попросили забрати документи через те, що [PERSON] постійно влаштовував там скандали, чим травмував не тільки психіку її та її доньки але і інших дітей. [PERSON] хоча і має постійний дохід та своє житло але він не визнав своє батьківство при народженні дитини, не прописав ні дитину ні її до себе до дому, після того як вони розійшлись він ніяк не допомагав своїй доньці до тих пір поки вона не подала до суду позов про стягнення аліментів. Після цього лише з принципу він вирішив доказати їй будь-якою ціною, що дитина залишиться з ним, а аліменти на її утримання буде сплачувати вона. Ухвалою суду від 26 лютого 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічною позовною заявою [PERSON] пояснила що [PERSON] зустрічався з донькою за графіком суду відповідно до рішення суду від 29 січня 2019 року, а до цього було рішення органу опіки з таким же графіком. Відповідач порушував графік, 21.01.2019 року забрав доньку та не повернув і дитина перебувала з батьком по 15.03.2019 року. 15 березня 2019 року вона випадково зустріла [PERSON] і забрала дитину. Після цього вона з дитиною переїхала до м. Харків, квартиру вони наймають за договором аренди однокімнатну. Свого житла не має. З 01.04.2019 року [PERSON] почала відвідувати дитячий садок в м. Харків та знаходилась зі нею до 26.06.2019 року, а з батьком спілкувалася по телефону та вайбером. 26.06.2019 року їй зателефонували з дитячого садочка, та розповіли, що прийшов батько і забрав дитину. З цього часу вона не знає де [PERSON] та дитина. Вона працевлаштована офіційно, останнє місце роботи з січня 2019 року ТОВ «Смарт зон» через бухгалтерію сплачує аліменти. Але на теперішній час відкрила ФОП та надає послуги ТОВ «Смарт зон». Перебуває в шлюбі з [PERSON] та мешкає з ним. Табакін працює заробітна плата у нього 10000,00 гривень. Призначений психологічний огляд в інституті судових експертиз імені Заслуженого професора М.С. Бокаріуса з батьками та дитиною, але експертиза не проведена, оскільки [PERSON] ухиляється від її проведення. Відкрито кримінальне провадження стосовно [PERSON] за викрадення дитини з дитячого садочка. Вона постійно телефонує, пише у Вайбер, але їй не відповідає [PERSON] або пише,що донька не бажає з нею спілкуватися. Права дитини на спілкування з матір`ю порушені. Дитина не навчається,оскільки вона закріплена за садочком який відвідувала. [PERSON] хоча і ФОП, але не працює приблизно 11 місяців, кіоски зачинені. Просить визначити місце проживання з нею. Вона ніколи не перешкоджала спілкуванню з батьком. Та зобов`язати [PERSON] передати їй дитину. Представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що між сторонами неприязні стосунки. Рішенням суду в січні 2019 року встановлено графік спілкування батька з дитиною. Але вказане рішення жодного разу не було виконано. Постановою ВДВС встановлено місце передачі дитини центральна площа м. Ізюм. Жодного разу рішення не було виконано. [PERSON] був вимушений забрати дитину. Обмежувальним приписом від 09.08.2019 року встановлено заборону в спілкуванні [PERSON] та [PERSON] . Як дитина буде проживати в однокімнатній квартирі разом з особою з якою спілкування заборонено. [PERSON] має особисте житло, підприємець, матеріально забезпечений. Зареєстрований як ФОП. [PERSON] не надала доказів працевлаштування. Представник органу опіки та піклування [PERSON] пояснила, що дитина з 2018 року перебуває в їх службі на обліку. Неодноразово було відвідано як батька так і матір. 03.04.2019 року був наданий висновок про визначення місця проживання з матір`ю. Змінілися обставини і [PERSON] звернувся за висновком. Орган опіки та піклування вирішив вилучити дитину у батьків і передати органу опіки та піклування. Дитину ніхто не бачив, де вона не відомо. Не підтримують жодного позову. Дитина має вади психологічного розвитку. Також в судовому засіданні був допитаний свідок. Свідок [PERSON] яка працює у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків, пояснила , що у виконавчій службі перебуває виконавчий документ виданий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області про зустрічі з дитиною. [PERSON] не приводила дитину на місце зустрічі. Батько забрав дитину. Вони звернулися до суду про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню та цю заяву задоволено. 11.03.2019 року відкрито виконавче провадження, але жодної зустрічі не відбулося. [PERSON] писала заяви, що мешкає в іншому місті, а також те що [PERSON] не домовлявся з нею про зустрічі. Відповідно до чч.1, 2 та 5 ст.263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . (том.1, а.с. 6) 22.07.2019 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради від 03.07.2019 року № 2522 про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . За його змістом комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради Харківської області прийняла рішення відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування для подальшого влаштування дитини до Ізюмського міського центру соціально-психологічної реабілітації дітей до зникнення обставин, що перешкоджають розвитку дитини та негативно впливають на її емоційний та психологічний стан, а висновок органу опіки та піклування № 1444 від 11.04.2019 року вважати таким, що втратив свою актуальність. (том 2, а.с. 73). Відповідно обстеження виконаного директором КУ Харківської обласної ради «Кризовий соціальний центр для жінок» [PERSON] № 01-24/7 від 21.09.2018 року встановлено, враховуючі емоційну та особистісну незрілість дитини, використання інформації, отриманої за час одиничного спілкування з дитиною для розкриття та характеристики заявлених питань типу: «чи є загроза життю та здоров`ю дитини під час спілкування з батьком?, наявності психологічного насильства внаслідок спілкування з ним?» вважає не коректним. (том 1, а.с. 8-10) Згідно інформації завідувача Ізюмського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 9 Ізюмської міської ради Харківської області Бородавка В. М. від 23.01.2019 року [PERSON] , [INFO] відвідує Ізюмський дошкільний заклад (ясла-садок) № 9 з 01.09.2018 року і по теперішній час, але з 22.01.2019 року дитина відсутня в дошкільному закладі. (том 1 а.с. 14) Відповідно характеристика ФОП [PERSON] від 01.03.2019 року [PERSON] прийнята на роботу на посаду менеджера зі збуту з 25.01.2019 року після проходження стажування з 12.11.2018 року по 24.01.2019 року. За час роботи зарекомендувала себе відповідальним робітником. Вміє грамотно працювати з клієнтами. У веденні документації акуратна, посадові обов`язки виконує без нарікання. Працює над підвищенням професійної підготовки. У відношенні з колегами та клієнтами ввічлива. (а.с. 51) Судом встановлено [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 11-12) Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 січня 2019 року по справі № 623/1785/18 визначено [PERSON] порядок спілкування з малолітньою, [PERSON] , [INFO] , та участі у її вихованні: щотижня у середу з 15:30 год. до 20:00 год. та суботу з 08:00 год. до 20:00 год. зі збереженням звичайного для дитини режиму дня та з урахуванням стану її здоров`я, за попередньою домовленістю з матір`ю [PERSON] . А також в влітку, для оздоровлення дитини, терміном 2 тижні, на вибір батька, за попередньою домовленістю з матір`ю. (том 2 а.с. 13-16) Щодо обстеження умов проживання, з посиланням на відповідний акт від 25 червня 2018 року, складений спеціалістом служби у справах дітей [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , згідно з яким був обстежена квартира [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності гр. [PERSON] , умови проживання задовільні, чисто прибрано сумісний санвузол, на кухні побутова техніка стара, але в робочому стані. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: окрема кімната, ліжко, стіл для малювання, дитячі речі та іграшки. (том 2, а.с. 20) [PERSON] на підтвердження набуття ним права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] надав копію договору купівлі-продажу квартири від 26 листопада 2013 року посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Покровським Я. О. в реєстрі за № 1580. Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль марки BMW 1995 року випуску належить [PERSON] (том 2 а.с. 25) Відповідно експертного висновку психолога ХНУВС [PERSON] в три етапи 07.02.2019,15.02.2019, 01.03.2019 року в «Зеленій кімнаті» Харківського національного університету внутрішніх справ в ході проведених заходів (опитування, діагностики і взаємодії з [PERSON] ) було виявлено наявність певних ознак сексуального розбещення дитини. Можна також стверджувати про порушення дитячо-батьківських відносин дитини з матір`ю, наявність фізичного та психолічного насильства з боку матері та вітчима, конфліктність та порушення між особистих відносин з матір`ю та вітчимом. В сімейному середовищі з матір`ю та вітчимом дитина відчуває небезпеку, сум`яття, безпорадність, страх емоційного та фізичного насильства. Виявлено також високу психологічну прихильність і любов [PERSON] до батька, який має на неї добрий вплив, з яким вона може задовольняти свої фрустровані потреби в захисті, увазі, підтримці, любові та емоційному контакті. Розрив з батьком може бути для дитини причиною психологічної травми. (том 2 а.с. 27-29). Відповідно довідки № 1257 від 12.09.2018 року директора КЖРЕП-1 за адресою: [ADDRESS] [PERSON] разом з [PERSON] проживали в період з 15.05.2016 року по 28.05.2016 року, але не зареєстровані. (том 2, а.с. 34) Відповідно до повідомлення в.о. завідувача Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 39 Харківської міської ради» № 01-36/166 від 24.06.2019 року [PERSON] 24.06.2019 року під час денної прогулянки [PERSON] була викрадена сторонньою особою з території закладу дошкільної освіти. Близько 11 год. 00 хв. чотири особи два чоловіки та дві жінки підійшли до майданчика групи на якому гуляла [PERSON] разом з вихователем [PERSON] та іншими дітьми. Один з чоловіків підійшов до вихователя групи та, назвавши себе батьком [PERSON] , повідомив про намір забрати дитину із закладу дошкільної освіти. Вихователь відмовилась віддати дитину незнайомій особі та зателефонувала матері дівчинки, розповівши про ситуацію, яка відбулася. Мати заборонила віддавати [PERSON] . У цей час чоловік схопив дитину і побіг із нею за межі закладу. Батько з дитиною сіли в автомобіль та поїхали. Вихователь сповістила матір та поліцію про даний випадок, вказавши номер та марку автомобіля на якому зник чоловік з дівчинкою. Наразі поліцією проводяться пошукові дії на даний час дитина не знайдена. (том. 2 а.с. 89) Відповідно до акту обстеження умов проживання ССД по Московському р-ну [PERSON] від 05.07.2019 року проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що умови проживання задовільні, в наявності ліжко для дитини, шафа з необхідними речами, всі комунікації працюють, вода, світло, газ є. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: в квартирі чисто, в кімнаті прибрано. Речі для дитини на всі сезони в наявності, іграшки є. Їжа та готові страви також є. (том. 2 а.с. 93) Відповідно інформації № 01-36/168 від 25.06.2019 року Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 39 Харківської міської ради» дитина [PERSON] [INFO] відвідує комунальний заклад Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 39 Харківської міської ради» з 01.03.2019 року по теперішній час, але з 24.06.2019 року з 10 год. 50 хв. дитину забрав батько [PERSON] і дитину відсутня в дошкільному закладі по теперішній час. (том 2, а.с. 99) Відповідно до рішення Ізюмського міськрайонного суду від 09 серпня 2019 року по справі № 623/2265/19 видано обмежувальний припис щодо заборони [PERSON] , [INFO] спілкуватися у будь-якій формі з малолітньою [PERSON] [INFO] . Обмежувальний припис видано строком на три місяці. Рішення набрало чинності 27.09.2019 року. (том. 2, а.с. 118-119) В судовому засіданні було встановлено, що мати не заперечувала проти зустрічей батька з донькою і не створювала перешкод у спілкуванні батька з дитиною, надаючи батьку можливість спілкуватися з дитиною. Розглядаючи заявлені сторонами вимоги, як за первісним так і за зустрічним позовом щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання малолітньої дитини визначається за згодою батьків, якщо дитина не досягла десяти років. У випадку наявності спору між батьками про місце проживання дитини він вирішується органами опіки та піклування або судом. Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст.1). Виховання у колі сім`ї, як раз передбачає у повній сім`ї, тобто при участі усіх членів родини, як молодших, так і старших, і баби з дідом у тому числі. Згідно зі ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Принцип 2 Декларації прав дитини 1959 року та Конвенції про права дитини 1989 року визначають, що дитина повинна перебувати під особливим захистом, їй повинні бути надані всі можливості та умови для фізичного, психічного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. П.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини 1989 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне для якнайкращого забезпечення інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 року (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Крім того, Декларацією прав дитини 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ч. 2, 8 ст. 10 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відтак, будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За приписами ч.ч. 1-3 ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У своїй постанові від 16 січня 2019 року по справі № 487/2480/17 Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду визначив, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. З урахуванням першочергової необхідності забезпечити дотримання при вирішенні даного спору принципу якнайкращих інтересів дитини, 07 червня 2019 року суд призначив по справі № 623/1033/19 судово-психологічну експертизу малолітній потерпілій [PERSON] , [INFO] , до проведення якої необхідно залучити експертів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора Бакаріуса М.С. На даний час експертиза не проведена. Згідно вимог ч.ч.1-2 ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Із системного тлумачення принципів 2, 6 Декларації прав дитини 1959 року, ст. ст. 3, 9 Конвенції про права дитини 1989 року, ст. ст. 141, 155, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Таким чином, з урахуванням наведених положень закону та встановлених судом обставин тривалості проживання малолітньої дитини з матір`ю - [PERSON] , визначення місця проживання дитини з матір`ю відповідає першочерговому врахуванню інтересів дитини. Під час розгляду справи доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю була також доведена відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) поданими до суду доказами, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання малолітньої доньки з матір`ю чи негативно впливали на її виховання та розвиток. Суд зазначає, що у спірних правовідносинах найкращим інтересам дитини відповідатиме постійне проживання дитини разом із матір`ю за місцем проживання яких створено всі умови для гармонійного розвитку дитини. Крім того, викрадення батьком дитини з дитячого садка, більше розу дитина не відвідує дошкільний заклад це на думку суду порушує стабільність життя дитини. Доказів того, що мати якимось чином перешкоджає батьку спілкуватись з дитиною та вчиняє якісь перешкоди для зустрічі батька з дитиною в процесі досить тривалого розгляду справи не здобуто та позивачем або його представником за зустрічним позовом суду не надано. Щодо доводів позивача [PERSON] за зустрічним позовом про наявність у нього стабільного доходу, необхідного для забезпечення належного виховання та утримання малолітньої дитини, як підстави для визначення місця проживання доньки з ним, суд вважає за необхідне зазначити, що матеріальне забезпечення позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом) не може бути єдиною та вирішальною умовою для передачі йому дитини. Батько дитини не довів наявність емоційного контакту з донькою, відчуття дитиною батьківської сім`ї своєю. Натомість, забрав доньку з дитячого садочка, заздалегідь спланував, що залишить її проживати постійно з собою, тим самим позбавив дитину звичного для неї середовища, усталених духовних і соціальних зв`язків з її оточенням. Оцінивши зібрані у справі докази, з огляду на встановлені обставини та вищенаведені положення національного та міжнародного сімейного законодавства, суд вбачає підстави для визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю При цьому суд враховує, що проживання дитини з матір`ю не призведе до істотного порушення прав батька, оскільки відповідно до закону той з батьків, хто проживає окремо від дитини, має право на безперешкодне спілкування з дитиною і зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. У відповідності до ч. ч. 1-3 ст. 141 цього Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пояснень [PERSON] в судовому засіданні, вона просила судовий збір у розмірі 768,40 гривень сплачений нею при подачі позовної заяви залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved