Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

[PERSON] 05.05.2017 року звернулася до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON], третя особа - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав, в якому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. У позовній заяві позивачка в обґрунтування позову посилалася на те, що вона [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі з 12.07.2006 року, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №852. За час шлюбу у них народився малолітній син [PERSON], [INFO]. Також позивачкою зазначено, що після народження дитини стосунки між нею і відповідачем погіршились, внаслідок того, що [PERSON] перестав цікавитися сім'єю і піклуватися про сина. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24.01.2013 року шлюб між нею - [PERSON] та [PERSON] розірвано; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 961 гривня щомісячно, починаючи з 28 листопада 2012 року по [INFO] року. 14 лютого 2013 року Київським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист по справі № 1512/16182/2012. На підставі вказаного виконавчого листа постановою державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 08.04.2014 відкрито виконавче провадження. У зв'язку з тим, що відповідач не сплачував аліменти на утримання дитини, у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 30.07.2014 року склала 18355,09 грн. 11 липня 2014 року в Єдиний реєстр досудового розслідування були внесені відомості про скоєння [PERSON] кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 УК України під № 12014160480002655. Не зважаючи на порушення кримінального провадження за злісне ухилення від сплати аліментів, як стверджує позивачка, [PERSON] продовжує не виконувати свій обов'язок по утриманню сина, внаслідок чого збільшилась заборгованість по аліментам, яка станом на 01.04.2017 року складає 50068,09 гривень. Враховуючи вищевикладене, позивач з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, вважає за додільне позбавити відповідача батьківських прав відносно сина - [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] та її представник у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, представник позивачки 22.06.2017 року надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності. Представник Малиновської районної державної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надана заява, в якій представник просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, висновок органу опіки та піклування від 20.06.2017 року за №1564/01-20 підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. В матеріалах справах міститься заява [PERSON] від 25.04.2017, в якій він повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], та розгляду справи за його відсутності, заперечень проти позбавлення його батьківських прав немає. Вказана заява, посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрасовим Д.С., зареєстрована в реєстрі за №550 (а.с.12). Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуюче вищевикладене, судом в судовому засіданні було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.07.2006 року, зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №852. У сторін [INFO] року народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.09.2009 року, виданим Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №900 від 29 вересня 2009 року, в якому в графі батько зазначено - [PERSON]; в графі матір - [PERSON]. Згідно з довідкою від 24.04.2017 року за №3235, виданою КП «ЖКС «Хмельницький», за адресою: [ADDRESS], зареєстровані та мешкають: [PERSON], [INFO], з 30.04.2010 року, та її син [PERSON], [INFO] року народження, з 30.04.2010 року; відповідальна - [PERSON]. Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 24.01.2013 року по справі №1512/16182/2012, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 12.07.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №852 - розірвано. Вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на малолітнього [PERSON], [INFO] року народження, у розмірі 961 гривня щомісячно, починаючи з 28 листопада 2012 року по [INFO] року. Рішення суду набрало законної сили 04.02.2013 року. На виконання вказаного рішення суду, 14.02.2013 року Київським районним судом міста Одеси було видано виконавчий лист №1512/16182/2012, на підставі якого постановою головного державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції за ВП №43004679 було відкрито виконавче провадження. Судом також встановлено, що [PERSON] аліменти на малолітнього сина не сплачуються, що підтверджується листом Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції від 20.04.2017 року, відповідно до якого повідомлено, що заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.04.2017 року становить 50068 гривень 09 копійок. 11 липня 2014 року в Єдиний реєстр досудового розслідування були внесені відомості про скоєння [PERSON] кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 УК України під № 12014160480002655, що підтверджується повідомленням слідчого СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про початок досудового розслідування від 11 липня 2014 року. Відповідно до довідки КУ «Дитяча міська поліклініка №7» від 30.05.2017 року № 214, батько [PERSON], до виповнення одного року дитині разом з матір'ю відвідували лікаря - педіатра дільничного дитячої поліклініки. Потім дільнична педіатрична служба його не бачила разом з сином ні на амбулаторному прийомі в дитячій поліклініці, ні вдома, здоров'ям дитини [PERSON] не цікавиться. Судом також встановлено, що [PERSON], [INFO], не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження, що підтверджується заявою від 25 квітня 2017 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрасовим Д.С., зареєстрована в реєстрі за №550. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Також суд вважає за необхідне зазначити, що питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження, розглядалось Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради, яка вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження, що підтверджується висновком органу опіки та піклування від 20.06.2017 року за №1564/01-20, який в свою чергу підтриманий представником Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає встановленим, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків у відношенні малолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження, у зв'язку з чим, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача та можливим позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження. Частиною 3 ст. 166 СК України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Однак судом вказане питання не вирішується, оскільки рішенням Київського районного суду міста Одеси від 24.01.2013 року по справі №1512/16182/2012 вже вирішено питання щодо стягнення з відповідача аліментів на малолітнього [PERSON], [INFO] року народження. Відповідно до ч.1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви з вимогами про позбавлення батьківських прав в сумі 640 гривень 00 копійок. У зв'язку з задоволенням позовних вимог позивача, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті позивачем судового збору в сумі 640 гривень 00 копійок.

Outcome: approved