Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померли його дід - [PERSON] , а [INFO] баба - [PERSON] . Заповіту [PERSON] не складав, і після його смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки. Спадщину [PERSON] прийняв позивач, оскільки постійно проживав разом із ним на час відкриття спадщини, та отримав у власність в порядку спадкування за законом відповідно до рішення суду будинок з надвірними спорудами. На даний час позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на земельні ділянки у зв`язку з відмовою нотаріуса, а тому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підримав, наполягав на задоволенні (а.с. 29). Відповідач також подав до суду заяву, відповідно до якої, просив справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 30). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 23 травня 2014 року серії [NUMBER] (а.с. 8). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 18 квітня 2017 року серії [NUMBER] (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять: - земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, кадастровий номер 7125188400:01:000:0204, розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 5 квітня 2006 року серії ЯБ № 573891 (а.с. 13); - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,2152 га, кадастрові номери 7125188400:01:000:0205 і 7125188400:01:000:0206, розташована на території Ревбинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, яка належала йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 5 квітня 2006 року серії ЯБ № 573892 (а.с. 14). Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 квітня 2018 року у справі № 709/704/18 позов [PERSON] (позивача) до [PERSON] (відповідача) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задоволено, а саме визнано за позивачем право власності в порядку спадкування на будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] та належав [PERSON] (а.с. 10-11). Згідно з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 вересня 2018 року № 139287224 вказаний будинок з надвірними спорудами перебуває у приватній власності позивача (а.с. 12) Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 11 липня 2020 року (вих. № 182-01/16) (а.с. 31), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 25), після смерті [PERSON] подані заяви про прийняття спадщини від відповідача, а про відмову від прийняття спадщини від [PERSON] (а.с. 32-33). Крім того, на ім`я відповідача видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку. Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 10 червня 2020 року (вих. № 129/02-16) позивачу повідомлено, що після смерті [PERSON] до нотаріальної контори подав заяву спадкоємець першої черги за законом - син померлого [PERSON] (відповідач), а тому, оскільки позивач є спадкоємцем п`ятої черги, видача йому свідоцтва про право на спадщину за законом неможлива. При цьому позивачу роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 18). Таким чином позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на вказані земельні ділянки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Позивач згідно з приписами ст. 1265 ЦК України є спадкоємцем п`ятої черги за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що відповідач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та успадкував після смерті свого батька земельну ділянку. Позивач також частково оформив свої спадкові права після смерті діда, отримавши у спадщину будинок з надвірними спорудами. На момент розгляду справи відповідач на вказане спадкове майно не претендує, однак позивач позбавлений можливості оформити право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути, зокрема визнання права. У п.п. 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved