Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що до березня 2013 року перебувала з відповідачем [PERSON] у цивільному шлюбі, від якого має дочку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Її двоюрідний брат проживає в м. Єкатеринбург Російської Федерації, дядько - в м. Петропавловськ Республіки Казахстан, куди вони запрошують її з донькою в гості. У зв'язку з тим, що відповідач відмовляється надавати дозвіл на виїзд дитини за кордон без поважних на те причин, просить суд надати їй дозвіл на виїзд [PERSON] до Російської Федерації та Республіки Казахстан без дозволу батька дитини [PERSON] терміном на 1 рік, дозволити видачу [PERSON] проїзних документів для виїзду за корон разом з нею. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, пояснила, що дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні. Батько не цікавиться розвитком на матеріальним забезпеченням дитини, в Казахстані проживає хрещений батько [PERSON]. Представник третьої особи Великоберезнянська сілька голова Дончук Н.А. не заперечує задоволенню позову, пояснила, що дійсно їй відомо, що у позивачки в Росії та Казахстані проживають родичі, остання належним чином виконує свої батьківські обов'язки по вихованню та утриманню дитини, будь-яких перешкод щодо тимчасового виїзду дитини за кордон не має. Відповідач, та представник третьої особи Полонського МВ УДМС, будучи у встановленому законом порядку повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання повторно не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. В зв'язку з неявкою відповідача, згодою позивача на заочний розгляд справи, постановлено провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи Дончук Н.А., дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно з п. 1 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, і проїзний документ дитини, є документами, що посвідчують особу і підтверджують громадянство України, на яку вони оформлені, і дають право цій особі на виїзд з України і в?їзд в України. Пунктами 4, 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюються без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Такий виїзд здійснюється із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10.01.2013 року виконавчим комітетом Великоберезнянської сільської ради Полонського району Хмельницької області. На даний час неповнолітня [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] в с. Адамів Полонського району Хмельницької області, що підтверджується даними довідки № 22, виданої виконавчим комітетом Великоберезнянської сільської ради 06.05.2014 року. [PERSON], турбуючись про виховання та утримання доньки, має бажання та можливість виїзду за кордон до Російської Федерації та Республіки Казахстан, де може забезпечити її відпочинок та оздоровлення, оскільки там проживають її двоюрідний брат та дядько. У зв'язку з цим, 13.05.2014 р. позивач звернулась до відповідача з письмовою пропозицією надати добровільно згоду на вивезення дитини за кордон та оформлення для цього проїзних документів, але останній таку пропозицію проігнорував. З огляду на вищевикладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу без згоди батька на виїзд малолітньої [PERSON] за кордон - саме до Російської Федерації, Республіки Казахстан терміном на один рік з дня набрання чинності цим рішенням суду, виготовлення проїзного документу дитини.

Outcome: approved