Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

26 липня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила (а.с. 59-61). В обґрунтування уточненого позову позивач посилалась на те, що вона на підставі договору дарування від 04 вересня 2010 року, є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] У зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON], який є відповідачем у справі та який був колишнім власником квартири, що 28 грудня 2005 року здійснив її відчуження, одночасно втративши право користування нею, однак з реєстрації не знявся та фактично у ній не проживає понад установлені законом строки, житловим приміщенням не користується, не є його власником, або користувачем. Позивач посилалась також на те, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації її прав як власника житла, у зв'язку з чим просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року було відкрите провадження у справі (а.с. 27-28). Ухвалою суду від 18 квітня 2019 року призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 67). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав. Представник третьої особи - Відділу реєстрації та обліку громадян Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яку вона набула на підставі договору дарування, укладеного 04 вересня 2010 року, відповідно до якого [PERSON] подарувала, а позивач [PERSON] прийняла в дар вищезазначене жиле приміщення. Право власності позивача також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства "Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації" № 27227233 від 06 вересня 2010 року (а.с. 13, 14). В свою чергу [PERSON] 28 грудня 2005 року придбала у [PERSON], який є відповідачем у справі, вищезазначену квартиру, що посвідчено укладеним між ними договором купівлі-продажу та підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № [NUMBER] від 14 березня 2019 року (а.с. 62-63). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не знявся з реєстраційного обліку в спірному жилому приміщенні, зареєстрований в квартирі з 29 листопада 2001 року до теперішнього часу (а.с. 19). Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно)і яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. В зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право вимагати усунення порушень її прав, як власника нерухомого майна. На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Право користування спірним жилим приміщенням у [PERSON] було похідним від його права власності на квартиру, він, як власник квартири, у відповідності до ст. 150 Ж України, мав право користуватися нею для особистого проживання і проживання членів його сім'ї. Розпорядившись нерухомим майном (продавши квартиру [PERSON]), [PERSON] втратив право власності на неї, а отже і право користування зазначеним жилим приміщенням, в зв'язку з чим, суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими і відповідач повинен бути визнаний таким. що втратив право користування спірним житлом, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі 704,80грн. В зв'язку з вищенаведеним,

Outcome: approved