Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

31.03.2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивувала свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя із відповідачем та неможливістю збереження сім'ї. З 10 жовтня 2008 року вона перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у кожного з них різні, не співпадаючи погляди на питання подружніх взаємовідносин і поведінки у сім'ї, у зв'язку з чим між ними постійно виникали суперечки. З березня 2015 року вони припинили шлюбні відносини. З цього часу вони мешкають окремо за різними адресами, не ведуть спільне господарство і фактично не спілкуються між собою. Майнового спору про поділ майна, що є їх спільною власністю не має. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Відповідно до ч. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнім відомим позивачеві місцем реєстрації проживання [PERSON] є [ADDRESS] Згідно із ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам, зокрема, для справ, підсудних Петровському районному суду м. Донецька, визначена підсудність Краснолиманському міському суду Донецької області. За таких обставин цивільна справа відносно відповідача [PERSON] підлягає розгляду Краснолиманським міським судом Донецької області. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи телефонограмою, позивач в судове засідання не прибула, але надала до суду заяву щодо розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі (а.с. 18). Відповідача [PERSON] було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи. Відповідач у судове засідання не прибув, надав суду заяву з доданою до неї копією паспорта (а.с. 16-17) щодо розгляду справи без його участі, позовні вимоги визнав та просив задовольнити в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Позивач [PERSON] [INFO], та відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 10 жовтня 2008 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька зроблений відповідний актовий запис № 410 (а.с.5). Подружжя має неповнолітню дочку: [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку від 16 червня 2009 року, актовий запис № 370 (а.с.11). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що позивач і відповідач з березня 2015 року припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились недружні взаємовідносини, позивач не має наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі жінки, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Майнового спору та спору про виховання дитини сторони не мають. Після розірвання шлюбу, прізвище позивача "[PERSON]" залишити без змін. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved