Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

25.05.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON], третя особа - Донецький обласний центр зайнятості про розірвання трудового договору. Позовні вимоги мотивує тим що 24 травня 2007 року між ним та ФОП [PERSON] укладено трудовий договір № 861/2, згідно з яким його прийнято на посаду інженера транспорту, але у його трудовій книжці не було зроблено запис про прийняття його на роботу, цей трудовий договір зареєстровано у Донецькому обласному центрі зайнятості. 29.04.2016 року [PERSON] звернувся до Заводського центру зайнятості для надання йому статусу безробітного та виплати допомоги по безробіттю, але в ході перевірки вияснилось що в Єдиній інформаційно-аналітичній системі Державної служби зайнятості він являється зайнятою особою так як з 24.05.2007 з ним було укладено безстроковий трудовий договір, який на даний час активний. Зазначені вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. До судового засідання позивач не з'явився, суду надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач ФОП [PERSON] до судового засідання не з'явилася, хоча про час і розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом подання оголошення в газету "Рідне Прибужжя" редакції №36 від 8 вересня 2016 року, причину неявки суду не повідомила. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 24 травня 2007 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено трудовий договір № 861/2, згідно з яким [PERSON] прийнято на посаду інженера транспорту Однак у його трудовій книжці не було зроблено запис про прийняття на роботу, цей трудовий договір зареєстровано у Донецькому обласному центрі зайнятості. 29.04.2016 року позивач звернувся до Заводського центру зайнятості для надання йому статусу безробітного та виплати допомоги по безробіттю, але в ході перевірки вияснилось що в Єдиній інформаційно-аналітичній системі Державної служби зайнятості він являється зайнятою особою так як з 24.05.2007 з ним було укладено безстроковий трудовий договір, який на даний час активний. Згідно з абз. 9 п. 3 Постанови КМУ від 20.03.2013 р. № 198 Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, при реєстрації безробітних у разі відсутності документів, що підтверджують факт звільнення, внутрішньо переміщені особи також пред'являють: - заяву про припинення трудових відносин, справжність підпису на якій нотаріально засвідчена, або документ, що підтверджує факт припинення зайнятості (цивільно-правовий договір, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців), або відповідне рішення суду - у разі припинення трудових відносин (припинення зайнятості) у судовому порядку; - розрахунковий документ (квитанцію), що підтверджує надсилання зазначеної заяви роботодавцю рекомендованим листом з описом вкладення. Внаслідок того, що відправити заяву про припинення трудових відносин у зв'язку з тим що Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» припинено прийняття поштових відправлень на територію до м. Донецьк, [PERSON] не має змоги розірвати укладений безстроково трудовий договір, а тому зареєструватися як безробітний та отримувати допомоги по безробіттю не має можливості. Тому 26.04.2016 року ним було написано заяву про розірвання трудового договору з ФОП [PERSON], в якій було нотаріально засвідчено справжність його підпису та яка повинна була бути відправлена на адресу ФОП [PERSON] Але відповіддю від 28.04.2016 року за вих. № 06-19-288 Миколаївської дирекції УДППЗ «Укрпошта» щодо порядку пересилання поштових відправлень, адресованих до м. Донецьк, йому було повідомлено що приймання поштових відправлень на територію м. Донецьк припинено. Так як з 1 січня 2015 року набув чинності Закон України «Про реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізацію фонду оплати праці» від 28.12.2014 р. № 77-VIII. Цим Законом, з Кодексу законів про працю України вилучено статтю 24-1, яка передбачала обов'язковість реєстрації трудових договорів укладених між працівниками та фізичними особами у державній службі зайнятості. На підставі цього, починаючи з 1 січня 2015 року, центри зайнятості більше не здійснюють реєстрацію трудових договорів укладених між працівниками та фізичними особами. Водночас, трудові договори зареєстровані до 1 січня 2015 року, будуть зніматися з реєстрації згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Мін'юсті України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функцію зняття з реєстрації трудових договорів, які укладалися із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами - роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Нормою ч. 2 ст. 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Згідно ст. 46 Конституції України передбачено право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 38 КзПП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Відповідно до абз. 4 п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» відповідно до ст. 39 КЗпП працівник вправі вимагати розірвання строкового трудового договору при наявності для цього поважних причин (ч.1 ст.38 КЗпП). Спори про дострокове розірвання такого трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів. Отже, з вищевикладеного випливає, що [PERSON] та ФОП [PERSON] знаходяться у договірних право стосунках на підставі укладеного між ними 24 травня 2007 року безстрокового трудового договору, згідно з яким відповідач зобов'язався надати позивачу роботу інженера по транспорту та оплачувати її, а позивач зобов'язався виконувати на користь відповідача роботу інженера по транспорту. У трудовій книжці [PERSON], запису про прийняття його на роботу ФОП [PERSON] інженером по транспорту за трудовим договором № 861/2, зареєстрованим у Донецькому обласному центрі зайнятості 25 травня 2007 року не має. В силу неможливості зв'язатися з ФОП [PERSON], позивач не має можливості звільнитися у встановленому законодавством порядку. Працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу переїзд на нове місце проживання, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Таким чином, аналізуючи наведені норми Конституції України, законодавства про працю України та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved