Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

16 травня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, [PERSON] про визнання ордеру недійсним. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у лютому 2009 року [PERSON] було видано ордер на вселення у кімнату в будинку [ADDRESS]. Під час видачі ордеру, зокрема, було порушено приписи статті 58 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК), що стало причиною звернення до суду з позовом про визнання недійсним ордеру № 18 від 24.02.2009 р. (а.с. 1). 25 листопада 2013 року суд своєю ухвалою залучив до участі у справі в якості третьої особи Департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради. У судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, а представник третьої особи - не заперечував проти їх задоволення. Представник Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, [PERSON] до суду не з'явилися, були повідомлені належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Заслухавши пояснення представників позивача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні було встановлено, що спірне приміщення площею 30,6 м2 у будинку [ADDRESS] перебуває на балансі Комунального підприємства Дніпропетровської міської ради "Жилсервіс-3" і має статус комунального. Від 11.04.1995 р. і дотепер вказане приміщення площею 30,6 м2 фактично займає позивач (а.с.а.с. 3, 8 - 27). 24 лютого 2009 року [PERSON] із сім'єю на підставі розпорядження Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 24.02.2009 р. № 150 було видано ордер на житлову площу в гуртожитку № 18 на право зайняття приміщення № 114 (частина спірного приміщення). Ордер було видано строком до 28.02.2010 р. (а.с.а.с. 4, 71). Відповідно до частин 1, 2 статті 58 ЖК на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Аналіз диспозиції приведеної норми дає підстави для висновку про те, що передумовами видачі ордеру на приміщення є його незайнятість та наявність у нього статусу жилого. Між тим, матеріали справи свідчать про те, що на час видачі оспореного ордеру спірне приміщення не було вільним, як і не мало статус жилого, що підтверджується численними договорами позички та оренди, у яких йдеться про нежитлове приміщення. Згідно з частиною 1 статті 59 ЖК ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Відтак, ураховуючи те, що під час видачі ордеру орган, що його видав, не переконався у незайнятості спірного приміщення та його статусі, суд вважає за необхідне заявлений позов задоволення.

Outcome: approved