Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

29.09.2015р. ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 18.11.2005р. в сумі 18.11.2005грн., вказуючи, що 18.11.2005 року відповідач надав ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, заяву про надання кредиту, яка одночасно із Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови) та Тарифами є кредитним договором. Згідно заяви відповідачу банком надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 3000грн., який було збільшено, на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зі своєї сторони виконав свої зобовязання за договором, а відповідач в порушення договору не перераховує у встановлені строки чергові платежі в рахунок погашення заборгованості. Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.06.2011р. з відповідача була стягнута заборгованість за вказаним договором станом на 28.02.2011р. в сумі 8975,69грн., до якої входять заборгованість за кредитом в сумі 5394,64грн., за процентами 2677,45грн., штрафи в сумі 500грн. та 403,60грн. Однак, на теперішній час рішення суду не виконане та вище вказана сума за рішенням суду не сплачена. Таким чином, станом на 30.06.2015р. сума заборгованості за кредитом складається із заборгованості за процентами та штрафів в розмірі 15922,57грн. Добровільно відповідач розрахуватись не бажає. Представник позивача надав заяву, в якій позов підтримав повністю, просив ухвалити рішення про задоволення позову, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про місце, час та день розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки відповідача не відомі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Враховуючи, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, вислухавши його пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. З матеріалів справи вбачається, що 18.11.2005р. відповідач звернувся до ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, із заявою про надання кредиту та погодився, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає договір про надання банківських послуг. Згідно заяви відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 3000грн. на платіжну карту «Універсальна», який протягом 2007-2010р. банком було збільшено до 8000грн., а потім зменшено до 5400грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, в порушення умов договору відповідач не сплачує позивачу гроші в рахунок погашення кредиту та процентів. Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.06.2011р. з відповідача була стягнута заборгованість за вказаним договором станом на 28.02.2011р. в сумі 8975,69грн., до якої входять заборгованість за кредитом в сумі 5394,64грн., за процентами 2677,45грн., штрафи в сумі 500грн. та 403,60грн. Однак, на теперішній час рішення суду не виконане та вище вказана сума за рішенням суду не сплачена. Таким чином, станом на 30.06.2015р. сума заборгованості за кредитом складається із заборгованості за процентами, та штрафів, що передбачені п.8.6 умов та правил надання банківських послуг, всього 15922,57грн. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. ст. 527, 530 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню, у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. На підставі вище викладеного, враховуючи, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідач на користь позивача 1218 грн. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved