Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

[PERSON] 31.07.2017 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з даним позовом, вказавши, що він народився [INFO] року та на день подання позову його вік складає повних вісімдесят три роки. Повідомив, що на даний час він є пенсіонером за віком та отримує пенсію, яка станом з лютого по квітень 2017 року складала 1501,55 грн., та з травня по липень складала 1566,55 грн., інших джерел доходу в нього немає. Пояснив, що він є інвалідом другої групи та самотньою літньою людиною, дружини або іншої близької людини, яка може допомагати та підтримувати його матеріально немає, проживає один за адресою: [ADDRESS], а його дочка проживає далеко та догляду за ним не здійснює. Зазначив, що пенсія, яку він отримує, не забезпечує йому необхідного мінімуму проживання - частину він відразу після отримання віддає на сплату комунальних послуг (в опалювальний сезон ці витрати складають значну суму); ще частину коштів він вимушений витрачати на лікування та підтримку здоров'я, а лікування є дорого вартісним, в результаті чого сума, яка залишається (близько 600 гривень) є меншою ніж мінімальний прожитковий мінімум і її ледь вистачає на харчування. Також повідомив, що побутовими предметами першої необхідності він забезпечити себе не може, вимушений в прямому сенсі слова доживати до наступної пенсії. Зауважив, що за таких складних життєвих обставин, знаходячись на межі бідності та не отримуючи від доньки ніякої підтримки на прохання про надання допомоги, він вимушений звернутись до своєї працездатної доньки - [PERSON] Вказав, що його донька офіційно не працює, але він знає, що у неї є робота і вона має дохід, вона є працездатною, її фізичний стан є задовільним. Окрім того, вона має двох дітей: [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які є повнолітніми, вже працюють та самі себе утримують. Також він має сина [PERSON], [INFO], до якого позову не пред'явлено, син аліментів на його утримання не сплачує, матеріально не допомагає. Просив стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги з викладених у позовній заяві обгрунтувань. Вказав, що він із відповідачем після розірвання шлюбу з її матір'ю, не жив, однак сплачував аліменти на користь дружини [PERSON] на утримання доньки [PERSON] Повідомив, що раніше він мешкав на Донбасі, однак згодом його дочка забрала його до себе, тому він, продавши свою квартиру переїхав до неї, але згодом, коли він перебував у лікарні, [PERSON] забрала ці кошти та придбала своїй доньці будинок, у якому він на разі проживає. Пояснив, що у зв'язку з тим, що він перебуває у важкому матеріальному становищі та не має кому за ним здійснювати догляд, він звертався щодо влаштування до будинку-інтернату, однак йому там відмовили, посилаючись на те, що у нього є діти, які зобов'язані за ним доглядати та здійснювати догляд. Зауважив, що у доньки є можливість сплачувати аліменти на його користь, оскільки вона обробляє землі, має трактор, машину, доглядає худобу та тримає магазин. Вказав, що він, позивача, має також повнолітнього сина, до якого ще не пред'являв вимогу про сплату на його користь аліментів на своє утримання. Повідомив, що свідок [PERSON] є співмешканцем відповідача, а тому його покази не можуть братись до уваги. Просив задоволити позов. Відповідач [PERSON] позов не визнала, пославшись на подані раніше письмові заперечення, згідно яких вказала, що позивач ніколи про неї не піклувався, ні мама, ні тато не брали участь у її житті та вихованні, матеріально не утримували, аліментів не сплачували. Повідомила, що з трьох місяців після її народження обоє батьків покинули її і не проживали з нею, її життям та вихованням займалися бабуся та дідусь, а тому вона вважає недоцільним стягувати з неї аліменти на утримання позивача, оскільки вони практично одне одному чужі люди, вони ніколи не спілкувались, не проживали разом та їх нічого не поєднує. Окрім того, у 2016 році [PERSON] вже звертався до Жмеринського міськрайонного суду із заявою про стягнення з нього аліментів на його утримання, але згідно ухвали Жмеринського міськрайонного суду від 09.11.2016 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів залишено без розгляду. В судовому засіданні відповідач заперечила щодо сплати позивачем на її утримання аліментів, повідомивши, що вона знаходилася на повному утриманні бабусі та дідуся, з якими вона проживала. Зазначила, що вона взагалі не вважає позивача своїм батьком, однак реєстрацію батьківства вона не оспорювала та питання щодо позбавлення його батьківських прав в судовому порядку також не вирішувалося. Дід та баба не оформлювали її опікунства. Зауважила, що вона ніде не працює, пенсії не отримує та інших доходів не має, а тому сама знаходиться в скрутному становищі та отримує допомогу від своїх дітей. Просила відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] суду повідомила, що вона жила з відповідачем на одній вулиці, та позивач з матір'ю відповідача уклали шлюб і переїхали жити в с.Тарасівку, однак, коли у них народилася донька - відповідач у справі [PERSON], та останній виповнилося три місяці, то її забрали до себе бабуся з дідусем, й з того часу вона так із ними жила. Матір відповідача взагалі не цікавилася донькою, вона жила з якимось співмешканцем, ніде не працювала, зловжила спиртними напоями, десь років п'ятнадцять тому вона померла та відповідач здійснила її поховання. Зазначила, що на скільки їй відомо, позивач ніколи не сплачував аліменти на утримання відповідача, її повністю утримували бабуся та дідусь. Свідок [PERSON] суду повідомив, що він з дитинства жив на сусідній з відповідачем [PERSON] вулиці, ходив разом із нею до школи. Вказав, що відповідача виховували її бабуся та дідусь, з якими вона жила. Зазначив, що він розлучений вже сім років, однак ні в яких стосунках разом із позивачем не перебуває, просто живе з нею по-сусідству та інколи їй допомагає по госпоарству. Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши представлені докази, суд доходить наступного. Відповідно до ч.2 ст.1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою, зокрема, утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї. Згідно ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до вимог ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно ст.204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків.. У відповідності до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України, відповідно до ст.60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Так, в судовому засіданні установлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.17) позивач [PERSON] є батьком відповідача. Позивач [PERSON] є пенсіонером, тобто непрацездатною особою за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення [NUMBER], виданого 12.09.2006 року (а.с.6) та згідно копії довідки Жмеринського об'єднаного УПФУ Вінницької області від 27.07.2017 року за № 3694/02-3-25 (а.с.7) він отримує пенсію, яка станом з лютого по квітень 2017 року складала 1501,55 грн., та з травня по липень складала 1566,55 грн., розмір якої перевищує встановлений законом прожиковий мінімум осіб, що втратили працездатність. Згідно копії довідки Квартального комітету "Заріччя" м.Жмеринка від 01.06.2017 року №352 (а.с.8) позивач [PERSON] проживає одиноко за адресою: [ADDRESS], а його дочка та онучка проживають за іншою адресою та догляду за ним не здійснюють. З копії висновку МСЕК серії МСЕ №009576 (а.с.9) вбачається, що позивач [PERSON] також є інвалідом другої групи. Згідно рішення Жмеринського суду Вінницької області від 11.01.1963 року, оригінал якого зберігається в архіві суду, вбачається, що було присуджено до стягнення з позивача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видій його заробітку. Вказані докази суд приймає до уваги, позаяк вони не суперечать один одному, зібрані та представлені із дотриманням вимог закону і ніким не оскаржуються. Суд приймає до уваги доводи позивача стосовно його потреби, як непрацездатної особи, у матеріальній допомозі від своєї дочки, обставини чого відповідачем власне не заперечені. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача стосовно нездійснення позивачем догляду з нею у неповнолітньому віці, оскільки з огляду на наявне судове рішення, з позивача було присуджено стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], ім'я та дата народження якої є відповідними відомостям щодо імені та дати народження позивача, на користь [PERSON], яка вказана матір'ю відповідача у свідоцтві про народження останньої. При цьому суду не представлено будь-яких документальних відомостей щодо притягнення позивача до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів, позбавлення його батьківських прав або оформлення опіки над неповнолітнім позивачем з підстав залишення її без батьківського піклування тощо. Показання свідків стосовно окремого проживання позивача від малолітньої дочки не виключають відповідного визначення її місця проживання разом із матір'ю за наслідком розірвання шлюбу батьками відповідача. Разом з тим, суд визнає необгрунтованим заявлений позивачем до стягнення розмір аліментів в сумі 750 грн. щомісячно, оскільки ним не доведено належними та допустимими доказами отримання відповідачем будь-якого значного доходу, про який особисто стверджував в ході судового розгляду. Судом враховується перевищення його пенсійного доходу над розміром проживткового мінімуму осіб, які втратили працездатність, а також можливість отримання позивачем утримання окрім відповідача, ще й від повнолітнього сина. Окрім того, підставами оспорюваних наразі алментів, позивачем серед іншого зазначено потребу особистого лікування, що становить інший предмет зобов'язань, а саме участь у додаткових витратах на батьків, який не був заявлений до початку розгляду справи по суті, а тому в межах заявлених позовних вимог суд з урахуванням принципів розумності та справедливості визначає необхідним достатнім розмір аліментів, що підлягають стягненню з повнолітньої дочки [PERSON] на користь непрацездатного батька [PERSON] в сумі 150 грн. на місяць, що визначає відповідні підстави часткового задоволення позовних вимог. У відповідності до п.1. ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 640 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо заявлених вимог майнового характеру, від сплати якого за відповідним предметом позовних вимог звільнений позивач.

Outcome: approved