Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

18.11.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 02 травня 2010 року зареєструвала з ним шлюб від якого народилися сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Він проявляє до неї неповагу, в сім'я виникають бійки та скандали. У них різні погляди на життя. На протязі останніх 7 місяців спільно з відповідачем не проживають. За цей період він жодного разу не відвідував дітей, не приймав участі у їх вихованні, матеріально не допомагав. Збереження сім'ї стало неможливим. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Вказала, що в період надання судом строку для примирення відносини між ними не змінилися. Ні вона, ні відповідач не робили жодних спроб для налагодження подружніх відносин. У її житті появився інший чоловік з яким вона має намір створити сім'ю. Від любить її дітей, приймає участь у їхньому вихованні, ставиться до дітей краще ніж їхній рідний батько. Збереження шлюбу з відповідачем неможливе. Відповідач позов визнав. Суду пояснив, що подружні відносини між ними припинені, він проживає окремо. Зберегти сім'ю намірів немає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, зв'язків не підтримують. Протягом строку, наданого судом для примирення, відносини між подружжям не покращилися. Намірів зберегти шлюб немає жодний із подружжя, тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. У частині 4. ст. 174 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При таких обставинах підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved