Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 15 листопада 1986 року виконавчим комітетом Тридубської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, актовий запис №23. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені, через непорозуміння один одного, різні погляди на життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з 24 жовтня 2017 року. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач, згідно письмової заяви, справу просив розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в суді позовні вимоги не визнав, стверджував, що підстави, зазначені позивачем в позові, не є достатніми для розірвання шлюбу між сторонами. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За приписами ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до положень ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст.112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Встановлено, що громадяни України [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 листопада 1986 року у виконовчому комітеті Тридубської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис №23. Після одруження дружина змінила прізвище на " [PERSON] ", що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно Кривоозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 14 травня 2019 року (а.с.6). Згідно положень ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В судовому засіданні встановлено, що сторони на час розгляду судової справи разом не проживають, сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, фактично припинили шлюбні відносини з 24 жовтня 2017 року, проживають окремо та не ведуть сумісне господарство, зі слів представника відповідача позивач вже співмешкає з іншою жінкою. За цей час подружжя не здійснили реальних дій, щодо збереження родинних стосунків. Згідно положень ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання чоловіка продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них. На підставі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved