Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

25.11.2020 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої вказала, що вона є власником житлового будинку що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , де також зареєстровані її дочка [PERSON] [INFO] та онуки [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які упродовж тривалого часу не проживають за вказаною адресою. Зазначає, що у зв`язку із цим, вона не може скористатися своїм правом на субсидію. Враховуючи викладене, просить суд визнати [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . До початку судового засіданні від позивача надійшло клопотання з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.16). Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про день, час, місце слухання справи повідомлялася належним чином, у тому числі судовим оголошенням, яке було розміщене на офіційному веб-порталі Судової влади України. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідачів на адресу суду не надходили. Ухвалою від 03.03.2021 року до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено орган опіки та піклування Горохівської територіальної громади Луцького району. Представник служби у справах дітей подав до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Додатково просив долучити до справи лист Служби у справах дітей Горохівської міської ради №53/01-17/2-21 від 14.04.2021 року. Дослідивши матеріали справи та подані докази, проаналізувавши встановлені обставини справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З матеріалів справи встановлено, що на день звернення з даним позовом до суду відповідачі [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] є неповнолітніми, а тому у відповідності до вимог ч.4, 5 ст.19 СК України судом було залучено у якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору службу у справах дітей Горохівської районної державної адміністрації, та зобов`язано надати письмовий висновок щодо доцільності визнання такими що тратили право користування житловим приміщенням неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Оскільки на момент розгляду справи відповідач [PERSON] , [INFO] є повнолітньою особою, відпала необхідність у отриманні висновку третьої особи щодо відповідності інтересам [PERSON] як дитини даного позову. Відповідно до листа №53/01-17/2-21 від 14.04.2021 Службою у справах дітей Горохівської міської ради року проведено обстеження умов проживання [PERSON] та її сім`ї за адресою [ADDRESS] та визнано, що зняття з реєстрації [PERSON] , [INFO] не відповідає його інтересам. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної власності будинок що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний №198242771 від 30.01.2020 року (а.с.8). Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку Пірванченської сільської ради від 21.01.2021 року №16 у житловому будинку що знаходиться за адресою: [ADDRESS] окрім позивача зареєстровані ще 5 осіб у тому числі й відповідачі з відміткою «не проживає» (а.с.25). Із акту обстеження житлового будинку в [ADDRESS] проведеного 28 жовтня 2020 року комісією в складі сільського голови Пірванченської сільської ради Гандзюка Л.О., секретаря сільської ради Собуцької Л.Р., сусіда [PERSON] та господаря двору [PERSON] , вбачається, що [PERSON] [INFO] та онуки [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстровані за вище вказаною адресою, однак дійсно з 2001 року не проживають за вказаною адресою. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в с. Пірванче по місцю реєстрації матері [PERSON] . Отже, судом встановлено, що відповідачі за місцем своєї реєстрації будь-якої участі в утриманні житла не приймають, а факт реєстрації відповідачів у спірному будинку позбавляє позивача можливості розпоряджатися своїм майном. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Право користування приватним житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405,406 ЦК України, зокрема житловий сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи без поважних причин понад один рік у спірному житловому приміщенні (постанова Верховного Суду від 28 серпня 2019 року по справі № 347/217/17-ц). Судом достовірно встановлено, що відповідачі будучи членами сім`ї позивача без поважних причин не проживають у належному йому будинку понад 1 рік. При цьому, про існування будь-яких домовленостей між відповідачами і власником житла жодних доказів надано не було. Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів того, що відповідачам чиняться перешкоди у праві користування житловим приміщенням, в якому вони зареєстровані, останніми надано не було. Також відповідачами не спростовано обставин викладених у позовній заяві. Разом з тим, відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі передбачені законодавством підстави для визнання [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищенаведене, вважаю, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Враховуючи викладене,

Outcome: approved