Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

28.12.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати з 01.08.2018 по 07.11.2019 у розмірі 80422,24 грн., виходячи з розміру середньоденного заробітку 251 грн. 32 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він з 11.02.2002 працював у відділі генпланів, транспорту та вишукувань на посаді начальника відділу інституту «Південдіпрошахт». При звільненні з позивачем не був проведений повний розрахунок, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 62480, 76 грн., і [PERSON] був змушений звернутися до суду з позовом. За наслідками розгляду позовної заяви рішенням суду від 23.08.2018 з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 62480,76 грн., на виконання рішення суду був виданий відповідний виконавчий лист, який позивачем пред`явлено до виконання, але вказані кошти виплачені були лише 07.11.2019, тому позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки виплати заробітної платиз 01.08.2018 по 07.11.2019 у розмірі 80422,24 грн., виходячи з розміру середньоденного заробітку 251 грн. 32 коп. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.01.2020 провадження по справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Державного підприємства «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт» в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку, правом на подання відзиву на позов не скористався. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутність відповідача Державного підприємства «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці серії [NUMBER] , позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з Державним підприємством "ПІВДЕНДІПРОШАХТ". На підставі наказу №15 від 31.07.2018 [PERSON] був звільнений з посади начальника відділу у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23.08.2018 з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі 62480,76 грн. На виконання вказаного рішення позивачем був отриманий виконавчий лист, який пред`явлено до виконання. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження №57314305 від 07.11.2019 з виконання виконавчого листа №640/11275/18 від 27.09.2018, виданого Київським районним судом м. Харкова, виконавче провадження закінчено, грошові кошти перераховані стягувачу. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у період з 01.08.2018 по 07.11.2019. Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною першою статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Згідно з абзацом пятим п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести у своєму рішенні розрахунки, з яких він визначав суми стягнення. Оскільки справляти і сплачувати ПДФО та військовий збір це обов`язок роботодавця, у резолютивній частині судового рішення визначають суму без їх утримання. Затримка виплати повного розрахунку при звільненні, стороною позивача заявлена за період з 01.08.2018 по 07.11.2019, виходячи із середньоденного заробітку 251,32 грн. та яка складає 80422,24 грн., на підтвердження чого позивачем надано відповідний розрахунок, який стороною відповідача не стпростований, та з яким суд погоджується. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, та є такими, що не спростовані відповідачем в повному обсязі, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позов, та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку в період з 01.08.2018 по 07.11.2019 у розмірі 80422,24 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved