Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

30.06.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на своє утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дати звернення до суду до досягнення дитиною трирічного віку. Вказала, що з відповідачем перебуває в шлюбних відносинах з 14 липня 2012 року. Від спільного проживання у них народилися сини, [PERSON], 06 квітня 2013 р.н.н, і Богдан, [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні. Подружнє життя не склалося, вони з відповідачем проживають окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сімї не надає. Вона самостійно виховує дітей, тому позбавлена можливості працювати та забезпечувати себе. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила суду, що на протязі останніх 6 місяців спільно з відповідачем не проживає, їхня сімя розпалася.Після припинення спільного проживання відповідач ні на її утримання, ні на утримання дітей матеріальної допомоги не надає. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку, на своє утримання та утримання меншого сина отримує частину одноразової допомоги щомісячно в розмірі 860 грн. Старший син є інвалідом (ДЦП) і на його догляд та утримання вона отримує 2019 грн., яких навіть на лікування сина не вистачає. Вона працевлаштуватися немає можливості, відповідач працює, тому може сплачувати аліменти на її утримання. Просила стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку(доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив. Зі згоди позивачки суд розглядає справу на підставі доказів наданих позивачем та матеріалів справи, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-БВ №142008 виданим 09.02.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білогірського районного управління юстиції у Хмельницькій області. Відповідач є батько [PERSON] і Богдана, що підтверджується свідоцтвом про їх народження. Сини, [PERSON], 06.04.2013р.н., і Богдан, 15.09.2015р.н., знаходяться на утриманні позивачки. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Із довідок управління соціального захисту населення Білогірської РДА від 25.08.2016 року вбачається, що [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні соціального захисту населення і отримує державну допомогу дітям інвалідам з 01.05.2016 року в розмірі 2019.00 грн, та щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00 грн. Відповідно до положень ст. ст. 3, 10 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» допомога при народженні дитини є власністю як того з батьків з яким проживає дитина так і дитини. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" установлено, що у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2016 року становить 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень; Ч.1 ст.75 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч.4 цієї статті один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Ст.84 цього ж Кодексу передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Доходи позивачки не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. При цьому суд враховує, що позивачка несе відповідальність по вихованню дітей, доглядає дитину інваліда, позбавлена можливості знайти будь-яку роботу. Відповідач усунувся від виконання подружнього обовязку на матеріальну підтримку, передбачену ст.ст. 75, 84 СК України, допомоги в добровільному порядку не надає. Доказів того, що на його утриманні перебувають інші особи, або що він не може сплачувати аліменти суду не надав. Працездатний, працює, що є підставою для стягнення аліментів в розмірі, заявленому позивачкою. Вирішуючи спір суд діє відповідно до засад справедливості, добросовісності та розумності та моральних засад суспільства, визначених в ст. 7 СК України, з максимально можливим урахуванням інтересів осіб, які потребують матеріальної допомоги. На підставі наведеного,

Outcome: approved