Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувшись до суду з позовом, просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами ( далі-житловий будинок), що розташовані по вул. Ланок (бувша вул. Ватутіна) буд. № 30 в с. Дибинці, Богуславського району Київської області В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в 1997 році він побудував житловий будинок, однак Дибинецька сільська рад, Богуславського району Київської області відмовила йому у видачі правовстановлюючого документу на цей житловий будинок, посилаючись на внесені зміни до підпункту 10 пункту «б» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до якого орган місцевого самоврядування позбавлений можливості визнавати право власності на обєкти нерухомого майна (житлові будинки, квартири, тощо), що розташовані в сільській місцевості, а тому, для вирішення питання про набуття права власності на житловий будинок, йому було запропоновано звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, не дивлячись на те, що про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Позивач направив до суду свого представника з належним чином оформленою довіреністю (а.с.18), тому суд вважає за можливе розглянути справи у його відсутності. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву, в якій вимоги позивача [PERSON] підтримала та просила розглянути справу без її участі та без участі позивача (а.с. 27). Відповідач Дибинецька сільська рада Богуславського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій просить задовольнити позов та розглянути справу без участі їх представника (а.с. 23). Третя особа: [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки не повідомила. Зважаючи на те, що сторони по справі не зявились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про те, щоб розгляд справи відбувався без їх участі, суд у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення сесії Дибинецької сільської ради, Богуславського району Київської області від 26 жовтня 2005 року, 11 січня 2008 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку (серії ЯЖ №034739), з якого вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1864 га, що розташована по вул. Ватутіна, с. Дибинці, Богуславського району Київської області, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.9). Судом встановлено, що на даній земельній ділянці позивач [PERSON] самовільно побудував житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що підтверджується копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого 19.09.2017 року ТОВ «ПРОЄКТ-МОНТАЖ-БУД», з якого вбачається, що в 1997 році по вул. Ланок, 30 в с.Дибинці, Богуславського району Київської області побудовано житловий будинок, загальною площею - 103,10 кв.м., житловою площею - 65,40 кв.м., допоміжною площею - 37,70 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: прибудова, прибудова, літня кухня, гараж, підвал під частиною будівлі, господарча будівля, вбиральня, ганок, вигрібна яма, ворота з хвірткою, огорожа, огорожа, колодязь питний, інвентаризаційною вартістю 537710 (пятсот тридцять сім тисяч сімсот десять) гривен (а.с.10-12). Із копії акту державної технічної комісії від 12.09.1997 року вбачається, що державна комісія прийняла в експлуатацію закінчене будівництво житлового будинку і господарські будівлі, які побудовані [PERSON] на земельній ділянці, що розташована по вул. Ватутіна, 30 в с. Дибинці, Богуславського району Київської області (а.с.25). 31 серпня 2017 року згідно рішення другої сесії сьомого скликання Дибинецької сільської ради, Богуславського району Київської області було перейменовано назву вулиці Ватутіна на нову назву Ланок в с. Дибинці Богуславського району Київської області (а.с. 13). Згідно висновку експерта з технічного обстеження будівель і споруд [PERSON] від 25.09.2017 року (а.с.14,15) вбачається, що в результаті технічного обстеження встановлено, що садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований за адресою: вул. Ланок, 30, с. Дибинці, Богуславського району Київської області, зведений (побудований) без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на час обстеження задовільний і дозволяє безпечно його експлуатувати. Згідно висновку Богуславського районного сектору Головного управління ДСНС України у Київській області надано згоду на експлуатацію та узаконення житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованих по вул. Ланок, 30, в с. Дибинці, Богуславського району Київської області, при умові дотримання вимог будівельних норм та правил пожежної безпеки в Україні (а.с.17). З довідки № 668 від 31.08.2017 року вбачається, що відповідно до погосподарської книги №1, особового рахунку №68 за 2016-2020 роки, [PERSON] є власником житлового будинку по вул. Ланок (Ватутіна), 30, с. Дибинці, Богуславського району Київської області (а.с. 7). Однак, виконком Дибинецької сільської ради, Богуславського району Київської області відмовив позивачу у видачі правовстановлюючого документу на цей житловий будинок, посилаючись на внесені зміни до підпункту 10 пункту «б» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до якого орган місцевого самоврядування позбавлений можливості визнавати право власності на обєкти нерухомого майна (житлові будинки, квартири, тощо), що розташовані в сільській місцевості (а.с.8). Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 331 ч.2 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03.08.2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. У період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків і домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства УРСР від 13.01.1966 року, державна реєстрація нерухомого майна у сільській місцевості не проводилась. Згідно п. "д" ч. 1 ст. 90 ЗК України, власники земельних ділянок мають право споруджувати на ній жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до пп. 10 п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №868 від 17.10.2013 р документам, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевказані положення норми матеріального права і зважаючи на те, що позивач в 1997 році побудував житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який був прийнятий державною комісією в експлуатацією, але своєчасно не провівши державну реєстрацію нерухомого майна, оскільки в сільській місцевості до 03.08.2004 року це було не обовязковим. Також, приймаючи до уваги те, що даний житловий будинок збудований з дотриманням архітектурних, будівельних та санітарних норм на земельній ділянці, що належить позивачу, та те, що відповідач повністю та беззаперечно визнав позов, суд вважає, що позовні вимоги позивача належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та поданими доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved