Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом - «Заявник») звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Заявник зазначила, що вона є онукою [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ). [INFO] померла її мати - [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), на той час її було 13 рокув і вона залишилася проживати зі своєю бабусею - [PERSON] за адресою [ADDRESS] . [INFO] бабуся заявниці - [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на будинок [ADDRESS] ). Відповідно до заповіту, який бабуся заявниці склала 08.02.1992 року, все належне її майно вона заповіла своїм онукам - заявниці [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках кожній. 24.11.1995 року її сестра [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину будинку [ADDRESS] ). Заявниця звернулась до державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини, після померлої [INFO] [PERSON] 25.10.2019 року постановою державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В. заявнику у оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , було відмовлено через відсутність доказів родинних відносин, що вона є онукою [PERSON] . Посилаючись на приписи ст.4, 293, 315, 318, 319 ЦПК України Заявник просить суду встановити юридичний факт, що [PERSON] , є онукою [PERSON] , яка померла [INFO] . У судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просила її задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] визнала вимоги заяви, підтвердила її фактичні обставини. Суд, вислухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. [PERSON] померла [INFO] у віці 69 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Острійківською сільською радою Київської області 10.06.1992 року серія [NUMBER] (а.с.11, 16). Відповідно до заповіту, посвідченому 08.02.1992 року секретарем виконкому Острійківської сільської ради Київської області, зареєстрованому в реєстрі №5, померла [PERSON] все майно, яке б воно не було і з чого воно не складалося і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на, що за законом має право, заповіла онукам [PERSON] , [PERSON] в рівних частках кожному (а.с. 23). Заявниця звернулась до державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини, після померлої [INFO] [PERSON] 25.10.2019 року постановою державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В. заявнику у оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , померлої [INFO] було відмовлено, через відсутність доказів родинних відносин, що вона є онукою [PERSON] (а.с. 9). Як вбачається з відомостей від 24.10.2019 року №16.2-38/3877 наданих Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, в ході перевірки по актовим записам про шлюб (за період від 1945 року по теперішній час) по Білоцерківському міськрайонному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області за паперовими носіями та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, запис про шлюб між [PERSON] та [PERSON] відсутній (а.с.10). Згідно з свідоцтва про шлюб батьків Заявниці від 22.06.1974 року, актовий запис №17, виданий Острійківською сільською радою Білоцерківського району, Київської області, мати Заявниці мала дошлюбне прізвище - [PERSON] (а.с.13). Таким чином, надані заявником докази у своїй сукупності підтверджують вказані ним обставини, вона дійсно є онукою [PERSON] , яка померла [INFO] . Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку з втратою годувальника. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що заяву [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки вона обґрунтована, а її доводи не спростовані та підтверджені належним, достовірними та допустимими доказами. Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення права власності на спадкове майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved