Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

2 листопада 2015 року позивач ПАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та просить ухвалити рішення, згідно якого стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму в розмірі 999,99 гривень франшизи за полісом, сплачений судовий збір в розмірі 243,22 гривень, а всього 1\~243,21 гривень. Стягнути з [PERSON] та ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму в розмірі 4\~007,78 гривень, сплачений судовий збір в розмірі 974,78 гривень, а всього 4 982,56 гривень У обґрунтування позову позивач посилається на те, що 22.01.2013 року між [PERSON] та ПАТ «СК «ПЗУ Україна» був укладений Договір страхування транспортних засобів № АМ.055076, предметом якого є страхування автомобіля «Volkswagen Toureg», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 07.08.2013 року у м. Харкові по вул. Червоношкільна набережна, 1-А трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Volkswagen Toureg», державний реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.11.2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. До ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернувся Страхувальник з заявою про пошкодження транспортного засобу в звязку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування № АМ.055076. Позивач на підставі Страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи із рахунку-фактури № МВ-0000209, враховуючи звіт № 546/08/13 здійснив виплату страхового відшкодування на користь СТО в розмірі 15\~405,95 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 15423 від 23.08.2013 року. На момент вчинення адміністративного правопорушення автомобіль відповідача був застрахований у ПрАТ «Українсько пожежно-страхова компанія»» за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (поліс) № АІ/0329808, кладеного на підставі Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за яким відповідач [PERSON] взяв на себе обовязок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 26.09.2014 року на рахунок позивача було сплачено 10\~398,18 грн., при цьому непогашеною залишилась сума в розмірі 5\~007,77 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 8 квітня 2016 року закрито провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, оскільки позовні вимоги до останнього не може розглядати у порядку цивільного судовчинства. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої позов підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності та у разі неявки у судове засідання відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи призначався неодноразово, повістки, які надсилалися на адресу відповідача, у тому числі і повістка з викликом у зазначене судове засідання, поверталися до суду з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання . Зазначене свідчить про той факт, що відповідач відмовляється отримувати судову повістку, на повідомлення поштового відділення про необхідність явки для отримання заказаної кореспонденції не реагує. Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 22.01.2013 року між [PERSON] та ПАТ «СК «ПЗУ Україна» був укладений Договір страхування транспортних засобів № АМ.055076, предметом якого є страхування автомобіля «Volkswagen Toureg», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.6). 07.08.2013 року у м. Харкові по вул. Червоношкільна набережна, 1-А трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Volkswagen Toureg», державний реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.11.2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. (а.с.15). Згідно ч.3 ст.61 Цивільно-процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь особа щодо якої встановлено ці обставини. До ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернувся Страхувальник з заявою про пошкодження транспортного засобу в звязку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування № АМ.055076 (а.с.10-14). Позивач на підставі Страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи із рахунку-фактури № МВ-0000209, враховуючи звіт № 546/08/13 здійснив виплату страхового відшкодування на користь СТО в розмірі 15\~405,95 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 15423 від 23.08.2013 року (а.с.16-31). У відповідності зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика , який виплатив страхове відшкодування за договором найнового страхування , у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкоди , завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом , іншим обєктом використання , зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У статті 1188 ЦК України , що передбачає загальні підстави відшкодування шкоди , завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки , зазначено , що шкоди завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. На момент вчинення адміністративного правопорушення відповідальність відповідача [PERSON] була застрахований у ПрАТ «Українсько пожежно-страхова компанія»» за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (поліс) № АІ/0329808, укладеного на підставі Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за яким відповідач [PERSON] взяв на себе обовязок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 26.09.2014 року на рахунок позивача було сплачено 10\~398,18 грн., при цьому непогашеною залишилась сума в розмірі 5\~007,77 грн. Відповідно до ст. 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 1194 ЦК країни , особа , яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити різницю між фактичним розміром і страховою виплатою. Згідно ст. 9 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, при цьому франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком. Відповідно до п.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Таким чином, вимога ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про стягнення із особи винуватої у скоєнні ДТП /відповідача/ суми франшизи у розмірі 999,99 грн. за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності - підлягає задоволенню, як законна та обґрунтована. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір. Враховуючи наведене та

Outcome: approved