Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок пошкодження з вини відповідача транспортного засобу напівпричепа марки «Swarzmuller» моделі SPA-3E державний номерний знак [NUMBER] , в розмірі 11000 (одинадцять тисяч) гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10 січня 2021 року відповідач взяв на себе зобов`язання відшкодувати у строк до 01 березня 2021 року збитки, завдані внаслідок пошкодження з його вини власнику (користувачу) транспортного засобу напівпричепа марки SCHWARZMULLER модель SPA-3E, д.н.з. [NUMBER] . Вказаний напівпричіп марки SCHWARZMULLER модель SPA-3E, д.н.з. [NUMBER] на праві власності належить товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕХ-ТРАНС» код ЄДРПОУ: 38015542, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. У період з 01 о 09 січня 2021 року позивач власним коштом відремонтував зазначений причеп, який і до того перебуває у його користуванні. Вартість ремонту склала 11 000 грн. 09 січня 2021 року між позивачем [PERSON] та третьою особою ТОВ "ТЕХ-ТРАНС" Код ЄДРПОУ 38015542 укладено договір, за яким право вимоги до відповідача у зв`язку з відшкодуванням шкоди перейшло до [PERSON] . Окрім наведеного між позивачем та відповідачем цього ж дня складено договір, де обумовлено строк та порядок відшкодування збитків. За наведених обставин, відсутності факту заперечення заподіяння шкоди, а також визнання вказаних обставин, позивач вправі вимагати від відповідача виконання взятих на себе зобов`язань. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.05.2021 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків; розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 14.06.2021 року на 09 год. 30 хв.; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У судове засідання 14.06.2021 учасники справи не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце цього засідання, у зв`язку із чим ухвалою суду від 14.06.2021 постановлено відкласти розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків на 10 год. 10 хв. 29.06.2021, про що належним чином повідомити учасників справи. У судове засідання 29.06.2021 учасники справи не з`явилися, хоча повідомлялися про дату, час і місце цього засідання, у зв`язку із чим ухвалою суду від 29.06.2021 постановлено відкласти розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків на 09 год. 30 хв. 06.09.2021, про що належним чином повідомити учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав, відзив на позов до суду не надходив. Окрім того інформація щодо справи часу та місця розгляду справи розміщена на сторінці офіційного вебпорталу судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/gromadyanam/csz/. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Згідно зі ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, враховуючи передбачені\~ст. 16 ЦК України\~способи. Згідно з ч. 1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Судом встановлено, що напівпричіп марки «SCHWARZMULLER» модель SPA-3E, д.н.з. [NUMBER] на праві власності належить товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕХ-ТРАНС» код ЄДРПОУ: 38015542, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Відповідно умов договору від 09.01.2021, укладеного між ТОВ «ТЕХ-ТРАНС» та [PERSON] , товариство передало [PERSON] право вимоги про відшкодування майнової шкоди (збитків) внаслідок механічного пошкодження у грудні 2020 належного на праві власності товариству напівпричепа марки «SCHWARZMULLER» модель SPA-3E, д.н.з. [NUMBER] . Вказано, що дії по завданню збитків напівпричепа виникли з вини [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] . Право зворотної вимоги передається дійсним договором у зв`язку із виконанням ремонтних робіт [PERSON] власними силами та придбання запчастин за свій рахунок. Вартість відновлюваного ремонту сторони оцінюють в сумі 11000 грн. Дійсний договір передає [PERSON] право вимоги до винної особи відшкодування понесених ним витрат пов`язаних з приведенням напівпричепа «SCHWARZMULLER» д.н.з. [NUMBER] на суму 11000 грн та можливі витрати пов`язані з відшкодуванням шкоди добровільно чи у примусовому порядку. Зі змісту розписки від 10.01.2021 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , цією розпискою визнав факт заподіяння шкоди (збитків) власнику (користувачу) транспортного засобу напівпричепу «SCHWARZMULLER» д.н.з. [NUMBER] у період з грудня 2020 по січень 2021. За згодою сторін (укладено договір) розмір шкоди (збитків) визначено в сумі 11000 (одинадцять тисяч) грн. Вказану суму [PERSON] зобов`язався повернути у строк до 01.03.2021. Судом зі змісту доданого до матеріалів позовної заяви договору про добровільне відшкодування завданої шкоди від 10.01.2021 встановлено, що 10.01.2021 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір, за умовами якого сторони дійшли згоди, що [PERSON] зобов`язується відшкодувати завдану [PERSON] шкоду пошкодження напівпричепа марки «SCHWARZMULLER» д.н.з. [NUMBER] в строки, передбачені цим договором. Сторони домовились, що розмір суми відшкодування, яку [PERSON] , боржник по відношенню до [PERSON] як кредитора зобов`язується відшкодувати, становить 11000 грн. Вказана сума є остаточною. Боржник зобов`язується відшкодувати на користь кредитора суму, зазначену в п. 1.2 цього Договору, згідно графіку, вказаного в п. 3.2 цього Договору, але не пізніше 01.03.2021. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Загальною юридичною підставою всіх видів юридичної відповідальності вважається порушення норми права. Фактичною підставою цивільно-правової відповідальності є правопорушення як юридичний факт. Цивільне правопорушення - це протиправна дія або бездіяльність особи, що порушує норми актів цивільного законодавства або умови договору, і з якою договір або закон пов`язують виникнення цивільно-правової відповідальності. Поведінка особи визнається протиправною, якщо вона не відповідає вимогам права, вираженим в актах цивільного законодавства або договорі. Згідно положень ст.ст. 11, 1166 ЦК України, підставою для виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за умов наявності шкоди, протиправної поведінки особи, яка завдала шкоду, наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та завданою шкодою, вини особи, яка завдала шкоду. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Ст.12\~ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін у цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 81 ЦПК України, згідно якої доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи, що відповідачем не спростовано обставин справи, приймаючи до уваги надані позивачем письмові докази, які містять обставини, що мають значення для справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про добровільне відшкодування шкоди від 10.01.2021 року у розмірі 11000 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно положень ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). Згідно положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається матеріалів справи, позивачем зазначено, що він поніс судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги на суму 3000 грн, однак на підтвердження понесених витрат не надано доказів. За таких обставин, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 908 гривень, сплачені при поданні позову (судовий збір).

Outcome: approved