Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) через представника за довіреністю (а.с. 13) [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] (далі відповідач-1), [PERSON] (далі відповідач-2), [PERSON] (далі відповідач-3) про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 18 жовтня 2012 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, позбавлений права прийняти спадщину, оскільки його рідний брат та мати відповідач-1 і відповідач-2 відповідно, які проживали спільно з спадкодавцем, фактично прийняли спадщину та між ними існує спір щодо часток у спадщини. Крім того, позивачем виявлено, що оригінал державного акта на право приватної власності на земельну ділянку втрачено, що також унеможливлює оформлення права на спадщину у нотаріальній конторі. У зв'язку з цим, посилаючись на приписи законодавства, що регулює спадкові відносини, позивач просив визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. У судове засідання сторони не з'явились. Від позивача та його представника надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 36, 47). Від всіх відповідачів надійшли ідентичні заяви про визнання позову у повному обсязі та добровільну відмову у прийнятті спадщини. Крім того, відповідачі просили розглядати справу за їх відсутності (а.с. 37, 43, 45). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 18 жовтня 2012 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 23 жовтня 2012 року серії І-СР № 198297 (а.с. 7). Згідно з довідкою Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області від 27 січня 2017 року № 502, виданої на підставі погосподарської книги № 1 (особовий рахунок № 93) [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: вул. Миру (Леніна), 96, с. Савківка, Чорнобаївський район, Черкаська область. В будинку проживав разом із дружиною [PERSON] (відповідач-2) і сином [PERSON] (відповідач-1) (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить належна йому земельна ділянка для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва площею 2,741 га, кадастровий номер 7125155100:05:000:0917, розташована на території Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією державного акту на право приватної власності на землю від 26 березня 2004 року серії ЧР № 1929-02-0917 (а.с. 12) та інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 31 січня 2017 року (а.с. 11). Позивач є сином [PERSON] та [PERSON] (відповідач-2), що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача від 20 квітня 1970 року серії І-ЯК № 659126 (а.с. 6). Відповідач-1 також є сином [PERSON], що підтверджується довідкою Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області від 27 січня 2017 року № 502 (а.с. 8). Відповідач-2 була дружиною [PERSON] при його житті, про що свідчить штамп у її паспорті (а.с. 46) та копія довідки Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області від 27 січня 2017 року № 502 (а.с. 8). Відповідач-3 є донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження від 14 січня 1964 року серії VI-УР № 935475 (а.с. 42), де у графі «батько» вказано «Петраш Іван Іванович» та копією свідоцтва про укладення шлюбу від 6 серпня 1983 року серії І-СР № 409015, відповідно до якого після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище «Пономаренко» (а.с. 41). Відповідно до змісту позову позивач був позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, яка належала [PERSON], оскільки між спадкоємцями існував спір про частки на вказану спадщину, а також відсутній оригінал правовстановлюючого документу. Під час розгляду справи всі відповідачі позовні вимоги визнали у повному обсязі. Разом з тим, отримання свідоцтва про право на спадщину унеможливлено за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу, що підтверджується доданою до позовної заяви копією листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 20 вересня 2016 року (вих. № 1462/01-16) (а.с. 10). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто 18 жовтня 2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Судом встановлено, що померлий [PERSON] заповіт не складав, а позивач, відповідач-1, відповідач-2 і відповідач-3 відповідно до приписів ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 10 лютого 2017 року (вих. № 71/01-16) (а.с. 23), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 19), після смерті [PERSON] заяв про прийняття спадщини та відмови від прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходило. Таким чином відповідач-1 та відповідач-2, які на момент смерті проживали разом зі спадкодавцем, фактично прийняли спадщину. Однак, відповідач-1 і відповідач-2 не виконали вимоги ч. 1 ст. 1297 ЦК України, згідно з якою спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, беручи до уваги визнання відповідачами позовних вимог, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved