Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

17.02.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітнього сина, щомісячно у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі, однак фактично шлюбні відносини припинені 15.05.2014 року. Під час вагітності та після пологів Відповідач у добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги не надає. Відношення до сімейних обов'язків не змінилося і після народження дитини, він продовжує ігнорувати необхідність надання фінансової допомоги, не піклується про стан здоров'я та не займається вихованням сина. Малолітній син перебуває на її утриманні. На даний час позивачка не працює. При цьому Відповідач навчається та отримує стипендію, розмір якої приховує. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач, в судовому засіданні проти позову заперечував повністю, мотивуючи тим, що достатніх коштів у нього не має. Хоча він і навчається та отримує стипендію, однак влітку такі виплати проводитися не будуть. У необхідних коштах на навчання йому допомагають батьки. На його утриманні перебуває рідний дідусь похилого віку, частину свої коштів витрачає на його лікування, а саме купівлю ліків. Також свої позицію мотивує тим, що між ним та Позивачкою та зокрема сім'єю позивачки наявні складні взаємовідносини, що носять негативний характер. Зокрема Позивачка та її батько не пускали до дитини після народження, та не пускають до будинку, і взагалі приховують інформацію про дитину. При цьому додав, що після народження до дитини за місцем мешкання дружини не приїздив. Допомогу надає на підставі рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дружини під час вагітності у розмірі 300 грн. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 22.02.2014 року зареєстровано шлюб між Відповідачем та Позивачкою. Згідно з копією свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 21. в графі "Батьки" записані батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Виходячи з положень статей 180, 191 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином обов'язок кожного з батьків (батька та матері) утримувати свою дитину випливає не тільки із загальних моральних засад, а й відповідно до закону. Частиною 2 ст. 182, ст. 183 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. За приписами 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліменти інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Встановлено, що відповідач є працездатний, навчається та має стипендію, стан здоров'я та матеріальне становище дають йому можливість утримувати свою неповнолітню дитину. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку сторонами не досягнуто. Доводи Відповідача, що він не має грошових коштів, само по собі не є підставою для ухилення від обов'язку утримувати дитину. Як вказав Відповідач його батьки продовжують допомагати йому грошима у навчанні. Окрім того, як зазначив сам Відповідач, на обліку в соціальних службах як особа, що доглядає за своїм дідом не перебуває, при цьому він знаходить можливість допомагати своєму дідусеві купівлею ліків. Посилання на майбутні обставини, що влітку Відповідач не отримуватиме стипендії, також є необґрунтованим, оскільки вказані події ще не настали, при цьому Відповідач є працездатним, інформації про заборону займатися іншою діяльності окрім навчання, останнім не надано, як не надано і доказів про неможливість працювати взагалі. Щодо посилання на складні взаємовідносини з Позивачкою та її батьками, суд вказані доводи оцінює критично, оскільки як пояснив сам Відповідач активних дій для надання допомоги своєму синові не вчиняв. Також суд оцінює критично доводи про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дружини під час вагітності, а тому і відсутності необхідності стягнення аліментів на дитину, так як стягнення аліментів на дитину та на вагітну дружину, є різними видами цивільно-правових відносин. Окрім цього Відповідач, за наявності підстав, не позбавлений можливості реалізувати своє право визначене ч.1 ст.192 та ч.1 ст.273СК України. За таких обставин, враховуючи, що в даній справі першочергово є захист прав неповнолітньої дитини в інтересах якої стягуються аліменти, суд дійшов висновку про наявність обов'язку та можливості Відповідача сплачувати аліменти у визначеному розмірі позивачем. Судові витрати згідно положень ст. 88 ЦПК України необхідно покласти на Відповідача, шляхом стягнення з останнього на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved