Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

26 червня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона є рідною матір`ю відповідача, про що свідчить свідоцтво про народження і є особою похилого віку (67 років). Розмір пенсії є недостатнім для забезпечення проживання, оскільки складає 2179,72 грн. У зв`язку зі станом здоров`я, вона витрачає значну частину коштів на лікування. Має низку стійких хронічних хвороб - дифузну зміну печінки, холецистит, кардіосклероз, гіпертонічну хворобу. Вона проживає одна, свій власний будинок, не може самостійно обслуговувати у зв`язку з браком коштів та станом здоров`я. У будинку відсутнє газопостачання, приміщення опалюється вугіллям та дровами, які вона не маю можливості придбати. Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов від 03.06.2019 року її будинок потребує ремонту. Крім того на подвір`ї та у будинку відсутній водопровід. Єдиним джерелом, де вона може отримати воду є колодязь, який знаходиться за межами городу. Для мінімального забезпечення себе водою вона змушена носити тяжку ношу, після чого її стан здоров`я стає ще гіршим. Її донька, відповідач по справі, матеріально її не підтримує та не допомагає взагалі, від спілкування з рідною матір`ю відмовляється. За наведених складних життєвих обставин, знаходячись на межі бідності, вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та просити суд стягнути з доньки [PERSON] на її користь аліменти в розмірі ј частки всіх видів її доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з подання даного позову до суду і довічно. Оскільки її донька працює на ДП «Торецьквугілля» ВП «Шахта Центральна» та має стабільний дохід, при цьому її син, онук позивача є повнолітнім та відповідач не витрачає кошти на його утримання. 02.08.2019 року представником відповідача було надано відзив на позовну заяву з якого вбачається, що сторона відповідача позов визнала частково, а саме в розмірі 1/10 частки, з наступних підстав: звертаючись до суду, позивач приховала декілька джерел своїх доходів, а саме позивач є власником земельної ділянки (паю), який вона здає в оренду. У 2018 році доходи позивача у вигляді орендної плати склали близько 9000 грн., розмір такої плати щороку збільшується. Також позивач отримує дохід у вигляді відсотків за депозитним вкладом в АТ «Ощадбанк». Окрім того, твердження позивача про те, що донька не надає жодної допомоги не відповідають дійсності, оскільки [PERSON] разом зі своїм співмешканцем до осені 2018 року систематично виконували роботи із ведення присадибного господарства матері відповідача. Восени 2018 року між позивачем та співмешканцем відповідача відбулася серйозна сварка. Незважаючи на конфлікт із матір`ю, відповідач з метою забезпечення належних житлових умов позивача надала можливість проживати з грудня 2018 року по березень 2019 року у своїй квартирі, а сама була вимушена винаймати інше житло. Також звертає увагу суду на те, що середня заробітна плата відповідача за І півріччя 2019 року становить 7538 грн. 45 коп. без урахування податків і зборів, що значно менше, ніж середня заробітна плата у Донецькій області за відповідний період (11322 грн.). Інших доходів, крім заробітної плати, відповідач не має. Станом на день подання відзиву прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність, становить 1564 грн., пенсія позивача перевищує суму прожиткового мінімуму. Тому просять позов задовольнити частково. Позивач в судове засідання не прибула, надала суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути аліменти з відповідача на її утримання в розмірі 1/8 частини. Відповідач та її представник в судове засідання не прибули, надали суду заяву в якій зазначили, що позов визнають частково, а саме у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про народження відповідача [PERSON] , серії [NUMBER] від 23.05.1974 року, її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно з довідкою № 2042 від 22.05.2019, виданою виконавчим органом Щербинівської селищної ради, вбачається, що [PERSON] зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов від 03.06.2019 року, будинок де проживає [PERSON] потребує ремонту, опалення пічне, зручностей в будинку не має. Колодязь в огороді. Водопроводу в дворі не має (а.с.10). Відповідно до пенсійного свідоцтва серії [NUMBER] [PERSON] є пенсіонером за віком (а.с.13). Згідно довідки № Вих.№7801 від 27.05.2019 року [PERSON] з грудня 2018 року по травень 2019 року отримала пенсію за віком в розмірі 12511,34 грн. (а.с.11). Згідно консультаційного висновку спеціаліста № 52673 від 12.12.2018 року [PERSON] встановлено діагноз: атеросклероз, кардіосклероз, гіпертонічна хвороба (а.с. 8). Згідно із довідкою №7/726 від 23.07.2019 року виданої ВП «Шахта «Центральна» [PERSON] , працює на шахті в якості машиніста підйому, її заробітна плата складає за період з грудня 2018 року по червень 2019 року - 90461,38 грн. Згідно довідки виданої КНП «Центральна міська лікарня» м.Торецька [PERSON] спостерігається у жіночій консультації КНП «ЦМЛ» м.Торецька у лікаря акушера-гінеколога з діагнозами: міома матки малих розмірів; ретенційні кісти шийки матки; лейкоплакія вульви. На 31.07.2019 року відмічається погіршення стану в зв`язку з порушенням менструального циклу - гіперполіменореєю. Потребує стаціонарного лікування. Стаття 51 Конституції України України закріплює обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків. За змістом ст.7 СК України сімейні відносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Так, згідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також Постановою Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України», непрацездатними визнаються особи, які досягли пенсійного віку або є інвалідами 1,2,3 груп. Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК) При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 206 СК України у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними. Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] разом із матір`ю не проживає, є працездатною та надає допомогу матері за можливості. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач працює, має стабільний дохід, отримує заробітну плату, вказане підтверджується довідкою з місця її роботи. В судовому засіданні встановлено, що позивачка отримує пенсію. Відповідно до довідки, виданої Торецьким об`єднаним управлінням ПФУ Донецької області від 27 травня 2019 року розмір пенсії [PERSON] станом на травень 2019 рік становить 2179,72 гривень, а прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність на день подачі позову становить 1564 грн., тобто позивачка отримує дохід більший ніж встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум. При цьому суд виходить до з того, що обов`язок по утриманню непрацездатних батьків покладається на всіх дітей з однаковим рівнем відповідальності. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи вищезазначені норми права, встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/8 частини від усіх видів її доходу, щомісячно. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», що передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У ч.1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 6 згаданої статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З врахуванням вказаних положень можна дійти висновку, що у поняття судових витрат, вказаних у ч.6 ст. 141 ЦПК включається також і судовий збір. Наведене положення узгоджується також із частиною другою вказаної норми, де на відміну від частини шостої йдеться про «інші судові витрати». За таких обставин, слід дійти висновку, що у разі звільнення від сплати судових витрат, у тому числі судового збору, сторони, на користь якої ухвалено рішення, то з протилежної сторони стягуються витрати, які були понесені іншими особами, а решта компенсується за рахунок держави. Таким чином, враховуючи, що позивач є звільненою від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов судом задоволений у повному обсязі, то підстав для стягнення судового збору з відповідача в дохід держави у суду не має, оскільки за вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави. Такий висновок суду також узгоджується із нормами, передбаченими ч.1 ст. 142 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved