Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

23 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті особи в певний час, у якій зазначив, що його мати [PERSON], [INFO], яка тимчасово мешкала за адресою: м. Донецьк, вул. Набережна, буд. 157/11, померла 03 лютого 2016 року і похована 04 лютого 2016 року на Щегловському кладовищі на тимчасово окупованій території в м. Донецьк. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримав і просив їх задовольнити з зазначених вище підстав. Представник зацікавленої особи - відділ державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав, не заперечував проти їх задоволення. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, розглянувши заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про встановлення факту смерті особи в певний час підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.1 ст.257 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно ч.1 ст.257-1 ЦПК України, що набула чинності 24 лютого 2016 року, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], жителька с. Воздвижівка, Гуляйпільського району, Запорізької області, яка тимчасово мешкала за адресою: м. Донецьк, вул. Набережна, буд. 157/11, померла 03 лютого 2016 року і похована 04 лютого 2016 року на Щегловському кладовищі на тимчасово окупованій території в м. Донецьк, про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть № 201 від 03 лютого 2016року, видане лікарем міської амбулаторії № 3 м. Донецьк та довідкою наглядача кладовища «Щегловское» [PERSON] (а.с.5,6). З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] і визначає датою її смерті 03 лютого 2016 року та місцем смерті м. Донецьк. Заявник звертався з заявою щодо державної реєстрації смерті [PERSON] до органу державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського РУЮ. Однак, відділ державної реєстрації листом 16.02.2016 року № 98/04-06-164 відмовив у видачі свідоцтва, мотивуючи це тим, що згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» на території м. Донецьк органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тому, будь-який документ, виданий на вищезазначеній території, вважається недійсним і не створює правових наслідків. Приписами п.8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті його матері. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, що надасть йому можливість отримати свідоцтво про смерть у відповідному державному органі України.

Outcome: approved