Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

30.03.2016 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] міської ради про визнання за нею право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], померлого 20.04.2015 року. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Обєднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не підтримує. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини першої\~статті 11 Цивільного процесуального кодексу України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. [PERSON] помер 20.04.2015 року. Будучи членом житлово-будівельного кооперативу № 45 міста Чернігова, в 1972 році [PERSON] отримав в користування квартиру [ADDRESS] (далі квартира). У 1986 році [PERSON] повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, проте правовстановлюючий документ на квартиру не отримував. Відповідно до статті 15 Закону України "Про власність" член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває на неї право власності. Таким чином, не зважаючи на відсутність правовстановлюючого документа вважається, що в 1992 році [PERSON] автоматично набув право власності на квартиру за законом, у звязку з повним внесенням пайового внеску. На\~ момент виникнення права власності на квартиру [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], яка є матірю третіх осіб [PERSON], [PERSON]. Шлюб між позиваче та [PERSON] було розірвано в січні 1995 року. Відповідно до статей 22, 28 Кодексу про шлюб та сімю Української РСР, який діяв на час виникнення права особистої приватної власності на квартиру, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною власністю. В разі поділу майна, яке спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Отже, в силу положень Кодексу про шлюб та сімю Української РСР, право власності на квартиру виникло в 1992 році не лише в [PERSON] але й в його дружини [PERSON], при цьому їхні частки в справі спільної сумісної власності на квартиру є рівними.\~\~ Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на його майно, в тому числі й на 1/2 частину квартиру. Згідно статей 1261, 1262 Цивільного кодексу України треті особи [PERSON], [PERSON] як сини спадкодавця належать до першої черги спадкоємців його майна за законом. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.01.2016 року визнано за [PERSON], [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] (за кожним), у порядку спадкування майна [PERSON], який помер 20.04.2015 року. За таких обставин, за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частину квартири, а тому заявлений позов підлягає задоволенню.\~

Outcome: approved