Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

26.05.2017 року до суду звернувся позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом про звільнення майна з-під арешту. В позові позивач посилається на те, що 14.05.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZPCOGA0000000100, згідно з яким позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 6568,60 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.05.2014 року. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 14.05.2008 року уклали договір іпотеки, відповідно до якого відповідач передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 62,9 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Гуляйполе, вул. Вільна, буд. 6, та який належить відповідачці на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Внаслідок невиконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором, ПАТ КБ «ПриватБанк» змушений був звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на заставлене майно предмет іпотеки. Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 23.07.2009 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено, звернуто стягнення на житловий будинок та земельну ділянку загальною площею 62,9 кв.м., який розташований за адресою: Запорізька область, м. Гуляйполе, вул. Вільна, буд.6, шляхом продажу предмету іпотеки ЗАТ КБ «ПриватБанк», з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання Приватбанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. У процесі підготовки документів щодо реалізації предмету іпотеки, стало відомо про наявність обтяжень на нерухоме майно [PERSON], в тому числі і на майно, передане останньою в іпотеку. Обтяження (арешт) накладене: 1) постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції [PERSON] від 03.08.2013 року, ВП № 38762460 від 10.07.2013 року; 2) постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] від 05.05.2017 року, ВП № 53876079 від 05.05.2017 року. У звязку з наявністю обтяжень, процес звернення банком стягнення на заставне майно унеможливлено. У даному випадку договір іпотеки був укладений, як зазначено вище, 14.05.2008 року, а всі арешти накладено пізніше, ніж було укладено договір іпотеки. Тому позивач просить суд звільнити з-під арешту іпотечне майно - житловий будинок загальною площею 62,9 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Гуляйполе, вул. Вільна, буд. 6. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, але до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, згідно копії оголошення друкованого органу, що міститься в матеріалах справи. Відповідно до ч. 9 ст. 110 ЦПК України, позови до відповідача пред'являються за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Справа розглянута за останнім відомим місцем реєстрації відповідача в заочному порядку, на підставі наявних в ній доказах, проти чого не заперечує представник позивача. Представники третіх осіб: Гуляйпільського РВДВС ГТУЮ у Запорізькій області та Дніпровського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області у судове засідання не зявилися, до суду надійшли заяви з проханням розглянути справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.05.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZPCOGA0000000100, згідно з яким позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 6568,60 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.05.2014 року (а.с. 23-28). У якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 14.05.2008 року уклали договір іпотеки, відповідно до якого відповідач передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 62,9 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м.Гуляйполе, вул.Вільна,6, та який належить відповідачці на праві власності на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 18-22). Приватне обтяження предмету іпотеки було засвідчено приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі № 1135 (а.с.22). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Також судом встановлено, що внаслідок невиконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором, ПАТ КБ «ПриватБанк» змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення на заставлене майно предмет іпотеки. Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 23.07.2009 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено, звернуто стягнення на житловий будинок та земельну ділянку загальною площею 62,9 кв.м., який розташований за адресою: Запорізька область, м. Гуляйполе, вул. Вільна, 6, шляхом продажу предмету іпотеки ЗАТ КБ «ПриватБанк», з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання Приватбанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.7-10) . Однак, у процесі підготовки документів щодо реалізації предмету іпотеки, стало відомо, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції [PERSON] від 03.08.2013 року, ВП № 38762460 від 10.07.2013 року, та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] від 05.05.2017 року, ВП № 53876079 від 05.05.2017року накладено арешт на нерухоме майно [PERSON], в тому числі і на майно, передане останньою в іпотеку (а.с.29-33). Відповідно до ч.7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Таким чином, позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок вищевказаного майна перед іншими кредиторами. Ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. Відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку". Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і слід зняти арешт з обєкту іпотеки - житлового будинку загальною площею 62,9 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Гуляйполе, вул. Вільна, буд. 6, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції [PERSON] від 03.08.2013 року, ВП № 38762460 від 10.07.2013 року, та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] від 05.05.2017 року, ВП № 53876079 від 05.05.2017 року. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно до п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. А тому витрати, повязані з розміщенням оголошення в пресі про виклик відповідача в сумі 420,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На стягненні судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору представник позивача не наполягав.

Outcome: approved