Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

17.09.2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, заінтересована особа: Вознесенський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, про встановлення факту постійного проживання на території України. Свою заяву обґрунтовує тим, що він народився [INFO] в м. Вознесенськ Миколаївської області, з січня 1976 року по жовтень 1991 року проживав разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. 22.04.1992 року його було засуджено за вчинення злочину і він відбував покарання у Прилуцькій виховній колонії управління державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області. Після досягнення 18-річного віку був переведений до Жовтневої виправної колонії № 26, звільнився 19.10.1996 року. Після чого, ще неодноразово відбував покарання в установах Державної пенітенціарної служби України, останній строк з 23.01.2009 року по 23.01.2015 року. У зв'язку з тим, що на момент досягнення віку необхідного для отримання паспорту громадянина України, він знаходився в місцях позбавлення волі, паспорт громадянина України не отримував. Враховуючи вказані обставини та неможливість встановлення факту в адміністративному порядку, [PERSON] просив суд встановити факт його постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року). В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в ній обставини справи, просив суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Вознесенського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області Гінкул А.В в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Оскільки матеріали містять всі необхідні відомості для прийняття рішення, суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника заінтересованої особи. Заслухавши пояснення заявника [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Вознесенськ Миколаївської області. Також встановлено, що заявник постійно проживає на території України з 1976 року по теперішній час. Вказані обставини знайшли своє повне підтвердження наступними доказами: -показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили цей факт; -свідоцтвом про народження заявника, з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м. Вознесенську Миколаївської області (а.с. 4); -довідкою квартального комітету від 18.05.2015 року про постійне проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], в період з [INFO] по жовтень 1991 року (а.с. 5); -довідкою Вознесенської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат від 02.02.2015 року про навчання [PERSON] в даному навчальному закладі в період з 01.09.1985 року по жовтень 1991 року ( а.с. 6 ); -копією вироку Вознесенського міського народного суду Миколаївської області від 22.04.1992 року за яким [PERSON] засуджено до 5-ти років позбавлення волі з відбуванням покарання у виховно-трудовій колонії загального режиму за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 101 ч.1, 111 ч.2, ст. 141 ч. 2 КК України ( а.с. 7-8 ), -довідкою Державного департаменту України з питань виконання покарань про звільнення № 010937 та виїзд [PERSON] до місця проживання за адресою [ADDRESS] (а.с. 9); -відомостями відносно [PERSON] згідно автоматизованих обліків ОДК УІАЗ УМВС та ДІАЗ МВС України № 3-25092015/48011 станом на 01.10.2015 року ( а.с. 23). З матеріалів справи вбачається, що заявник не є громадянином іншої держави, починаючи з 19.11.1991 року по 23.01.2015 року з невеликими перервами фактично постійно знаходився в місцях позбавлення волі на території України, а на час проголошення незалежності України жив в м. Вознесенську за адресою: вул. Леніна, 130 та навчався у Вознесенській спеціальній загальноосвітній школи-інтернат. Встановлення факту проживання на території України необхідне [PERSON] для отримання паспорта громадянина України та реєстрації місця проживання, разом з тим з довідок Вознесенського РВ УДМС України в Миколаївській області (а.с. 10, 11) вбачається, що без встановлення факту вирішити це питання неможливо. В той же час згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Виходячи з встановленого суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved