Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 26.05.2009 року помер його батько [PERSON] Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки (паю) розміром 2,88 га, що знаходиться на території Яхниківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області. На момент смерті батько проживав разом з дружиною, матір"ю позивача [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після його смерті. 16.03.2014 року померла мати позивача, після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки (паю) розміром 2,88 га, яка належала батькові позивача, та з земельної ділянки (паю) розміром 2,88 га, яка належала їй на праві власності, що знаходиться на території Яхниківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області. При зверненні до державного нотаріуса Першої Лохвицької державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав на земельні ділянки, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутні правовстановлюючі документи - державні акти на право приватної власності на землю. Тому позивач був змушений звернуться до суду, так як не має можливості нотаріально оформити своє право власності на земельні ділянки. В судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] не зявилася, направивши до суду заяву про слухання справи без її участі, вимоги позову підтримує в повному обємі. Відповідач - представник територіальної громади в особі Яхниківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій вимоги позову визнає в повному обємі та просить справу слухати без участі представника. Третя особа - представник Першої Лохвицької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, але надіслав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Як убачається з письмових матеріалів справи 26.05.2009 року помер [PERSON] (повторне свідоцтво про смерть від 12.09.2016 року, видане Лохвицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №07), а.с.9 - батько позивача, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження від 15.06.1964 року, виданого Яхниківською сільською радою Лохвицького району Полтавської області, актовий запис №40 (а.с.6). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки (паю) розміром 2,88 га, що належала йому на праві власності згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ПЛ №053358, що знаходиться на території Яниківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області. На момент смерті [PERSON] проживав разом із дружиною, матір"ю позивача - [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після смерті батька, але не встигла оформити. Разом із ними проживав брат позивача [PERSON], який помер 28.10.2011 року (свідоцтво про смерть від 19.09.2016 року, видане Лохвицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального упраління юстиції у Полтавській області, актовий запис №23), а.с.7. 16.03.2014 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть від 18.03.2014 року, видане виконавчим комітетом Яхниківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, актовий запис №07), а.с.8. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки (паю) розміром 2,88 га, яка належала батькові та з земельної ділянки (паю), яка належала їй на праві власності згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ПЛ №053359, що знаходиться на території Яниківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той із подружжя хто його пережив, та батьки. При зверненні до Державного нотаріуса Першої Лохвицької державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки, так як відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки (а.с.11). Дійсно, на даний час втрачені державні акти на право власності на земельні ділянки і тому нотаріально неможливо оформити спадкові права на дані земельні ділянки. Факт того, що матері та батькові позивача надавалися вищевказані земельні ділянки у приватну власність згідно державних актів - підтверджується інформаційними листами відділу Держгеокадастру у Лохвицькому районі від 17.10.2016 року за № 400-02-24/617 та за № 400-02-24/618, де зазначено, що за даними архівного матеріалу відділу на прізвище [PERSON] та [PERSON] видавалися Державні акти на право приватної власності на землю серії ІУ-ПЛ №053358 та серії ІУ-ПЛ №053359, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного с/г виробництва (а.с.14,15). За приписами п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» №7 відповідно до\~статті 1225 ЦК\~(\~435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування\~\~права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно\~\~ст. 2 цього Закону\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Суд визнає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved