Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 22.07.2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від сумісного проживання мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки на ґрунті сімейно-побутових проблем постійно виникали сварки, чоловік не цікавився проблемами сім'ї, і така його поведінка призвела до втрати почуттів та взаємоповаги. В зв'язку з чим вони разом не проживають і подальше сумісне проживання як подружжя неможливе. Посилаючись на ці обставини просила розірвати шлюб, залишивши їй шлюбне прізвище, а також стягнувши з відповідача понесені нею судові витрати. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій справу просила розглядати в її відсутність, позов підтримала. Судовий виклик відповідача здійснювався в порядку ч. 7 ст. 76 ЦПК України через компетентний суд Російської Федерації, в який відповідач не з'явився без поважних причин, що не є перешкодою для розгляду цього спору. Дослідивши матеріали справи суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 5) 22.07.2009 року сторони зареєструвала шлюб у Академічному відділі ЗАЦС Управління ЗАЦС Москви, про що зроблено актовий запис № 1715 від цього ж числа. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем (а.с. 6-7). Відповідно до ст.ст. 26-29 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, умови укладення шлюбу визначаються для кожного майбутнього подружжя законодавством Договірної Сторони, громадянином якої він є, у відношенні перешкод до укладення шлюбу повинні бути дотримані вимоги законодавства Договірної Сторони, на території якої укладається шлюб. По справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної сторони, громадянином якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу. По справам про розірвання шлюбу у випадку, коли один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, компетентні установи Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя. Статтями 58 і 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" визначено, що шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно із ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В силу ч.1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За встановлених обставин, коли сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо і спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам і засадам добровільності шлюбу, який повинен ґрунтуватися на вільній згоді жінки і чоловіка (ст. 24 СК України). Отже, наявні у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що позов є обґрунтованим і підлягає повному задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору. В силу ч. 1 ст. 113 СК України після розірвання шлюбу позивачу слід залишити шлюбне прізвище. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved