Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

28.12.2017 р. психіатричний заклад звернувся до Подільського районного суду м.Києва із заявою, в якій просить прийняти рішення про госпіталізацію до ТМО «Психіатрія» недієздатної [PERSON], [INFO]. Заява мотивна тим що, 27.12.2017 р. о 11.30 год. за наполяганням про госпіталізацію в стаціонар опікуна була госпіталізована ТМО «Психіатрія» [PERSON], яка рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2003 р. була визнана недієздатною, опікуном над недієздатною призначений [PERSON]. Причина госпіталізації хворої обумовлена загостренням психічного захворювання та погіршенням стану. Пацієнтка [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, 27.12.2017 р. була оглянута комісією лікарів-психіатрів з метою доцільності лікування недієздатної хворої. За результатами огляду комісія встановила, що хвора, в зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням стану, потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару. При госпіталізації опікун хворої [PERSON] надав згоду на госпіталізацію своєї підопічної. В судовому засіданні представник психіатричного закладу Заворотнюк О.Я. (за довіреністю), який також є і лікарем-психіатром, підтримав заяву та надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, вказавши, що за висновками комісії лікарів-психіатрів, враховуючи хронічний психічний стан пацієнтки та зміну поведінки, [PERSON], за медичними показниками, на теперішній час потребує лікування лише в умовах стаціонару, була госпіталізована за наполяганням опікуна на госпіталізації в стаціонар. Хвороба, на яку страждає пацієнт, є тяжким психічним захворюванням, та якщо його зараз не лікувати стаціонарно, він може уявляти небезпечність для оточуючих та безпосередньо для себе. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні просив надати дозвіл на госпіталізацію його підопічної та пояснив, що [PERSON] страждає на психічну хворобу з 2001 року, є інвалідом 2 групи безстроково. Останнім часом псичихічний стан [PERSON] погіршився, вона стала тривожною, періодично кричить, розмовляє сама з собою, відмовляється від їжі, «чує голоси». В зв'язку неадекватною, емоційною поведінкою підопічної він вимушений був звернутися до психоневрологічного диспансеру для її госпіталізації. Прокурор в судовому засіданні вважав вимоги психіатричного закладу обґрунтованими та заснованими на законі, вказавши, що в зв'язку із загостренням психічного стану недієздатної, який вже став небезпечний для неї та оточуючих, [PERSON] потребує лікування в умовах стаціонару психіатричного закладу. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Згідно з рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2003р. у цивільній справі № 22-3315/3 [PERSON], [INFO], визнана недієздатною опікуном над недієздатною [PERSON] призначений [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, 27.12.2017 р. о 11.30 год. за наполяганням про госпіталізацію в стаціонар опікуна [PERSON], [INFO], проживає за місцем реєстрації: [ADDRESS], була госпіталізована до ТМО «Психіатрія». Особа госпіталізована в зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням стану, опікуном надана письмова згода на госпіталізацію. На підставі Рішення Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», згідно з яким особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Відповідно до ст.70 ч.2 Закону України «Про Конституційний Суд України» КСУ вказав на такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Підстави, за якими відбувається госпіталізація особи за судовим рішенням, передбачені ст.14 Законом України «Про психіатричну допомогу». Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому ст. 13 цього Закону, є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених ст.ст. 29, 55 Конституції України, і після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу суд має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 27.12.2017 р., комісія, оглянувши [PERSON], прийшла до висновку, що [PERSON] страждає на галюцинаторно-параноїдний синдром; потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару в зв'язку із загостренням психічної хвороби. Супутній діагноз: ІХС: А/кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст. Атеросклеротична дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст.. Атеросклероз аорти венегних мозкових артерій. Порушення ритму по типу мерехтливої аритмії. Хронічна серцева недостатність І ст. Хронічний панкреатит. Даним висновком, комісія встановила, що пацієнт страждає на тяжкий хронічний психічний розлад, враховуючи нестабільний психічний стан, що може привести до непередбачуваних наслідків, потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару. Як вбачається з наданих документів, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого вона вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих та неї. В зв'язку з чим, суд вважає, що висновок комісії лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу, а зібрані у справі докази вказують на необхідність такої госпіталізації. Таким чином, враховуючи принципи надання психіатричної допомоги (законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями, встановлені ст.4 Закону України «Про психіатричну допомогу», заява психіатричного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, доводи підтверджені в судовому засіданні, судом встановлені правові підстави для госпіталізації хворого в примусовому порядку, а відтак заява підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, психіатричний заклад звернувся до суду після огляду хворого у встановлений ст.340 ч.4 ЦПК України строк. Відповідно до ст.342 ч.2 ЦПК України рішення про задоволення заяви є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного, ст.ст.3, 4, 13, 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved