Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ТОВ «Керуюча компанія «Східно-Українське підприємство по упровадженню безтраншейних технологій» (надалі - ТОВ «КК «СУПБТ») про стягнення заборгованості по невиплаченій заробітній платі за червень та липень 2014 року та компенсації за невикористану відпустку по заробітній платі на загальну суму 2946,09 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, 29.09.2014 року надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Оскільки згідно листа УДППЗ «Укрпошта» №50-06/620 від 23.07.2014 року у зв'язку із загостренням суспільно-політичної ситуації та проведенням бойових дій в зоні АТО з 22.07.2014 року призупинено пересилання поштових відправлень, що адресовані до Донецької та Луганської областей, судові повістки, надіслані на адресу відповідача, повернуті до суду без вручення, П'ятихатським районним судом Дніпропетровської області повідомлено відповідача про час і місце судових засідань через розміщення відповідних оголошень на сайті П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області (від 29.09.2014 року, 09.10.2014 року), за номером телефону (062)3854675, зазначений позивачем у поданій заяві, про що складено відповідні телефонограми (на телефонні дзвінки не отримано відповіді), проте представник відповідача в судові засідання 10.09.20104 року, 19.09.2014 року, 29.09.2014 року, 09.10.2014 року, 20.10.2014 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомлено, жодних заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не надходило. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно копії наказу директора ТОВ «КК «СУПБТ» №3-к від 01.11.2013 року [PERSON] прийнята на роботу з 01.11.2013 р. на посаду інспектора з кадрів, за відповідним наказом №131-к від 31.07.2014 року [PERSON] звільнена з займаної посади 31 липня 2014 року. Згідно довідки відповідача від 31.07.2014 року станом на 21.07.2014 року заборгованість по невиплаченій заробітній платі [PERSON] становить 2 946,09 грн., що відповідає заявленій позивачем до стягнення сумі. Відповідно до ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно положень ст.21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Оскільки згідно досліджених судом доказів позивач дійсно перебувала у трудових відносинах з відповідачем, яким нарахована, проте не виплачена [PERSON] заробітна плата, розмір заборгованості підтверджується дослідженими матеріалами справи, з урахуванням того, що на час розгляду справи доказів оплати заборгованості по заробітній платі до суду не надано, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, у зв'язку з чим судові витрати в частині сплати судового збору в повному обсязі суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави. З урахуванням вищевикладеного, на підставі ст.ст.115,116,233 КЗпП України,

Outcome: approved