Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

31 серпня 2015 позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності на житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що [INFO] померла його мати - [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у вигляді вказаного житлового будинку. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в свідоцтві про право спадщини за заповітом, яке видане на ім'я матері позивача не вказано адресу розташування спадкового нерухомого майна. На підставі викладеного, позивач просив позов задовольнити, визнати за ним право власності на спадкове майно. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Від представника відповідача надійшла заява, про розгляд справи у її відсутність, рішення просить прийняти на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог діючого законодавства. Від представника третьої особи надійшла заява, про розгляд справи у його відсутність, рішення просить прийняти на розсуд суду. Суд, оглянувши письмові докази по справі, спадкові справи №784/2012 та №785/2012, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с. 59/. 09.11.2012 року позивач подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] /а.с. 58/. 10.01.2013 року державним нотаріусом винесена постанова про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON], оскільки в свідоцтві про право на спадщину за заповітом, яке видане на ім'я останньої не вказано адресу розташування спадкового нерухомого майна /а.с. 15/. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із наступного. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Позивач є сином спадкодавиці [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача /а.с. 7/, та прийняв спадщину, так як був зареєстрований разом із спадкодавцем, тобто спадкоємцем першої черги за законом. Іншим спадкоємцем після смерті матері, що прийняв спадщину був батько позивача та чоловік спадкодавцчя - [PERSON], який спадкових прав не оформлював, та помер [INFO] /а.с. 64/. Спірне домоволодіння належало спадкодавцю на підставі наступних документів: Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.06.1981 року, згідно якого після смерті [PERSON], її донька [PERSON], є спадкоємцем жилого будинку, який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого 28.12.1967р., та зареєстровано у Миколаївському БТІ 02.02.1968р. /а.с.8/; свідоцтва про право особистої власності [PERSON] на домоволодіння, яке розташовано за адресою: [ADDRESS], яке видано виконкомом Тернівського селищної ради депутатів трудящих від 28.12.1967 року /а.с.9/. Згідно архівної довідки від 21.07.2015 року, виданої Державним архівом Миколаївської області, 11.03.1984 року [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS], згідно рішення № 264 виконкому Тернівської селищної ради депутатів трудящих "Про перейменування ряду вулиць Миколаєва" /а.с.30/. Згідно довідки БТІ від 04.04.1972р. вбачається, що [PERSON] на праві особистої власності належить домоволодіння [ADDRESS] /а.с. 17/. Позивач зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 03.12.1958р. /а.с. 77/. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що доводи позивача підтверджуються наданими та дослідженими у судовому засіданні доказами. Згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищевикладеного суд, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved