Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина, [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно, з подальшою індексацією цієї суми відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивує тим, що під час шлюбу з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO] Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту його народження і по даний час здійснює позивач. Відповідач участі в цій сфері життя дитини не приймав та не приймає. Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться життям дитини. В судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлений позов з підстав наведених в позовній заяві та просила його задовольнити. Крім того, додала, що відповідач не допомагає матеріально, життям дитини не цікавиться, забезпечує дитину вона самостійно. Представник позивача додатково пояснив, що його довірителька розмір аліментів обґрунтувала значними витратами на шкільну освіту, розвиток дитини, необхідністю в купівлі одягу, продуктів харчування, речей першого вжитку. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Додатково пояснив, що не має можливості сплачувати аліменти, оскільки дорого платить за комунальні послуги за квартиру та кредит за планшет, який подарував для сина, при цьому вказавши, що взагалі не погоджується сплачувати аліменти, оскільки вважає, що достатньо добровільно допомагає синові. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, позивач та відповідач перебувають в шлюбі з 17 вересня 2010 року. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON], 26.10.2011 р.н.року народження . Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 141 СК України\~встановлено рівність батьків щодо прав та обов"язків по відношенню до дитини. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя. Згідно з частиною першою\~статті 184 СК України\~якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Враховуючи рівність прав та обовязків батьків щодо дитини, беручи до уваги, що обов»язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, з метою забезпечення нормального догляду за итиною,\~\~враховуючи, що\~\~відповідач працює, те, що на його\~\~утриманні інших осіб не перебуває, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 800 грн., що становить половину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що буде відповідати інтересам дитини, а також засадам розумності та справедливості. При цьому, на підставі частини першої\~статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 22 травня 2017 року. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стосовно судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до частини третьої\~статті 88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої\~статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved