Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

25 квітня 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із даним позовом та просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2М1AR04680061 від 01.10.2008 року в сумі 44609,16 гривень вилучити у відповідача [PERSON] та передати в заклад публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» предмет застави - автомобіль Dacia Logan, 2008 року випуску, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] та комплект ключів і свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, а також просить звернути стягнення на вказаний предмет застави, шляхом продажу вказаного автомобіля публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по Свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України. Крім того позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору К2М1AR04680061 від 01.10.2008 року [PERSON] 01.10.2008 року отримала кредит у розмірі 73054 грн. 28 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.09.2015 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачка [PERSON] 01.10.2008 року уклали договір застави, відповідно до якого відповідачка надала в заставу автомобіль Dacia Logan, 2008 року випуску, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Однак у порушення умов вказаного кредитного договору відповідачка [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором у встановлені договором строки. Посилаючись на положення ст.ст. 526, 530, 590, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», ст.ст. 25, 26, 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» позивач просить задовольнити його вимоги. В судове засідання представник позивача не з'явився. В заяві адресованій суду представник ПАТ «ПриватБанк» просить справу розглянути без його участі, а також зазначив що позов підтримує в повному обсязі і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася і не повідомила суд про причини неявки, хоч належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення кредитно-заставного договору № К2М1AR04680061 від 01.10.2008 року за яким [PERSON] 01.10.2008 року отримала кредит у розмірі 73054 грн. 28 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.09.2015 року. В забезпечення виконання зобов'язань за даним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачка [PERSON] 01.10.2008 року уклали договір застави, відповідно до якого відповідачка надала в заставу автомобіль Dacia Logan, 2008 року випуску, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. 11.09.2013 року було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору №K2M1AR04680061 від 01.10.2008 року сума заборгованості, що виникла у період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання Додаткової угоди № 1 було зменшено на 642.04 грн. У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 01.04.2014 року має заборгованість - 44609.16 грн., з яких: 39286.33 грн. - заборгованість за кредитом, 1664.38 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 492.54 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 803.57 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250.00 грн. - штраф (фіксована частина), та 2112.34 грн. - штраф (процентна складова). У відповідності до вимог статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позивач виконав свої зобов'язання за договором, надав кредитні кошти у розмірі, передбаченому кредитним договором. Відповідач же свої зобов'язання не виконав, чим порушив вимоги ст.ст.526,527,530 ЦПК України. За правилами частини другої статті 1054 ЦК України та частини другої статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання за кредитним договором щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Положеннями ст. 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. З огляду на ст. 20 Закону України « Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. За змістом ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продає предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ "Про заставу"). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави. Згідно кредитно-заставного договору від 01.10.2008 року, у випадку порушення Заставодавцем/Позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобов'язаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад. Звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави ... із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки статтею 16 ЦК України визначено один із способів захисту цивільних прав як примусове виконання обов'язку в натурі. Позивач поніс судові витрати, а саме сплачено судовий збір в розмірі 446 гривень 09 коп., що підтверджується копією платіжного доручення № IHN93B0O6M від 03.04.2014 року. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем в розмірі 446 гривень 09 коп. підлягають стягненню із відповідача. Отже, зважаючи на те, що відповідачка у добровільному порядку не виконала своїх зобов'язань, зазначених у підписаному нею власноруч договорі, приймаючи до уваги умови підписаного сторонами кредитно-заставного договору, суд приходить до висновку про необхідність захисту цивільних прав позивача зазначеним у позовній заяві способом, тобто вважає позов обґрунтованим, а тому його задовольняє. Враховуючи викладене та

Outcome: approved