Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

30 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Мотивувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У цій квартирі зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] З дня реєстрації у 2009 році відповідач та її малолітній син не проживали і не проживають в даний час у названій квартирі, проте, знятися з реєстрації в ній у добровільному порядку не бажають. Реєстрація у квартирі зазначених осіб заважає їй, як власнику майна, оформити субсидію за користування електроенергією, а також укласти договір купівлі-продажу квартири з [PERSON], яка, як покупець, перед нотаріальним посвідченням договору вимагає зняття з реєстрації всіх осіб, зареєстрованих у квартирі. Посилаючись на викладене, на порушення своїх прав власника нерухомості, позивач прохала визнати [PERSON] та її малолітнього сина - [PERSON], такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. На адресу суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомляла, заперечення на позов не надала. Представники ІІІ осіб - виконкому Глобинської міської ради, як органу опіки та піклування, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області у судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, заперечень на позов не надали. Від виконкому Глобинської міської ради надійшла заява про розгляд справи у відсутності її представника. За згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів (заочний розгляд) . Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок наданих доказів, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч.1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] по вулиці Весняній, що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло від 14.11.2000 року, зареєстрованим за [NUMBER] в книзі № 3 в Кременчуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації . Згідно досліджених у судовому засіданні записів у домовій книзі позивача та адресної довідки РС УДМС України в Полтавській області, в квартирі [ADDRESS] на даний час зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Як вбачається з розрахункової книжки Глобинської філії ПАТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» саме [PERSON] здійснює оплату спожитої електроенергії за адресою: с. Новомосковське Глобинського району, на неї відкрито особовий рахунок. Відповідно до пояснень свідків [PERSON], [PERSON], які проживають на одній вулиці з позивачем, [PERSON] та її син ніколи не проживали у квартирі [ADDRESS]. Згідно ч.2, ч.3 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом (ст. 321 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст.156 ЖК з урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. За ч.2 ст.156 ЖК до членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК, згідно яких плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Згідно ст. 64 Житлового Кодексу України до членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Ч.1 ст.158 ЖК передбачено, що наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно ч.1 ст.163 ЖК у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч.1, п.7 ч.3 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Достовірно встановлено, що відповідач ніколи не була і не є членом сім'ї позивача, наймачем її квартири, що між нею та власником квартири не існує будь-яких договірних відносин з приводу користування житлом. Будучи зареєстрованими у квартирі позивача, [PERSON] та її малолітній син [PERSON] більше шести місяців в ній не проживають. Будь-яких доказів поважності причин не проживання та інших доказів на спростування вказаних обставин відповідач не надала. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач та її малолітній син втратили право користування квартирою, власником якої є позивач у справі. Позов ґрунтується на законі і підлягає задоволенню.

Outcome: approved