Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 25 серпня 2002 року народився син [PERSON]. Згідно рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06 грудня 2005 року, з нього стягнуто аліменти на утримання дитини, в розмірі по 115 гривень щомісячно до його повноліття. Однак, на даний час, аліменти які ним сплачуються, становлять 500 гривень. Вказує на те, що його матеріальний стан дуже змінився, він влаштувався на роботу на сільськогосподарський виробничий кооператив «ЗОРЯ», на посаду рибовод і його заробітна плата становить 1005 гривень на місяць. Крім того, він змушений сплачувати аліменти за рішенням суду від 30 березня 2016 року на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі по 500 гривень щомісячно. Вказані обставини поставили його у скрутне матеріальне становище і він не має коштів для існування, а тому просить змінити розмір стягуваних аліментів на ? частини всіх видів заробітної плати гривень щомісячно до повноліття дитини. Позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив розглянути справу у його відсутність, що вбачається із поданої ним письмової заяви. Відповідачка позов не визнала, подавши заперечення, в якому вказувала на те, що рішенням Кіцманського районного суду від 20 листопада 2008 року змінено розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачем також не надано підтверджуючих документів, що посвідчують його місце роботи, крім довідки. Тому просила суд врахувати всі обставини та відмовити у задоволенні позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статей 3, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-МИ № 090407 вбачається, що позивач являється батьком [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06 грудня 2005 року, з позивача [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина у розмірі по 115 гривень щомісячно до його повноліття. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 листопада 2008 року, розмір стягуваних аліментів з позивача, змінено та стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно п.23 Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Дане положення закріплено і у ст. 192 ч. 1 СК України, де зазначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Частиною 2 ст. 183 СК України передбачено, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх із способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із батьків та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Так, судом не встановлено, що позивач офіційно влаштувався на роботу та має стабільний заробіток, що вбачається із довідки про доходи. За період роботи з 19 липня 2016 року по 31 липня 2016 року загальна сума його доходу становить 1005 гривень. Згідно ст.128 КЗпП України,« При кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятдесяти відсотків заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахування із заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят відсотків заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуття виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків ». За таких обставин,

Outcome: approved