Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

29.09.2015 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з нього на її користь заборгованість по аліментам на двох малолітніх дітей-двійнят: [PERSON] та [PERSON], [INFO] за період з 01.06.2013 року по 31.08.2015 року в розмірі 189000 (сто вісімдесят дев'ять тисяч) гривень. При цьому посилається на те, що 15.05.2009 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого 16.08.2010 року народилися двійнята [PERSON] та [PERSON], які постійно проживають разом з нею. 14.10.2011 року між нею та відповідачем була досягнута домовленість щодо утримання дітей, яка оформлена договором про сплату аліментів на дітей. Зазначений договір був посвідчений нотаріально та відповідно до його умов відповідач зобов'язався сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 7000 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття. Порядок сплати був визначений шляхом перерахування грошової суми на особистий рахунок [PERSON] відкритий у ПАТ КБ „Приватбанк" не пізніше двадцятого числа поточного місяця. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. (а.с. 90) Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 15.05.2009 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 24.01.2013 року. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. (а.с. 3, 4) Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 статті 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. 14.10.2011 р. між сторонами по справі було укладено договір про сплату аліментів на дитину, який було посвідчено державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 3-1272. Згідно п.2 Договору у зв'язку з тим, що малолітні [PERSON] та [PERSON] будуть постійно проживати разом з матір'ю [PERSON], [PERSON] зобов'язався сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідно до пункту 3 Договору аліменти [PERSON] повинні сплачуватися шляхом перерахування грошової суми на особистий рахунок [PERSON] відкритий у ПАТ КБ „Приватбанк" не пізніше двадцятого числа поточного місяця. Згідно п. 7 Договору кожна сторона зобов'язується виконувати обов'язки, покладені на неї договором, та сприяти другій стороні у виконанні її обов'язків. Сторона, що порушила зобов'язання за цим договором, повинна усунути ці порушення. (а.с. 5) Отже, сторони по справі добровільно уклали відповідний договір про сплату аліментів на утриманні дітей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач не виконує своїх зобов'язань щодо утримання малолітніх дітей, що передбачені договором про сплату аліментів від 14.10.2011 р. у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.06.2013 року по 31.08.2015 року, що становить 189000 (сто вісімдесят дев'ять тисяч) гривень (27 місяців * 7000 гривень). Як вбачається з матеріалів справи судами вже раніше розглядався спір між сторонами з приводу заборгованості по сплаті аліментів та Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16.12.2013 р. було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по аліментам на неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] та сина [PERSON] [INFO], що утворилася за договором про сплату аліментів на дітей від 14.10.2011 року за період з 21.06.2012 р. по 20.05.2013 р. в розмірі 65000 гривень та пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань по сплаті аліментів в розмірі 19333 гривень. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.02.2014 р. [PERSON] відмовлено у відкритті касаційного провадження. (а.с. 10 - 14, 15) Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що відповідач перераховує позивачці аліменти, проте рахунок [PERSON] не належить, оскільки це не підтверджується жодним доказом. Суд вважає, що за вказаних обставин слід стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м.Первомайськ Миколаївської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь [PERSON], [INFO], уродженки м.Первомайськ Миколаївської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] заборгованість по аліментам на двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за період з 01.06.2013 року по 31.08.2015 року в розмірі 189000 (сто вісімдесят дев'ять тисяч) гривень. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1890 гривень.

Outcome: approved