Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

27.05.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача і просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на нерухоме майно виробничий будинок Млин, площею 134,5кв.м., що знаходиться в с. Делієве по вул. Молодіжній, 17, Галицького району за набувальною давністю. 11.06.2015 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог в якій просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно виробничий будинок Млин, площею 108,1кв.м., ринкова вартість 134\~044,00 грн., що знаходиться в с. Делієве по вул. Молодіжній, 17В, Галицького району за набувальною давністю. З позовної заяви поданої позивачем [PERSON] вбачається, що 01 жовтня 2014 року між ним та Деліївською сільською радою Галицького району в особі сільського голови, [PERSON], який діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» був укладений договір оренди землі. Так, йому була передана земельна ділянка загальною площею 0,2000га. для ведення особистого селянського господарства в строкове платне користування, на даній земельній ділянці розміщені обєкти нерухомого майна, які є власністю орендаря. Земельна ділянка передана в оренду з будівлею, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 48\~260,00 грн. Даний договір було укладено на десять років. У відповідності до укладеного договору орендна плата вноситься орендарем в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в рік, а саме 1\~447,80 грн. Так, в договорі, а саме п.3 і 4 вбачається, що на земельній ділянці розміщені обєкти нерухомого майна, які є власністю позивача і якими він користується, оскільки з 2001 року добросовісно користується даним нерухомим майном «Млин», що розташований по вул. Молодіжній, 17В в с. Делієве, Галицького району. Проводить в ньому поточні ремонти, сплачує за електрифікацію та газифікацію даного нерухомого майна, загалом користується ним понад чотирнадцять років підряд. Однак правовстановлюючий документів, які б посвідчували його право власності на вказану нерухомість не було виготовлено, оскільки не було матеріальної можливості. Він звернувся в Івано-Франківське ОБТІ, яке виготовило 19.08.2014 року технічний паспорт на даний будинок, оскільки бажає оформити свої права на дане нерухоме майно, тому звернувс яз даним позовом до суду. Просить позовні вимоги задовольнити з викладених підстав. Представник позивача [PERSON], [PERSON] звернулася до суду із заявою про розгляд справи без їх участі, а також у заяві зазначила, що підтримує позовні вимоги і просить позов задоволити. Відповідач, Деліївська сільська рада в судове засідання представника не направила, однак подала до суду листа в якому вказує, що не заперечує проти позовних вимог позивача, [PERSON] і просить справу розглядати у їх відсутності (а.с.57). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положення цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Дослідивши представлені докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно копії договору оренди землі від 01.10.2014 року між сторонами укладений договір на строкове платне користування земельної ділянки, і на даній ділянці знаходиться обєкт нерухомого майна, який є власністю орендаря позивача [PERSON] (а.с.25-28). З копії технічного паспорту на виробничий будинок Млин по вул. Молодіжна, 17В в с. Делієве, Галицького району, який виготовлений на ім'я [PERSON] (а.с.8-10), з копії висновку про погодження проекту землеустрою щодо зміни цільового використання земельної ділянки (а.с.15) видно, що на земельній ділянці розміщений млин. Із звіту про оцінку майна та вартості майна приміщення млина по вул. Молодіжній, 17В в с. Делієве, Галицького району, замовник [PERSON] ринкова вартість приміщення млина площею 108,1кв.м., що належить замовнику, визначена на підставі дохідного підходу станом на 04.06.2015 року становить 134044,00 грн. (а.с.39, 40-48). Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014р. № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Виходячи зі змісту зазначеної статті, обставинами, які мають значення для справи і які відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України повинен довести саме позивач, є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Таким чином, суд вважає, що позивач, [PERSON] протягом вказаного ним часу добросовісно, відкрито, безперервно володів нерухомим майном «Млин», що розташований по вул. Молодіжній, 17В в с. Делієве, Галицького району. Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. В свою чергу, відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. З довідки № 85 від 26.05.2015 року, виданої Деліївською сільською радою Галицького району вбачається, що позивач [PERSON] добросовісно користується майном млин, який після ліквідації господарства ТзОВ «[PERSON] життя» в с. Делієве залишився і з 2001 року за яким він наглядає та дбає про нього (а.с.32), крім того право власності на нерухоме майно (млин) ні за ким не числиться і не видавався. При таких обставинах, враховуючи, що [PERSON] понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном, за ним слід визнати право власності на нерухоме майно: на виробничий будинок Млин по вул. Молодіжна, 17В в с. Делієве, Галицького району, за набувальною давністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved