Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

19 травня 2016 року [PERSON] звернувся до Октябрьської сільської ради Добропільського району Донецької області з позовом про визнання права власності на будинок в порядку спадкування. Ухвалою суду від 02 червня 2016 року у якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору був залучений [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що [INFO] помер його батько [PERSON]. [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина, що складається з житлового будинку [ADDRESS] з надвірними спорудами, який належав їй на підставі акту від 29.02.1976р. передачи житлового будинку як переселенцю у відповідності до Постанови ради Міністрів СРСР від 31.05.1973р. №364. За вищевказаний будинок його мати за період 1976-1983 р.р. заплатила 2300 руб., як це відображено в акті. Після смерті матері, спадкове майно було прийнято ним та його сестрою [PERSON], так як на момент смерті матері вони проживали та були зареєстровані разом з нею. Свої спадкові права на той час належним чином ними оформлено не було. [INFO] померла його сестра [PERSON]. Після її смерті у будинку [ADDRESS] залишився проживати її чоловік [PERSON], з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. 05 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса по Добропільському районному нотаріальному округу Молодняк О.В. із заявою про відмову від спадщини та відмову від виділу долі подружжя після смерті його дружини [PERSON] на користь брата спадкодавця, тобто позивача [PERSON] Інших спадкоємців не має. Постановою приватного нотаріуса Молодняк О.В. від 16.12.2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у вигляді житлового будинку [ADDRESS] у зв'язку з тим, що спадкодавець до своєї смерті не зареєстрував право власності у відповідному порядку. У зв'язку з цим він не може оформити право власності як спадкоємець на вказаний житловий будинок, що змушує його звертатися до суду. В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої вимоги та просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS] з усіма надвірними спорудами, який залишився після смерті його матері [PERSON] та сестри [PERSON] Представник відповідача - Октябрьської сільської ради звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність та ухвалення рішення на розсуд суду. Третя особа - [PERSON] просив у задоволенні позову відмовити та надав письмові заперечення, які залучені до матеріалів справи. На момент ухвалення рішення, третя особа [PERSON] помер, таким чином вибув із судового процесу по розгляду даної справи, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 31 серпня 2016 року. Вислухавши доводи та пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], видане 11.12.2015р. виконкомом Новоторецької сільської ради Добропільського району, актовий запис №5. [INFO] померла його мати [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], видане 11.12.2015р. виконкомом Новоторецької сільської ради, Добропільського району, актовий запис №16. Після її смерті залишилась спадщина, що складається з житлового будинку [ADDRESS] з надвірними спорудами, який належав їй на підставі акту від 29.02.1976р. передачи житлового будинку як переселенцю у відповідності до Постанови ради Міністрів СРСР від 31.05.1973р. №364. За вищевказаний будинок [PERSON] за період 1976-1983 р.р. сплатила 2300 руб., що відображено в акті. Після смерті матері, спадкове майно було прийнято позивачем та його сестрою [PERSON], так як на момент смерті матері вони проживали та були зареєстровані разом з нею, що підтверджується довідкою №572 від 11.12.2015р., виданою Новоторецькою сільською радою. [INFO] померла сестра позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], видане 01.12.2014р. виконкомом Новоторецької сільської Ради Добропільського району, актовий запис №19. Факт спорідненості між позивачем та померлими [PERSON] та [PERSON] підтверджується наданими копіями свідоцтв про народження позивача, його сестри , свідоцтвом про шлюб батьків. На день смерті [PERSON] з нею разом був зареєстрований та проживав її чоловік [PERSON] у будинку [ADDRESS]. Згідно довідки виконкому Октябрської сільської ради, [PERSON] на день смерті матері [PERSON] [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS]. Відповідно до довідок Добропільського БТІ станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок , розташований за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване. Вказано, що всі будівлі збудовані власником до 05.08.1992 року, самовільних будівель та самовільного переобладнання будинку не виявлено. Факт сплати померлою [PERSON] коштів за будинок у період 1976-1983 роки підтверджуються копіями відповідних квитанцій. 05 лютого 2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Добропільського районного нотаріального округу Молодняк О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті його сестри [PERSON] 05 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса по Добропільському районному нотаріальному округу Молодняк О.В. із заявою про відмову від спадщини та відмову від виділу долі подружжя після смерті його дружини [PERSON] на користь брата спадкодавця, тобто позивача [PERSON] Постановою приватного нотаріуса Молодняк О.В. від 16.12.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у вигляді житлового будинку [ADDRESS] у зв'язку з тим, що спадкодавець до своєї смерті не зареєстрував право власності у відповідному порядку. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 100 та ст. 101 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час придбання спадкодавцем домоволодіння, громадяни могли мати у власності житловий будинок. А саме ст. 100 ЦК Української РСР визначалось, що в особистій власності громадян може бути зокрема і жилий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. Ст. 128 ЦК Української РСР визначався момент виникнення права власності у набувача майна за договором з моменту передачі речі. Фактичне придбання [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] здійснювалось у період дії норм Цивільного кодексу Української РСР 1963 року та Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 р. Пунктом 4 зазначеної Інструкції Мінкомгоспу УРСР 31.01.1966 р. встановлювалось, що реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності, та розташовані в межах міст і селищ міського типу УРСР. Тобто Інструкцією не встановлювався обов'язок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі. Проте, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Зазначені документи свідчать про належне володіння спадкодавцем майном, яке було придбано на законних підставах,є квитанції про сплату боргу за будинок, він не є самочинним будівництвом та має усі необхідні документи відповідно до законодавства, яке діяло на момент придбання цього майна. Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Відповідно до вимог ст.525 ЦК України (в редакції 1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Спадкоємцями, відповідно до ст.527 ЦК України (в редакції 1963 року), можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року)). Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст.548 ЦК України (в редакції 1963 року)). Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи те, що позивач прийняв спадщину, але нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності реєстрації права власності спадкодавця в Добропільському БТІ і він звернувся до суду з вказаним позовом, обравши саме такий спосіб захисту своїх прав (а не оскарження дій нотаріуса), суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності в порядку спадкування на житловий будинок [ADDRESS] після смерті його матері - [PERSON] та сестри [PERSON], підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 16,321,328,392, 1216,1218,1261,1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved