Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

27.03.2018 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ММР, третя особа - Третя Миколаївська державна нотаріальна контора, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] р. Свої вимоги мотивував існуванням перешкод в оформленні ним права на спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO] р., через відсутність оригіналу документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. Крім того зазначив, що в спірному будинку проживав разом з померлою з 1993 р. до її смерті, та продовжує проживати до цього часу. Ухвалою суду від 30.03.2018 р. позовну заяву залишено без руху у зв'язку із вказаними в ній недоліками. 08.05.2018 р. до канцелярії суду на виконання ухвали суду від 30.03.2018 р. надійшла заява позивача разом з додатками. Ухвалою суду від 10.05.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 06.08.2018 р. представником відповідача надано до канцелярії суду заперечення, в яких він просить у задоволенні позовних вимог відмовити у зв'язку з невстановленням факту проживання однією сім'єю позивача та померлої [PERSON] Ухвалами суду від 06.08.2018 р., 11.09.2018 р. підготовче судове засідання відкладено. 25.09.2018 р. під час підготовчого судового засідання представник позивача уточнила позовні вимоги, в яких остаточно просила встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] та померлої [PERSON] з 1993 р. і до часу відкриття спадщини; визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] р. Ухвалою суду від 25.09.2018 р. у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву. Ухвалою суду від 03.12.2018 р. підготовче судове засідання закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали просили позов задовольнити. В подальшому у судове засідання не з'явилися, представником позивача через канцелярію суду була надана заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. В судове засідання представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника ММР, а рішення по справі прийняти за наявними матеріалами справи та у відповідності до вимог діючого законодавства. Представник третьої особи до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника Третьої миколаївської державної нотаріальної контори. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 578/2017, яка була заведена після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, показання свідків, суд приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 09.09.1992 року, яке міститься в матеріалах цивільної справи, [PERSON] на праві приватної власності належав будинок [ADDRESS]. Згідно з додатком №1 до рішення виконавчого комітету міської Ради народних депутатів від 07.08.1992 р. №366 про перейменування вулиць та зміну нумерації будинків в робітничому [ADDRESS] перейменовано в [ADDRESS] а будинку [NUMBER] присвоєно номер [NUMBER]. З довідки КП ММБТІ від 06.042016 р. вбачається, що земельній ділянці по [ADDRESS], розташовані житловий будинок літ. А-1, житловою площею 30,2 кв.м., загальною площею 44,1 кв.м., альтанка літ.Ж, огорожа, споруди. [INFO] р. померла [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00018958104. Звернувшись до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, [PERSON] отримав постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії від 10.11.2017 р., оскільки заявником не надано оригіналу документу, що підтверджує право власності спадкодавця на майно. Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. У судовому засіданні встановлено, що померла [INFO] року [PERSON] з 1993 року по день своєї смерті проживала разом із позивачем [PERSON] однією сім'єю, останній здійснював за нею необхідний догляд, допомагав спадкодавцю по господарству, здійснював ремонтні роботи у будинку, купував будівельні матеріали, спільно з власником сплачував комунальні платежі. Після смерті [PERSON] продовжував сплачувати за комунальні послуги та підтримувати будинок у належному стані. Зазначений факт, також був підтверджений поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] Відповідно до довідки адміністрації Заводського району ММР від 23.03.2016 р. №250 [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], з 1993 р. і по теперішній час. Крім того, зазначене вище також підтверджується актом про проживання від 05.05.2018 р., підтвердженим головним спеціалістом ВК ММР Отже, виходячи з вищенаведеного суд приходить до переконання, що позивач [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживав з [PERSON] однією сім'єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини, тобто з 1993 року по [INFO] року. Також, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи докази, надані позивачем [PERSON] на підтвердження своїх доводів, в їх сукупності та встановлені в ході розгляду справи обставини, суд вважає безспірним факт проживання однією сім`єю останнього з померлою [INFO] р. [PERSON] з 1993 р. по [INFO] р. та визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на належний померлій на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. А тому, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved