Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

[PERSON] 07.04.2017 року звернулась до суду з цим позовом і вказала, що з 2005 по 2014 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. 08.04.2014 року рішенням Жмеринського міськрайонного суду цей шлюб було розірвано. За час перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти було придбано 13/50 частин житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд по пров. Вінницький, 7, в м.Жмеринка Вінницької області. З метою зменшення фінансових витрат, пов'язаних з укладенням договору купівлі-продажу та реєстрацією права власності за пропозицією відповідача покупцем в цьому договорі вказано лише [PERSON] Після розірвання шлюбу сторони не досягли згоди про поділ спільного майна, зокрема й щодо поділу зазначеної частки житлового будинку. Наразі в спірному будинку проживає позивач із сином [PERSON], [INFO]. Відповідач значиться зареєстрованим у цьому будинку, однак фактично не мешкає. Просила визнати об'єктом права спільної сумісної власності сторін 13/50 частин житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що розташовані за адресою: м.Жмеринка Вінницької області, пров. Вінницький, 7, та визнати за кожним із сторін право власності на 1/2 частину 13/500 частин цього житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель й стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю з викладених у позовній заяві обгрунтувань. Відхилення від ідеальних часток у спільній сумісній власності щодо оспорюваного нерухомого майна з урахуванням обставин проживання спільно із нею неповнолітного сина сторін позивач вказала недоцільним. Просила задовольнити позов. Відповідач позовні вимоги визнав повністю та безумовно. Вказав, що оспорювану частину житлового будинку по пров. Вінницький, 7, в м.Жмеринка ним свого часу було придбано за спільні кошти з позивачем [PERSON] та в інтересах їх сім'ї. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав,ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії паспорта позивача, остання зареєстрована [INFO] (а.с.5). Згідно з копією рішення Жмеринського міськрайонного суду від 08 квітня 2017 року сторони уклали шлюб 09 жовтня 2005 року. Цим же рішенням шлюб між сторонами було розірвано (а.с.7). Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 16.07.2007 року відповідач [PERSON] набув у власність 13/50 частин житлового будинку з відповідною частиною господарчих будівель по пров. Вінницький, 7, в м. Жмеринка Вінницької області. Відповідно до п.4.4 цього договору купівля цієї частини житлового будинку проводиться покупцем за згодою дружини - [PERSON], справжність підпису якої на заяві, що містить її згоду, засвідчена приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу [PERSON]. Вказаний правочин купівлі-продажу нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №3598 (а.с.8)та зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за №2218490 (а.с.9). В судовому засіданні було також досліджено інвентарну справу щодо вказаного житлового будинку, в матеріалах якої містяться копії договору купівлі-продажу від 16.07.2007 року за участі відповідача [PERSON] та витяг з реєстру правочинів, що містять штамп державної реєстрації вказаного правочину від 31.07.2007 року за №272 (а.с.232-233 інвентарної справи). Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок №7 по пров. Вінницький в м. Жмеринка, який був виготовлений станом на 27.07.2007 року, відповідачу [PERSON] належить 13/50 частини вказаного житлового будинку (а.с.10). Відповідно до інформації, що надана заступником Жмеринського міського голови [PERSON] від 27.06.2017 року №02-5/10-1655, реєстраційні дії щодо об'єкта нерухомого майна, яке знаходиться по пров. Вінницький, 7, в м. Жмеринка відділом реєстрації Жмеринської міської ради не проводилися. Надати інформацію у паперовій формі, що включає документи на підставі яких вносилисявідомості до Державного реєстру прав, а також інші документи, отримані та сформовані під час проведення державної реєстрації права власності щодо цього нерухомого майна не представляється можливим, оскільки Міністерством юстиції України Реєстраційну службу Жмеринського міськрайонного управління юстиції ліквідовано, реєстраційні справи на паперових носіях не було передано (а.с.47). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать доводам позивача та ніким не оскаржуються. Сторонами не вказано про наявність іншого майна подружжя, окрім спірного. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно змісту п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. На підставі вищевикладеного, та враховуючи безумовне та добровільне визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що заявлені позовні вимоги слід задоволнити повністю. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, то пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати із сплати судового збору в сумі 640 грн. (а.с.1). Враховуючи викладене,

Outcome: approved