Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

18.04.2019 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 14.01.2020 року уточнила та просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , права на земельну частку (пай) із земель, які знаходяться в колективній власності КСП «Перемога», село Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, в розмірі 2,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості)(сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0062436, виданий Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований 10.09.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №478). Свої вимоги позивач мотивує тим, що письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. №1415/02-14 від 16.08.2018 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із тим, що згідно листа наданого Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 12 листопада 2018 року за №390, інформацію про чинність заповіту посвідченого Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 10 лютого 2000 року за №117 від імені [PERSON] , Комишівська сільська рада не може надати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої просить спадкове майно розділити порівну між усіма спадкоємцями. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, відмовилась від отримання судової повістки, що підтверджується довідкою працівника поштового зв`язку, в силу ч. 9 ст. 130 ЦПК України вважається повідомленою про час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) із земель, які знаходяться в колективній власності КСП «Перемога», село Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, в розмірі 2,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0062436, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого 10.09.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №478, що підтверджено довідкою Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №108 від 08.05.2019 року (а.с. 29). Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.07.2000 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (1963 року) - кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до заповіту від 10.02.2000 року, посвідченого виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №117, [PERSON] все своє майно, яке на день смерті належатиме йому, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, заповів своїй дочці [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.01.1959 року (а.с. 8) батьком [PERSON] значиться [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22.11.1978 року (а.с. 6) [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно листа наданого Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 12 листопада 2018 року за №390, інформацію про чинність заповіту посвідченого Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 10 лютого 2000 року за №117 від імені [PERSON] , Комишівська сільська рада не може надати. Відповідно до довідки Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 14.09.2020 за №367, Комишівська сільська рада повідомляє, що зі слів колишнього секретаря Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Н.Г. Триколич, заповіт посвідчений від імені [PERSON] , 10.02.2000 року, реєстр №117 був скасований 11.02.2000 року секретарем Комишівської сільської ради Н.Г. Триколич зі слів [PERSON] , про що на заповіті вчинено відповідний запис. Підтверджуючих документів, на підставі яких було скасовано заповіт, не має. Відповідно до засвідченої копії реєстру для реєстрації нотаріальних дій Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області запис про скасування заповіту посвідченого від імені [PERSON] , 10.02.2000 року, реєстр №117, відсутній. Так, відповідно до п. 39 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 р. № 22/5, у випадку одержання посадовою особою виконавчого комітету заяви про скасування чи зміну заповіту, так само як і одержання нового заповіту, який відміняє чи змінює раніше посвідчений заповіт, посадова особа виконавчого комітету робить про це відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, в алфавітній книзі обліку заповітів і відповідний напис на примірнику заповіту, який зберігається у виконавчому комітеті Ради народних депутатів. Якщо заповідач подасть примірник заповіту, який знаходиться у нього, то відповідний напис про скасування чи зміну заповіту робиться і на цьому примірнику, після чого він разом із заявою (якщо заповіт скасовано заявою) приєднується до примірника, який зберігається у виконавчому комітеті відповідної Ради народних депутатів. Справжність підпису на заяві про скасування чи зміну заповіту повинна бути нотаріально засвідченою. Якщо заповіт, який скасовується чи змінюється, посвідчений посадовою особою іншого виконавчого комітету або нотаріусом, то заява про скасування чи зміну його направляється заповідачем або посадовою особою виконавчого комітету у ту виконавчий комітет тієї Ради народних депутатів, у державну нотаріальну контору, тому приватному нотаріусу, які посвідчили заповіт, або у державний нотаріальний архів, де зберігається заповіт. Відповідно до ст. 544 ЦК УРСР (1963 року) заповідач вправі в будь-який час змінити або скасувати зроблений ним заповіт, склавши новий заповіт. Заповіт, складений пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або в частині, в якій він йому суперечить. Заповідач може скасувати або змінити заповіт, подавши про це заяву нотаріусу, завідуючому державним нотаріальним архівом, а в населених пунктах, де немає нотаріусів, - посадовій особі виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, яка вчиняє нотаріальні дії. Таким чином, суду не надано доказів зміни або скасування заповіту посвідченого Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 10 лютого 2000 року за №117 від імені [PERSON] . В судовому порядку заповіт посвідчений Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 10 лютого 2000 року за №117 від імені [PERSON] , не оскаржувався. Згідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Осіб, які має право на обов`язкову частку в спадщині, незалежно від змісту заповіту відповідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року), після смерті [PERSON] померлого [INFO] , відсутні. Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно п. 2 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тобто вважається такою, що прийняла спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. №1415/02-14 від 16.08.2018 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із тим, що згідно листа наданого Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 12 листопада 2018 року за №390, інформацію про чинність заповіту посвідченого Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 10 лютого 2000 року за №117 від імені [PERSON] , Комишівська сільська рада не може надати. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved