Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

27 грудня 2017 року [PERSON] предявила вказаний позов, посилаючись на наступні обста- вини. 07 травня 2001 року померла її мати [PERSON], а 12 лютого 2002 року помер її батько [PERSON] Після смерті батьків відкрилась спадщина на земельні ділянки площею 6,16 га кожна, розташовані на території Безімянської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. В липні 2017 року, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вона отримала відмову у звязку з пропуском строку, встановленого законодавством для прийняття спадщини. Вона не мала змоги звернутись у встановлений шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки в 1998 році отримала травму головного мозку, після якої потребувала продовження лікування стаціонарно, а потім амбулаторно, уникати стресів та со- нячного світла, а також регулярно проходити перевірку не менш як 2-3 рази на рік. До теперіш- нього часу вона знаходиться на обстеженні у лікарів, стан її здоровя важкий. Крім того, з 2000 ро- ку її чоловік [PERSON], який помер 29.10.2016 р., тяжко хворів та постійно потребував сторон- нього догляду, вона протягом 16 років його доглядала та не мала можливості виїхати з межі м.Біл- город-Дністровського, де постійно проживає. До того, лікування її та чоловіка потребувало знач- них коштів. Вважала причину пропуску нею строку на прийняття спадщини поважною, просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, що залишилась після смерті батьків. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Позивач пояснила що вона є інвалідом другої групи з 1995 року, постійно хворіє, стан її здоровя не задовільний, їй дуже важко пересуватись, крім того її чоловік - [PERSON] з 2001 року також хворів, у нього був підвищений тиск через аневризму черевного відділу аорти, що в результаті призвело до смерті. Представник позивача зазначила, що [PERSON] на момент смерті батьків вже була інвалі- дом, тому мала та має право на обовязкову частку у спадку. Однак її сестра - відповідач у справі - прийняла спадок самостійно, навіть не повідомивши її про це. Наявність заповіту у справі не від- міняє її права на спадок, вона бажає поновити втрачені спадкові права. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив що посилан- ня позивача на те, що вона постійно хворіє спростовується матеріалами справи, з яких вбачається, що вона хворіла з 2001 по 2003 роки, тобто з того часу у неї було достатньо строку для прийняття спадщини. Крім того, з протоколу патологоанатомічного дослідження, копія якого на а.с.30, слідує що чоловік позивача хворів тільки у 2016 році. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, завідувач Саратської районної дер- жавної нотаріальної контори надіслав заяву паро розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення та доводи учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно довідки серії МСЕ № 022638 та пенсійного посвідчення серії АВ № 303440 (копії на а.с. 6-7) [PERSON] є інвалідом ІІ групи безстроково, отримує пенсію. З копії свідоцтва про народження серії І-ЖД № 524108, виданого повторно 28.07.2017 р. (а. с.8), видно, що позивач народилась 05.07.1953 р., її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] Згідно копій свідоцтв про смерть серії І-ЖД № 489932 та серії І-ЖД № 489933 (а.с.7), мати по- зивача [PERSON] померла 07.08.2001 р., а її батько [PERSON] помер 12.02.2002 р., обоє в с.Безімянка Татарбунарського району Одеської області. З матеріалів справи, а саме копій епікризів (а.с.11-16,19-21,23-24) підтверджується, що [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні з 15.05. по 05.06. 1998 р., з 30.11. по 22.12.2000 р., з 07 по 28.05.2001 р., з 05 по 26.11.2001 р., з 13.03. по 02.04.2002 р., з 29.05. по 14.06.2002 р., з 20.11. по 10.12.2003 р., з 03 по 24.02.2003 р., з 17.05. по 03.06.2004 р. Крім того, у 2007 році вона перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні, та з 03 по 10.06.2014 р. - на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні Білгород-Дністров- ської центральної міської лікарні. З копії витягу з медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого від 06.03.2003 р. (а.с.19) видно, що [PERSON] прооперовано 27.02.2003 р., діагноз міома матки. Тобто зазначеними матеріалами справи підтверджується, що позивач дійсно хворіє з 1998 року до теперішнього часу, постійно потребує лікування. З копій: довідки про причину смерті № 001716 від 29.10.2016 р. та свідоцтва про смерть серії І- ЖД № 475473 (а.с.27-28) видно, що [PERSON], чоловік позивача, помер 29.10.2016 р. Зазначене також вбачається з копій медичної карти стаціонарного хворого та протоколу патолого-анатоміч- ного дослідження № 368 від 29.10.2016 р. (а.с.30-31). Нотаріусом на заяви [PERSON] щодо прийняття спадку після смерті її батьків [PERSON] та [PERSON] повідомлено, що Татарбунарською районною державною нотаріальною конто- рою Одеської області були заведені спадкові справи № 544/2003 та № 578/2003, які передані на зберігання до Одеського державного нотаріального архіву (а.с.31-34). З матеріалів справи (а.с.60-63) видно, що [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спад- щину за заповітом та за законом, посвідчених 22.01.2004 р. державним нотаріусом Татарбунарсь- кої державної нотаріальної контори [PERSON], отримала у спадок після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] право на земельні частки. З копії державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 040542 (а.с.62) слі- дує, що земельна ділянка площею 12,32 га, що розташована на території Безімянської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, належить [PERSON] Згідно довідок Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.63-65 ), [PERSON] та [PERSON] дійсно були зареєстровані і проживали [INFO] імянка Татарбунарського району по день смерті, разом з ними проживала їх дочка [PERSON] з дітьми. Як вбачається з копій спадкових справ до майна померлих [PERSON] та [PERSON], заве- дених Татарбунарською державною нотаріальною конторою 20.12.2003 р. та 09.12.2003 р. (а.с.79- 100), [PERSON] звернулась на адресу нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті її батьків [PERSON] та [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) розміром 6,2 в умовних кадастрових га, що залишилась після смерті [PERSON], та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) розміром 6,2 в умовних кадастрових га, що залиши- лась після смерті [PERSON] За змістом ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізи- чної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як передбачено ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі від- сутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спад- кування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спад- кування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця…, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час від- криття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийнят- тя спадщини. Заяву про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ч.3 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самовря- дування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прий- няття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п.24 своєї постанови від 30.05.2008 р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" розяснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установ- лений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового ст- року для прийняття спадщини, відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Суд, відповідно до п.24 вказаної постанови, вирішуючи питання про визначення особі додатко- вого строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, іс- тотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прий- няття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини у звязку зі станом здоровя та важким матеріальним становищем. Вона є інвалідом другої групи з 1995 року, постійно хворіє до теперішнього, потребує догляду лікарів, крім того її чоловік - [PERSON] з 2001 року також хворів, що потребувало постійного догляду за ним. Посилання представника відповідача про те що у позивача було достатньо строку для прийнят- тя спадщини спростовується матеріалами справи. За таких обставин, суд вважає можливим надати позивачу додатковий строк на прийняття спа- дщини після своїх батьків тривалістю в три місяці, так як є підстави вважати, що вона пропусти- ла строк для прийняття спадщини з поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: approved