Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

[PERSON] (далі-заявник) звернувся до Монастириського районного суду Тернопільської області з заявою про встановлення факту належності йому, [PERSON], [INFO], архівної довідки від 24.03.2015 року №К-1955, виданої Державним архівом Львівської області про підтвердження факту переселення в 1946 році в Тернопільську область з с.Висова Горлицького повіту Краківського воєводства [PERSON], у складі родини, головою якої був [PERSON], [INFO], де він записаний як [PERSON], [INFO]. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що він, [PERSON], народився 10.10.1945 року в с.Висова Польща, проте, згідно архівної довідки від 24.03.2015 року №К-1955, виданої Державним архівом Львівської області, в документах архіву значиться, що родина у складі: голови родини [PERSON], [INFO], члени родини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в 1946 році була переселена в Тернопільську область з с.Висова Горлицького повіту Краківського воєводства [PERSON], де він, [PERSON], був зазначений як «[PERSON], [INFO]». Окрім цього в заяві зазначає, що в звязку з розбіжностями в архівних даних та даних зазначених у актових записах, він не може підтвердити факт переселення в 1946 році з [PERSON] в Тернопільську область та виготовити карту переселенця. [PERSON] в судовому засіданні свої заявлені вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Державного архіву Львівської області в судове засідання не зявився, проте подав заяву про розгляд справи без участі їх представника. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Визначаючись із заявленою вимогою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів суд враховує таке. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. В даному випадку встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявникові для підтвердження факту переселення в 1946 році з [PERSON] в Тернопільську область та для виготовлення карти переселенця. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Таким чином, факт, що просить встановити заявник має юридичне значення. Судом не виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту повязане з вирішенням спору про право. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлено наступне. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (з подальшими змінами) при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Так, згідно архівної довідки від 24.03.2015 року №К-1955, виданої Державним архівом Львівської області, значиться, що в 1946 році з с.Висова Горлицького повіту Краківського воєводства, [PERSON] в Тернопільську область була переселена родина у складі: голова родини [PERSON], [INFO], члени родини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 1945 року народженняна. Як вказує [PERSON] у поданій заяві, що у вищевказаному документі він був зазначений як «[PERSON], [INFO]» в звязку з чим існують розбіжності в архівних даних та даних зазначених в актових записах. Документами, які підтверджують родинні відносини [PERSON], [INFO] з особами вказаними в архівній довідці від 24.03.2015 року №К-1955, виданої Державним архівом Львівської області є свідоцтво про народження [PERSON], серії ІІ-УР №951146, згідно якого [PERSON], яка також зазначена в даній архівній довідці про переселення, є мамою заявника; посвідкою уродженця, згідно якої день народження та місце народження переселенця «Копчі С.» [INFO] збігається з даними вказаними в архівній довідці «[PERSON], [INFO] с.Висова, Польща» та в паспорті заявника серії МС 266398, згідно якого [PERSON], [INFO], народився в с.Висова, Польща. Окрім зазначеного свідок [PERSON] (дів.[PERSON]) в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою заявника [PERSON] і дійсно в 1946 році в складі родини сімї «Копчів» разом з своїм братом [PERSON] була переселена з с.Висова Горлицького повіту Краківського воєводства, [PERSON] в Тернопільську область. З вищезазначеного випливає, що при складанні правовстановлюючого документа органом, який його складав, була допущена помилка при записі побатькові [PERSON] А тому беручи вищевказане до уваги та аналізуючи всі подані заявником докази в їх сукупності, пояснення свідка, суд приходить до переконання, що «Копча Степан Федорович», [INFO] і «[PERSON], [INFO]», є одна і та ж особа. Отже, факт належності [PERSON], архівної довідки від 24.03.2015 року №К-1955, виданої Державним архівом Львівської області, підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями наданими свідком в судовому засіданні. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що [PERSON] та «Копча Степан Теодорович» є одна і та ж особа, то заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved