Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

27.01.2021 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої вказала, що на підставі свідоцтва про право власності серії АБ №11592 від 28.05.2001 року вона є власником будинку [ADDRESS] де також зареєстровані онук [PERSON] та син [PERSON] , але не проживають з 2010 року, оскільки перебувають за кордоном. Позивач вказує, що зверталась до відповідачів з проханням добровільного зняття з реєстрації, проте останні не вжили жодних заходів для цього. Зазначає, що прагне зняти з реєстрації відповідачів з метою отримання більшої субсидії на житло, так як коштів на комунальні платежі за п`ятьох осіб їй не вистачає, окрім того відповідачі не беруть участі в утриманні будинку, прибудинкової території та ремонтних робіт. Враховуючи викладене, просить суд визнати [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням по [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, проте подала клопотання з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.22). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про день, час, місце слухання справи повідомлялися належним чином, у тому числі судовими оголошеннями, які були розміщені на офіційному веб-порталі Судової влади України. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. Дослідивши письмові докази у справі, приходжу до наступного висновку. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про право власності на житловий будинок серії АБ №11592 від 28 травня 2001 року [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями розташований в [ADDRESS] (а.с.7). Як вбачається з довідки Городищенської сільської ради Луцького району від 25 січня 2021 року №18 окрім позивача за адресою [ADDRESS] до складу зареєстрованих входять також відповідачі - [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Факт реєстрації відповідачів за вказаною адресою підтверджується також копією будинкової книги №129086 (а.с.8-12). Із актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] проведених за адресою [ADDRESS] від 15.01.2020 року, 19.08.2020 року та 25.01.2021 року, за участю старости, заявниці та сусідів вбачається, що [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем реєстрації більше десяти років. Отже судом встановлено, що відповідачі за місцем своєї реєстрації будь-якої участі в утриманні житла не приймають, а факт реєстрації відповідачів у спірному будинку позбавляє позивача можливості розпоряджатися своїм майном. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідачі будучи членами сім`ї позивача без поважних причин не проживають у належному йому будинку понад 1 рік. При цьому, про існування будь-яких домовленостей між відповідачами і власником житла жодних доказів надано не було. Також, доказів того, що відповідачам чиняться перешкоди у праві користування житловим приміщенням, в якому вони зареєстровані, останніми надано не було. Разом з тим, відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі передбачені законодавством підстави для визнання [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням по [ADDRESS] . Отже проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Враховуючи викладене,

Outcome: approved