Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

19 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту про те, що [PERSON] , який помер [INFO] , є її сином. Заявник зазначає. що після смерті її сина відкрилась спадщина на майно, яке йому належало, а саме на частику у квартирі [ADDRESS] , право спільної власності на яку посвідчене свідоцтвом про право власності на житло, виданим виконавчим комітетом Ананьївської міської ради 01 грудня 2000 року на підставі розпорядження від 30 листопада 2000 року №263, та на земельну ділянку площею 2 га, розташовану на території Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області. Заповіту щодо розпорядження своїм майно [PERSON] не залишив Заявник вказує, що після смерті сина нею спадщина прийнята, заведено спадкову справу №215/2019. Від спадщини відмовились батько спадкодавця [PERSON] , та його донька [PERSON] , 2001 року народження, про що подали до нотаріальної контори відповідні заяви. Під час вивчення нотаріусом наданих документів з`ясувалось, що не простежується родинний зв`язок між заявником та її сином. Так в свідоцтві про народження сина російською мовою його та її прізвище вказано « [PERSON] ». На ім`я [PERSON] 03 липня 2015 року Роздільнянським РС ГУДМС України в Одеській області видано паспорт громадянина України. Саме тому під час реєстрації смерті у актовому записі №475 від 27 грудня 2018 року, складеному Ананьївським РВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, прізвище її сина вказано « [PERSON] ». Шлюб між нею та батьком її сина [PERSON] зареєстровано 08 червня 1974 року , та в свідоцтві про укладення шлюбу російською мовою прізвище чоловіка та її після реєстрації шлюбу зазначено - « [PERSON] ». Проте в її паспорті громадянина України її прізвище вказано - « [PERSON] ». Заявник вважає, що розбіжності в написанні прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » пов`язані з різними варіантами його перекладу з російської мови на українську, у зв`язку з чим звернулась до суду просить задовольнити її заяву. В судове засідання заявник не з`явилась, однак надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути без її участі. Заяву просить задовольнити в повному обсязі. Крім того просить залишити без розгляду її клопотання щодо допиту свідків по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с.37). Представник заінтересованої особи в судове також не з`явився, однак надав письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність. Не заперечує проти задоволення заявлених вимог, а також підтверджує той факт, що [PERSON] дійсно є сином заявника(а.с.38). Враховуючи те, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, а розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, взявши до уваги заяви заявника та представника заінтересованої особи, вивчивши та перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що заявлені вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії паспорту заявник - [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Градка Узденського району Мінської області, мешканка [ADDRESS] (а.с.5-6). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27 грудня 2018 року Ананьївським РВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, встановлено, що прізвище померлого зазначено - « [PERSON] »(а.с.7). Відповідно до копії довідки Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області №275 від 27 березня 2019 року [PERSON] був зареєстрований та мешкав в с. Ананьїв Другий Ананьївського району Одеської області по день своєї смерті - [INFO](а.с.8). У свідоцтві про народження спадкодавця серії [NUMBER] , виданому 20 липня 1977 року, його прізвище російською мовою вказано « [PERSON] », прізвища батька та матері також вказані « [PERSON] »(а.с.9). У паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому на ім`я спадкодавця Роздільнянським РС ГУДМС України в Одеській області, його прізвище українською мовою вказано « [PERSON] », російською « [PERSON] »(а.с.10-11). У свідоцтві про право власності на житло від 01 грудня 2000 року прізвище спадкодавця вказано « [PERSON] »(а.с.12). З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №108353585 від 20 грудня 2017 року, встановлено, що спадкодавець є власником земельної ділянки площею 2 га, та його прізвище як власника цієї земельної ділянки зазначено « [PERSON] »(а.с.13). Відповідно до копії інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №56312087 від 28 травня 2019 року, у спадковому реєстрі заповіти від імені [PERSON] не зареєстровані(а.с.14). У відповідності до копії витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі №56312447 від 28 травня 2019 року у спадковому реєстрі 28 травня 2019 року заведено спадкову справу №64241361. Спадкодавець [PERSON] (а.с.16). Своїми заявами від 13 червня 2019 року та 28 травня 2019 року [PERSON] , та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] (а.с.17-18). У свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] прізвище заявника та її чоловіка після укладення шлюбу російською мовою вказано « [PERSON] »(а.с.19). Своїм листом №1158/02-14 від 26 червня 2019 року державний нотаріус Ананьївської районної державної нотаріальної контори Мороз Н.О. рекомендувала заявнику звернутися до суду з відповідною заявою про встановлення факту родинних відносин між заявником та її сином, оскільки з наданих документів відсутня можливість простежити родинну лінію між заявником та спадкодавцем(а.с.20). Спадкодавець був зареєстрований з 25 січня 1995 року по 19 січня 2004 року в [ADDRESS] , про що свідчить копія довідки Ананьївської міської ради №441 від 01 липня 2019 року(а.с.21). Відповідно до копій адресної картки та картки реєстрації особи прізвище спадкодавця вказано « [PERSON] »(а.с.23-24). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно з Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення», наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 та п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п.7 вказаної постанови Пленуму, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що родинні стосунки заявника [PERSON] та [PERSON] підтверджені, оскільки дійсно з копії свідоцтва про укладення шлюбу встановлено, що заявник уклала шлюб з « [PERSON] » (запис зроблено російською мовою), та після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище « [PERSON] » (запис зроблено російською мовою). В свідоцтві про народження спадкодавця його прізвище російською мовою вказано « [PERSON] », батьків також « [PERSON] ». У паспорті громадянина України на ім`я заявника її прізвище російською мовою вказано « [PERSON] », українською « [PERSON] », у паспорті громадянина України на ім`я спадкодавця його прізвище російською мовою вказано « [PERSON] », українською « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть його прізвище вказано українською мовою « [PERSON] », тобто, в результаті вивчення зазначених документів судом встановлено, що відомості про прізвище заявника та спадкодавця, вказані в цих документах у різних варіантах, є результатом різних варіантів його перекладу, а тому заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved