Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

27.12.2019 року позивач звернулася в суд з даним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2017 року перебуває у шлюбі з відповідачем, за час спільного життя у них народився син [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем у неї не склалося, причиною цього стала відсутність взаєморозуміння та поваги, різниця характерів та поглядів на життя. Внаслідок зазначеного сторони з липня 2019 року спільно не проживають, та не підтримують подружніх відносин, за цей час вона зрозуміла, що їх шлюб існує формально, а перебування у шлюбі суперечить її інтересам, тому просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просить залишити за нею прізвище " [PERSON] ". Позивач в судове засідання не з`явилася, однак її представник [PERSON] , через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у їх відсутність та зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Однак позивач, у підготовчому судовому засіданні 03.03.2010 року, позовні вимоги визнав, зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує, однак не згідний, щоб після розірвання шлюбу залишити за позивачем прізвище « [PERSON] », яке вона набула у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони 21.08.2017 року зареєстрували шлюб у Зубрянській сільській раді Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 21.08.2017 року. За час перебування у шлюбі у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, вони з липня 2019 року спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Дані обставини унеможливлюють перебування позивача та відповідача у шлюбі, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки закон надає особі, яка при реєстрації шлюбі змінила своє прізвище на прізвище чоловіка, право іменуватися цим прізвищем й надалі після розірвання шлюбу, суд не приймає до уваги заперечення відповідача в цій частині. Також з відповідача у відповідності зі ст.141 ЦПК України, слід стягнути в користь позивача 768,40 грн. понесених нею судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved