Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Управління державної міграційної служби України в Луганській області про усунення перешкод в користуванні квартирою № 10 у будинку № 36-А, який розташований за адресою: місто Рубіжне, вулиця Леніна, визнавши [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування цим житловим приміщенням. Про місце, день та час розгляду справи по суті, особи, які беруть участь у справі повідомлялись належним чином. Позивач та відповідач просили розглянути справу без їх участі. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснювався за відсутності позивача та відповідача, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Обґрунтовуючи необхідність задоволення позову, позивач вказував на те, що квартира №10 у будинку №36-А, який розташований по вулиці Леніна у місті Рубіжне Луганської області, отримана ним у спадщину. З моменту отримання ним спадщини разом з ним проживала його донька, яку він зареєстрував 18 червня 2013 року у вказаній квартирі. Але з вересня 2006 року [PERSON] у спірні квартирі не проживає, тому позивач вважає, що відповідач втратила право користування цією квартирою. А оскільки відповідач сама не здійснила зняття з реєстрації у цій квартирі свого місця проживання, це заважає позивачу повною мірою використовувати свої повноваження власника на вільне використання та розпорядження квартирою. Відповідач подала заяву про визнання позову у повному обсязі. При цьому зазначила, що правові наслідки повного визнання позову їй відомі та зрозумілі. А їх розяснення з боку суду не потребує. Відповідно до положень частини 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Отже, зважаючи на те, що відповідач подала письмову заяву, якою безумовно визнала позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому, оскільки позивач просять суд захистити його порушене право способом, який передбачений законом, зокрема шляхом визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], [PERSON], а вона при цьому визнає вказані вимоги, суд вважає, що вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved