Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом в інтересах [PERSON] мотивуючи тим, що [INFO] померла мати останньої [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно. До складу спадкового майна ввійшла, в тому числі, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8830 га, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №040880. [PERSON] прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим, будучи спадкоємцем першої черги за законом. Однак оригінал вище згаданого державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №040880 було втрачено, у зв`язку з чим [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі. Просив визнати за останньою право власності на цю земельну ділянку в порядку спадкування за законом. [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Представник відповідача Миколаївської сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Зокрема, судом встановлено, що [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] , яка мешкала в с. Миколаївка, Буринського району, Сумської області, у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшла, в тому числі, земельна ділянка площею 3,8830 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №040880, яку прийняла [PERSON] будучи спадкоємець першої черги за законом, відповідно до ст.529, п.1) ч.1 ст.549 ЦК УРСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується, свідоцтвом про смерть [PERSON] , довідкою Миколаївської сільської ради, свідоцтвом про народження [PERSON] , свідоцтвом про одруження [PERSON] , копією державного акта, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, рішенням Миколаївської сільської ради «Про затвердження технічного звіту по передачі в натурі земельних часток (паїв) і видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам-власникам земельних сертифікатів бувшого КСП «Дружба» с.Миколаївка», звітом про експерто-грошову оцінку земельної ділянки, копією паспорта [PERSON] , інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.6-9,14-39,51-53). Разом з тим, [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вище згадану земельну ділянку, оскільки оригінал зазначеного державного акта за невідомих обставин було втрачено, а дублікат отримати [PERSON] не спроможна, у зв`язку з внесенням змін до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до яких з 01 січня 2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються, однак документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою видані до набрання чинності цим Законом , є дійсними (п.10 ст.28-1 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр»), що підтверджується витягом з газети «Рідний край», роз`ясненням відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області та роз`ясненнями нотаріуса (а.с.10-13). Крім того, зазначений вище державний акт виданий 06.11.2001 року, тобто після смерті [PERSON] , що також вбачається з копії державного акту (а.с.14). Статтею 131 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст.1218 ЦК України До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. При цьому ч. 2 ст.373 цього Кодексу встановлено, що право на землю гарантується Конституцією. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. В силу ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак втрата оригіналу вищевказаного правовстановлюючого документа також унеможливлює отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину, оскільки в силу п.4.15 Глави 10 Розділу ІІ "Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Мінюсту України 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ч.1 ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, а також те, що [PERSON] прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved