Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], звернувся в суд з позовом до Раковецької сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок, розташований по [ADDRESS], належав дідові позивача - [PERSON]. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,14 га, що доводиться довідкою Раковецької сільської ради № 553 від 08.06.2016 року. Згідно Виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8059 від 10.05.2017 року право власності на житлове господарство не було зареєстровано. [INFO] [PERSON] помер. За життя, 19.01.2010 року [PERSON] вчинив на користь позивача заповіт, згідно якого розпорядив йому житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] та все інше своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернувся з заявою до Городенківської районної державної нотаріальної контори, де 02.06.2017р. отримав Постанову в.о. державного нотаріуса Городенківської РДНК про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Позивач постійно проживав разом з дідом, вели спільне господарство; позивач здійснював догляд за дідом та проводив його поховання. Дружина діда, бабуся позивача, [PERSON] померла [INFO]. Інших претендентів на спадкове майно немає. Після смерті діда позивач своєчасно звернувся в нотаріальну контору з метою реалізації спадкових прав та фактично вступив в управління спадковим майном - користується спадковим майном на власний розсуд, виготовив технічну документацію за власні кошти, обробляє земельну ділянку, тобто своїми діями фактично прийняв спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 р.) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва. До часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в ред.2003 року та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. У відповідності до технічного паспорта житлове господарство по [ADDRESS] складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 64,1 кв.м, житловою площею 41,2 кв.м, літньої кухні, сараю, стодоли, стайні, комори, гаража, погребу, вбиральні та огорожі. Будівництво житлового будинку здійснено у 1956 році, господарські будівлі зведені протягом 1968-1981 років. Інвентаризаційна вартість даного житлового господарства становить 73 209 грн. За результатами проведення технічного обстеження згаданого будинковолодіння встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від Раковецької сільської ради до суду поступила заява про розгляд справи у відсутності представника сільської ради. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 22 грудня 1984 року Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що позивач [PERSON] народився [INFO] в с. Воронів, актовий запис № 18 від 22.12.1984р., його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 24.05.1962р. Обертинським райбюро ЗАГС Станіславської області доводиться, що відповідачка, мати позивача, народилася [INFO] в с. Раковець, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Після одруження 17 листопада 1980 року з [PERSON], прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] в с. Раковець, актовий запис № 2 від 16.01.2001 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 16.01.2001 року. [PERSON] помер [INFO] у віці 88 років в с. Раковець, актовий запис № 17 від 15.11.2016 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 15.11.2016 року виконкомом Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. За заповітом, посвідченим 19 січня 2010 р. секретарем виконавчого комітету Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], уродженець с. Раковець, ідентифікаційний код № [NUMBER], належний йому на правах особистої власності жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], земельну ділянку, земельний та майновий пай, усе інше майно та цінні папери з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, що буде належати йому на день смерті і на що він згідно закону матиме право, - заповів внуку [PERSON]. Згідно виписки із погосподарської книги № 3 особовий рахунок [NUMBER] Раковецької сільської ради в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: з 1991 по 1995рр., з 1996 по 2000рр. - голова господарства [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]; з 2001-2005рр.- голова господарства [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO], померла [INFO] а/з №2 від 16.01.2001р. та син [PERSON],[INFO], помер [INFO] а/з №3 від 10.02.2003 року; з 2006 по 2017рр. - голова господарства [PERSON], [INFO], помер [INFO] а/з №17 від 15.11.2016р., що стверджується довідкою № 425 від 05.05.2017р., виданою Раковецькою сільською радою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З 2008 року і до дня смерті 13.11.2016 року а/з №17 від 15.11.2016 р. [PERSON], [INFO] проживав в господарстві дочки [PERSON], [INFO] разом із внуком [PERSON], [INFO] в с. Воронів, спільно вели домашнє господарство; [PERSON] дійсно здійснював похорон [PERSON] за власний кошт, що доводиться довідкою № 552 виданою 08.06.2017р. виконавчим комітетом Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Наведене свідчить про те, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті діда [PERSON], як спадкоємець за заповітом. До спадкового майна померлого [PERSON] належить житловий будинок по [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори від 02.06.2017 р. № 1027/02-31 слідує, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті діда [PERSON], померлого [INFO], на житловий будинок [ADDRESS], так як ним не надано документ, який посвідчував би право власності спадкодавця [PERSON] на вищезгаданий житловий будинок. Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8059 від 10.05.2017 стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] не зареєстровано. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], складеного 18.05.2017 р., встановлено, що житловий будинок збудований в 1956 р., господарські будівлі та споруди збудовані в 1968, 1972, 1979, 1981 роках, їх інвентаризаційна вартість становить 73 209 грн. [ADDRESS], де проживав [PERSON], [INFO], була змінена, бувша назва [ADDRESS], що доводиться копією довідки № 442, виданою 10.05.2017 року виконавчим комітетом Раковецької сільської ради. Згідно довідки № 553, виданої 08.06.2017р. виконавчим комітетом Раковецької сільської ради, за домогосподарством [PERSON], який помер [INFO] а/з №17 від 15.11.2016р. в [ADDRESS] числиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель площею 0,14 га. Після смерті діда позивач прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, однак, через відсутність правовстановлюючих документів про власність спадкодавця на цей будинок, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON], права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] судом не встановлено, відповідач не заперечує відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 316, 317, 328, 1216, 1221, 1223, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved