Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

25 листопада 2014 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ВДВС Костянтинівського МУЮ про звільнення з арешту майна. У своїй позовній заяві позивач просить задовольнити його позовні вимоги та звільнити з арешту будинок, що розташований в [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15.04.1998р. було накладено арешт на будинок [ADDRESS].20.07.2001р. вказаний будинок був придбаний згідно договору купівлі-продажу батьком позивачки, який помер [INFO]. Після його смерті позивачка не може оформити спадкові права на цей будинок у зв'язку із наявністю вказаного арешту. В судове засідання представник позивача з'явилась, позовні вимоги підтримала з підстав які зазначені у позовній заяві та дала аналогічні пояснення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був повідомлений про розгляд справи належним чином. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] від [INFO]. (а.с. 7). Позивачка [PERSON] є дочкою покійного [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 14.01.1954р. (а.с. 5), прізвище змінила внаслідок укладення шлюбу (а.с. 6, 21). Як вбачається із матеріалів справи (а.с.17,18) позивачка проживала спільно з покійним [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] та спадщину прийняла, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України так як спільно проживала з ним на момент його смерті. На момент смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, на яке претендує позивачка, а саме житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продаж від 20.07.2001р. р.№ 4096 (а.с. 4) та земельна ділянка площею 0,1 га., що розташована за адресою: [ADDRESS] та підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН №052775 (а.с. 8). Як стверджує позивач, вона не може отримати у встановленому законом порядку у спадок житловий будинок [ADDRESS] у зв'язку із наявністю заборони у вигляді арешту на вказаний будинок. Судом встановлено, що дійсно, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с. 22) станом на 05.11.2014р. міститься арешт на спірний будинок, підставою якого є ухвала Костянтинівського міського суду від 15.04.1998р. Причому арешт числиться на власника [PERSON]. Згідно довідки Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25.11.2014р. №30415, позовні заяви, де відповідачем є [PERSON] за період часу з 1996р. по 1999р. до суду не надходили. Таким чином, судом встановлено, що на об'єкті спадкового майна, яке прийняла, проте не оформила позивачка, міститься обтяження у вигляді арешту, вжитого на підставі судового рішення - ухвали від 15.04.1998р.. З огляду на те, що судом не встановлено конкретного провадження, в межах якого винесена ухвала Костянтинівського міського суду від 15.04.1998р., то позивач не має процесуальної можливості звернутись до суду в порядку визначеному ч. 3 ст. 154 ЦПК України. Відтак, його право підлягає захисту шляхом звернення до суду в загальному порядку в межах позовного провадження, що співвідноситься із способом захисту цивільних прав, який визначений у п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України - припинення дії, яка порушує право. Аналогічна правова позиція відображена у Листі Верховного Суду України "Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України" від 01.04.2014р. Суд прийшов до висновку, що такий спосіб цивільного захисту шляхом звернення до суду із позовом про зняття арешту з майна є можливим, так як відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Розглянувши вказаний позов, суд прийшов до переконання, що такий є підставний та обґрунтований виходячи з наступних мотивів. Як встановлено судом із досліджених по справі доказів, арешт на майно був накладений згідно ухвали суду від 15.04.1998р., натомість при укладенні договору купівлі-продажу цього майна 20.07.2001р., в п. 4 договору продавець засвідчив, що вказаний житловий будинок до цього часу нікому іншому не проданий, не подарований, в спорі і під забороною не перебуває. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З огляду на те, що арешт, який накладений на підставі ухвали суду від 15.04.1998р. є перешкодою у розпорядженні належним позивачці майном, то така перешкода має бути усунута на її вимогу. Відтак, даний позов підлягає до задоволення повністю, як підставний та обґрунтований.

Outcome: approved