Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 07.08.1999 року, зареєстрованого виконкомом Березниківської сільської ради, Свалявського району, запис за № 15. Від перебування в шлюбі мають доньку [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач мотивує тим, що спільне життя з відповідачем погіршилося, втратилися почуття один до одного, повага та взаєморозуміння, зявилася різниця у поглядах на сімю та сімейне життя, що призводить до негативного спілкування та фактичного припинення шлюбних відносин. У звязку з цим, позивач просить шлюб між ним та відповідачем розірвати. В судове засідання позивач не зявився, надавши суду заяву (вх. № 3902 від 09.06.2017 року) про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, примирення не бажає, просить позов задовольнити та шлюб розрівати, (а.с. 11). В судове засідання відповідач не зявився, надавши суду заяву (вх. № 3903 від 09.06.2017 року) про розгляд справи у її відсутності, проти заявлених вимог не заперечує, примирення не бажає, просить шлюб розрівати (а.с. 12). Дослідивши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в ній даних чи доказів та доходить слідуючого висновку. ПЛЕНУМ ВЕРХОВНОГО СУДУ у своїй Постанові № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", п. 10 розяснив, що: Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя». Згідно ст. 11 ЦПК України\~- суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 1999 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії I-ФМ № 152996, виданим виконавчим комітетом Березниківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, запис за №15 від 07.08.1999 року (оригінал свідоцтва про шлюб додано до матеріалів справи (а.с. 3)). Відповідно до ст. 174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, та не порушує прав, свобод чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 104 ч. 2 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 105 ч.3 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені докази в судовому засіданні та зважаючи на те, що відповідач позов визнає і це не суперечить закону, та не порушує прав, свобод та інтересів подружжя, суд доходить висновку, що шлюб між позивачем та відповідачем слід розірвати.

Outcome: approved