Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

16.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», в якому просить визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно (квартиру), що розташована за адресою: м.Львів, вул. Тичини, 11/1 у м.Львові, скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони та його відчуження Шевченківського відділу державної виконавчої служби [PERSON] міського управління юстиції від 23 лютого 2015 року винесену у виконавчому провадженні №45245605 щодо нерухомого майна (квартири), яка розташована за адресою: вул.Тичини, 11/1 у м.Львові, зобовязати Шевченківський відділ державної виконавчої служби [PERSON] міського управління юстиції зняти арешт, що накладений на квартиру [ADDRESS] на підставі постанови ВП №45245605 від 23.02.2015 року, всі види витрат просить покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 12 січня 2015 року у відповідності до законодавства проведено реалізацію арештованого майна (електронні торги), на яких одним із лотів було виставлено обєкт нерухомого майна (квартиру) за адресою: вул. Тичини, 11/1 у м. Львові. Переможцем вищевказаних торгів визнано [PERSON], що підтверджується Протоколом №38566. У відповідності до пп.1 п.4 ІХ Розділу Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, що затверджений наказом МЮУ від 16.04.2014 №656/5 «Про проведення експерименту із запровадження порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» (надалі Тимчасовий порядок), після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів та копій документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець протягом п'яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги або акт про реалізацію предмета іпотеки і затверджує його у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Позивач провів повний розрахунок 20.01.2015 року, що підтверджується квитанцією №171, тим самим виконав всі свої обовязки щодо набуття у власність нерухомого майна (квартири) за адресою: вул. Тичини, 11/1 у м. Львові, що реалізовувалося через електронні торги. Акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки затверджений начальником Шевченківського ВДВС [PERSON] МУЮ [PERSON] 30.01.2015 року. У відповідності до ч.6 ст.47 Закону України «Про іпотеку», протягом п'яти робочих днів з дня надходження від державного виконавця акта про реалізацію предмета іпотеки організатор проведення прилюдних торгів видає цей акт покупцеві, нотаріально засвідчені копії акта надсилає іпотекодержателю та іпотекодавцю. Акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки направлено на адресу [PERSON] через поштове відділення лише 26.02.2015 року. У відповідності до п.4 розділу ІХ Тимчасового порядку, не пізніше наступного робочого дня з дня затвердження акта про проведені електронні торги державний виконавець виносить постанову про зняття арешту з реалізованого майна, накладеного органами державної виконавчої служби . Заступником начальника відділу Шевченківського ВДВС [PERSON] [PERSON], 31 січня 2015 року винесено постанову ВП №43254903 про звільнення реалізованого майна з під арешту, а саме квартири, що розташована за адресою:вул. Тичини, 11/1 у м. Львові. Для отримання свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів Позивач 06.03.2015 року звернувся до приватного нотаріуса [PERSON]. При перевірці відомостей про нерухоме майно квартиру №1 у будинку 11, розташованому на вулиці Тичини у місті Львові, що придбана Позивачем, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виявлено арешт, накладений державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби [PERSON] міського управління юстиції [PERSON], на підставі постанови ВП №45245605 від 23.02.2015 року. Боржником у ВП № 45245605 є [PERSON]. За таких обставин, Позивачу на підставі ст.49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Також зазначає, що арешт на підставі постанови ВП №45245605 від 23.02.2015 року накладений після реалізації нерухомого майна квартири №1 у будинку 11, розташованому на вулиці Тичини у місті Львові через прилюдні торги і після фактичного вибуття такої квартири з права власності попереднього Боржника. Наклавши такий арешт на підставі постанови ВП №45245605 від 23.02.2015 року порушено порядок реалізації майне через електронні торги, оскільки Позивач позбавлений законодавчо наданого права на отримання свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та реєстрацію права власності на законно придбане нерухоме майно. При цьому стягувачем у ВП №43254903 у ході якого 12.01.2015 року було продано квартиру Позивачу виступав ПАТ КБ «Надра» - Відповідач 2, так само як і у ВП №45245605, в ході якого 23.02.2015 року накладений арешт на квартиру, яка вже реалізована через прилюдні торги. Також, нерухоме майно квартира №1 у будинку 11, розташованому на вулиці Тичини у місті Львові перебуває в іпотеці в ПАТ КБ «Надра». За рахунок коштів Позивача, сплачених за придбання нерухомого майна квартири частково покрито борг Відповідача 1 перед Відповідачем 2 за кредитним договором №153/48/08-f від 30.07.2008 року у ВП №43254903. Враховуючи факт не оскарження ні Відповідачем 1 ні Відповідачем 2 проведені торги, це свідчить про їхню згоду з їх проведенням та визнання переходу права власності від [PERSON] до нового власника [PERSON] Будучи у судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 04.03.2015 року (а.с.21) позовні вимоги підтримала в повному обсязі та надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. В останнє судове засідання подала копію інформаційної довідки від 12.08.2015 року з якої підтверджується, що станом на день розгляду справи арешт на квартиру не знятий. Відповідач [PERSON] та представник ПАТ Комерційний банк «Надра» у судове засідання не зявився повторно, хоча належним чином були повідомлений про розгляд справи, про що є у справі рекомендоване поштове повідомлення (а.с.25), заперечень на позовну заяву ними до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник третьої особи Шевченківського ДВС у судове засідання повторно не прибув, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи, про що є у справі рекомендоване поштове повідомлення (а.с.26, 29), заперечень на позовну заяву ним до суду подано не було, а тому суд у відповідності до вимог статей 169 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач 12 січня 2015 року у відповідності з положеннями статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2014 року N 332-р «Про проведення експерименту із запровадження нової системи реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» на електронних торгах з реалізації арештованого майна: обєкта нерухомого майна придбав квартиру1 на вул.Тичини, 11 у м. Львові, що підтверджується Протоколом №38566 (а.с.6). У відповідності до пп.1 п.4 ІХ Розділу Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, що затверджений наказом МЮУ від 16.04.2014 №656/5 «Про проведення експерименту із запровадження порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» (надалі Тимчасовий порядок), після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів та копій документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець протягом п'яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги або акт про реалізацію предмета іпотеки і затверджує його у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Як убачається з копії квитанції № 171 від 20.01.2015 року [PERSON] провів повний розрахунок за придбаний обєкт (а.с.7). З цього часу позивач виконав всі свої обовязки щодо набуття у власність нерухомого майна (квартири) за адресою: вул. Тичини, 11/1 у м. Львові, що реалізовувалося через електронні торги. У відповідності до п.5 розділу ІІІ Тимчасового порядку, підготовка, організація та проведення електронних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюються з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про іпотеку». Згідно ч.2,3,4 ст.47 ЗУ «Про іпотеку», протягом п'яти робочих днів з дня надходження коштів від реалізації предмета іпотеки державний виконавець складає акт про реалізацію предмета іпотеки, який підписується державним виконавцем, затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, скріплюється печаткою цього органу та не пізніше наступного дня надсилається до організатора прилюдних торгів. Державний виконавець не може відмовити у видачі акта про реалізацію предмета іпотеки, якщо така реалізація здійснювалася відповідно до вимог цього Закону. Як убачається з копії Акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником Шевченківського ВДВС [PERSON] МУЮ [PERSON] такий виготовлений та затверджений 30.01.2015 року (а.с.8). У відповідності до ч.6 ст.47 Закону України «Про іпотеку», протягом п'яти робочих днів з дня надходження від державного виконавця акта про реалізацію предмета іпотеки організатор проведення прилюдних торгів видає цей акт покупцеві, нотаріально засвідчені копії акта надсилає іпотекодержателю та іпотекодавцю. З пояснень представника позивача та листа від 26.02.2015 року ДП «Інформаційний центр», Акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки направлено на адресу [PERSON] через поштове відділення лише 26.02.2015 року. При цьому державний виконавець не надав доказів, якою датою акт був направлений ДП «Інформаційний центр». У відповідності до п.4 розділу ІХ Тимчасового порядку, не пізніше наступного робочого дня з дня затвердження акта про проведені електронні торги державний виконавець виносить постанову про зняття арешту з реалізованого майна, накладеного органами державної виконавчої служби . Так, 31 січня 2015 року заступником начальника відділу Шевченківського ВДВС [PERSON] МУЮ [PERSON] винесено постанову ВП №43254903 про звільнення реалізованого майна з під арешту, а саме квартири, що розташована за адресою:вул. Тичини, 11/1 у м.Львові (а.с.10). Згідно ч.5 ст.47 Закону України «Про іпотеку», на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів. Постановою у ВП №45245605 від 23.02.2015 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби [PERSON] міського управління юстиції [PERSON] накладений арешт на спірну квартиру (а.с.11,12,30). З даної інформаційної довідки вбачається, що ініціатором накладення арешту на реалізоване майно є державна виконавча служба Шевченківського ВДВС ЛМУЮ. З пояснень представника вбачається, що при зверненні 06.03.2015 року до приватного нотаріуса [PERSON] для отримання свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, позивач отримав відмову. Судом встановлено, що стягувачем у ВП № 43254903 у ході якого 12.01.2015 року було продано квартиру Позивачу виступав ПАТ КБ «Надра» - Відповідач 2, так само як і у ВП №45245605, в ході якого 23.02.2015 року накладений арешт на квартиру, яка вже реалізована через прилюдні торги. Як зазначено вище Акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затверджений начальником Шевченківського ВДВС [PERSON] МУЮ [PERSON] 30.01.2015 року (а.с.8). У відповідності до ч.3 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Відповідно до ст.6 Закону України «Про державну виконавчу службу» працівники органів державної виконавчої служби - державні виконавці є державними службовцями. А згідно ст.7 цього Закону працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України. Законом України «Про державну службу» передбачено принципи державної служби та етика поведінки державного службовця. Зокрема, згідно ст.5 Закону державний службовець повинен: сумлінно виконувати свої службові обов'язки; шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця. З заяви від 16.03.2015 року [PERSON] вбачається, що Позивач звернувся до начальника Шевченківського ВДВС [PERSON] з вимогою зняти арешт, накладений постановою у ВП №45245605 від 23.02.2015 року. Листом від 20.03.2015 року начальник Шевченківського ВДВС [PERSON] МУЮ [PERSON] безпідставно відмовив у скасуванні арешту (а.с.31,32). Тим самим, державною виконавчою службою обмежені права Позивача на користування власністю, що спричинло звернення до суду та витрати на судовий збір. Згідно ч.1 та 2 ст.325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи; фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України відноситься, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що у результаті неправомірних дій державного виконавця накладення арешту у ВП № 43254903 на придбану квартиру, Позивачеві неможливо отримати свідоцтво про право власнтсті на майно та провести державну реєстрацію такого майна, а відповідно користуватися та розпоряджатися ним. З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають до задволення. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності до п.19 постанови від 07.02.2014 року № 6 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника. Розподіл таких судових витрат здійснюється судом незалежно від того, чи оскаржуються рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, оскільки відповідно до частини другої статті 4 Закону України "Про державну виконавчу службу" державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом. Як встановив суд у судовому засіданні жодних клопотань стягувача або боржника у ВП № 43254903 про накладення арешту на реалізоване майно: квартиру №1 на вул.Тичини,11 у м.Львові не було. Арешт був накладений з ініціативи державного виконавця Шевченківського ВДВС вже у той час, коли виданий акт про реалізацію предмета іпотеки, що і було підставою для звернення до суду з даним позовом. З огляду на зазначене, судовий збір на користь позивача слід стягнути з Шевченківського ВДВС.

Outcome: approved