Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

19.08.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Окленд», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 15.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за номером 10767 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Окленд» заборгованості за кредитним договором № 010-03507-290713 від 29.07.2013 року; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову посилається на те, що 29.07.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено заяву на отримання кредиту (далі - Кредитний договір) № 010-03507-290713, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» надало, а [PERSON] отримав кредитні кошти в тимчасове користування зі сплатою відсотків за користування коштами. 06.10.2017 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 31/К, відповідно до якого ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право нового кредитора за Кредитним договором. 30.12.2020 року між ТОВ «Росвен Інвест Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «УНО Капітал» було укладено договір факторингу № 1-30/12, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «УНО Капітал» набуло право нового кредитора за Кредитним договором. 27.01.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «УНО Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Окленд» було укладено договір відступлення прав вимоги № 2-27/01, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Окленд» набуло право нового кредитора за Кредитним договором. 15.03.2021 року за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Окленд» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 10767, про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором в загальному розмірі 73 213,34 грн.. 13.05.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. відкрито виконавче провадження за № 65421015 за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. № 10767 від 15.03.2021 року та в межах зазначеного виконавчого провадження приватним виконавцем винесено постанову звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 25.05.2021 року. Зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки укладений кредитний договір, на якому було вчинено оспорюваний виконавчий напис нотаріально не посвідчений. У зв`язку з вищевикладеним позивач просив задовольнити його позовні вимоги. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Літвінову Л.Ф. (а.с.23-24). Ухвалою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області Літвінової Л.Ф. від 19.08.2021 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.25-26). Ухвалою судді від 19.08.2021 року задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову (а.с.27-28). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В позовній заяві позивачем зазначено про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання не з`явився у судове засідання, про причин неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час судового засідання, не з`явилась. Приватний виконавець Куземченко А.С., будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року, вчинено виконавчий напис № 10767, відповідно до якого стягувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Окленд» (код ЄДРПОУ 44048193), боржником [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Строк платежу за Кредитним договором № 010-03507-290713 від 29.07.2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 09.06.2019 року по 27.01.2021 року. Сума заборгованості становить 73 063,34 грн., прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 47 232,03 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 24 781,31 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 1 050,00 грн., плата за вчинення нотаріусом виконавчого напису -150,00 грн., всього до стягнення 73 213,34 грн. (а.с.19). З копії заяви № 010-03507-290713 від 29.07.2013 року, укладеної між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] вбачається, що Банк відкрив поточний рахунок з використанням платіжної картки, встановив кредитний ліміт (а.с.18). У цьому договорі відсутні відомості про те, що у разі прострочення позичальника, стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. 06.10.2017 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 31/К, відповідно до якого ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право нового кредитора за Кредитним договором. 30.12.2020 року між ТОВ «Росвен Інвест Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «УНО Капітал» було укладено договір факторингу № 1-30/12, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «УНО Капітал» набуло право нового кредитора за Кредитним договором. 27.01.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «УНО Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Окленд» було укладено договір відступлення прав вимоги № 2-27/01, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Окленд» набуло право нового кредитора за Кредитним договором. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. від 13.05.2021 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 10767, вчиненого 15.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Окленд» заборгованості у розмірі 73 213,34 грн. (а.с.21-22). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. від 25.05.2021 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с.12). Позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки винесений з порушенням вимог чинного законодавства України. Таким чином між сторонами виникли спірні правовідносини щодо неправомірності вчинення виконавчого напису нотаріуса, які регулюються спеціальним законодавством України. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 року при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. За змістом ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, п.2 розділу Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, було встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто, саме вказані зміни до Переліку дозволяли кредиторам звертатися до нотаріуса для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не тільки в нотаріальному порядку, але і в простій письмовій формі. Разом з тим, Київський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною в частині з моменту її прийняття постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносилися до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів № 1172 в редакції від 29.11.2001 року, в якій у п.1 Переліку в редакції від 29.11.2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому п.2 взагалі не передбачено в діючому Переліку. Тобто, під час видачі оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. керувався визнаним нечинним законодавством, яке в дійсності не передбачало можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, а, отже, діяв в порушення норм ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до п.3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3.5 глави 16 розділу II зазначеного Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172. Таким чином, та обставина, що позивач не погоджується з розміром заборгованості, а отже існує спір щодо стягнення заборгованості, спростовує безспірність заборгованості боржника. Також, слід зазначити, що у матеріалах справи відсутні повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором та намір відповідача у позасудовому порядку, шляхом вчинення виконавчого напису, захистити свої порушені права. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16). З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги те, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи була вона надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Ураховуючи вищевикладене, а також те, позивач не був у встановленому законом порядку проінформований про наявність у нього заборгованості за кредитним договором та розмір вказаної заборгованості, строк, у який належить погасити існуючу заборгованість, а також наслідки її непогашення, суд приходить до висновку про те, що у даному випадку заборгованість, визначена стягувачем та подана нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не є безспірною. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 10767, вчинений 15.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С.. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1 та 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно частин 1 та 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно частин 1 та 2 статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазначив, що ним були понесені наступні судові витрати: судовий збір за подачу позову в сумі 908,00 грн., судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 454.00 грн., витрати, пов`язані із наданням адвокатом професійної правничої допомоги в сумі 4 000,00 грн.. Відповідно частин 1-3 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 06 липня 2015 року у справі Заїченко проти України). В матеріалах справи міститься Договір про надання послуг № 764-м-04-08/21 від 04.08.2021 року, укладений між ТОВ «ЮК ПІК» та [PERSON] (а.с.15-16), а також акт наданих послуг № 764 (а.с.17). З огляду на викладене, позивачем на виконання приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України доведено належними доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу, що є підставою для стягнення цих витрат з відповідача на користь позивача. Оскільки позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати по сплаті судового збору на загальну суму 1362,00 грн.. На підставі ч.7 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved