Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

29 грудня 2020 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивачка просить змінити розмір аліментів, присуджених рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18лютого 2019 року у справі №640/18883/18 та стягнути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на положення Сімейного кодексу України, які надають їй право на звернення до суду із зазначеними позовними вимогами, а також на зміну розміру доходу відповідача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 грудня 2020 року визначено головуючу суддю- Лисиченко С.М. Відповідно до вимог частини 6 статті 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 13 січня 2021 року до суду надійшла довідка з органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичних осіб відповідача у справі. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14 січня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі за вказаною позовною заявою. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 03 лютого 2021 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про час, день та місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, прохала позов задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи зазначене, суд розглядає справу у відсутність сторін та згідно частини 4\~статті 223 ЦПК України\~\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~статті 280 ЦПК України. Відповідно до вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 18 лютого 2019 року у справі №640/18883/18 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25 квітня 2009 року Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 138. ( а.с.10). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] ( а.с. 8). Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 18 лютого 2019 року у справі № 640/18883/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 10 жовтня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 11). Як було встановлено судом, оскільки не спростовано сторонами, рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2019 року у справі № 640/18883/18, перебуває на примусовому виконанні у Міжрайонному відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 12). Згідно частин 2, 3\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частин 1, 2 статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~статті 180\~Сімейного кодексу\~України \~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 статті\~181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У частині першій\~статті 192 Сімейного кодексу України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз вищезазначених положень Сімейного кодексу України дає підстави вважати, що розмір аліментів, визначених рішенням суду, не вважаються незмінним. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Зазначене узгоджується з висновком Верховного суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17. Згідно\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно частини 1\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2\~статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як було встановлено судом, оскільки не спростовано відповідачем, неповнолітня [PERSON] , після розірвання шлюбу між сторонами та на час розгляду даної справи , проживає з позивачкою . Враховуючи зазначене, а також положення частини 3 статті \~181 Сімейного кодексу України, які надають право вибору способу присудження аліментів саме \~тому із батьків, разом з яким проживає дитина, суд вважає позовні вимоги позивачки щодо зміни розміру аліментів, стягнутих з відповідача за рішенням суду у твердій грошовій сумі на розмір аліментів, визначений у частці від його заробітку (доходу), є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з\~роз`яснень Пленуму\~Верховного \~суду України,\~які містяться\~у змісті\~ п.23\~Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», аліменти у зміненому розмірі сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційна до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог статті 5 Закону України "Про судовий збір", суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved