Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до військової частини [NUMBER] , в якому просив визнати протиправним рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] від 26.06.2020 (витяг з протоколу № 6) щодо зняття [PERSON] з квартирного обліку військовослужбовців по в/ч [NUMBER] у зв`язку із закінченням контракту, скасувати наказ командира військової частини [NUMBER] № 1346 від 01.07.2020 «Про зарахування на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов та інших питань» в частині зняття позивача з квартирного обліку у складі родини три особи та зобов`язати військову частину [NUMBER] поновити позивача разом із членами його сім`ї на квартирному обліку військовослужбовців та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов, за загальною, першочерговою та позачерговою чергами. В обґрунтування позовних вимог зазначив що позивач проходить військову службу у Збройних Силах України за контрактом, є учасником бойових дій, з 29.09.2003 перебував на квартирному обліку для отримання постійного житла як особа, що потребує поліпшення житлових умов. 22.06.2020 його знято з квартирного обліку в зв`язку з закінченням контракту. Позивач вважає, що у відповідача не було законних підстав для зняття його з квартирного обліку, а таким рішенням відповідач порушив гарантовані законодавством права позивача та він вимушений звернутися до суду. Представником відповідача за довіреністю Деркаченком Р.Б. поданий відзив на позов, в якому зазначив, що військова частина [NUMBER] вважає, що позов задоволенню не підлягає, посилаючись на те, що відповідно до розділу 6 п.19 «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом МО України від 31.07.2018 № 380, на обліку залишаються військовослужбовці, у тому числі, які виключені зі списків особового складу військових частин, та члени їх сімей у разі: - відрядження до державних органів, підприємств, організацій, установ (у тому числі до військових прокуратур), а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі; - направлення до інших держав для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки у складі національних контингентів або національного персоналу, а також закордонних дипломатичних установ України; - направлення на навчання до військових навчальних закладів (на весь період навчання); - направлення військовослужбовця на лікування (реабілітацію) внаслідок поранень (контузії) або через хворобу; - захоплення в полон або заручником; - визнання особи безвісти відсутньою (до визнання її померлою). Відповідно до п. 29 Постанови Кабінету міністрів України від 03.08.2006 № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовці, які перебувають на обліку», при звільненні з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення. [PERSON] було звільнено наказом командира військової частини [NUMBER] від 30.06.2020 №133 у запас за статтею 26 частиною 5 пунктом 2 підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту). Представник позивача адвокат Малойван Є.І. подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та участі позивача, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача на судове засідання не з`явився, про дату судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. З наданих доказів вбачається, що [PERSON] проходив військову службу в Збройних Силах України, має загальну вислугу 28 років 02 місяці 20 днів, та 11.06.2020 звільнений з військової служби в запас, що підтверджується копією витягу з наказу № 46 від 10.03.2021 (а.с. 16), є учасником бойових дій з 07.05.2015, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] (а.с. 10, 11), перебував на квартирному обліку з 29.09.2003 у військовій частині [NUMBER] (а.с. 10), з 25.11.2016 у військовій частині ПП [NUMBER] (а.с. 13) разом з двома неповнолітніми дітьми про що свідчить витяг з протоколу № 9 від 29.09.2017 (а.с. 14). Згідно витягу з протоколу № 6 засідання житлової комісії військової [NUMBER] від 26.06.2020 (а.с. 15), витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] № 1346 від 01.07.2020 (зворотна сторінка а.с. 15) [PERSON] знято з квартирного обліку у військовій частині [NUMBER] зі складом родини 3 особи в зв`язку зі звільненням з військової служби після закінчення строку контракту. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайм (найм) жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 12 цього ж Закону, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі Порядок). Відповідно до пункту 24 цього Порядку, військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Частиною 9 статті 12 вказаного вище Закону передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла. Аналогічні приписи закріплені в пункті 29 Порядку. Пунктом 30 Порядку установлено, що військовослужбовці знімаються з обліку в разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством. Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, у тому числі й у разі звільнення в запас чи відставки, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку, під які позивач не підпадає. Відповідно до змісту п. 3 Порядку військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. На підставі викладеного суд установив, що враховуючи 28-річну вислугу військової служби позивач має право на отримання житлового приміщення для постійного проживання, у тому числі після звільнення його з військової служби. До того ж, як зазначено у витягу з наказу № 46 від 10.03.2021, яким [PERSON] звільнено з військової служби, він постійним або службовим житлом під час проходження військової служби не забезпечувався. Вказане право згідно з діючим законодавством реалізується шляхом перебування позивача на квартирному обліку, законних підстав для виключення з якого у відповідача в особі житлової комісії не було. Таким чином, суд встановив, що рішення житлової комісії відповідача про зняття позивача з обліку є неправомірним, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вказана позиція відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 08.04.2020 в аналогічній справі № 683/2197/18 (провадження 61-14634ск19). Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та Законами України. Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Відповідно до ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно з ч. ч. 1 - 4 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного суд встановив, що відповідач порушив порядок щодо зняття позивача з квартирного обліку, позивач має право на отримання житлового приміщення для постійного проживання. Вказане право згідно з діючим законодавством реалізується шляхом перебування позивача на квартирному обліку, законних підстав для виключення з якого у відповідача в особі житлової комісії не було. Таким чином, суд встановив, що рішення житлової комісії відповідача про зняття позивача з обліку є неправомірним, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved