Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

15 листопада 2017 року [PERSON] пред'явила вказаний позов, посилаючись на наступні об- ставини. 16.06.2009 р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного ста- ну Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області. Від шлюбу мають двох не- повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На даний час вона разом з дітьми проживає окремо від відповідача, сімейні стосунки припи- нено, вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач у добровільному по- рядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не турбується про їх добробут, не за- безпечує необхідними речами, у зв'язку з чим вона з дітьми знаходиться у скрутному матеріально- му становищі. За таких обставин вона змушена звернутися до суду з позовом про примусове стяг- нення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно до їх пов- ноліття, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до до- сягнення повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її ві- дсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити кло- потання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допо- могою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК Украї- ни, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6) видно, що 16.06.2009 р. у відділі реє- страції актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 49. Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.4-5), у сторін по справі народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Довідкою виконкому Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області № 608 від 14.11.2017 р. (а.с.7) підтверджується, що на утриманні [PERSON] знаходяться діти: син [PERSON], 2013 р. народження, та син [PERSON], 2009 р. народження, які проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою роз- витку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за вихо- вання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, нав- чання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дити- ни, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 27 Конвенції «про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхід- ний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки, або ін- ші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпе- чення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч.ч.2,3 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд виз- начає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на ін- ших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Пленум Верховного Суду України у п.17 своєї постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. № 3, роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявні- сть в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повноліт- ніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі мають неповнолітніх дітей, які знаходя- ться на утриманні матері, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на їх утриман- ня. Тому суд вважає за можливе та необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 від- сотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Як передбачено ст.191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, тобто у даному випадку з 15.11.2017 р. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 640 грн., відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved