overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

22.03.2016 до суду надійшов вказаний позов, в якому позивач просить ухвалити рішення та розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 16.03.2013 відділом ДРАЦС Корсунь-Шевченківського РУЮ у Черкаській області. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Свій позов позивач мотивує тим, що їх сім'я розпалася в серпні 2014 року через різні погляди на сім'ю. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе, тому і просить шлюб розірвати. Позивач у судове засідання з'явилася, позов підтримала і дала пояснення, аналогічні викладеному у позові. Відповідач у судове засідання з'явився, позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Суд, заслухавши сторони та вивчивши надані докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до роз'яснень, даних у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей, і з цією метою суд повинен уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16.03.2013, зареєстрованому відділом ДРАЦС Корсунь-Шевченківського РУЮ у Черкаській області, а/з №23 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського РУЮ у Черкаській області, на підставі а/з № 192 (а.с. 7). Судом встановлено, що сім'я сторін розпалася у серпні 2014 року і з того часу вони разом не проживають, не ведуть спільне господарство, миритися не бажають, вважають,що подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам, інтересам їх малолітньої дитини, а тому позов задовольняється і суд розриває шлюб між сторонами. Суд залишає позивачу її шлюбне прізвище, згідно поданої про це заяви. Спору про поділ майна, про визначення місця проживання дитини, сторони на момент розгляду даної справи не мають. Відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у справі, у сумі 551,20 грн. (сплата судового збору).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

22.03.2016 р. [PERSON] звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/2 частини усіх видів його доходів щомісяця, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.07.2012 року. Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] , який проживає з нею та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка в судове засідання не з"явилась, до суду надала заяву в якій просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги уточнила та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. Відповідач в судове засідання не з"явився, до суду надав заяву в якій просить слухати справу у його відсутність, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, з 21.07.2012 року , який було зареєстровано відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколавїської області. Під час шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] , який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач проживає окремо, інших дітей не має , однак добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість, так як є особою працездатного віку. Таким чином, враховуючи вище викладене, те, що відповідач визнав позов, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

22.03.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22 серпня 1981 року Брянківським міським відділом ЗАГС Ворошиловградської області, актовий запис № 485, а також просить залишити за нею прізвище "Кунцевич". Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що від шлюбу неповнолітніх сторони дітей не мають. З липня 2015 року вони припинили свої сімейні та шлюбні стосунки, перестали спілкуватися, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Вони проживають окремо один від одного, майнових спорів щодо спільного майна на цей час не мають. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. Сторони надали суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22.08.1981 року. Шлюб було зареєстровано Брянківським міським відділом ЗАГС Ворошиловградської області, актовий запис № 485.Неповнолітній дітей подружжя не має. Спору про спільне майно не заявлено. Сімейні стосунки припинені з липня місяця 2015 року. Подальше збереження шлюбу сторін суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем позовних вимог позивача не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст. 113 СК України позивачу слід залишити прізвище «Кунцевич». Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 110-114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

22.03.2017 року позивач [PERSON] через свого представника за довіреністю [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача\~ - Чуднівської міської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.06.1999 року помер її батько - [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина на належну йому земельну частку (пай) площею 2,28 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала в колективній власності КСП "Дружба" (м. Чуднів). Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, спадщину прийняла у встановленому законом порядку, інших спадкоємців майна померлого батька позивача немає. Однак, позивач не може оформити право на вказану земельну частку (пай), оскільки у неї відсутній оригінал сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії ЖТ №017536, виданого на імя спадкодавця, і у видачі дубліката вказаного сертифіката позивачу було відмовлено відділом Держгеокадастру у Чуднівському районі та рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Позивач у судове засідання не зявилась, у тексті позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд справи за її відсутності. Відповідач Чуднівська міська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом голови Чуднівської міської ради [PERSON], згідно якої Чуднівська міська рада позов визнає і просить розглядати справу без участі представника міської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

22.03.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. 23.03.2018 року суддею направлено запит щодо доступу до персональних даних в АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача [PERSON], відповідь на який судом отримано 04.04.2018 року. 26.03.2018 року провадження в зазначеній справі відкрито, призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 20.04.2018 року. В обґрунтування позову, посилається на те, що 14.10.2010 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований в виконавчому комітеті Меденицької селищної ради Дрогобицького району Львівської області, актовий запис №17. За час перебування у шлюбі в них народилась донька Тетяна, [INFO]. За час спільного проживання вони не змогли створити міцної та дружної сім'ї, оскільки виявили несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя, відповідач зловживає спиртними напоями.\~ На даний час вона прийшла до висновку, що їхній шлюб існує лише формально і зберегти його неможливо, вони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, тривалий проміжок часу разом не проживають. Просить суд постановити рішення, яким розірвати їхній шлюб. Своє прізвище після розірвання шлюбу, просить залишити без змін. Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задоволити. Додатково вказала, що не має наміру зберігати їхню з відповідачем сімю. Відповідач в підготовчому судовому засіданні не заперечив з приводу розірвання їхнього шлюбу. Наслідки визнання позову відповідачу розяснені і зрозумілі. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено, оскільки сім'я [PERSON] припинила своє існування, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати, залишивши після розірвання шлюбу прізвище позивачки без змін. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею та документально підтверджені судові витрати, зокрема, по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

22.03.2021 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що між нею та відповідачем [PERSON] 11.10.2009 року був зареєстрований шлюб у Виконкомі Зведенівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, за актовим записом №07, від якого мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що спільне життя та збереження сім`ї стали неможливими, відповідач зловживає алкогольними напоями, а тому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом сторін та призначено судове засідання. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.\~ Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.\~ Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 11.10.2009 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Виконкомі Зведенівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, за актовим записом №07 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 14.01.2010 року, за актовим записом №138 (а.с. 9). Сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За таких обставин суд приходить до висновку про розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 908,00 грн судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

22.04.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. У заяві позивач вказав, що є власником квартири, але крім нього в квартирі зареєстрована відповідач, яка не проживає в квартирі та на даний час місце знаходження її не відоме. Оскільки зняти відповідача з реєстрації позивач сам не може, то був змушений звернутися до суду з позовом. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав і просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. У зв'язку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], згідно Свідоцтва про право приватної власності на житло від 24.02.1992 року за реєстровим номером №17408, виданим районним житлово-комунальним об'єднанням Заводського району. На даний час в спірній квартирі, крім позивача зареєстрована відповідачка [PERSON] - онука позивача, що підтверджується довідкою ОСББ "Конструктор" за №10 від 17.04.2014р. Згідно акту про не проживання від 15.04.2014 року відповідачка в спірній квартині не мешкає з вересня 2010 року, поїхала до Італії і до теперішнього часу не повернулася. Судом також встановлено, що особистих речей відповідача в квартирі не має, участі в оплаті за квартиру і комунальні послуги вона не приймає і будь-який зв'язок із спірною квартирою не підтримує. Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідач не мешкає у спірній квартирі без поважних причин, тобто більше як 6 місяців, то на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України, її можна визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Суд зазначає, що при розгляді справи будь- яких перешкод для проживання відповідача у спірній квартирі з боку позивача, судом встановлено не було. Крім того, подальша реєстрація відповідача [PERSON] у спірній квартирі пов'язана з тим, що позивач повинен і далі сам сплачувати за комунальні послуги із розрахунку зареєстрованих осіб у квартирі, що порушує його законні права та інтереси, та перешкоджає реалізувати право власності на свій розсуд, що передбачено ст. 150 ЖК України та гарантовано Конституцією України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

22.04.2014 року [PERSON] звернулася до суду с позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, де зазначає, що з відповідачем по справі проживала у цивільному шлюбі з 2005 року по 2007 рік, мають спільну дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач визнав себе батьком дитини, сина зареєстрував на своє прізвище, але стосунки між ними не склалися. У позивачки склалося дуже тяжке матеріальне становище, вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, отримує тільки соціальні виплати. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на утримання неповнолітнього сина до його повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі , позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився без поважних причин, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до наданого до суду свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] його батьком є [PERSON] (а.с.5) Дитина проживає з матір'ю.(а.с.6) Згідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, судом встановлено, що відповідач, є батьком дитини, матеріальну допомогу не надає, позивач бажає одержувати аліменти на утримання сина за рішенням суду. В зв'язку з тим, що відповідачем не надано до суду доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися обов'язки щодо утримання дитини, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] є обґрунтованими. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

22.04.2014 року ПАТ "Акцент-Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 06.08.2008 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит в сумі 3000 грн. зі сплатою 24,00 % річних на суму залишку заборгованості. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 19.03.2014 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 23155,57 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглядати справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 06.08.2008 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 3000,00 грн. зі сплатою 2,0 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, а також щомісячної комісії в розмірі 3,5 %. (а.с. 7-10) Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором та допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 19.03.2014 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 3000,00 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 11436,73 грн.; по комісії - 7140,00 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1078,84 грн. (а.с. 4-6) Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором загальній сумі - 23155 грн. 57 коп. (3000,00+11436,73+7140,00+500,00+1078,84), а також судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved