Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

18.08.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користуватися житловим будинком за №167, що знаходиться за адресою вул.Центральна в с. Ставищани Білогірського району Хмельницької області, який є її приватною власністю. В заяві вказала, що [PERSON] є колишньою дружиною її сина [PERSON], а [PERSON] та [PERSON] її дітьми. 07 липня 2015 року [PERSON] помер. Після смерті сина в середині липня 2015 року невістка із дочкою та сином, зібравши свої речі, виїхали проживати в Старокостянтинівський район та з того часу в її будинку не проживають. Вказала, що відповідачі в добровільному порядку з реєстраційного обліку не знялися, що змусило її звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні представники [PERSON] за довіреністю [PERSON] та [PERSON] позов підтримали. Представник позивача [PERSON] суду пояснила, що відповідачка із дочкою вселились в житловий будинок позивача в 2008 році. В 2009 році син позивача офіційно одружився з відповідачкою [PERSON] З того часу розпочалися проблеми. Відповідач [PERSON] неодноразово ображала позивача [PERSON], застосовувала до неї фізичну силу. Після смерті та поховання сина позивача [PERSON] одразу припинила ночувати вдома. Спершу вона проживала у своєї сестри, а згодом взагалі виїхала в м.Старокостянтинів. Так 23 чи 25 липня 2015 року відповідач [PERSON], забравши усі свої та синові особисті речі та частину майна, належного позивачці, виїхала у невідомому напрямку. Разом з тим, 21 липня 2015 року відповідачем [PERSON] власноручно було написано розписку, згідно якої вона за спільною згодою із [PERSON] розподілили майно. З того часу відповідач [PERSON] в житловому будинку позивача [PERSON] не проживає, будь-яких її речей в будинку не залишилося, наміру повертатися до житла вона не мала і власницю будинку про це не повідомляла. Після похорону чоловіка [PERSON] не брала участі у проведенні ритуальних обідів, не відвідувала могилу сина [PERSON], не виготовляла памятник на його могилу. Крім того, відповідач [PERSON], залишаючись зареєстрованою у житловому будинку [PERSON] фактично не проживає там із 2011 року. Будь-які речі відповідача у будинку відсутні. Відповідачка [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. [PERSON] суду пояснила, що в 2004 році позивачка [PERSON] привезла її до свого житлового будинку та познайомила із сином [PERSON], з яким вона з того часу проживала в цивільному шлюбі. З 2004 року вона із чоловіком проживали в житловому будинку його матері в с. Ставищани Білогірського району Хмельницької області, а позивачка проживала у м. Хмельницький. Згодом свекруха переїхала проживати до них. В 2009 році у них народився син [PERSON] та вони одружилися. З часу реєстрації шлюбу позивачка [PERSON] зареєструвала її разом із дочкою [PERSON] у своєму житловому будинку. Коли в 2015 році [PERSON] помер свекруха та сестри чоловіка почали погрожувати їй та одразу вигнали із будинку, тому вона переїхала проживати до своєї сестри. Однак навіть після переїзду вона ще приїжджала до свекрухи та поралася по господарству. Вказала, що в добровільному порядку не бажає знятися із реєстраційного обліку через те, що не має можливості зареєструватися в іншому місці. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що з народження вона проживала в [INFO]. В 2004 році разом із матір»ю переїхала в с.Ставищани Білогірського району Хмельницької області, де проживала в житловому будинку [PERSON] та з першого по четвертий клас навчалася в Ставищанській ЗОШ, а з пятого по дев»ятий клас в Кащенецькій ЗОШ. З 2011 року вона /відповідачка/ навчалася в м. Старокостянтинів та згодом і працювала. Вказала, що з 2014 року по 2016 рік не проживала в житловому будинку [PERSON] Факт непроживання відповідачів в житловому будинку [PERSON] з липня місяця 2015 року підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Так, свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони є дочками позивачки [PERSON] Вказали, що в 2004 році її мама привезла [PERSON] до себе додому щоб та допомагала по господарству та одночасно познайомила із її братом [PERSON] Незабаром [PERSON] та [PERSON] почали проживати як сім»я в будинку матері, утримували господарство. З самого початку відповідач з її братом не працювали. [PERSON] відносилася добре до свекрухи, допомагала по господарству. Коли в 2009 році мати зареєструвала невістку та її дочку в своєму будинку відповідачка [PERSON] почала зловживати спиртними напоями, ображала матір, била. Після смерті [PERSON], який помер 07 липня 2015 року, відповідачка [PERSON] з 11 липня 2015 року забравши всі свої речі, разом із дітьми виїхала з с. Ставищани Білогірського району Хмельницької області та в житловому будинку [PERSON] не проживала, лише з»являлася двічі щоб забрати свої речі. Відмітили, що [PERSON] з 2011 року виїхала на навчання та з того часу в будинку [PERSON] не з»являлася та не проживала. Наголошували, що неодноразово в присутності свідків просили відповідача залишитися у [PERSON] проживати. Вказали, що відповідач вже проживає з іншим чоловіком, фактично створивши нову сім»ю. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що вони проживають по сусідству із господарством [PERSON] Вказали, що після смерті чоловіка [PERSON], [PERSON], забравши свої речі переїхала із житлового будинку позивачки [PERSON] та з липня місяця 2015 року з»являлася декілька разів за речами. Відповідач не допомагала свекрусі у проведенні ритуальних обідів, не відвідує могили чоловіка. Свідок [PERSON] суду пояснив, що в 2015 році він працював сільським головою Ставищанської сільської ради Білогірського району Хмельницької області. Вказав, що відповідачка [PERSON] проживала спільно із своїм чоловіком [PERSON] в господарстві [PERSON], що за адресою вул. Центральна, 167 с. Ставищани Білогірського району та вели спільне господарство. Вказав, що був присутнім при сімейній сварці [PERSON]. Зазначив, що відповідач із своїм сином залишила будинок позивача в серпні-вересні 2015 року. Підтвердив покази свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що свідки просили відповідача залишитися проживати у будинку матері. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює фельдшером ФАПУ С. Ставищани Білогірського району Хмельницької області. Вказала, що вона неодноразово відвідувала позивачку [PERSON], яка під час розмови, не скаржилася на свою невістку [PERSON] Відмітила, що після смерті [PERSON] вона жодного разу не бачила відповідачку [PERSON] за місцем реєстрації. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сестрою відповідачки [PERSON] Вказала, що після смерті [PERSON] в липні місяці 2015 року її сестра [PERSON] переїхала проживати до неї, а згодом проживала в матері в м. Старокостянтинів. Свідки [PERSON], Дем»янюк С.М. дали суду аналогічні пояснення. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Судом встановлено, що житловий будинок №167 по вул. Центральна в с. Ставищани Білогірського району Хмельницької області належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 09.02.2006 року виданим Ставищанською сільською радою Білогірського району Хмельницької області (а.с.6). Згідно довідки Ставищанської сільської ради №428 від 14 липня 2016 року [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою [INFO] та склад її сім»ї слідуючий: невістка [PERSON], [INFO], не родичка [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO]. Згідно актів про встановлення факту не проживання складеного комісією в складі сільського голови Ставищанської сільської ради [PERSON], секретаря сільської ради [PERSON]., в присутності депутата [PERSON] за участю сусідів [PERSON], [PERSON] встановлено, що [PERSON], [INFO] та її син [PERSON], [INFO] фактично не проживають за місцем реєстрації по вул. Центральна,167 в с. Ставищани з липня 2015 року. [PERSON], [INFO] фактично не проживає [INFO]. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності зі ст. 405 ч.2 ЦК член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог ст. 3,6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місцем реєстрації особи являється його місце перебування та фактичне місце проживання понад 6 місяців на рік. П.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» передбачено, що відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідачі члени сім'ї власника житлового будинку не проживають за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік. Зважаючи на відсутність у відповідачів майнових прав на житловий будинок за №167, по вул. Центральній в с. Ставищани Білогірського району Хмельницької області, суд дійшов висновку про наявність у позивача права, передбаченого ст. ст. 383, 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Тому [PERSON], [PERSON] та [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування житловим будинком №167 по вул. Центральній в с.Ставищани Білогірського району Хмельницької області. Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved