overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

29.01.2015 [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. Позивач звернулася до суду з позовом посилаючись на те, що відповідач є батьком її повнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до часу закінчення дитиною навчання. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Суд дослідивши матеріали справи доходить висновку, що позов підлягяє задоволенню з огляду на наступне. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками повнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.07.1996, батьком дитини визанчено [PERSON]. /а.с. 3/. Станом на 03.09.2014 [PERSON] є студенткою 1 курсу денної форми навчання "Західнонбаського інституту МАУП", термін навчання закінчується 31.12.2014. /а.с. 4/ Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини в досудовому порядку сторони не дійшли. Відповідач працює, інших утриманців не має, стягнень за виконавчим документом з нього не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 гривень (двісті сорок три гривні шістдесят копійок).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

29.01.2015 р. до суду подано позов, в якому прокурор просить стягнути з [PERSON] на користь Гайсинської центральної районної лікарні 2097 грн. 62 коп. витрат на лікування [PERSON], оскільки відповідно до ухвали Гайсинського районного суду від 10.11.2014 р. закрито кримінальну справу про обвинувачення [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, її звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням винного з потерпілим. [PERSON] обвинувачувалася в тому, що вона 18.08.2014 р. о 9-00 год. в м.Гайсині керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER], на перехресті вулиць 1-го Травня та Крапоткіна не надала перевагу в русі пішоходу [PERSON] по нерегульованому пішохідному переходу, позначеному горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 "Пішохідний перехід", внаслідок чого в порушення п.18.1 ПДР України здійснила на неї наїзд, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правого стегна, переломів остистих відростків С5-С6 шийного відділу хребта, компресійний перелом тіла Th10 грудного ввідділу хребта, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 242 від 19.09.2014 р. відносяться до середнього ступеню важкості. Потерпіла [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Гайсинської ЦРЛ з 21.11.2011 р. по 13.12.2011 р., на лікування було витрачено 3448 грн. 68 коп. за рахунок лікарні. В судовому засіданні прокурор Джежик Р.А. позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Представник Гайсинської ЦРЛ [PERSON] в поданій до суду заяві просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідачка вимоги позову визнала повністю, не заперечувала проти їх задоволення. З`ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких підстав. Поясненнями прокурора, відповідача та матеріалами справи достовірно доведено, що потерпіла від скоєного [PERSON] передбаченого ч.1 ст. 286 КК України злочину [PERSON] (копія ухвали Гайсинського районного суду на а.с.2) знаходилася на стаціонарному лікуванні в Гайсинській ЦРЛ 11 днів в травматологічному відділенні Гайсинської ЦРЛ з 18.08.2014 р. по 29.08.2014 р., на її лікування було витрачено 2097 грн. 62 коп. згідно розрахунку (а.с.3). Дані правовідносини регламентуються ст. 1206 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Оскільки, витрати Гайсинської ЦРЛ на лікування [PERSON], потерпілої від скоєного [PERSON] злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, становлять 2097 грн. 62 коп., то ці витрати необхідно стягнути з відповідача на користь закладу охорони здоров`я рішенням суду, а також на користь держави - судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

29.01.2015 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 18.01.2012 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.12.2014 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 13676,11 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 18.01.2012 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку 3590 грн. зі сплатою 30 % річних (2,5 % в місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. (а.с. 9-36) Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 31.12.2014 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 3582,64 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 6793,57 грн.; по комісії - 2172,47 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 627,43 грн. (а.с. 7-8) Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в загальній сумі - 13676,11 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

29.01.2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідач не надає допомоги на утримання їх дитини - доньки [PERSON], [INFO], просить стягнути аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття. Позивач в судове засідання не з"явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в сумі 500 грн. Відповідач в судове засідання не з"явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав у сумі 500 грн. [PERSON] являється батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. В порушення вимог ст. 180 СК України відповідач не допомагає утримувати свою доньку, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, малолітня [PERSON] знаходиться на утриманні матері та проживає біля неї, тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

29.01.2018 р. заявниця звернулася до суду з зазначеною заявою, вказавши, що [INFO] померла її матір [PERSON] Після смерті матері залишився спадок у вигляді земельної ділянки площею 3,67 га, розташованої на території Гвоздавскої сільської ради Любашівського району Одеської області. Нотаріусом відкрито спадкову справу. Однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з тим, що прізвище спадкодавця у свідоцтві про смерть вказане [PERSON], а в свідоцтві про народження спадкоємиці померла записана [PERSON]. Посилаючись на викладене, заявниця просила суд встановити факт родинних відносин між нею та її померлою матір'ю [PERSON]. Заявниця в судове засідання не з»явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність , вказавши , що заяву підтримує. Заінтересовані особи в судове засідання не з»явились , надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність та вказавши , що заперечень по справі не мають. Дослідивши матеріали справи , суд дійшов висновку , що заява підлягає задоволенню , виходячи зі слідуючого. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як видно із свідоцтва про смерть, [PERSON], померла [INFO] (а.с.- 7). У свідоцтві про народження заявниці її прізвище зазначено на російській мові «[PERSON]», а її матір'ю записана "[PERSON]" ( а.с.- 11). Відповідно до довідки Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області від 25.01.2018 року № 122, покійна [PERSON] за життя була матір'ю [PERSON] ( а.с. 10). Згідно заповіту від 16.06.2017 року, посвідченого Гвоздавською сільською радою Любашівського району Одеської області, [PERSON] заповіла земельну ділянку площею 3,67 га, яка розташована на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області своїй дочці [PERSON] ( а.с. - 12). Заінтересовані особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], в заявах надісланих до суду підтвердили той факт, що померла [INFO] [PERSON] була матір'ю [PERSON], [INFO]. З листа нотаріуса Любашівської районної державної нотаріальної контори № 78/01-16 від 23.01.2018 року видно, що заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з розбіжностями в написанні прізвища спадкодавиці у свідоцтві про смерть та в свідоцтві про народження спадкоємиці та рекомендовано звернутися до суду (а.с. - 6). Досліджені в судовому засіданні докази не викликають у суду сумніву у тому, що померла [PERSON] була матір'ю [PERSON], а розбіжність у написанні прізвища спадкодавиці виникла через граматичну помилку при перекладі прізвища з російської на українську мови. В судовому засіданні знайшло підтвердження те, що встановлення факту родинних відносин тягне для заявниці юридичні наслідки - оформлення права на спадщину. Тому належить винести рішення про встановлення факту родинних відносин між заявницею та її померлою матір'ю [PERSON]. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

29.01.2018 року [PERSON], яка проживає в [INFO], звернулася із заявою до суду, в якій просить встановити, що правовстановлюючі документи державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЖТ №069965 (кадастровий номер 1824287900:09:000:0195) та №069966 (кадастровий номер 1824287900:07:000:0049) на земельні ділянки площею 0,4709 га та 0,8082 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (розташовані на території Хлуплянської сільської ради Овруцького району Житомирської області) і зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №№1215 та 1216 відповідно, видані 10.05.2004 року на підставі розпорядження голови Овруцької районної державної адміністрації №111 від 14.04.2004 року на ім»я [PERSON] належать їй. Мотивує це тим, що у державних актах було неправильно зазначено її ім»я, а саме вказано «Тетьяна», замість «Тетяна». Заявник просить справу розглядати у її відсутність. Заінтересована особа про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про одержання нею судової повістки. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім"ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, по ім»я заявника в паспорті серії ВМ № 839606 вказано як Тетяна, в той час, як в державних актах на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №069965 та серії ЖТ №069966, її ім»я зазначено як „Тетьяна. Вказані обставини не викликають у суду сумнівів в належності вищевказаних державних актів [PERSON], а тому суд вважає факт належності правовстановлюючого документу доведеним. Заявником сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

29.01.2019 позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 3). Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки в судове засідання відповідача, про що суду надала відповідну заяву (а.с. 22). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі та відзиву на позовну заяву суду не надав (а.с. 26). Ухвалою суду від 21.03.2019 прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27.12.2002 виконавчим комітетом Коровоярської сільської ради м. Красний Лиман Донецької області, відповідний актовий запис № 7 (а.с. 9). Від сумісного життя сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Сім*я сторін розпалася у серпні 2018 року з причин різних поглядів на життя, нерозуміння один одного. Сторони не підтримують шлюбні відносини, однією сім"єю не мешкають, втрачено почуття любові та поваги одне до одного. Майнового спору та спору стосовно виховання та місця мешкання дітей сторони не мають. Відповідно до ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає збереження сім'ї сторін неможливим, позов законним, обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню у зв'язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, сторони на примирення не згодні, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

29.02.2016 в.о. головного лікаря КЛПЗ „Валківська психіатрична лікарня [PERSON] звернулася до суду із заявою про госпіталізацію в психіатричний заклад в примусовому порядку [PERSON], [INFO], жителя [INFO] посилаючись на те, що хворого [PERSON] було доставлено в КЛПЗ „Валківська психіатрична лікарня 25.02.2016 як такого, що може завдати суттєвої шкоди здоров"ю для себе та оточуючих. Направлення на госпіталізацію в примусовому порядку було видане лікарем - психіатром [PERSON] для обстеження та лікування [PERSON] в умовах стаціонару у зв'язку з наявністю тяжкого психічного розладу, без його усвідомленої згоди. Лікар-психіатр [PERSON] просить ухвалити рішення про примусову госпіталізацію [PERSON], проти чого не заперечував він сам та прокурор. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Вислухавши доводи учасників процесу, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом установлено, що хворий [PERSON]В був доставлений в КЛПЗ „Валківська психіатрична лікарня\~ 25.02.2016 у зв"язку з його асоціальною поведінкою. Хворий [PERSON]В оглянутий комісією лікарів - психіатрів КЛПЗ „Валківська психіатрична лікарня у складі: в.о. головного лікаря [PERSON] та лікаря психіатра [PERSON], які у своєму висновку підтвердили обґрунтованість рішення про примусову його госпіталізацію в умовах стаціонару згідно\~ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», як такого, що являється небезпечними для себе і оточуючих (а.с. 3). Усвідомлена згода [PERSON] на госпіталізацію була відсутня. Відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі - Закон), особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Статтею 17 Закону визначено, що перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. За таких обставин,\~ суд приходить до висновку про наявність підстав для госпіталізації [PERSON], [INFO], жителя [INFO], у психіатричну лікарню в примусовому порядку. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

29.03.2017 позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради про позбавлення батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], задоволено. Ухвалою суду від 26.01.2017 позивача було звільнено від сплати судового збору за подачу позовної заяви до суду з підстав, передбачених ч. 3 ст. 82 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Із матеріалів справи вбачається, що суд при ухваленні рішення не вирішив питання про стягнення з відповідача на користь держави судового збору. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має декілька позовних вимог судовий збір сплачується за ставками, встановленими для кожної з вимог окремо. Згідно цього Закону за подання до суду позовної заяви фізичною особою немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 640 грн.. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Розглянувши матеріали справи, суд вважає доцільним стягнути з відповідача судовий збір як за дві позовні вимоги немайнового характеру про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

29.03.2018 року заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин. В обгрунтування заяви покликається на те, що він є рідним сином [PERSON], однак у свідоцтві про народження допущено помилку , а саме його мама [PERSON], у графі « батьки» , вказана, як «Галина». Встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримання в подальшому відповідного свідоцтва. У зв'язку з наведеним був змушений звернутись в суд із вказаною заявою. В судовому засіданні заявник вимоги викладені в заяві підтримав в повному обсязі та просив таку задовольнити. Представник заінтересованої особи приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу [PERSON], в судове засідання не зявилась, проте подала заяву згідно якої, заяву [PERSON] підтримує повністю, просить розгляд справи проводити у її відсутності. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги заявника, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як вбачається з матеріалів справи, мати заявника померла 26.10.1995 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ №063034 . У вказаному свідоцтві мати заявника записана, як «Коваль Анна Григорівна» . Згідно копії посвідки про народження від 08.08.1946 року мати заявника записана , як "Боднар Анна Григорівна" . Як вбачається з довідки № 268 від 22.02.2018 року виданої виконкомом Більченської сільської ради мати заявника [PERSON] та зазначена у сертифікаті на право на земельну ділянку (пай) [PERSON] одна і та сама особа. З пояснень заявника встановлено, що підтвердження факту родинних відносин йому необхідно для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримання в подальшому відповідного свідоцтва. Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення факту, яке має юридичне значення» №5 від 25.05.1998 року суд має право розглядати справи про встановлення родинних відносин, якщо підтвердження даного факту необхідно заявнику для отримання в нотаріальних органах свідоцтва про право на спадщину. Відтак, суд приходить до висновку про підставність заяви, а тому таку слід задовольнити та встановити факт родинних відносин. На підставі наведеного та

Outcome: approved