Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

31.08.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] його діда [PERSON] у вигляді житлового будинку [ADDRESS] (літ. А-1, загальною площею 62,6 м2, житлова площа 39,2 м2) з надвірними будівлями. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначив, що [INFO] померла друга дружина його діда [PERSON], яка була зареєстрована та мешкала в будинку [ADDRESS] та була власником ? частини вказаного житлового будинку. Станом на час смерті [PERSON] у будинку за місцем її останньої реєстрації ніхто не був зареєстрований. При цьому, приблизно у 2000 році, [PERSON] захворіла і її було направлено до с. Стрілеча (де вона і померла), а його дід переїхав з с. Геніївка до місця своєї та його реєстрації в м. Харків. З того часу вони мешкали з ним разом однією сім'єю, хоча після смерті своєї дружини у встановлений шестимісячний термін її чоловік [PERSON] вступив в управління та володіння її спадковим майном: у період часу з [INFO] по 29.02.2004 року доглядав за ним та використовував речі померлої у власних цілях. Тобто, спадщину після смерті [PERSON] прийняв одноособово його дід [PERSON] і, таким чином, мав би оформити свої спадкові права, чого зроблено не було і [INFO] він помер за місцем своєї реєстрації у м. Харкові, де на той момент він постійно проживав та був зареєстрований. Станом на момент його смерті у квартирі в м. Харкові були зареєстровані він (позивач), дочка [PERSON] - [PERSON], чоловік онуки - [PERSON], онука - [PERSON] Фактично у квартирі постійно проживав тільки він, оскільки мати [PERSON] мешкала в с. Геніївка, а його сестра [PERSON] з чоловіком за іншою адресою. Враховуючи, що його мати [PERSON] у квартирі з його дідом не мешкала, а проживав з ним тільки він з 2000 року, можна сказати, що його матір спадщину не приймала і, за черговістю, він має бути спадкоємцем 4-ї черги як особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем станом на момент його смерті не менше 5 років. Вважав, що після смерті діда відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями в цілому, оскільки ? частину він прийняв після смерті своєї дружини, а інша ? частина належала йому на праві власності. Земельна ділянка, що знаходиться за вищевказаною адресою (під будинком), не приватизована, оскільки дід та його дружина за життя не отримували державного акта на землю. Після його звернення до нотаріальної контори з приводу оформлення спадкового майна померлого діда, йому було повідомлено про те, що необхідно надати правовстановлюючий документ на будинок (свідоцтво про право власності). Після надання ним всіх документів, необхідних для оформлення спадщини, нотаріус повідомив про те, що спадщина оформлюватиметься на матір, як на спадкоємця, який був зареєстрований зі спадкодавцем станом на момент смерті. Він повідомив нотаріуса про те, що мати не проживала з дідом на момент смерті, а лише була зареєстрована, і фактично вона мешкала в с. Геніївка, однак нотаріус вказав на те, що для нього доказове значення має довідка про зареєстрованих громадян, а доводити протилежне (не проживання) він має у судовому засіданні, що й змусило його звернутися до суду з даним позовом. Вказані вище обставини дають йому змогу впевнено стверджувати про те, що [PERSON] спадщину після смерті батька не приймала, оскільки не проживала разом з ним за однією адресою станом на момент його смерті. Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] від позову не відмовилися, подали заяви про проведення судового засідання за їх відсутністю, наполягали на задоволенні позову. Представник відповідача сільський голова Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області Русін Ю.В. подав заяву, в якій просив розглянути справу за відсутністю представника Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області Відповідачка [PERSON] заперечень проти позовної заяви не подавала, її неявка не перешкоджає судовому розгляду позовної заяви [PERSON] (а. с. 24) Відповідачка [PERSON] подала заяву, в якій позов визнала, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві та просила розглянути справу за її відсутністю. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Спірним є житловий будинок [ADDRESS], який, згідно технічного паспорту на житловий будинок, довідки КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації", довідки Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області від 17.03.2015 року, згідно архівних матеріалів БТІ, станом на 31.12.2012 року належав: [PERSON] в 1/2 частині на підставі договору дарування, посвідченого виконкомом Геніївської сільської ради 01.10.1993 року р-р №178; [PERSON] в 1/2 частині на підставі договору дарування, посвідченого Зміївською ДНК 21.02.1996 року р-р №1-420. Інвентаризаційна вартість станом на 08.07.2015 року складає 88500 грн. (а. с. 26-31). [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.01.1953 року по день смерті [PERSON] [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про одруження та свідоцтва про смерть [PERSON] (а. с. 16, 18). 15.04.1994 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі [PERSON], що підтверджується відомостями свідоцтва про шлюб. (а. с. 22). [PERSON] померла [INFO] у віці 63 роки в с. Стрілече Харківського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 01.07.2003 року Геніївською сільською радою Зміївського району Харківської області. (а. с. 11). [PERSON] помер [INFO] у віці 79 років в м. Харків, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 26.09.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №4 Харківського обласного управління юстиції. (а. с. 12). Даними довідки Фрунзенської районної ради м. Харкова №8 від 28.08.2006 року в будинку [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON], його дід [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON], сестра [PERSON], зять [PERSON] (а. с. 13). [PERSON]., 1953 року народження, є дочкою [PERSON] та [PERSON], та матір'ю [PERSON] та [PERSON], що підтверджується даними свідоцтв про народження та свідоцтв про шлюб. (а. с. 17-21). З довідки Геніївської сільської ради №472 від 17.03.2015 року вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO], дійсно на день смерті була зареєстрована і постійно проживала в будинку [ADDRESS]. Крім неї на момент смерті і по теперішній час за вказаною адресою більше ніхто не зареєстрований і не проживає, в тому числі малолітні і неповнолітні діти. (а. с. 26). З повідомлення Зміївської державної нотаріальної контори від 10.09.2015 року вбачається, що після померлої 29.04.2003 року [PERSON] з заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін, до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався; заповіти від імені померлої в нотаріальній конторі не посвідчувався. (а. с. 50). З повідомлення Двадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 08.09.2015 року вбачається, що після померлого [INFO] [PERSON] заяви про прийняття або відмови від спадщини до 12 Харківської державної нотаріальної контори не надходили. Спадкова справа не заводилась. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. (а. с. 54). Згідно акту обстеження від 20.08.2015 року, складеного депутатом Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області [PERSON], з участю свідків [PERSON], [PERSON], вбачається, що після смерті [PERSON] протягом шести місяців проживав її чоловік [PERSON], який вступив у володіння майном померлої. В подальшому, [PERSON] проживав в м. Харків за місцем реєстрації по [ADDRESS], по [ADDRESS] фактично проживала [PERSON] (а. с. 63). Правовідносини щодо спадщини після померлої 29.04.2003 року [PERSON] регулюються за правилами ЦК УРСР 1963 року. У відповідністю з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені) дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] був спадкоємцем першої черги за законом після померлої 29.04.2003 року дружини [PERSON], та прийняв спадщину відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивачем [PERSON] надано достатні докази, якими підтверджується, що він є спадкоємцем за законом четвертої черги після померлого [INFO] діда [PERSON], з яким він був зареєстрований та проживав однією сім'єю більше п'яти років в [ADDRESS], і вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Інших спадкоємців за законом, які прийняли спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, або відповідно до ст. 1269 ЦК України, немає. До складу спадщини, що відкрилася після померлого [INFO] [PERSON], належить в цілому будинок [ADDRESS], який належав померлому в 1/2 частині на підставі договору дарування, посвідченого виконкомом Геніївської сільської ради 01.10.1993 року р-р №178, а в 1/2 частині був ним успадкований після померлої [INFO] [PERSON], але свідоцтво про право на спадщину не було ним отримане, тому відсутній правовстановлюючий документ на спадковий будинок. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про визнання за ним права власності на житловий будинок [ADDRESS] - у порядку спадкування за законом після померлого [INFO] діда [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved