Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх видів заробітку та доходу але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого народилась донька. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось та сторони проживають окремо. Також зазначає, що дитина проживає з нею та перебуває на повному її утриманні, відповідач на прохання про надання допомоги не реагує, у зв`язку з цим вона змушена звернутись до суду з даним позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2020 року справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання. У судове засідання позивач, [PERSON] , не з`явилась, однак через канцелярію суду подала клопотання, в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, що викладені в позові, просила їх задовольнити та провести слухання справи за її відсутності, також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.16). Відповідач, [PERSON] , у судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки за допомогою комп`ютерної програми ДЗ - смс - повідомлення «судова повістка», а також шляхом направлення судової повістки через «кур`єрську службу доставки». Однак, до суду не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, заяв про відкладання слухання справи не надходило, також не подав відзиву на позовну заяву (а.с.17, 19). Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 17 червня 2020 року вирішено провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєструвано 25 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1044 ( свідоцтво серії [NUMBER] ). Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] " (а.с.6). Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , зазначено: [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 13294 від 30.12.2015 року, свідоцтво про народження видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції (а.с.7). Як зазначено позивачем, малолітня дитини [PERSON] , проживає разом з матір`ю - позивачем по справі [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, до вікової категорії якої належить дитина сторін по справі, становить: з 1 січня - 1779, з липня - 1859 гривень, з грудня - 1921 гривень. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачено статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З аналізу наведених правових норм, необхідно дійти висновку, що відповідач зобов`язаний утримувати спільну з позивачем дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачем. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, та вважає, що належним розміром аліментів на дитину є 1/4 частки від усіх видів заробітку та доходу щомісячно, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved