Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу вікриття спадщини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 18 березня 2013 року), яка на день смерті проживала з нею за адресю: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , з якою вона проживала з 1998 року та подень її смерті та відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, а тому у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини вона не подавала до ноатріуса заяву про прийняття спадщини. В березні 2018 року вона звернулася до приватного нотаріуса Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кравчук С.В. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте постановою нотаріуса віл 12.06.2019 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки з поданих документів не можливо встановити факт її постійного проживання зі спадкоадвцем [PERSON] та відсутністю всіх необхідних документів на спадкове майно. Вона дійсно з 1998 року проживала разом з [PERSON] однією сім`єю до часу відкриття спадщини, вели спільне господарство, останні сім років доглядала за нею та проживаю у вказаному житловому будинку і до цього часу. Таким чином, в даному випадку необхідно встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років на час відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладені обставини та посилаючись на ст.ст.293, 315, 316 ЦПК України, прохає встановити факт її постійного проживання однією сім`єю більше п`яти років разом з спадкодавцем - [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . Заявник [PERSON] та її представник - адвокат Руденко А.В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали повністю та прохали їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Царичанської селищної ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, проти задоволення заявлених вимог не заперечують. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що добре знає сім`ю заявника. Дійсно померла [PERSON] є родичкою із заявником, з 1998 року заявник була зареєстрована та проживала разом з [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що із заявником перебуває в тривалих дружніх відносинах. Дійсно заявник з 1998 року проживала з померлою [PERSON] , вели спільне господарство, доглядала за нею та поховала її. Суд, заслухавши думку заявника та її представника, покази свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 18 березня 2013 року), яка на день смерті проживала із заявником за адресю: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до довідки виконавчого комітету Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області від 13.03.2018 року №367 [PERSON] дійсно була зареєстрована та постійно проживала за адресою [ADDRESS] (згідно запису домової книги). Разом з нею на день її смерті зареєстрована і проживала онука - [PERSON] , [INFO] , починаючи з 25 червня 1998 року по цей час (а.с.9). В березні 2018 року заявник звернулася до приватного нотаріуса Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кравчук С.В. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте постановою нотаріуса віл 12.06.2019 року заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки з поданих документів не можливо встановити факт її постійного проживання зі спадкоадвцем [PERSON] та відсутністю всіх необхідних документів на спадкове майно (а.с.11). Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зі змісту ст.1268 ЦК України для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, виходячи з наведеного, встановлення факту постійного проживання [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права, іншої можливості встановити цей факт заявник не має. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, який просить встановити заявник, підтверджується письмовими матеріалами справи та показами свідків [PERSON] та [PERSON] , наданими в судовому засіданні, згідно яких заявник [PERSON] дійсно постійно проживала зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років на час відкриття спадщини, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved