Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

29.06.2021 року до суду надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 07.03.2020 року близько 10:30 год. в м.Одеса на вулиці Пантелеймонівська, 24, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Dacia Duster», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Kia Ceed», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Kia Ceed», д.н.з. [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного транспортного засобу - матеріального збитку. Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 28.04.2020 року відповідача було визнано винним у вчиненні даної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення ДТП не була застрахована, водій пошкодженого автомобіля повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому звернувся до МТСБУ із заявою про отримання відшкодування шкоди. Згідно Звіту автотоварознавчого дослідження від 25.03.2020 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Kia Ceed», д.н.з. [NUMBER] склала 31863,08 грн. На підставі наказу №5834 від 28.05.2020 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 30597,77 грн. Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 1550 грн. Таким чином, загальний розмір фактично понесених витрат позивача склав 32147,77 грн. З урахуванням зазначених обставин, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача, що і змусило позивача на звернення до суду з даним позовом. Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача суму судових витрат, яку позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, що складається із судового збору у сумі 2270 грн. Ухвалою від 02.07.2021 року позовна заява була залишена без руху. Після усунення недоліків позовної заяви та отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, 21.07.2021 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує /а.с.63/. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що в зазначеному ДТП винні обидва учасника події. В подальшому від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення /а.с.61/. Тому справа розглянута у відсутність сторін, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 07.03.2020 року о 10.30 год. в м.Одесі по вул.Пантелеймонівська, 24, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Dacia Duster», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по вул.Чорновола на перехресті з вул.Пантелеймонівська, не надав переваги транспортному засобу «Kia Ceed», д.н.з. [NUMBER] та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказані обставини встановлені постановою Приморського районного суду м.Одеси від 28.04.2020 року по справі №522/5935/20, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, яка набрала законної сили 12.05.2020 року /а.с.7/. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд не з`ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю марки «Kia Ceed», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] /а.с.13/. Відповідно до ст.5, п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності підлягають майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п.39.1 ст.39 вищевказаного Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З матеріалів справи встановлено, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як користувача (водія) автомобіля «Dacia Duster», д.н.з. [NUMBER] , не була застрахована / а.с.36/. За положеннями п.п.«а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. 08.03.2020 року [PERSON] , як власник автомобіля «Kia Ceed», д.н.з. [NUMBER] , повідомив МТСБУ про вищевказану дорожню-транспортну пригоду, яка сталася 07.03.2021 року /а.с.8/. Крім того, 11.03.2020 року власник [PERSON] звернувся до позивача із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної його ТЗ внаслідок ДТП, що сталася 07.03.2020 року з вини відповідача [PERSON] /а.с.11/. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Kia Ceed», д.н.з. [NUMBER] , виконаного за дорученням МТСБУ оцінювачем СПД [PERSON] , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження транспортного засобу, складає 31863,08 грн. /а.с.14-28/. Довідкою №1 від 14.05.2020 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ по справі №66841, особа, яка має право на відшкодування шкоди - [PERSON] , ТЗ - «KIA», д.н.з. [NUMBER] , винуватець - [PERSON] , ТЗ - «DACIA» д.н.з. [NUMBER] , визначено суму до сплати (шкода по майну) у розмірі 30597,77 грн. /а.с.30/. Позивачем видано наказ №5834 по справі №66841 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] » від 28.05.2020 року, згідно з яким [PERSON] виплачено кошти в сумі 30597,77 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1479056 від 29.05.2020 року /а.с.29, 31/. Як вбачається із акту виконаних робіт по справі МТСБУ №66841 про прийняття МТСБУ від ФОП [PERSON] виконаних робіт з огляду пошкодженого ТЗ із фотографічною фіксацією та складання звіту, загальна вартість послуг по встановленню розміру збитку та збору документів склала 1550 грн, яка була сплачена МТСБУ на рахунок ФОП [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №1478807 від 21.05.2020 року /а.с.32, 33, 34/. За положеннями ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Із роз`яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року №6 вбачається, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Отже, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст.1166 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативним наслідками. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Крім того, відповідно до п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобілю потерпілого завдано майнової шкоди, сталась через неправомірні дії відповідача, що підтверджено вищевказаними доказами у справі, позивач відшкодував збитки власнику вказаного автомобіля, то Моторне (транспортне) страхове бюро України набуло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved