Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. У січні 2021 року [PERSON] в особі свого представника [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та посилається на те, що з 02 вересня 1995 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON] . Шлюб між сторонами не розірвано, але фактично спільне проживання припинили в 2019 році. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Бориспільської міської ради №285 від 16.07.1995 [PERSON] отримав у безоплатне користування земельну ділянку за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Нестерівка, площею 0,10 га для будівництва житлового будинку. Ця земельна ділянка з кадастровим номером 3210500000:02:003:0006, за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] . За час шлюбу, за спільні кошти, сторонами збудовано на земельній ділянці житловий будинок, який не введений в експлуатацію, його ступінь готовності складає 93%, тому він є об`єктом незавершеного будівництва. Відповідач умисно не вводить в експлуатацію будинок та не визнає за позивачем право власності на це майно. Тому, позивач, з урахуванням уточнень, просить суд визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] будівельні матеріали та конструктивні елементи, використані в процесі будівництва об`єкта незавершеного будівництва, що розташовується на земельній ділянці з кадастровим номером 3210500000:02:003:0006, за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину будівельних матеріалів та конструктивних елементів, з яких було побудовано зазначений будинок. 2. Процесуальні дії по справі. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області 27 січня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження (а.с.132-133 т.1). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2021 року (а.с.186 т.1) було закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, прийнято до розгляду уточнення щодо адреси спірного об`єкту нерухомості (а.с.7-8 т.2). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2021 року (а.с.26-27 т.2) було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про призначення будівельно-технічної експертизи. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримують позов, просять задовольнити. Позивач у судовому засіданні повідомила, що сторони проживають окремо з травня 2019 року. До цього періоду поки будували основний будинок, проживали у 2017 на початку 2018 року у «літній кухні» - сараї площею 9 кв.м. Вже з вересня 2018 року їх спільний 12-річний син переїхав до батьків та став проживати вже з ними у спірному будинку. Оскільки почалося насильство в сім`ї, яке було застосовано і до сина, 13 травня 2019 року позивач забрала свої речі та виїхала з будинку. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] відзив на позов не подали, однак заперечили проти задоволення позову. У судовому засіданні відповідач зазначив, що з позивачем посварились у травні 2018 року, і вже з цього часу подальше спільне господарство не вели, спільних коштів подружжя у будівництво не вкладало, він самостійно добудовував спірний будинок. Так, у 2017 році був відчужений спільний будинок приблизно за 100 тисяч доларів, частину коштів вклали у квартиру дочки, а десь 40 тисяч доларів вклали в будівництво будинку. До травня 2018 року вели будівництво за спільні кошти подружжя, отримані зі спільного бізнесу з продажу щенят собак. На травень 2018 року вже була побудована «коробка» будинку, були дах, вікна, двері. З осені 2018 року вже була проведена електрика, в будинку була вода, туалет, стояв бойлер для підігріву води. Самостійно з травня 2019 року він поклав 200 кв. тротуарної плитки, зробив натяжну стелю, розетки, зробив шпаклювання, поклеїв шпалери, посадив дерева на ділянці, купив кухню, побутову техніку, поставив міжкімнатні двері. Кошти на ці роботи взяв у батьків, приблизно 10 тисяч доларів, також в борг дала сестра десь 2-3 тисячі доларів, які він вже їй повернув. Також частково заробляв сам кошти на будівництво, всі внутрішні роботи робив самостійно. Також зазначають, що спірний будинок не може бути об`єктом поділу, оскільки є самочинним будівництвом, про що зазначено в Постанові Верховного Суду №722/823/17-ц. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 02 вересня 1995 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 02 вересня 1995 року (а.с.15 т.1). Відповідно до рішення Виконавчого комітету Бориспільської міської ради №285 від 16.07.1995 [PERSON] отримав у безоплатне користування земельну ділянку за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Нестерівка, площею 0,10 га для будівництва житлового будинку (а.с.108-109). 30 липня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір на будівництво жилого будинку на правах приватної власності, відповідно до якого [PERSON] зобов`язується побудувати жилий двоповерховий будинок жилою площею 58,44 кв.м і загальною площею 103,41 кв.м з надвірними будівлями та спорудами, госп.сарай, льох, туалет, літня кухня, лазня, приміщення для зберігання госпінвентаря, огородити надану ділянку парканом, провести посадку дерев, прокласти тротуар, вимостити в`їзд у двір (а.с.112-117 т.1). Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №233395613 від 19.11.2020 (а.с.106 т.1) вбачається, що за [PERSON] 27 червня 2017 року зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210500000:02:003:0006, площею 0,1 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку Звіту про вартість будівельних матеріалів, обладнання, виробів, конструкцій, робіт тощо, які були використані в процесі будівництва житлового будинку на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , виконаного приватним підприємством "Авто-Експрес" (а.с.16-105 т.1) з урахуванням довідки цього підприємства від 05.07.2021 (а.с.4 т.2) не завершений будівництвом (не введений в експлуатацію) житловий будинок відноситься до категорії нового будівництва, 2018-2019 років забудови. Ступінь будівельної готовності цього будинку склала 93%. Вартість будівельних матеріалів, обладнання, виробів, конструкцій, робіт тощо, які були використані в процесі будівництва житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами склала 2 854 670 грн. На підставі договорів купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 19 червня 2017 року (а.с.175-177, 178-180 т.1) [PERSON] продала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, на якій розташований цей житловий будинок. Продаж земельної ділянки здійснено за 100 000 грн, продаж житлового будинку здійснено за 250 000 грн. Квитанції, надані відповідачем (а.с.162-174 т.1) містять інформацію про купівлю будівельних матеріалів: квитанції від 07.09.2017,11.09.2017, 06.10.2017, 04.08.2017, 25.08.2017, 15.08.2017, 10.08.2017, 14.08.2018, 21.09.2018, 15.06.2018, 27.06.2018, - покупець [PERSON] ), квитанції від 17.10.2017, 10.10.2017, 10.07.2017, 06.09.2017, 10.08.2017, 28.08.2017, 25.07.2018, 14.08.2018, 06.01.2021, 08.11.2020, 10.05.2020, 23.09.2020, 11.08.2018 не містять інформацію про покупця. Спірні правовідносини регулюються главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України. 4. Норми права та стала судова практика, якою керується суд при вирішенні спору. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19 (провадження №61-17347св19), положення ст.60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. За положеннями ч.1ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, яка проводиться в установленому законодавством порядку. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved