Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

29 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначила, що з 2005 року вона перебувала з відповідачем у громадянському шлюбі. Від цих стосунків мають дитину [PERSON], [INFO]. Фактично їхні стосунки було припинено з березня 2007 року, вона з відповідачем проживають окремо, дитина мешкає з позивачкою. Весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь в її вихованні. Дитина не має до батька ніяких почуттів, оскільки за всі роки не бачив батька тверезим. Відповідач п'є, не працює. Позивачка з сином та донькою 1995 року народження проживає в трикімнатній квартирі. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту її народження здійснює мати, батько участі у цій сфері життя не приймав. Дитина навчається в КЗ «Загальноосвітня санаторна школа-інтернат № 3» ДОР, у школі батько не з'являється. Відповідач ухиляється від сплати аліментів, з ним постійно працюють державні виконавця, описано його майно, йому заборонено виїзд за кордон. Відповідач відмовився від батьківських прав у відношенні сина [PERSON]. На підставі чого позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідача у відношенні малолітнього сина [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав (а.с. 17). Третя особа в судове засідання не з'явилась, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], відповідач [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Згідно довідки з місця проживання, малолітній [PERSON] мешкає разом з матір'ю - позивачем у справі [PERSON] (а.с. 8). Згідно характеристики дитини [PERSON], наданої КЗ «Загальноосвітня санаторна школа-інтернат № 3» Дніпропетровської обласної ради, вихованням дитини займається мати (а.с. 9). [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 8», лікуванням хлопчика займається мама (а.с. 10). Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2011 року відповідач в зв'язку з амністією звільнений від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 164 КК України за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання сина [PERSON]. Заборгованість за аліментами станом на 04.06.2010 року становить 13565,37 грн. (а.с. 11). Відповідно до висновку № 13/15-97 від 30.03.2016 року, Бабушкінська районна у місті рада як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дитини [PERSON] (а.с. 23). У ст. ст. 3, 6 Конвенції "Про права дитини" (20 листопада 1989 року), ратифікованої постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інших заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Викладені обставини дають суду підстави задовольнити позов щодо позбавлення відповідача батьківських справ, оскільки відповідач тривалий час ухиляється від виховання та матеріального утримання дитини, з нею постійно не спілкується, не проявляє відносно неї належної батьківської турботи, хоча має таку можливість, більше того, свідомо заявив бажання щодо позбавлення його батьківських прав (а.с. 6, 17, 23), таким чином, позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. З урахуванням зазначеного, зважаючи на необхідність всебічного захисту інтересів дитини [PERSON], суд прийшов до висновку про можливість задоволення вимог позивача в повному обсязі.

Outcome: approved