Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

28.01.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача виконком Неветленфолівської сільської ради Виноградівського району. На обґрунтування заявлених вимог зазначає, що є власником житлового будинку в с.Ботар, вул.Головна, 37 Виноградівського району. Відповідач [PERSON] колишній зять позивача - зареєстрований у належному позивачу будинку, однак не проживає в ньому без поважних причин вже два роки. Домовленостей з приводу проживання і користування належним йому житловим будинком позивач із відповідачем не має. Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, в тому числі шляхом поміщення оголошення на офіційному сайті "Судова влада", про причини неявки не повідомив, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст.280-282 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, але надали заяву в якій позовні вимоги підтримали, обставини вказані у позові підтвердили, просили слухати справу у їх відсутність. Неветленфолівська сільська рада Виноградівського району надала суду письмову заяву із клопотанням розглянути справу без участі її представника. Суд, зясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору по суті, перевіривши їх наявними у справі доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. До такого висновку суд дійшов з наступних міркувань. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Суд встановив, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого в с.Ботар, вул.Головна, 37 Виноградівського району Закарпатської області на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Виноградівською РДА 31.07.2001 року (а.с.9). Відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою [INFO]. Згідно Довідки №950/02-30, виданої 27.08.2018 року Неветленфолівською сільською радою Виноградівського району Закарпатської області, [PERSON], [INFO], не проживає понад два роки за адресою с.Ботар, вул.Головна, 37 Виноградівського району. У відповідності до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України. За ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідача у житловому будинку належному позивачу порушує його права, передбачені ст. 317 ЦК України. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач втратив право на користування будинком, що належить позивачу у зв'язку із відсутністю без поважних причин понад один рік, що підтверджується поясненнями позивача та довідкою, виданою виконкомом Неветленфолівської сільської ради Виноградівського району (а.с.10), а тому позов в частині визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved