Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

27.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що він є сином [PERSON], яка померла 18 червня 2016 року в м.Макіївка Донецької області. 02.12.2016 року Совєтським відділом запису актів громадянського стану м. Макіївка Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки видано свідоцтво про смерть [PERSON], яка померла 18.06.2016 року в м.Макіївка Совєтський район Донецька Народна Республіка. Звернувшись до Миколаївського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області щодо реєстрації смерті, отримав відмову, оскільки заявником подано свідоцтво по смерть ДНР № 051885 від 02.12.2016 року, видане Совєтським відділом запису актів громадянського стану м. Макіївка Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, що не є підставою для державної реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п.1 розділу 5 глави 3 Правил про державну реєстрацію актів цивільного стану в Україні. У судове засідання [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області у судове засідання не з'явився, до його початку надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності заявника та заінтересованої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як вбачається зі змісту ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії 1 ЯР№609911. [PERSON] [INFO], уродженка м.Париж Французької Республіки, 18.06.2016 року померла в м.Макіївка Совєтського району Донецької Народної Республіки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 02.12.2016 року Совєтським відділом запису актів громадянського стану м. Макіївка Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. 27.12.2016 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області винесено відмову у проведенні державної реєстрації смерті з посиланням на те, що заявником подано свідоцтво по смерть ДНР № 051885 від 02.12.2016 року, видане Совєтським відділом запису актів громадянського стану м. Макіївка Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, що не є підставою для державної реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п.1 розділу 5 глави 3 Правил про державну реєстрацію актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/5 (у редакції наказу Мін'юсту України від 24.12.2010 року №3307/5). Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території" від 15 квітня 2014 року (далі - Закон), сухопутна територія Автономної Республіки Крим визначається тимчасово окупованою територією. Згідно з ч.1 ст.18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. З огляду на те, що свідоцтво про смерть видане 02.12.2016 року Совєтським відділом запису актів громадянського стану м. Макіївка Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, є недійсним і не створює правових наслідків за приписами ч.3 ст.9 Закону, а отже не може бути підставою для державної реєстрації смерті, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви щодо встановлення факту смерті, оскільки вказаний факт знайшов підтвердження під час судового розгляду, іншим чином зареєструвати смерть неможливо.

Outcome: approved