Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

16 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі по 700 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Турійського районного суду Волинської області від 10 вересня 2015 року, та від якого вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що вони з відповідачем проживають окремо, діти залишилась на її утриманні, а домовленості з відповідачем щодо розміру та добровільної сплати аліментів між ними не досягнуто. В судове засіданні позивач [PERSON] не зявилася, подавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, де вказує, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів в розмірі по 450 грн. на кожну дитину щомісячно. Ствердив, що постійної роботи не має, тому не має можливості сплачувати аліменти в заявленому у позові розмірі. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 04 листопада 2000 року перебували у шлюбі, який розірвано заочним рішенням Турійського районного суду Волинської області від 10 вересня 2015 року (а. с. 7). Відповідно до свідоцтв про народження (а. с. 3, 4) сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Овлочинської сільської ради Турійського району Волинської області від 10 листопада 2015 року №731 діти проживають з позивачем [PERSON] (а. с. 8). Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не надано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що він неспроможний сплачувати аліменти у заявленому в позові розмірі. Так, з матеріалів справи слідує, що відповідач [PERSON] на утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків тощо, не має, не хворіє, на обліку як безробітний у центрі зайнятості не перебуває. Заперечення відповідача щодо заявленого розміру аліментів з посиланням лише на те, що він не має постійної роботи, не заслуговують на увагу суду, оскільки останній є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей. З урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років на 2015 рік в сумі 1455 грн., а також матеріальних потреб дітей, які навчаються у школі, обов'язковості утримання дітей обома батьками, сімейного стану та матеріального становища обох сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 700 грн. на кожну дитину. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Враховуючи, що позивач [PERSON] при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог зазначеного Закону, п. 3 ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 487.20 грн. судового збору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України та

Outcome: approved