Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

31.08.2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в здійсненні прав власника житла шляхом визнання втрати права на користування житлом, що знаходиться за адресою вул. Винниченка, 5/19, м.Нововолинськ Волинської області. Вимоги мотивує тим, що він є власником житлової квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом 27.07.2017 року, на ? частину квартири за заповітом після [PERSON], яка померла 16.12.2016 року, та на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом 27.07.2017 року, на ? частки квартири за заповітом після [PERSON], який помер 24.01.2017 року. Право власності позивача було зареєстровано в Державному реєстрі. В спірній квартирі зареєстровані 26.06.2015 року [PERSON] та її малолітній син [PERSON], [INFO], з дозволу [PERSON], [PERSON], які були на той час власниками квартири. Вказує, що реєстрація постійного місця проживання була необхідна відповідачу з її слів для оформлення допомоги по догляду за дитиною, натомість остання зобовязувалась доглядати власників квартири, які через свій похилий вік потребували сторонньої допомоги. Однак [PERSON] не дотрималась своєї обіцянки, тому позивач опікувався ними та доглядав їх до смерті. Стверджують, що [PERSON] разом з неповнолітнім сином в спірній квартирі не проживали від дня реєстрації, тобто з 26.06.2015 року. Позивач є новим власником квартири, він має право, у відповідності до ст. 391 ЦК України, вимагати від відповідача усунути перешкоди в користуванні своєю власністю. Позивач з відповідачем договору найму не укладав, іншої домовленості щодо її проживання та реєстрації місця проживання в спірній квартирі не було. Вважає, що є всі підстави визнати відповідача разом з малолітнім сином такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, з наведених у позовній заяві підстав, просили усунути перешкоди в здійсненні позивачем прав власника житла шляхом визнання втрати права [PERSON] та її малолітнім сином [PERSON], [INFO], користування квартирою №19 в будинку №5 по вул. Винниченка в м. Нововолинську Волинської області через припинення права власності на спірне житло попередніх власників. Зазначили, що позивач має намір реалізувати право власника на розпорядження належним йому майном. Договору на користування житлом [PERSON] з відповідачами не укладав і наміру цього робити в нього немає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином через засоби масової інформації. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, щодо задоволення позовау покладається на розсуд суду. Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач та його представник не заперечили щодо ухвалення заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, його представника, показання свідків [PERSON], [PERSON], які ствердили, що [PERSON] у спірній квартирі не проживала, не є родичем попередніх власників квартири, була зареєстрована в квартирі через домовленість з попередніми власниками для їх догляду, однак його не здійснювала, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що житлова квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину на ? частину квартири за заповітом після [PERSON], яка померла 16.12.2016 року, виданим нотаріусом 27.07.2017 року, копією свідоцтва про право на спадщину на ? частину квартири за заповітом після [PERSON], який помер 24.01.2017 року, виданим нотаріусом 27.07.2017 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копією технічного паспорту на квартиру (а.с.4-10). Право власності позивача зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.07.2017 року за №1311874407107, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.07.2017 року (а.с.8). Відповідач [PERSON] та її малолітній син [PERSON], [INFO], зареєстровані в [INFO], що підтверджується копією будинкової книги (а.с.11-14). Як зазначено в акті від 10.02.2017 року, складеного комісією в складі представників ЖЕК №3 (а.с.17) відповідач [PERSON] разом з малолітнім сином за адресою : вул. Винниченка, 5/19 в м. Нововолинську Волинської області не проживає з моменту реєстрації, тобто з 26.06.2015 року. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.05.2016 року вбачається, що відповідач має у власності житловий будинок по вул. Залізнична, 47 в м. Ромни Сумської області (а.с.20,21). Предметом спору даної справи є питання захисту права приватної власності позивача на житло, яке вирішується судом в межах цивільно-правових відносин. Житлова квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], а відповідач [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON], будучи зареєстрованим за вказаною адресою, порушують його право власності, в т.ч. можливості на свій розсуд здійснювати правомочності щодо володіння, користування і розпорядження своїм майно. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. В суді встановлено, що [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] нікітою Валерійовичем, [INFO], понад один рік без поважних причин відсутні по місцю постійного проживання, і не належить до переліку осіб, за яким, у відповідності до ст.71 ЖК України, зберігається житло понад зазначений строк. Судом не встановлено поважних причин відсутності відповідача у спірній квартирі, а тому суд визнає [PERSON] разом з її малолітнім сином такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, відповідно до вимог ст.405 ЦК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні відповідач разом з малолітнім сином були зареєстровані у спірній квартирі зі згоди колишніх власників [PERSON] та [PERSON], які померли відповідно 16.12.2016 року та 24.01.2017 року. Спадкоємцем їх майна за заповітом є позивач, який прийняв спадщину та зареєстрував своє одноосібне право власності на житлову квартиру [ADDRESS]. З відповідачами договору він як власник житла, на право користування спірною квартирою, не укладав. Приймаючи рішення, суд враховує, що право користування спірним житлом втрачено відповідачем внаслідок зміни власника на це житло, яке відбулося в зв'язку з прийняттям спадщини після смерті попередніх власників. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що збереження за відповідачем права на користування спірною квартирою та реєстрація у ній, порушують законні права позивача, створюють йому перешкоди у здійсненні ним всіх складових права власності, в тому числі права розпорядження належним майном.. Тобто право позивача є порушеним і підлягає судовому захисту шляхом визнання [PERSON] разом з її малолітнім сином [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: вул. Винниченка, 5/19, м.Нововолинськ Волинської області. Згідно до ст. 88 ЦПК України підлягає до стягнення з відповідача в користь позивача 640 грн. сплаченого судового збору, що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved