Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу (далі - позов або позовна заява). Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому 07.02.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Черняхівського районного управління юстиції у Житомирській області, за актовим записом № 7. Від шлюбу дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що між позивачем та відповідачем встановилися погані сімейні відносини. Перестали розуміти один одного, стали виникати різного роду суперечки. Шлюб носить формальний характер. Позивач вважає, що сім'я розпалася і примирення неможливе. З огляду на це позивач вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, просить розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу бажала іменуватися дошлюбним прізвищем "[PERSON]". Сторони в судове засідання 17.11.2015 не з'явилися. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву від 17.11.2015, в якій просила справу за її позовом до [PERSON] розглядати у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити. Заперечувала проти вжиття заходів примирення. В судове засідання 17.11.2015 відповідач не з'явився, 10.11.2015 подав до суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності та підтвердив, що позов визнає у повному обсязі. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, передбачених ч. 4 ст. 174 ЦПК України. За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі з огляду на наступне. Шлюб між позивачем та відповідачем зареєстровано 07.02.2015, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 07.02.2015 (а.с. 3). Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дане положення СК України відповідає положенням ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої на третій сесії Генеральної Асамблеї ООН резолюцією 217A(III) від 10.12.1948 (далі - Загальна декларація прав людини), згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу та заперечує проти вжиття судом заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 СК України, відповідач позов визнає та таке визнання прийняте судом, суд приходить до висновку, що у позивача та відповідача відсутня вільна згода на збереження шлюбу, а тому відмова в розірванні шлюбу та (або) вжиття заходів щодо примирення подружжя буде суперечити вимогам ч. 1 ст. 24 СК України, ст. 16 Загальної декларації прав людини та інтересам сторін. А тому позов підлягає задоволенню. Вимоги про розподіл судових витрат позивачем у позові не заявлено. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. А тому відсутні підстави для прийняття судом рішення про розподіл судових витрат між сторонами. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved