Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

25.01.2019 року до суду звернувся позивач [PERSON] , представник позивача адвокат Щеплотський П.Д., з позовом про визнання права власності за набувальною давністю до відповідача [PERSON] 25.02.2019 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. 26.02.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовче судове засідання на 15.05.2019 року. 15.05.2019 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву, в зв`язку з необхідність отримання інформації про смерть відповідача. Справу призначено до розгляду на 03.06.2019 року 03.06.2019 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву, в зв`язку з необхідність отримання інформації про наявність спадкових справ та виданих свідоцтв про право на спадщину. Справу призначено до розгляду на 21.08.2019 року. 21.08.2019 року до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, за якою відповідачем у справі визначений правонаступник [PERSON] , - [PERSON] , і залучено третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: регіональний сервісний центр МВС у Дніпропетровській області. Справу призначено до розгляду на 30.09.2019 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 30.09.2019 року в підготовчому судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення Згідно уточненої позовної заяви позивач просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на автомобіль ЗАЗ 966В реєстраційний номер [NUMBER] 13120400058100202 рік випуску 1970, колір «білий», номер свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , дата видачі 11.10.2002 року (заміна техпаспорта № АФ 368392 від 21.06.1985 року) шасі: № 966В152091 152889 В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: у лютому місяці 2011 року позивач став добросовісним власником автомобіля ЗАЗ 966В реєстраційний номер [NUMBER] 13120400058100202 рік випуску 1970 колір «білий» номер свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , дата видачі 11.10.2002 року (заміна техпаспорта № АФ [NUMBER] від 21.06.1985 року) шасі: № 966В152091 152889, який зареєстрований за [PERSON] , зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] Даний автомобіль був придбаний у власника [PERSON] , але на той час власник відмовився від негайної перереєстрації автомобіля (через стан здоров`я), віддавши автомобіль і техпаспорт на нього в обмін на гроші в сумі 15000.00 грн. Підтвердженням факту законного придбання автомобіля в 2011 році слугує копія розписки. Протягом тривалого часу добросовісний володілець транспортного засобу [PERSON] , намагався домовитись із власником про зняття автомобіля з обліку, але йому це не вдалося. Ним неодноразово направлялись листи за вказаною в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу адресою, але відповіді він не отримував. За весь час жодної інформації від [PERSON] , про повернення автомобіля і скасування усної угоди купівлі-продажу він не отримав. З метою отримання інформації про можливий розшук автомобіля 28.12.2018 року був поданий адвокатський запит начальнику територіального сервісного центру 1243 Регіонального сервісного центру МВС України в Дніпропетровській області. Інформації про перебування автомобіля в розшуку, наявності заборон на перереєстрацію на іншого власника не отримано. Даний автомобіль купувався [PERSON] , для власних потреб, як задоволення хобі для відновлення старого автомобіля марки ЗАЗ, які зараз не виробляються, однак для повного завершення процедури відновлення, реставрації автомобіля, для подальшого виїзду на ньому за межі власного двору необхідно провести державну реєстрацію транспортного засобу, що й стало підставою звернення до суду. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, подавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримали за підставами, викладеними в позовній заяві і просили їх задовольнити. Відповідач, [PERSON] ,. в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, пояснивши, що йому відомо про продаж даного автомобіля позивачу, але його дід неправильно зробив, що не перереєстрував автомобіль на позивача. [PERSON] залишив йому у спадок будинок і земельну ділянку, які в ін. у спадкував. А на даний автомобіль він, як спадкоємець [PERSON] , не претендує, оскільки продаж було волею його діда, яку він поваюжає. Він не має водійського посвідчення і не потребує даного автомобіля. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: представник регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області, в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Між сторонами виникли правовідносини із права власності на рухоме майно. Судом встановлено, що у лютому місяці 2011 року позивач став добросовісним власником автомобіля ЗАЗ 966В реєстраційний номер [NUMBER] 13120400058100202 рік випуску 1970 колір «білий» номер свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , дата видачі 11.10.2002 року (заміна техпаспорта № АФ [NUMBER] від 21.06.1985 року) шасі: № 966В152091 152889, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зареєстрований за [PERSON] , зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Даний автомобіль був придбаний позивачем у власника [PERSON] , за 15000.00 грн., що підтверджується копіє розписки про отримання грошових коштів за автомобіль. При укладенні усної угоди купівлі-продажу автомобіля сторони не провели перереєстрацію транспортного засобу на нового власника у відповідності до вимог чинного законодавства, яким регулюються особливості купівлі-продажу транспортних засобів, в тому числі і бувших в користуванні. За доводами позивача за весь час володіння ним автомобілем, від відповідача жодної вимоги про повернення автомобіля і скасування усної угоди купівлі-продажу позивач не отримував. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.321,328 ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу право власності на автомобіль ЗАЗ 966В реєстраційний номер [NUMBER] 13120400058100202 рік випуску 1970 колір «білий» номер свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , дата видачі 11.10.2002 року (заміна техпаспорта № АФ 368392 від 21.06.1985 року) шасі: № 966В152091 152889 зареєстроване за [PERSON] . Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; -володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю, (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 4, 5 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). Судом встановлено, що позивач [PERSON] більше 5 років (з 2011 року) відкрито, безперервно володіє автомобілем ЗАЗ 966В реєстраційний номер [NUMBER] 13120400058100202 рік випуску 1970 колір «білий» номер свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , дата видачі 11.10.2002 року (заміна техпаспорта № АФ [NUMBER] від 21.06.1985 року) шасі: № 966В152091 152889. Володіння у позивача даним транспортним засобом виникло на законних підставах, оскільки позивач купив його у попереднього власника, сплативши за нього грошові кошти, що знайшло своє підтвердження наданою суду розпискою про отримання грошових коштів. Також судом встановлено, що попередній власник транспортного засобу [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією актового запису про смерть № 98 від 16.04.2018 року. Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу Малашової Г.В., після смерті [PERSON] ,. свідоцтво про право власності на спадкове майно видане спадкоємцю [PERSON] , який в судовому засіданні підтвердив про свою обізнаність з фактом продажу автомобіля позивачеві, та не заперечував проти визнання за позивачем права власності на даний автомобіль, оскільки не претендує на нього як на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] Судом також встановлено. що позивач володіє транспортним засобом, придбаним у [PERSON] , відкрито, здійснив його реставрацію. Про володіння зазначеним транспортним засобом відомо як спадкоємцю майна попереднього власника так і іншим особам. І будь-які особи не оспорюють володіння позивачем даним транспортним засобом. Володіння є непреривним, так як транспортний засіб з 2011 року перебуває у володінні лише позивача. Інформація про те, що зазначений транспортний засіб, перебуває під арештом, в заставі, в розшуку відсутня. За наведених вище обставин суд приходить до висновку, що наявні всі правові підстави для визнання за позивачем в судовому порядку права власності на транспортний засіб за набувальною давністю. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору на думку суду підлягають покладенню на позивача так як відсутня вина відповідача, правонаступника власника майна, у виникненні даного спору. А власник зазначеного транспортного засобу, який належним чином не зареєстрував перехід права власності на належний йому транспортний засіб помер.

Outcome: approved