Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

17\~вересня\~2018\~року\~до\~Василівського районного\~суду\~Запорізької\~області надійшов\~позов\~[PERSON],\~який\~в\~подальшому уточнив\~в\~редакції\~від 20.09.2018\~року\~(а.с.15),\~до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що він з 24.09.2010 року перебуває у шлюбі з [PERSON], який зареєстровано Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, за актовим записом №944. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Також у позові [PERSON] зазначає, що протягом останніх декількох років стосунки з жінкою розладились, зникло взаємопорозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен із подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, вважає, що сім?я фактично припинила своє існування. За таких обставин позивач вказує на те, що їх сімя розпалася остаточно, шлюбні відносини поновлені бути не можуть, збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачкою [PERSON] вважає неможливим, перебування у шлюбі суперечить його інтересам, та примирення є недоцільним, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб,\~укладений між\~ним,\~[PERSON] та\~[PERSON],\~який зареєстрований\~Запорізьким міським\~відділом актів\~цивільного стану\~Головного управління\~юстиції у\~Запорізькій області,\~про що\~в книзі\~реєстрації шлюбів\~24\~вересня 2010\~року зроблено\~актовий запис\~№ 944. Просить судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 27 вересня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю. На заявлених позовних вимогах наполягає та просить суд задовольнити його позов за підставами, викладеними у позовній заяві. На стягненні з відповідачки судового збору не наполягає (а.с.24). В підготовче судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду подано письмові заперечення, в яких відповідачка, посилаючись на тяжке матеріальне становище, просить судові витрати у справі покласти на позивача [PERSON], обґрунтовуючи заперечення тим, що сума судового збору для неї є суттєвою, вказує, що позивач вигнав її з малолітньою донькою з помешкання, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, аліменти не сплачує. Просить розглянути справу у її відсутність, заявлені позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнає повністю та проти розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує (а.с.22). \~ \~ \~ \~З врахуванням положень ч.1 ст.198, ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи обставину, що відповідачка [PERSON] визнає позов у повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу, і таке визнання позовних вимог відповідає Закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, тому суд вважає за можливе на підставі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши всі обставини по справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 24 вересня 2010 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, за актовим записом №944, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.5). Від подружнього життя сторони мають малолітню доньку: [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтво про народження дитини, копія якого долучено до матеріалів справи (а.с.10). Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, наявними конфліктами в родині, припинення шлюбних відносин, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1 Сімейного кодексу України (далі СК України). Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобовязати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. У поданих відповідачкою [PERSON] запереченнях, останньою не висловлено прохання про зміну її прізвища на дошлюбне прізвище. Тому, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити без змін «Рєзнік». Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів обєктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та відповідачкою в судовому засіданні не доведено. Крім того, оскільки позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням його до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Примушування до шлюбу не допускається. А тому, подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу між сторонами суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених [PERSON] позовних вимог, приймаючи до уваги визнання відповідачкою [PERSON] позовних вимог про розірвання шлюбу у повному обсязі, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені позивачем у предявленому позові свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення, крім того спільне сімейне життя сторони фактично припинили, мешкають окремо, шлюбні відносини відновлювати наміру не мають, тому суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини. Також, у відповідності до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачкою до початку судового розгляду, суд вважає необхідним повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету - 50 % судового збору, сплаченого при предявленні ним позову до суду, а саме: в сумі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок, згідно квитанції № 0.0.1130860884.1 від 12 вересня 2018 року, виданої Жовтневим відділенням Запорізького РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved