Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 12.02.2003 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі, який зареєстрований Виконавчим комітетом Бунаківської сільської ради Лозівського району Харківської області актовий запис № 01. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишаться проживати разом з відповідачем, на якого позивач сплачує аліменти на користь відповідачки. Між сторонами припинені шлюбно-сімейні відносини, більше 10 років спільне господарство не ведеться, втрачена довіра і пошана один до одного. Спору про розподіл сумісно нажитого майна немає. Вважаючи, що сім"я розпалась остаточно, просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, але надала суду телефонограму в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить за необхідне позов задовольнити зі слідуючих підстав: Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала в повному обсязі. За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав для неприйняття визнання позову не встановлено. Судом встановлено, що з 01 серпня 2003 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Фактично родина розпалася, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. При таких обставинах збереження сім"ї стало неможливим і суперечить як інтересам позивача, так і відповідачки. Спору про розподіл сумісно нажитого майна подружжя немає. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved