Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до Кривоозерської селищної ради Миколаївської області про визнання по 1/2 частки земельної ділянки площею 3.66 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Луканівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки державним нотаріусом Кривоозерською державної нотаріальної контори в нотаріальному порядку оформлення спадщини їм відмовлено. В підготовче судове засідання позивачі не з`явились, надали суду заяву, відповідно якої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача - Кривоозерської селищної ради Миколаївської області надіслав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Луканівською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 28 травня 2009 року(а.с.13). Спадкоємцем за законом першої черги на спадщину після смерті [PERSON] , є позивач [PERSON] як донька спадкодавця, що підтверджується даними свідоцтва про народження сері [NUMBER] , виданого Луканівською с/ЗАГС Кривоозерського району Миколаївської області від 14 жовтня 1982 року(а.с.11), та позивач [PERSON] , як донька спадкодавця, що підтверджується даними свідоцтва про народження сері [NUMBER] , виданого м.Донецьк Пролетарським р/б ЗАГС 19 січня 1973 року(а.с.10), даними свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого Луканівською радою Кривоозерського району Миколаївської області(а.с.12). Спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її чоловік [PERSON] , що підтверджено даними свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 07 листопада 2008 року державним нотаріусом Кривоозерської державної нотаріальної контори Миколаївської області, зареєстрований в реєстрі за №3173(а.с.16). Проте належним чином зареєструвати своє право власності на вказане майно [PERSON] не встиг, оскільки помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 3.6195 га, кадастровий номер: 4823982200:01:000:0327, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Луканівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, належної на праві власності [PERSON] , що підтверджується даними Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №055398, виданого Кривоозерською райдержадміністрацією 30 квітня 2004 року(а.с.15), даними Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4811162162021 від 28 лютого 2021 року(а.с.19-21). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В оформленні спадщини на земельну ділянку площею 3.6195 га, кадастровий номер: 4823982200:01:000:0327, після смерті [PERSON] , державним нотаріусом позивачам відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу(а.с.14). Як вбачається із спадкової справи №182/2009(а.с.27-49), позивачі прийняли спадщину у встановленому законом порядку, подавши заяви про прийняття спадщини(а.с.29,33). Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з положеннями ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Положеннями ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За приписами ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положеннями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачами права власності по 1/2 земельної ділянки не порушує права та законні інтереси інших осіб. Суд враховує те, що дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались. За вказаних обставин, враховуючи, що позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, суд визнає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved