Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

28 серпня 2019 року позивач звернувся до суду з цим позовом, та просить: визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що він з 27 квітня 1998 року проживає і є зареєстрованим в житловому будинку [ADDRESS] , що підтверджується печаткою в його паспорті громадянина України. На час його вселення в житловий будинок в по-господарській книзі Наумівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області на нього був відкритий номер на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями, він значився його власником і вважав, що такої реєстрації достатньо для права власності. Зараз у нього виникла необхідність зареєструвати в житловому будинку родичів, тому він звернувся до міської ради, де йому пояснили, що для реєстрації осіб в житловому будинку власнику необхідно надати документ про право власності на житловий будинок. У нього такого документа не має, він хотів надати довідку про відкриття особового рахунку на садибу, але йому пояснили, що цього не достатньо для реєстрації осіб в будинку. Для вирішення питання права власності на куплений ним в колгоспі недобудований житловий будинок з надвірними будівлями він звернувся до Корюківської міської ради, просив рішенням виконкому визнати його право власності на добудований житловий будинок, але йому пояснили, що не можливо таким шляхом вирішити питання права власності на добудований ним житловий будинок, бо реєстраційна служба не реєструє право власності на житлові будинки на підставі таких рішень. Оскільки дане питання не можливо вирішити іншим чином, він вимушений звернутись до суду. У судове засідання позивач не прибув, в позові вказав про можливість розгляду справи без його участі. У судове засідання від відповідача надано заяву про слухання справи без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як встановлено судом, позивач з 27 квітня 1998 року проживає і є зареєстрованим в житловому будинку [ADDRESS] , що підтверджується печаткою в його паспорті громадянина України. Даний житловий будинок у 1997 році був недобудований і фактично належав місцевому колгоспу ім.Чкалова, с. Наумівка Корюківського району Чернігівської області, у якому я працював і був в членах даного господарства. В середині 1997 року колгосп був реорганізований в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Чкалова. Рішенням правління КСП ім. Чкалова, яке оформлено протоколом №11 від 23 серпня 1997 року, було вирішено створити комісію для оцінки недобудованого будинку по [ADDRESS] і продати його йому. З 1997 року по квітень місяць 1998 року він добудував придбаний в КСП житловий будинок, з 27 квітня 1998 року вселився в нього, з цього часу постійно проживає у будинку і є у ньому зареєстрованим. Право власності на житловий будинок з надвірними будівлями не реєстрував, бо згідно діючого на час будівництва житлового будинку законодавства, право власності в сільській місцевості реєструвалось в по-господарській книзі сільської ради. На час його вселення в житловий будинок в по-господарській книзі Наумівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області на нього був відкритий номер на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями, він значився його власником і вважав, що такої реєстрації достатньо для права власності. Зараз у нього виникла необхідність зареєструвати в житловому будинку родичів, тому він звернувся до міської ради, де йому пояснили, що для реєстрації осіб в житловому будинку власнику необхідно надати документ про право власності на житловий будинок. У нього такого документа не має, він хотів надати довідку про відкриття особового рахунку на садибу, але йому пояснили, що цього не достатньо для реєстрації осіб в будинку. Для вирішення питання права власності на куплений ним в колгоспі недобудований житловий будинок з надвірними будівлями він звернувся до Корюківської міської ради, просив рішенням виконкому визнати його право власності на добудований житловий будинок, але йому пояснили, що не можливо таким шляхом вирішити питання права власності на добудований ним житловий будинок, бо реєстраційна служба не реєструє право власності на житлові будинки на підставі таких рішень. Проживаючи в спірному житловому будинку з 27 квітня 1998 року він фактично ним з цього часу володіє, сплачує комунальні послуги та страхові внески, здійснює його ремонт, він відкрито володіє спірним житловим будинком більше 20 років, тому є підстави для визнання його власником вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями, як фактичного володільця нерухомого майна та за набувальною давністю. Той факт, що позивач має відношення до даного житлового будинку та що купив його недобудованим і добудував, підтверджується наступними доказами: архівними довідками Архівного відділу Корюківської районної адміністрації про наявність рішень правління КСП ім. Чкалова про створення комісії для оцінки недобудованого будинку; про продаж йому житлового будинку за ціною 1484 грн.; актом від 27 серпня 1997 року про оцінку житлового будинку та пропозицію продати його саме йому; паспортом громадянина України з реєстрацією в будинку з 27 квітня 1998 року; довідкою Корюківського РКП «Рампа» БТІ про стан, вартість та власність на житловий будинок; довідками виконавчого комітету Корюківської міської ради про відкриття на нього особового рахунку погосподарського обліку з 27 квітня 1998 року; технічним паспортом на житловий будинок та іншими документами. Згідно положень ст. 344 ЦК України, умовою набуття права власності на житло за набувальною давністю є добросовісне заволодіння майном на законних підставах. Суд вважає, що позивач добросовісно заволодів майном, оскільки він відкрито, безперервно володіє спірним житловим будинком понад 20 років. Відповідно до ст. 325 ЦК України, фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Згідно положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Частиною 1 статті 344 ЦК України встановлено, що: "Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим, майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом". Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно довідки Корюківського районного комунального підприємства «Рампа» бюро технічної документації спірний житловий будинок закінчений будівництвом на 100%, має 40% зносу, житлова площа будинку становить 45,10 м.кв., загальна площа 100,00 м.кв., є надвірні будівлі: сарай, погреб, гараж. Загальна інвентаризаційна вартість спірної садиби становить 89247,00 грн., що і є ціною позову. Садиба розташована на землях Корюківської сільської ради. По даним Корюківського РБТІ станом на 31.12.2012 року власність не зареєстрована. Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню. Судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду на користь держави, слід залишити за ним.

Outcome: approved