Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

26 листопада 2015 року позивач звернулась до суду з даним позовом, в який в подальшому уточнила та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на двокімнатну квартиру № 96 в житловому будинку № 9 корпус В по вулиці Чернігівській в місті Одесі, загальною площею 57,90 кв.м., житловою 31,00 кв.м. Свої вимоги мотивувала тим, що згідно договору № 16 «Про дольову участь в будівництві житла» відповідач ТОВ «Берег - Трейд» зобовязався здійснити будівництво будинку (будівельна адреса: м. Одеса, вулиця Чернігівська, 36 -Б (секції В), і по закінченню будівництва надати їй двокімнатну квартиру загальною площею 61, 85 кв.м. в згаданому будинку, а вона прийняла дольову участь в будівництві шляхом внесення на вказаний відповідачем рахунок коштів в сумі, що еквівалентна 30\~925 дол. США 163\~812, 82 гривень. Позивач зазначає, що після закінчення будівництва житлового будинку і передачі його на баланс ТОВ «Берег Жилсервіс», в порушення вимог пунктів 2.2., 6.1, 6.2 Договору, відповідач акт прийняття передачі квартири та необхідні для завершення оформлення квартири документи (технічний паспорт, свідоцтво про право власності) не оформив, від спілкування ухиляється. Вказані обставини унеможливлюють реєстрацію за позивачем спірної квартири, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Представник третьої особи ТОВ «Берег Жилсервіс» у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду відгук, в якому проти задоволення позову не заперечував, розгляд справи просив провести у його відсутності. Представник третьої Одеської міської ради у судове засідання також не зявився, про час, дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 10 березня 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Берег-Трейд» (надалі Підприємство) та [PERSON] (надалі Пайщик) було укладено Договір № 16 про дольову участь в будівництві житла. Пунктом 2.1. Договору передбачено, що Пайовик зобов'язується взяти пайову участь в будівництві житлового будинку, Підприємство здійснити будівництво 2 кімнатної квартири в житловому будинку, розташованому в м. Одесі по вул. Чернігівська 36 Б, секції В, квартири №49 яка після здачі будинку в експлуатацію передається Пайовику згідно акту прийому-передачі, вартість якої пропорційна сумі пайової участі. Свідоцтво про право власності на вказану квартиру оформляється Підприємством за рахунок Пайовика (п. 2.2 Договору). Згідно п. 2.3 Договору оформлення документу на право власності на квартиру і передача квартири по акту прийому-передачі здійснюється тільки після оплати Пайщиком суми, вказаної в п. 3.1., п. 3.3., п. 3.4 Договору в повному обсязі. У відповідності з п. 3.1 Договору загальна вартість 61,85 кв.м. загальної площі придбаної квартири складає 163\~825, 19 гривень (по курсу НБУ за 1 долар США 5, 2975 гривень на момент укладення настояного Договору від 10.03.2005 року), що еквівалентно 30\~925 дол. США, з урахуванням використання при будівництві імпортованих матеріалів та обладнання. Відповідно до п. 4.1.7 по закінченню будівництва та здачі будинку в експлуатацію, протягом двох календарних місяців, за умови надходження в повному обсязі коштів на рахунок Підприємства, в сумі, вказаній у п. 3.1 цього Договору, підготувати, оформити і видати документи про право власності, Пайовика на 2 кімнатну квартиру № 49, розташовану на 5-му поверсі секції В по вул. Чернігівська, 36 Б міста Одеса. Сторони погодили (п. 6.1 Договору), що Підприємство зобовязується протягом двох календарних місяців з моменту введення житлового будинку в експлуатацію Державною приймальною комісією передати у власність Пайовикові квартиру за умови виконання Пайовиком зобов'язань по внесенню коштів в повному обсязі. У відповідності до п. 6.2 Договору передача квартири Пайовику оформляються шляхом підписання Сторонами акту прийому передачі квартири. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ч. 1 ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами. 11 березня 2005 року позивачем було виконано умови п. 3.1 Договору, а саме сплачено на рахунок ТОВ «Берег Трейд» грошові кошти у розмірі 163\~812, 82 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією № 19/1. Згідно акту № 523 «Готовності обєкту до експлуатації» від 25 травня 2010 року та сертифікату відповідності № 15000523 від 25 травня 2010 року 11-ти поверховий 3-х секційний житловий будинок з інженерними меражами за адресою м. Одеса, вул. Чернігівська, № 36-Б мкр. Ж житлового району «Вузівський», загальною площею 7\~839, 84 кв.м. було закінчено будівництвом та прийнято в експлуатацію. Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 02.07.2008 року № 593 вищевказаному житловому будинку було присвоєно почтовий адрес: м. Одеса, вул. Чернігівська, 9-В. Згідно рішення Одеської міської ради від 19 лютого 2013 року № 2812-VІ «Про визначення товариства з обмеженою відповідальністю «Берег жилсервіс» балансоутримувачем жилого будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Чернігівська, 9-В, для експлуатації зазначеного будинку» та Акту приймання передачі житлового будинку, балансоутримувачем зазначеного житлового будинку було визначено товариство з обмеженою відповідальністю «Берег жилсервіс» та передано йому житловий будинок на баланс для експлуатації. Однак, після закінчення будівництва житлового будинку і передачі його на баланс ТОВ «Берег жилсервіс», в порушення вимог пунктів 2.2, 6.1, 6.2 Договору, відповідач ТОВ «Берег-Трейд» акт прийняття передачі квартири та необхідні для завершення оформлення квартири документи (технічний паспорт, свідоцтво про право власності) не оформив. Представник позивача повідомив, що з метою самостійного оформлення права власності його довірителька разом з іншими мешканцями звернулись з колективною заявою до Управління капітального будівництва Одеської міської ради. Дійсно листом № 433/М від 12.01.2011 року Управління капітального будівництва Одеської міської ради, повідомило, що для оформлення свідоцтва про право власності нам квартиру необхідно звернутись в КП «Право», при собі треба мати технічний паспорт на квартиру, акт прийому-передачі (оформлюється ТОВ «Берег-Трейд» при виконанні фінансових обовязків), договір інвестування (пайової участі), сертифікат відповідності та акт готовності обєкту до експлуатації. Таким чином позивач на теперішній час позбавлена можливості оформити своє право власності на спірну квартиру оскільки відповідач необхідні для цього документи не оформив, від зустрічі ухиляється. За своєю правовою природою договір, укладений між сторонами в даній справі, є інвестиційним договором, а тому правовідносини, які виникли між ними, регулюються\~ЗУ «Про інвестиційну діяльність». У відповідності до ч. 2. ст. 5 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестори - суб'єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об'єкти інвестування. Ч. 5 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» передбачено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Ч. 1 ст. 18 Закону України «Про інвестиційну діяльність» держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб'єктів. У відповідності до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про інвестиційну діяльність» захист інвестицій - це комплекс організаційних, технічних та правових заходів, спрямованих на створення умов, які сприяють збереженню інвестицій, досягненню цілі внесення інвестицій, ефективній діяльності об'єктів інвестування та реінвестування, захисту законних прав та інтересів інвесторів, у тому числі права на отримання прибутку (доходу) від інвестицій. Держава гарантує захист інвестицій незалежно від форм власності, а також іноземних інвестицій. Захист інвестицій забезпечується законодавством України, а також міжнародними договорами України. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про інвестиційну діяльність» при недодержанні договірних зобов'язань суб'єкти інвестиційної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, передбачену законодавством України і укладеними договорами. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь - які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо ) та права вимоги. Згідно з положеннями ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживчою річчю, майнові права визнаються речовими правами. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, в тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Згідно ст. 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» об'єктом інвестування є квартира або приміщення в об'єкті будівництв, яке після завершення будівництва стає окремим майном. Ч.1 ст. 382 ЦК України встановлено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання Відповідно до п.п.8.2 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року N 7/5: оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно: органами місцевого самоврядування, інвесторам, які у результаті інвестиційної діяльності отримали у власність об'єкт нерухомого майна або його частину на підставі документів, установлених законодавством, що підтверджують набуття у власність закріпленого за інвестором об'єкта інвестування. Відповідно до ч.3 ст.4 ЗУ «Про інвестиційну діяльність» від 18 вересня 1991 року №1560-XII: Інвестування та фінансування будівництва об'єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, а також шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов'язань за якими здійснюється шляхом передачі об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва. Інші способи фінансування будівництва таких об'єктів визначаються виключно законами. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Проте відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Таким чином, право власності фізичної чи юридичної особи на нерухоме майно, яке було створено та прийнято в експлуатацію, виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація неприйнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів забороняється. Як роз'яснено у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 року № 7, право власності на жилий будинок виникає лише з моменту прийняття його в експлуатацію та державної реєстрації. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 року № 923 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється комісією і полягає у підтвердженні нею готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, комунікацій та споруд інженерної і транспортної інфраструктури, їх інженерно - технічного оснащення та забезпечення, пускових комплексів, черг будівництва ( далі - закінчені будівництвом об'єкти) відповідно до погодженої та затвердженої в установленому порядку проектної документації Приймальна комісія утворюється інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт на підставі письмової заяви замовника об'єкта будівництва, форма якої затверджується в установленому порядку Мінрегіонбудом. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата видачі зареєстрованого інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю свідоцтва. Відповідно до п.1.6 Тимчасового Положення про порядок державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 0.18.02.2002 року за № 157/6445 (із змінами та доповненнями) «Реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об'єкти» Також оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності органами місцевого самоврядування, фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети за наявності акта комісії про прийняття об'єкта та введення його в експлуатацію. Відповідно до ст.30-1 Закону України «Про планування і забудову територій», ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво об'єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад, які можуть делегувати це право відповідним виконавчим органам; закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, як визначено ч.2 п.1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМУ від 22 вересня 2004 року №1243, полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд, транспортним магістралей, окремих черг пускових комплексів, їх інженерно - технічного оснащення відповідно до затвердженої у встановленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування. Таким чином, зважаючи на те, що будинок № 9 корпус В по вул. Чернігівська в м. Одесі зданий в експлуатацію, а позивачем [PERSON] виконано свої зобов'язання за договором шляхом оплати вартості об'єкта (як вкладу за договором), тобто вчинені дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних для набуття права власності на двохкімнатну квартиру № 96 в житловому будинку № 9 корпус В по вулиці чернігівській в місті Одесі, загальною площею 57,90 кв.м., житловою 31,00 кв. Зі змісту договору випливає, що його предмет становить надання послуг щодо вкладання залучених коштів в будівництво житла та оформлення права власності на це майно в інтересах пайщика (замовника). При ухваленні рішення суд приймає до уваги те, що відповідач по справі будучи належним чином про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, заперечень щодо спростування доводів позивача суду не надав. Згідно\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи Частиною 1\~статті 58 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2.\~ст. 59 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.\~\~ Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.\~\~\~\~\~ Аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача доведені, обставини, викладені в позовній заяві підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, від так є всі законні підстави для задоволення позову. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання.

Outcome: approved