Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

20.07.2020 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] \~ про поділ майна, що є сумісною власністю подружжя. В обґрунтування вимог посилається на те, між ним та відповідачкою, 28 жовтня 2005 року, було зареєстровано шлюб в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №1473 (свідоцтво про шлюб [NUMBER] ). Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 27.04.2020 року по цивільній справі №490/49/20, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В період шлюбу, до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення веення спільного господарства, за спільні кошти, подружжям було придбано майно: земельна ділянка [ADDRESS] , площею 0,0463 га., кадастровий номер: 4810136300:10:012:0005, цільове призначення: для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] [ADDRESS] та 3/4 частки квартири [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу №1359 від 11.10.2018 року було посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Черніковою О.Є. Позивач вказує, що він не може дійти згоди з колишньою дружиною, щодо поділу вказаного майна. Посилається на приписи статтей 60, 61, 63, 65, 69-71 Сімейного кодексу України, статті 82, 364 ЦК України. Просив визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частку земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,0463 га., кадастровий номер: 4810136300:10:012:0005, цільове призначення: для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] »; визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частку садового будинку (дача) [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 3/8 частки квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. від 27.07.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі за вказаним позовом. На підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва Мізюна Р.І. від 29.12.2020 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.01.2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Саламатіним О.В. та постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. В підготовчому\~судовому засіданні\~представник позивача\~просив позовні\~вимоги в\~частині визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,0463 га., кадастровий номер: 4810136300:10:012:0005, цільове призначення: для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] » та визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку садового будинку (дача) [ADDRESS] , залишити без розгляду, про що надав суду відповідну заяву. Наполягав на задоволенні позовних вимог, в частині визнання за [PERSON] , права власності на 3/8 частки квартири [ADDRESS] . Відповідачка, в підготовчому судовому засіданні, проти задоволення клопотання представника позивача, щодо залишення без розгляду частини позовних вимог, не заперечувала. Позов, в частині визнання за [PERSON] , права власності на 3/8 частки квартири [ADDRESS] визнала, про що надала суду відповідну заяву. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 25.02.2021 року позовні вимоги, в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,0463 га., кадастровий номер: 4810136300:10:012:0005, цільове призначення: для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] » та визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку садового будинку (дача) [ADDRESS] , залишені без розгляду. Частинами 3 та 4 статі 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. При цьому, частинами 2, 4 та 5 статті 206 ЦПК України передбачено, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 28 жовтня 2005 року, між сторонами було зареєстровано шлюб в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №1473 (свідоцтво про шлюб [NUMBER] ). Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 27.04.2020 року по цивільній справі №490/49/20, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В період шлюбу, до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення веення спільного господарства, за спільні кошти, подружжям було придбано майно: земельна ділянка [ADDRESS] , площею 0,0463 га., кадастровий номер: 4810136300:10:012:0005, цільове призначення: для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] [ADDRESS] та 3/4 частки квартири [ADDRESS] . При цьому, договір купівлі-продажу 3/4 частини квартири [ADDRESS] за №1359 від 11.10.2018 року, було посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Черніковою О.Є. та право власності зареєстровано за відповідачкою. Зза правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частиною першою статті70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості, і це є її процесуальним обов`язком. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до правових висновків, висловлених Верховним Судом України в справах N 6-79цс13, N 6-2641цс15, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Разом з тим належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи вказані норми та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: час набуття такого майна, кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Приведені норми закону та досліджені обставини в ході судового розгляду дають підстави зробити висновок про те, що 3/4 частки квартири [ADDRESS] , були придбані під час шлюбу подружжя та є їх спільним сумісним майном. Таким чином, як позивачу так і відповідачу належить право власності на 3/8 частини вказаної квартири. Також, суд на виконання вимог статей 200 та 206 ЦПК України враховуючи наявність письмової заяви відповідачки про визнання позову, встановив, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд доходить до висновку, що обставини справи, викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в письмових матеріалах справи, а отже позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved