Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє адвокат Дуда С.В. звернулися до суду з позовною заявою до Мелітопольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову, позивачі посилаються на те, що вони є рідними братом та сестрою. Сестра змінювала прізвище в зв`язку з укладенням шлюбу з [PERSON]. Вони мешкають по одній адресі в [ADDRESS] . Вказаний будинок був придбаний їх батьком [PERSON] 15.09.1966 року , який останні роки мешкав сумісно з ними. Вони його доглядали, так як стан здоров`я був хворобливий в зв`язку з похилим віком. 10.10.2015 р. [PERSON] , нотаріально посвідчив заповіт на все майно на обох дітей в рівних долях. 29.08.2016 р. , на превеликий жаль, батько [PERSON] . Після смерті батька вони будучі рідними дітьми та маючи заповіт в 6-ти місячний строк звернулись до Мелітопольської нотаріальної контор з заявами та прийняли спадщину, заведена спадкова справа. Інших спадкоємців не має. 24.10.2018 р. та 07.12.2018 р. Приватний нотаріус Рій К.Ю. склала Постанови про відмови у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва на спадщину на 1/2 частину зазначеного будинку, так як не зберігся оригінал Договору купівлі-продажу будинку від 15 вересня 1966 року, та порадила звернутись до суду та визнати право власності в порядку спадкування за заповітом. В позасудовому порядку оформити право власності в порядку спадкування не можливо, тому вони просять суд визнати за ними [PERSON] та [PERSON] право власності, за кожним по Ѕ частині житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, але надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача - Мелітопольської міської ради - не з`явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином поштовим повідомленням. До Мелітопольського міськрайонного суду повернулися конверти з відміткою листоноші «по закінченню терміну зберігання». Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Суд вважає причини неявки відповідача в судове засідання неповажними. Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, позивачі [PERSON] [INFO] є рідними братом та сестрою, та їх батьком є [PERSON] [INFO] , відповідно до наданих документів. [INFO] батько позивачів [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , актовий запис 1406 (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 15.09.1966 року, посвідченого Мелітопольською держнотконторою за р№2519 (а.с.10-11). Згідно ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст. 1222 ЦПК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1223 ЦПК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Судом було встановлено, що за життя спадкодавцем [PERSON] було складено заповіт на користь [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 10.10.2015 року приватним нотаріус Рій К.Ю., згідно якого спадкодавець заповів все майно на обох позивачів в рівних долях (а.с.8-9). Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи та копії спадкової справи позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Рій К.Ю. із заявою про прийняття спадщини. Так постановами від 24.10.2018р. та 07.12.2018р. про відмову у вчинені нотаріальної дії виданих приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Рій К.Ю., [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю оригіналу договору купівлі-продажу від 15.09.1966 року (а.с.13-14). Згідно ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладене, той факт, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за заповітом, з заявою про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися, на даний час вони у зв`язку із втратою оригіналів документів не мають можливості надати необхідні правовстановлюючі документи для отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак мають бажання прийняти спадщину, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачами право власності на спадкове майно за заповітом. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved