Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , якому на підставі власності належала земельна ділянка площею 0,56 га., що розташована по [ADDRESS] та житловий будинок [ADDRESS] , які померлий заповів йому та [PERSON] , яка в подальшому відмовилася від спадщини. Під час оформлення спадкових прав після померлого позивачу стало відомо, що рішенням Глибочицької сільської ради Житомирського району від 19 лютого 2019 року земельну ділянку, яка перебувала в власності померлого передали у власність інших осіб. На підставі викладеного змушений звернутись до суду з даним позовом у зв`язку з порушенням своїх прав та просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Глибочицької сільської ради Житомирського району від 19 лютого 2019 року про передачу земельних ділянок загальною площею 0,56 га., із яких: 0,25 га., з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,31 га., з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в [ADDRESS] . Судові витрати у справі просить стягнути з відповідача на його користь. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав з підстав зазначених в ньому. Представник відповідача надіслав на адресу суду лист, в якому просить розглядати справу у відсутність представника сільської ради та при вирішенні справи покладається на розсуд суду. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та наявні у ній докази вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст.82 ЦПК України, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Судом встановлено, що рішенням Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирського області від 16 грудня 2008 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної сумісної власності на земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] загальною площею 0,5600 га., із яких: 0,2500 га., з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,3100 га., з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в [ADDRESS] (а.с.10). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який за своє життя заповів все своє майно в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] (а.с.7, 12). Відповідно до свідоцтва на спадщину за законом [PERSON] прийняв спадщину після померлого [INFO] [PERSON] у вигляді 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до довідки приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Силіної Н.В. від 16 квітня 2019 року №249/02-14 [PERSON] , дочка померлого, відмовилася від спадщини після померлого батька, [PERSON] , син померлого, права на обов`язкову часку у спадщині не має (а.с.9). Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Силіної Н.В. від 16 квітня 2019 року, відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку з відсутністю право встановлювальних документів, які підтверджують право власності померлого на земельні ділянки (а.с.8). У відповідності до ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Рішенням Глибочицької сільської ради Житомирського району від 19 лютого 2019 року [PERSON] відмовлено в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) з метою передачі у власність земельних ділянок загальною площею 0,56 га. із них для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - 0,25 га. в [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства - 0,31 га. в с.Березина, Житомирського району, в зв`язку з тим, що земельні ділянки за кадастровими номерами №1822082000:06:001:0206 та №1822082000:06:001:0207 сформовані та зареєстровані у Державному земельному кадастрі та находяться у приватній власності інших осіб (а.с.11). Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Держава відповідно до положень статті 55 Конституції України кожному гарантувала право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до положень статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. Згідно Закону України від 21.05.1997 року №80/97 "Про місцеве самоврядування"(далі - Закон №280) сільські, селищні, міські, районні та обласні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно ст.25 Закону №280 сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону №280 до компетенції сільської ради відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Згідно ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до ч.1 ст.122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно ст.141 Земельного кодексу України підстави припинення права користування земельною ділянкою: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Суд вказує, що згідно оскаржуваного рішення вбачається, що Глибочицька сільська рада Житомирського району не припинивши право користування земельної ділянки позивача, передала її у користування іншим особам. Суд наголошує, що ст.141 Земельного кодексу України не передбачає вилучення земельної ділянки, а тільки - припинення права користування земельною ділянкою. Також згідно оскаржуваного рішення Глибочицька сільська рада Житомирського району надавши земельну ділянку у користування іншим особам не припинила право власності та на її користування позивачем, порушила хронологічний порядок прийняття рішень та порядок процедури припинення права користування земельною ділянкою. За положеннями статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної і (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової власності або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, її спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної вільності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У відповідності до ч.2 ст.377 ЦК України, якщо житловий будинок будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. На підставі викладеного суд вважає, що дії Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області при прийнятті рішення №9 від 19 лютого 2019 року є неправомірними та відповідно зазначене рішення підлягає скасуванню. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача, понесені судові витрати у сумі 768,40 гривень. На підставі ст.ст.12, 116, 120, 122, 141 Земельного кодексу України,

Outcome: approved