Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] (далі відповідач), з вимогою визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком за [ADDRESS] . Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку за [ADDRESS] . Відповідач приходиться їй колишнім зятем, місце проживання якого було зареєстроване у належному їй житловому будинку за його проханням та за проханням її доньки на деякий час. Ураховуючи те, що відповідач не проживає за зареєстрованою адресою місця проживання з 2016 року, жодних зобов`язань щодо утримання житла не несе, наведене стало підставою звернення до суду із даним позовом, оскільки такий факт позбавляє її належним чином здійснювати свої правомочності як власника майна. У визначений судом строк відповідач не направив до суду відзиву. Ухвалою суду від 02.08.2021 призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно й безпосередньо оцінивши зібрані в справі докази, встановив, що [PERSON] є власником житлового будинку за [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 06.11.2013 (а.с. 5). Як убачається із записів вчинених у Домовій книзі житлового будинку [ADDRESS] (а.с.6), місце проживання відповідача [PERSON] було зареєстровано у вищевказаному житловому будинку. Факт реєстрації місця проживання [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS] , підтверджено відомостями з Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області. Згідно довідки органу місцевого самоврядування (а.с.8) слідує, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований зять [PERSON] - [PERSON] , але не проживає з 2016 року. Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування належним йому об`єктом нерухомості. За правилами ст. 150 ЖК України, власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Наведене кореспондується із вимогами ст. 383 ЦК України. За змістом ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач приходиться позивачеві колишнім зятем, у зв`язку із чим був вселений до належного позивачеві спірного житлового будинку, утім з 2016 року не проживає у ньому, не несе жодних зобов`язань по утриманню нерухомого майна. Встановлені судом обставини підтверджуються належними та допустимими джоказами та відсутність відповідача понад п`ять років без поважних причин за місцем зареєстрованого місця проживання, що є юридичним фактом та підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Відповідно до\~ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права особи на користування житловим приміщенням. За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 ЦК України, у зв`язку з чим позов слід задовольнити у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved