Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

27 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що у нього з відповідачем був укладений кредитний договір б/н від 11.09.2006 року, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 9 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідач у встановлені кредитним договором строки обов'язки по сплаті заборгованості по кредитному договору не виконав та й далі продовжує ухилятися від виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, позивач просив стягнути з нього заборгованість у сумі 20 963 грн. 45 коп., яка виникла станом на 31.03.2015 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився з невідомої суду причини, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через пресу (газета "Урядовий кур'єр" № 86 (5460 від 16.05.2015 року). Так як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд за згодою позивача визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, що передбачено ст. 224 ЦПК України. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив письмові докази, суд вважає вимоги, викладені в заяві, такими, що підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 11.09.2006 року сторони у простій письмовій формі уклали кредитний договір, який складався із заяви, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку. Відповідно до умов вказаного кредитного договору позивач випустив та надав відповідачу - держателю платіжну картку, на яку на день укладення цього договору встановив ліміт у розмірі 9 000 грн., відсоткова ставка - 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання та надав кредит у розмірі 9 000 грн., а позичальник в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов'язань, що є порушенням вказаного кредитного договору. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, який відповідач належними письмовими доказами не спростував, заборгованість за заявленими позовними вимогами станом на 31.03.2015 року становить 20 963 (двадцять тисяч дев'ятсот шістдесят три) грн. 45 коп., з яких: 3 788 (три тисячі сімсот вісімдесят вісім) грн. 29 коп. - заборгованість за кредитом; 15 700 (п'ятнадцять тисяч сімсот) грн. 71 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 (п'ятсот) грн. -штраф (фіксована частина); 974 (дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 45 коп. - штраф (процентна складова). Встановив вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідача порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини. Так відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами та згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. 3. ч. 1. ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За вимогами до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Кредитний договір укладається у письмовій формі та до відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.ст. 1046-1053 ЦК України. Окрім того, правова позиція по даному виду правовідносин виписана і в рішенні ВСУ від 17.09.2014 року №6-95цс14, яке є обов'язковим для застосування у даному випадку. Беручи до уваги, що з моменту укладення кредитного договору, ніхто із сторін до цього часу не заявив про намір його припинити, відповідач не надав банку письмової заяви про закриття картрахунку, та у нього у зв'язку з неналежним виконанням взятого на себе перед банком зобов'язання утворилась заборгованість за кредитним договором, та відповідач не звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано та він підлягає повному задоволенню. Також, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved