Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

[PERSON] в квітні 2017 р. заявив позов про зняття арешту з гаражного боксу [ADDRESS], загальною площею 18,80 кв.м., який був накладений на виконання постанови ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 18.05.2004 року. Позов мотивовано тим, що наявність обтяження перешкоджає позивачу розпоряджатись своїм майном, відповідач же відмовляється зняти обтяження, через те, що виконавче провадження знищене, за закінченням строків зберігання. Позивач подав заяву, за якою на вимогах позову наполягав, просив розглянути справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заперечень до позову не надходило. Оскільки, у справі достатньо даних про права і взаємини сторін, то суд знаходить за можливе постановити заочне рішення за наявних доказів. Судом встановлено таке. Відповідно до договору купівлі-продажу гаражного боксу від 29.04.2002 року, що посвідчений приватним нотаріусом КМНО Руденком В.О., [PERSON] належить на праві приватної власності гаражний бокс [ADDRESS], загальною площею 18,80 кв.м. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурмакою І.В. на гаражний бокс [ADDRESS], загальною площею 18,80 кв.м. накладено арешт на підставі постанови ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 18.05.2004 року серія та номер 406/29. Відомості про обтяження з посиланням на постанову державного виконавця 18.05.2004 року були внесені приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Бурмакою І.П. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження за реєстраційним номером 18675572. [PERSON] 25.01.2017 р. звернувся до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києвііз заявою про зняття арешту зі спірного майна, проте отримав відмову, мотивовану тим, що згідно інформації єдиного реєстру виконавчих проваджень станом на 29.03.2017 року [PERSON] боржником не значиться, виконавче провадження відносно нього на виконанні не перебуває, оскільки знищено за строками, а тому скасувати арешт не видається за можливе. Тому, суд погоджується з позивачем, що наявність арешту не дозволяє останньому вільно розпоряджатись власним майном. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пленум Верховного Суду України в постанові від 27 серпня 1976 року №6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" роз'яснив, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним та при вирішенні питання про належність описаного майна слід керуватись нормами цивільного та шлюбно - сімейного законодавства, що регулюють право власності і його захист. Згідно зі статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За таких обставин та вимог закону, з урахуванням того, що [PERSON] не має боргових зобов'язань, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та можливість його задоволення. Питання перерозподілу судових витрат позивачем не порушувалось. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved