Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

24.07.2017 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач проситьвизнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком №11, що розташований по вул. Берегова в м. Шпола, Черкаської області. Свій позов позивач мотивує тим, що позивач постійно проживає в [INFO], що розташований по вул. Берегова, який належить позивачу направі приватної власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину зазаконом від 31.01.2017. 01.07.2015 дочка позивача [PERSON] вийшла заміж за [PERSON], якого 23.02.2016 року позивач зареєстрував у власному будинку. [PERSON] з моменту реєстрації і по даний час без поважних причин в будинку позивача не проживає, тому позивач вимушенй ставити питання перед судом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, оскільки відповідач створює позивачу перешкоди у реалізації його права власності на будинок, позивач не може оформити житлову субсидію, оскільки не може надати довідку про доходи відповідача. Голова вуличного комітету вулиці Берегова [PERSON], свідки [PERSON] та [PERSON] А,П. підтверджують, що [PERSON] з лютого 2016 року не проживає за вказаною адресою, але зареєстрований [INFO]. Позивач не бажає, щоб відповідач користувався його житлом, тим паче, що він ним на протязі останніх півтора року не користується, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, з метою захисту свого права власності на будинок. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет та підставу позову і протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. У суд позивач та представник позивача з'явилися, вказали, що позов підтримують повністю, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача у суд зявився, проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що відповідач проживає в м.Києва так як має там місце роботи, однак періодично зявляється за місцем реєстрації для того, щоб відвідати дітей. Крім того відповідач має намір протягом півроку самостійно знятися із реєстрації. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 27.12.2017 відкрито провадження по справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 22.01.2018 у Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області витребувано матеріали щодо звернення 07.11.2017 [PERSON], [INFO], що проживає [INFO]. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення на підставі наступного. У суді встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку №11 по вул. Берегова в м. Шпола, Черкаської області, що підтверджується технічним паспортом на жилий будинок індивідуального житлового фонду, який знаходиться за адресою вул. Берегова, 11, м. Шпола, Черкаської області (а.с.8-12), свідоцтвом про право на спадщину за законом від 31.01.2017, посвідченим державним нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.13), та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №79229647 від 31.01.2017 (а.с.14). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01.07.2015, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СР №116350 від 28.07.2015, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №19 (а.с.19). Відповідно до будинкової книги будинку №11 по вул. Берегова в м. Шпола, Черкаської області, [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 23.02.2016 (а.с.15-16). Згідно з підтвердженнями [PERSON] та [PERSON] від 17.07.2017 [PERSON] не проживає за адресою [INFO], з 23.02.2016. Підписи [PERSON] та [PERSON] засвідчені головою вуличого комітету вул. Берегова [PERSON] Підпис голови вуличного комітету [PERSON] стверджено секретарем Шполянської міської ради 18.07.2017. (а.с.20). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] показали, що з лютого 2016 року відповідач не проживає за місцем реєстрації, спільне господарство не веде з позивачем, утриманням житла не займається. Відповідно до матеріалів Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області щодо звернення 07.11.2017 [PERSON] відповідач відвідував доньку позивача. Відповідачем не надані докази поважних причини відсутності у будинку за місцем реєстрації, крім того судом з'ясовано, що між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Згідно з ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтями 8, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.41, 55 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, приватна власність громадян охороняється законом і її захист здійснюється судом, а тому власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В розумінні житлового права входячи з положень ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР членами сімї є дружина наймача, їх діти і батьки. Згідно з ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Стаття 7 цього ж Закону передбачає, що однією з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. При розгляді даної справи судом встановлено, що спірне приміщення дійсно є житлом, яке є власністю позивача; відповідач дійсно відсутній у спірному приміщені понад один рік; відповідачем не наведено поважних причини відсутності, крім того судом з'ясовано, що між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Відповідач не проживає у спірному житловому будинку з лютого 2016 року без поважних причин, а тому відповідно до вимог ст. 405 ЦК України та ст. 72 ЖК УРСР\~втратив право на користування цим житлом. Таким чином, суд вважає, що позивач на законних підставах пред'явив позов до відповідача, який належить до задоволення. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання немає. При задоволенні позову суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними судові витрати в справі, а саме судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст. 64, 72 ЖК України, ст.ст.6,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved