Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Петропавлівської сільської ради, третя особа: Братська державна нотаріальна контора Миколаївської області про тлумачення заповіту. Свій позов позивач мотивує тим, що 20 лютого 2002 року його батько [PERSON] склав заповіт, в якому зазначив про те, що на випадок своєї смерті робить таке розпорядження: "мій державний акт на право приватної власності на землю серії МК 2294, виданий і зареєстрований Петропавлівською сільською радою 23 листопада 2001 року та мій майновий сертифікат серії МК 05-13 № 196 виданий сільською радою 3 жовтня 2001 року заповідаю [PERSON]". Даний заповіт було зареєстровано у реєстрі за № 89 та посвідчено секретарем Петропавлівської сільської ради Братського району Миколаївської області. 10 квітня 2014 року батько позивача помер. Однак, оформити спадщину на земельну ділянку позивач не має можливості, оскільки державний акт не є об'єктом нерухомого майна. До початку судового засідання представник позивача надав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив суд розглядати справу за його відсутності. В судове засідання представник Петропавлівської сільської ради не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. В судове засідання представник третьої особи не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 10 квітня 2014 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка, складається із земельної ділянки площею 8,997 гектарів, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Петропавлівської сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 2294, виданого і зареєстрованого Петропавлівською сільською радою Братського району Миколаївської області 23 листопада 2001 року на підставі рішення 22 сесії 23 скликання від 18 жовтня 2001 року № 6; права на майновий пай згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії МК-05-13 № 196. Згідно заповіту від 20 лютого 2002 року, посвідченого секретарем Петропавлівської сільської ради Братського району Миколаївської області та зареєстрованого за № 89, [PERSON] заповідав державний акт на право приватної власності на землю серії МК 2294, виданий і зареєстрований Петропавлівською сільською радою 23 листопада 2001 року та майновий сертифікат серії МК 05-13 № 196 виданий сільською радою 3 жовтня 2001 року - [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до повідомлення Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області, в заповіті вказано опис об'єктів: державний акт на право приватної власності на землю серії МК 2294, виданий і зареєстрований Петропавлівською сільською радою 23 листопада 2001 року, однак державний акт не є об'єктом нерухомого майна (а.с. 8). Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом ст. 317 ЦК України, право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Згідно зі ст. 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При цьому, ч. 2 ст. 213 ЦК України, не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що спадкодавець [PERSON], відповідно до заповіту 20 лютого 2002 року, посвідченого секретарем Петропавлівської сільської ради Братського району Миколаївської області та зареєстрованого за № 89, належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 8,997 гектарів, що розташована на території Петропавлівської сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 2294, виданого і зареєстрованого Петропавлівською сільською радою Братського району Миколаївської області 23 листопада 2001 року на підставі рішення 22 сесії 23 скликання від 18 жовтня 2001 року № 6; права на майновий пай згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії МК-05-13 № 196, виданого сільською радою 03 жовтня 2001 року, заповідав [PERSON]. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved