Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

18 лютого 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30 серпня 2013 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №435 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. На початку липня 2014 року відповідач, знаючи про те, що позивачка вагітна, залишив сім'ю, пішовши з дому, нічого при цьому не пояснивши та не повідомивши своє місцезнаходження. З тих підстав і з того часу вони припинили підтримувати шлюбні відносини. У зв'язку із загостренням ситуації на Донбасі у вересні 2014 року позивачка виїхала до міста Мінська Республіки Білорусь, де їй було надано додатковий захист з 10.01.2015 року до 10.01.2016 року, що підтверджується свідоцтвом №134/-2014 про надання додаткового захисту в Республіці Білорусь. 28 грудня 2014 року у позивачки народилась дитина - дочка [PERSON], батьком якої є відповідач. 8 березня 2015 року відповідач приїхав до міста Мінськ щоб зареєструвати дитину, після чого повернувся на Україну на територію самопроголошеної Донецької Народної Республіки і з того часу зв'язок з ним знову втрачено. На теперішній час позивачка залишається проживати в місті Мінську. Наказом начальника Департаменту з громадянства та міграції Міністерства внутрішніх справ Республіки Білорусь від 31 березня 2015 року №156 дочці позивачки [PERSON], [INFO], надано додатковий захист в Республіці Білорусь. Згідно з наказом начальника Департаменту з громадянства та міграції Міністерства внутрішніх справ Республіки Білорусь від 07 грудня 2015 року №752 позивачці та її дочці, як громадянам України, продовжено строк надання додаткового захисту в Республіці Білорусь з 10.01.2016 року на один рік. З вересня 2015 року позивачка працює в Білоруському державному економічному університеті. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний виконувати свій обов'язок з утримання дитини у спосіб, передбачений законодавством, зокрема, шляхом сплати аліментів. Враховуючи викладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України, починаючі з дня пред'явлення позову до повноліття дитини. Відповідно до ч.9 статті 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцем знаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнім відомим позивачеві місцем реєстрації відповідача [PERSON] є: [ADDRESS]. Згідно із ст. 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам, зокрема, для справ, підсудних Кіровському та Будьоннівському районним судам м.Донецька, визначена підсудність Красноармійському міськрайонному суду Донецької області. За таких обставин вказана цивільна справа підлягає розгляду Красноармійським міськрайонним судом Донецької області Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Уповноважила представляти її інтереси адвоката Таранюка Олександра Леонідовича на підставі довіреності, який надав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, судові повістки - повідомлення було розміщено на веб-сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу «Судова влада України». Однак, відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув. Частина 1 статті 224 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, зі згоди позивачки, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 8 розділу ІІІ ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку 30 серпня 2013 року, про що зроблено актовий запис №435 (а.с.7). Після реєстрації шлюбу позивачка прізвище не змінювала. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження видане Відділом ЗАГС адміністрації Центрального району м. Мінська, запис №275 (а.с.8). Дитина перебуває на утриманні позивачки та проживає разом з нею в місті Мінськ Республіки Білорусь, де їм надано додатковий захист строком дії до 10.01.2017 року (а.с.10,11). Відповідач, будучи батьком дитини, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Стаття 79 Сімейного Кодексу України передбачає, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. За статтею 80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 180 СК України зазначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 статті 182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючі з дня пред'явлення позову, тобто з 18 лютого 2016 року. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] також необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551,20грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved