Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

15.10.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, в якому вказує, що вона у 2014 році проживала без реєстрації шлюбу з відповідачем у справі, від вказаних відносин мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на повному її утриманні, так як відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість - працює в ТОВ «Агро-Континент» різноробочим та має заробіток. Прохає стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.10.2020 року і до повноліття сина, тобто до [INFO] . 29.10.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче судове засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, 17.11.2020 року надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позов визнав в повному обсязі. Відповідно до положень ч.ч. 3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач визнав пред`явлений до нього позов і визнання відповідачем позову не суперечить закону, тому суд враховуючи положення ч.ч. 3,4 ст.200, ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони у справі у 2014 році проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Сторони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.09.2020 року (а.с.8). Син зареєстрований та проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою (а.с.7). Відповідач працює в ТОВ «Агро-Континент» різноробочим та має заробіток, що підтверджується позовом. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі у шлюбі не перебувають, однак мають спільного сина, який проживає з матір`ю та знаходиться на повному утриманні позивача, домовленості між сторонами про способи виконання обов`язку утримувати сина не досягнуто, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість, так як працює різноробочим в ТОВ «Агро-Континент». Суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини свого заробітку, оскільки останній є працездатним, працює різноробочим в ТОВ «Агро-Континент» та має заробіток, позов визнав в повному обсязі. А тому позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі. Відповідно до положень ст.265 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Тож, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved