Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

21 травня 2020 року представник позивачів звернувся до суду з позовом про визнання права на спадщину за законом. У позовній заяві представник зазначив, що [INFO] помер син і брат позивачів - [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) площею 4,37 умовних кадастрових гектара на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0059200, виданого 28 червня 1996 року. На момент смерті [PERSON] проживав разом із батьками - [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину по Ѕ частині, фактично вступивши в управління спадковим майном. Офіційно спадщина після смерті [PERSON] не оформлялася, до нотаріусів ніхто з цього приводу не звертався та свідоцтва не видавалися. [INFO] померла [PERSON] , яка до дня смерті проживала з чоловіком - [PERSON] та дітьми - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вони є спадкоємцями за законом, прийняли спадщину, оскільки фактично вступили в управління спадковим майном, проте отримати свідоцтва про право на спадщину не можуть, оскільки оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0059200 не зберігся. Інші спадкоємці, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, відсутні. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд, визнати в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] , за [PERSON] в розмірі 5/8 частки, а за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/8 частці права на земельну частку (пай) розміром 4,37 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі, яка перебувала в колективній власності КСП «Дружба» Глобинського району Полтавської області, на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0059200, виданого 28 червня 1996 року на ім`я [PERSON] . У підготовче засідання позивачі, представник позивачів не з`явилися, представник подав до суду клопотання, в якому просив справу розглядати за їх відсутності та вказав, що позовні вимоги підтримують. Представники відповідача та третіх осіб в підготовче засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією актового запису про смерть 22 складеного 29 вересня 1997 року (а.с.72). За життя, [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0059200, виданого Глобинською районною державною адміністрацією 28 червня 1996 року, належало право на земельну частку (пай), розміром 4,37 умовних кадастрових гектара, із земель КСП «Дружба» Глобинського району Полтавської області (а.с. 23). Оригінал зазначеного сертифікату втрачено. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого райвідділом ЗАГС м. Зіньків Полтавської області 01 квітня 1978 року, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 22). Згідно довідки виконавчого комітету Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 23 квітня 2020 року №226, [PERSON] до дня смерті - [INFO] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] у такому складі сім`ї: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , брат - [PERSON] , брат - [PERSON] , брат - [PERSON] , сестра - [PERSON] (а.с. 24). Як вбачається із Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №60407919 та 60408815 від 02 червня 2020 року, спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заведена, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, заповіт відсутній (а.с. 49-54). Згідно повідомлення Градизької державної нотаріальної контори після померлого [INFO] [PERSON] згідно Алфавітних книг обліку спадкових справ (1997-2000 рр.) та даних зі Спадкового реєстру спадкова справа не заведена (а.с. 63-69). Відповідно до повідомлення Глобинської державної нотаріальної контори від 22 липня 2020 року, згідно Алфавітних книг обліку спадкових справ спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилася ( а.с. 75). Правовідносини по спадкуванню після [PERSON] виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч.1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ч.1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, спадкоємцями за законом, які фактично вступили в управління спадковим майном, а тому є такими що прийняли спадщину по Ѕ частині батьки спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого Землянківською сільською радою Глобинського району Полтавської області 25 травня 2000 року (а.с.25). Позивач [PERSON] є чоловіком, а позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - рідними дітьми померлої [PERSON] (а.с. 18-21). Згідно довідки виконавчого комітету Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 26 листопада 2019 року №351/02-27 [PERSON] , [INFO] , на день смерті мала такий склад сім`ї: чоловік - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с.26). Як вбачається із Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №60408948 та 60408928 від 02 червня 2020 року, спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заведена, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, заповіт відсутній (а.с. 56-57). Приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу Погрібна С.С. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) після померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що спадкоємцем не подано правовстановлюючий документ на спадкове майно (а.с. 34, 77). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому позивач позбавлений можливості отримати дублікат сертифікату на земельну частку (пай) на ім`я померлої особи. Згідно п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу є рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Згідно п. 17 Розділу X Прикінцевих положень Земельного кодексу України 17. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Правовідносини по спадкуванню після [PERSON] виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Відповідно до ч.1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ч.1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як встановлено судом, позивач [PERSON] та за життя [PERSON] успадкували по Ѕ частині права на земельну частку (пай), площею 4,37 умовних кадастрових гектари, із земель колишнього КСП «Дружба», що знаходиться на території Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, після померлого сина - [PERSON] , яке належало йому згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0059200, виданого Глобинською районною державною адміністрацією 28 червня 1996 року. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцями за законом, які в установленому законом порядку прийняли спадщину після померлої- [PERSON] , а тому мають право на успадкування по 1/8 частині права на земельну частку (пай). Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved