Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

[PERSON] в березні 2017 року звернулася до суду із позовом, у якому просила визнати припиненою поруку за зобов"язаннями боржника [PERSON], що виникли за кредитним договором №28.4/АА-318.07.2. від 17.06.2007 на підставі договору поруки від 07.06.2007, укладеного між нею та ВАТ «Родовід Банк» та стягнути судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором подано до суду із пропуском строку - шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, передбаченого ст.559 ЦК України. 30.03.2010 банком було закрито кредитну лінію [PERSON] у зв"язку із перенесенням заборгованості за вказаним вище кредитом на рахунок простроченої заборгованості, а тому встановлений ст.559 ЦК України строк сплив, просить припинити договір поруки. Позивач у судове засідання не з'явилась, від її представника надійшла заява про слухання справи у їх відсутності, за наявними у справі матеріалами, а також просить повністю задовольнити позовні вимоги (а.с.106). Представник відповідача АТ «Родовід Банк» до суду не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити у задоволенні позову та повністю підтримав вимоги, викладені в запереченні на позовну заяву (а.с. 102-103). Відповідач [PERSON] повторно не з'явився у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про дату і місце розгляду справи через оголошення у пресі (а.с.112-113). Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 17.06.2007 між ВАТ «Родовід Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №28.4/АА-318.07.2., за яким останньому було відкрито відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 17 302 дол. США зі сплатою 12,5 % річних, терміном до 17.06.2014 включно. Кредитні кошти були надані на придбання автомобіля згідно з договором №655 від 31.05.2007. Також, слід вказати, що повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування ними було передбачено здійснювати щомісячними рівномірними платежами. Крім цього, 07.06.2007 для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором кредиту №28.4/АА-318.07.2., між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого остання зобов'язувалася перед Банком відповідати за невиконання [PERSON] усіх зобов'язань перед Банком, що виникли із згаданого кредитного договору. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. У постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 за результатами розгляду справи № 6-53цс14 зроблено такий правовий висновок: виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит має бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Згідно вказаної норми закону та встановлених умов договорів кредиту та поруки порука у даному випадку могла бути припиненою у випадку надіслання Банком боржнику вимоги про дострокове виконання зобов'язання, надання для цього строку та у випадку невиконання такої вимоги у вказаний строк не звернення Банку з вимогою до поручителя у шестимісячний строк з дня настання строку виконання основного зобов'язання. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строк, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед Банком або повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань, не може розглядатися як установлений строк дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно, з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно з правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-68цс11, умови договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч.4 статті 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-69цс11, у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1ст. 559 ЦК України на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. При цьому звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки. Право поручителів не підлягає захисту шляхом припинення договору поруки, тобто за п. 7 ч. 2ст. 16 ЦК України, оскільки це суперечить положенням ч. 1ст. 559 цього Кодексу. Таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою. Оскільки за умовами кредитного договору [PERSON] зобов'язаний погашати кредит періодичними платежами згідно графіку, узгодженому сторонами, ці умови ним не виконувались, а тому з часу неповернення ним чергового щомісячного платежу у банку виникло право протягом шести місяців пред'явити вимогу до поручителя. В судовому засіданні встановлено, що у зв'язку із невиконанням [PERSON] кредитних зобов'язань, банк звернувся із вимогою про дострокове повернення заборгованості за кредитом та процентів (станом на 19.09.2013) банк 28.03.2014 звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення заборгованості за спірним кредитним договором, за результатами якого було ухвалено рішення суду від 29.09.2014 про стягнення з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку 6 556,10 дол. США. Оскільки строк дії поруки договором не визначено, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України , вимоги до поручителя могли бути заявлені у межах шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання, забезпеченого порукою. У даному випадку шестимісячний строк сплинув. Доказів того, що Банк, до подання вказаного вище позову, звертався з вимогою до боржників про дострокове виконання ними зобов'язань, внаслідок чого строк виконання зобов'язання змінився та шестимісячний строк сплив, а відтак порука припинилась, суду надано не було. Враховуючи наведене вище, суд приходить висновку про обгрунтованість позову, що є підставою для визнання поруки припиненою. Відповідно до ст.ст. 251, 252, 254, 256, 261, 267, 526, 530, 553, 554, 559, 610, 629, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 27, 60, 88, 169, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved