Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувшись до суду з позовом, просить розірвати шлюб з [PERSON] (далі - відповідач), зареєстрований 19 лютого 1994 року виконавчим комітетом Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області, актовий запис № 2, посилаючись на те, що від даного шлюбу вони мають дітей, які на даний час є повнолітніми, але спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на шлюб та сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім'ї, внаслідок чого протягом останніх років їхнє сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Їхній шлюб існує лише формально, спільного господарства не ведуть, сумісно не проживають, тому збереження шлюбу не можливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, натомість звернулася із заявою в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу без її участі і просить позов задовольнити (а.с. 16). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але звернувся із заявою, в якій зазначив, що вимоги позивача визнає і просить розглянути справу без його участі та без фіксування судового засідання (а.с. 18). Зважаючи на те, що сторони по справі не з'явились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про те, щоб розгляд справи відбувався без їх участі, суд у відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч.4 ст.206 ЦПК України, ст.112 СК України та те, що відповідач повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача щодо розірвання шлюбу. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір". Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривні 40 коп. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50% відсотків сплаченого судового збору, що становить 352 гривні 40 коп.

Outcome: approved