Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

16.03.2017 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа: Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] в м. Горлівка, Донецької області померла її сестра - [PERSON], [INFO], причина смерті - гострий повторний інфаркт міокарда інших уточнених локалізацій. За фактом її смерті було видано довідку про причину смерті № 8, також свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 11 лютого 2017 року Горлівським міським відділом запису актів цивільного стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР. Оскільки вказане свідоцтво про смерть було видано на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, воно не відповідає встановленим вимогам законодавства України. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть та прийняття спадщини. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в м. Горлівка, Донецької області, причина смерті - гострий повторний інфаркт міокарда інших уточнених локалізацій. В судовому засіданні заявник [PERSON] надала пояснення аналогічні викладеним у заяві, просила встановити факт смерті її сестри [PERSON]. Свідки [PERSON], [PERSON] суду підтвердили той факт, що рідна сестра заявниці [PERSON], [INFO], померла [INFO] в м. Горлівка, Донецької області, причина смерті - повторний інфаркт. Представник заінтересованої особи - Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, вирішення заяви покладає на розсуд суду (а.с.20). Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, вислухавши заявника, свідків, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив фактичні обставини і прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України, яка розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до роз'яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], 02 березня 1973 року, актовий запис № 301 (а.с. 13). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 лютого 1980 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єнакіївського міського управління юстиції у Донецькій області зроблено відповідний актовий запис № 116. Після реєстрації шлюбу дружина взяла прізвище «[PERSON]» (а.с. 7). Батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] про що свідчить свідоцтво про народження видане серії [NUMBER], 01 червня 1962 року, актовий запис № 127 (а.с.6). [PERSON] та [PERSON] 05 грудня 1981 року зареєстрували шлюб, про що видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER], актовий запис № 34. Після реєстрації шлюбу дружина взяла прізвище «[PERSON]» (а.с. 6). Стаття 3 СК України передбачає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Коло осіб, які знаходяться між собою у сімейних стосунках, перераховується у ст. 2 СК України (подружжя, батьки, діти, усиновлювачі та усиновлені, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, рідні брати та сестри, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок). Згідно відмітки у паспорті громадянина України серії [NUMBER], що виданий Центрально-міським РВ у м. Горлівка ГУ ДМС України в Донецькій області 04 червня 2013 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Відповідно до довідки від 10.11.2014 року № 1442001788 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно відмітки у паспорті громадянина України серії [NUMBER], що виданий Калінінським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області 29 квітня 1998 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Таким чином заявник, як рідна сестра [PERSON], має право на звернення до Краснолиманського суду Донецької області з відповідною заявою. Заявник підтверджує факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], довідкою про причину смерті № 102 (а.с.8), свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 11 лютого 2017 року Горлівським міським відділом запису актів цивільного стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР (а.с.9). Заявник зверталася до Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з проханням зареєструвати смерть [PERSON], але в проведенні державної реєстрації смерті їй було відмовлено, оскільки свідоцтво про смерть видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 14). Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, з із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно змісту ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для прийняття спадщини. Суд сприймає надані заявником довідкою про причину смерті № 102, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 11 лютого 2017 року Горлівським міським відділом запису актів цивільного стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР як носії конкретної інформації факту смерті [PERSON], при цьому не може визнати їх належними та допустимими доказами, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до Розпорядження КМУ від 07.11.2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Горлівка Донецької області є населеним пунктом, на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження. Крім того, факт смерті підтверджується поясненнями свідків, фотокартками з місця поховання [PERSON] (а.с.10). В судовому засіданні заявником було доведено про неможливість одержання свідоцтва про смерть [PERSON] іншим шляхом. Досліджені судом докази у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи заявником було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог. На підставі викладеного, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в м. Горлівка, Донецької області, причина смерті - гострий повторний інфаркт міокарда інших уточнених локалізацій. Згідно ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" заявника, як інваліда 1 групи звільнено від сплати судового збору ( а.с. 12). На підставі Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та

Outcome: approved