Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

14 липня 2016 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 02 квітня 2010 року між сторонами у справі був укладений шлюб, під час якого у подружжя народилося донька - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивача. Посилається на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалось через різні погляди на життя та втрату почуття любові один до одного. Не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Подальше сумісне життя вважає недоцільним. Відповідач проживає окремо, залишивши позивача з дитиною. Він ухиляється від надання допомоги доньці, не утримує її. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред"явлення позову. Оскільки відповідач дитиною не опікується, не приймає участі в її вихованні та розвитку, позивач вважає, що дитина має проживати з нею. Просить суд ухвалити рішення, яким визначити місце проживання дитини з матір'ю. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, визначити місце проживання дитини разом з матір"ю та стягнути з відповідача аліменти. Пояснила суду, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, дії відповідача не спрямовані на збереження сім'ї. Відповідач проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечував. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 квітня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. (а.с. 7). У судовому засіданні сторони зазначили, що вони проживають за різними адресами, їх сім'я розпалась. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Позивач просить суд стягнути на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. Зазначає, що інших утриманців відповідач не має, а тому спроможний надавати допомогу в такому розмірі. Сторона відповідача не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дитини. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що закон не містить обов'язку стягнення аліментів лише в твердій грошовій сумі за наявності в платника нерегулярного, мінливого оду. Визначення того, в якій формі необхідно стягувати аліменти є правом позивача. Відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на їх малолітню дитину аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У такому випадку, вимога про стягнення аліментів з відповідача починаючи з 14 липня 2016 року підлягає задоволенню. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 551 гривень 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач не змінювала своє прізвище. За таких обставин, не вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом не встановлено будь-яких істотних обставини, за яких подальше проживання дитини з матір'ю шкодило б дитині. При вирішення зазначеного спору, суд враховує інтереси дитини, яка перебуває під опікою матері, її вік, позицію батька та за таких обставин, вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі.

Outcome: approved