Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

18 вересня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила (а.с. 42-44). В обґрунтування уточненого позову позивач посилалась на те, що вона на підставі договору купівлі-продажу будинку від 04 серпня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н. В., зареєстрованого в реєстрі за № 1961, є власником будинку [ADDRESS] . Позивач зазначила, що у будинку з її згоди 23 січня 2007 року було зареєстровано її співмешканця [PERSON] який є відповідачем у справі та з яким вона з 2004 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, однак їхні стосунки не склались та вони розійшлись. Пояснила, що відповідач фактично з 03 травня 2017 року у будинку не проживає, житловим приміщенням не користується, власних речей не має та не несе витрат з утримання будинку і сплаті комунальних послуг. Позивач зазначила у заяві, що на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідач може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Позивач посилалась також на те, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації її прав як власника житла, в зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ст.ст. 316, 317, 391, 405 ЦК України, просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 19 вересня 2018 року було відкрите провадження у справі (а.с. 15-16). Ухвалою суду від 11 листопада 2019 року було закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с. 53). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного. Судом установлено, що [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 04 серпня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н. В., зареєстрованим в реєстрі за № 1961, а також Витягом про реєстрації права власності на нерухоме майно Новомосковського районного комунального підприємства бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" № 20015714 від 27 серпня 2008 року, наданими суду у засвідчених позивачем копіях (а.с. 10-11, 13). Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області № 3297/2 від 04 жовтня 2018 року, наданою на запит суду, відповідач [PERSON] , [INFO] , з 23 січня 2007 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підстав статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно приписів статті 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. Судом установлено, що відповідач [PERSON] у будинку з 03 травня 2017 року не проживає, житловим приміщенням не користуються, що підтверджується актом підтвердження факту не проживання від 09 жовтня 2019 року, складеним депутатом Піщанської сільської ради [PERSON] в присутності сусідів (а.с. 45). На підставі частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають йому користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України він може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житлом, в зв`язку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі 768,40 грн. В зв`язку з вищенаведеним,

Outcome: approved