Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

26.05.2017 року до Вінницького районного суду звернулась [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітні дітей та стягнення аліментів на утримання дружини, до досягнення дитиною 3-х річного віку. З врахуванням уточнення позовних вимог, позов позивачем мотивовано тим, що 27 березня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного етану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Вказує, що у від шлюбу у сторін народилось дві доньки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із нею. Зазначає, що протягом останніх двох років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вказує, що кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідками яких стають їх діти , що негативно впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє їм душевні страждання. Зазначає, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач, матеріально їй та їхнім дітям взагалі не допомагає, участі у їх вихованні не приймає. Вказує, що вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, доходів немає. Зазначає, що відповідач працює водієм в ТОВ «ЮВІС ПЛЮС», отриму дохід і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить. Просить судрозірвати шлюб між ними; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньок - [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з відповідача аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трьох років. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов у повному обсязі та надала пояснення аналогійні зазначеним у ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що згоден на розірвання шлюбу з позивачкою та стягнення з нього аліментів на утримання доньок в розмірі 1\\3 частини заробітку , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Не згоден сплачувати аліменти на утримання позивачці в розмірі 500 грн. взагалі, оскільки не має достатнього доходу , а отримує мінімальну заробітну плату в розмірі 3200 грн., крім того, за час шлюбу він з позивачкою у банку отримував кредити, які необхідно погашати. Тому в цій частині просить відмовити позивачу у задоволені цих позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.03.2012 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, за актовим записом №349, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, (а.с.5). Від шлюбу у сторін народилась двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач,що вбачається з копій свідоцтва про народження дітей. (а.с.7-8). Діти проживають з матір*ю та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району від 25.05.2017 року №966 (а.с.11) . Відповідно до довідки, виданої ТОВ «Ювіс Плюс» від 11.08.2017 року [PERSON] згідно наказу №5 від 31.05.2016 року з 2016 року працює в ТОВ «Ювіс Плюс» на посаді водія (а.с.28). З довідки про доходи виданої ТОВ «Ювіс Плюс» [PERSON] вбачається, що відповідач отримує постійний дохід, сума доходу за період з 01.01.2017 року по 31.07.2017 року становить 17 081 грн. 32 коп., щомісячний розмір заробітної плати становить у середньому 3200 грн. (а.с.27). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, те, що відповідач згодний на розірвання шлюбу , суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватись прізвищем «[PERSON]», що відповідає вимогам закону. Крім цього, судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання малолітніх дітей. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дітей, судом не встановлено. Згідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України, зі змінами від 17.05.2017 року, які набули чинності 08.07.2017 року, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України, зі змінами від 17.05.2017 року, які набули чинності 08.07.2017 року при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дітей, які проживають із позивачем та перебувають на її утриманні, позивача, яка на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, фізично здорова; також суд враховує матеріальне становище відповідача, який офіційно працює, отримує заробітну плату в розмірі 3 200 гривень, фізично здоровий, не є особою, що має інвалідність, суд вважає , що заявлений розмір аліментів , який просить стягнути позивач з відповідача на утримання малолітніх доньок є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім цього, суд враховує зміни до Сімейного кодексу України від 17.05.2017 року, які набули чинності 08.07.2017 року, тому вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання двох доньок у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що місячно, і до досягнення дітьми повноліття, або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. Крім цього, судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання позивачки. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати позивача, судом не встановлено. Згідно ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Нормами ч. 2, 4 ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 80 СК України зазначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи матеріальне становище дітей, які проживають із позивачем та перебувають на її утриманні, позивача, яка на даний час офіційно не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, фізично здорова; також суд враховує матеріальне становище відповідача, який офіційно працює, отримує заробітну плату в розмірі 3 200гривень, фізично здоровий, не є особою, що має інвалідність, тому виходячи з вище викладеного суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачу на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно починаючи з 26.05.2017 року і до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трьох років, тобто до [INFO]. Також, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину та дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому, аліменти на двох дітей та дружину необхідно стягувати починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 26.05.2017 року. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір, за заявлені позивачем дві вимоги немайнового характеру, по 640 грн. за кожну, що разом складає 1280 грн., від сплати якого звільнено позивача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до квитанції (а.с.1) сплачено судовий збір по даній справі в розмірі 640 грн., тому, відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в рахунок повернення сплаченого нею судового збору за подачу даного позову.

Outcome: approved