Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою в якій просить суд винести рішення, яким встановити факт, що місце смерті [PERSON], яка настала 15 березня 2016 року, Луганська область Свердловський район с. Зеленопілля, вул.. Гагаріна, 40. Заяву обґрунтовує тим, що 15 березня 2016 року померла його мати [PERSON], [INFO], місце народження с. Підвербці Обертинського району Івано Франківської області, на тимчасово окупованій території України за адресою: Луганська область Свердловський район с. Зеленопілля, вул.. Гагаріна, 40. По факту смерті видається органами реєстрації актів цивільного стану свідоцтво про смерть. Однак, на цей час адреса її смерті є тимчасово окупованою територією, органи реєстрації актів цивільного стану тимчасово на цій території не працюють, цим обумовлена неможливість отримання свідоцтва. Він тимчасово проживає в [INFO], що підтверджується довідкою про взяття на обліку тимчасово переміщеної особи від 14.11.2014 року №1631000361. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав з підстав, що в ній зазначені та суду пояснив, що дійсно 15.03.2016 року померла його мати [PERSON], яка проживала на тимчасово окупованій території та 17.03.2016 відбулося її поховання. Він звертався до [PERSON] відділу державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ із заявою про державну реєстрацію смерті матері, однак йому у цьому було відмовлено. Представник заінтересованої особи [PERSON] відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції в судове засідання не зявився з невідомих суду причин . Суд вважає, що в справі достатньо доказів для її розгляду без участі з представника заінтересованої особи [PERSON] відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції. Вислухавши пояснення заявника, свідка [PERSON], вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона являється дружиною заявника. [PERSON], яка померла 15 березня 2016 року, являється їй свекрухою, матір»ю [PERSON]. Заявник не має можливості отримати свідоцтво про смерть [PERSON], оскільки остання померла на тимчасово окупованій території України в с. Зеленопілля Свердловського району Луганської області. [PERSON] поховали 17.03.2016 року у с.Зеленопілля Свердловського району Луганської області та вона особисто була присутня на похованні. Як достовірно встановлено в судовому засіданні та підтверджується свідоцтвом про встановлення батьківства серії І -ЕД №259903, яке видане 08.04.1971 року Новоборовицькою сільською радою Свердловського району Ворошиловградської області, копією свідоцтва про народження серії І-ЯК №1574722, яке видане 08.04.1971 року Новоборовицькою сільською радою Свердловського району Ворошиловградської області, копією паспорта серії ЕК 311519, виданого Сведловським МВ УМВС України в Луганській області на імя [PERSON], копією паспорта серії ЕК 311519, виданого 31 грудня 1996 року Сведловським МВ УМВС України в Луганській області на імя [PERSON], копією паспорта серії ЕК 166948, виданого 25.03.2002 року Сведловським МВ УМВС України в Луганській області на імя [PERSON], заявник [PERSON] являється сином [PERSON], [INFO]. Відповідно до паспорта громадянина України серії ЕК 311519, виданого Сведловським МВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Згідно довідки від 14.11.2014 року №163100361 [PERSON] на даний час взятий на облік, як особа яка переміщена з тимчасової окупованої території України та проживає в [INFO]. 28 березня 2016 року [PERSON] звернувся до [PERSON] відділу державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ про проведення державної реєстрації смерті його матері [PERSON], яка померла 15 березня 2016 року та на підтвердження смерті надав лікарське свідоцтво про смерть №3 від 15.03.2016 року, яке видане Новоборовицькою амбулаторією м.Свердловськ, с.Новоборовиці Луганської області. [PERSON] відділу державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ від 28.03.2016 року за вих..№244/04-03-04-33 [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки ним для підтвердження факту смерті [PERSON] предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють повноважень . Як вбачається з свідоцтва про смерть №3 від 15.03.2016 року, яке видане Новоборовицькою амбулаторією м.Свердловськ, с.Новоборовиці, [PERSON] померла 15 березня 2016 року у віці 71 рік та причиною смерті останньої вказано хронічна недостатність кровообігу, Дизфузний кардіосклероз. Суд сприймає надане заявником лікарське свідоцтво про смерть №3 від 15.03.2016 року, яке видане Новоборовицькою амбулаторією м.Свердловськ, с.Новоборовиці, як носій конкретної інформації, що свідчить про факт смерті [PERSON], при цьому не може визнати вказане лікарське свідоцтво належним та допустимим доказом, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», воно є недійсним і не створює правових наслідків, але суд бере до уваги, що не прийняття по суті рішення по даній справі може вплинути на права і обов`язки заявника. Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п.8 ч.1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], яка проживала за адресою: [INFO] -\~\~померла 15 березня 2016 року на тимчасово окупованій території України, про що свідчить свідоцтво про смерть №3 від 15.03.2016 року, яке видане Новоборовицькою амбулаторією м.Свердловськ, с.Новоборовиці Луганської області. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] і визначає датою її смерті - 15 березня 2015 року та місцем смерті: Луганська область Свердловський район с.Зеленопілля, вул.. Гагаріна, 40. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті його матері. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, а також те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території.

Outcome: approved