Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

27.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в сумі 2184 грн. 39 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 690 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що вона у період з 15.09.2007 року по 08.10.2010 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відносини між батьком і дочкою припинилися, хоча вона не чинила перешкод у спілкуванні батька з дитиною та всіляко заохочувала ці зустрічі, проте, відповідач жодним чином не приймав участі в утриманні та вихованні дитини. 01.12.2015 року рішенням Зміївського районного суду Харківської області було стягнуто аліменти з відповідача у розмірі 600 грн. щомісячно. За час окремого проживання, батько лише тричі виявив бажання побачити дочку, по аліментам за ним вже тягнеться значний борг. Державним виконавцем ВДВС Зміївського РУЮ в Харківській області було зроблено розрахунок заборгованості по аліментам, яка станом на 01.09.2016 року становить 7161 грн. 30 коп. Оскільки відповідач не сплачує аліменти і усі витрати по утриманню дитини вона несе особисто, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, просила стягнути з відповідача розраховану суму неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутністю, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Належним чином повідомлений відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав письмові заперечення, де зазначив наступне. Викладені позивачкою у позовній заяви обставини не відповідають дійсності, вона особисто чинить перешкоди у спілкуванні з дочкою, не відповідає на телефонні дзвінки, не відчиняє двері, ігнорує його, у зв'язку з чим ним викликалась поліція за місцем проживання позивачки з дитиною. Він має намір спілкуватися з дочкою, виховувати та утримувати її. Щодо заборгованості по сплаті аліментів, то у вересні 2016 року ним було сплачено на користь позивачки 500 грн., а тому нею невірно визначено ціну позову 2184 грн. 39 коп. (% від загальної суми заборгованості у 7161 грн. 30 коп.), оскільки насправді заборгованість складала 6661 грн. 30 коп. Крім того, 08.11.2016 року ним сплачено 2184 грн. 39 коп. пені та 1836 грн. аліментів за жовтень-листопад 2016 року, а тому, вважає, що сплачені у вересні 500 грн. повинні бути зараховані в рахунок аліментів за грудень 2016 року. Відповідач вказав на відсутність будь-якої заборгованості перед позивачкою, предмет спору по справі відсутній, тому у задоволенні позову слід відмовити. Крім того, просив відмовити у стягненні з нього витрат на правову допомогу в розмірі 690 грн., та врахувати юридичну непідготовленість позову, відсутність конкретики та некоректність викладення обставин і фактів, відсутність допустимих доказів на підтвердження розумної обґрунтованості суми гонорару. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Із копій свідоцтв про розірвання шлюбу та про народження вбачається, що сторони перебували в шлюбі, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] (а. с. 4,6). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 01.12.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 600 грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 03.09.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 8-9). Згідно розрахунків, наданих державним виконавцем ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області Мольковою О.І. від 09.09.2016 року, вбачається, що по виконавчому листу №621/2352/15-ц від 25.12.2015 року, виданому Зміївським районним судом Харківської області, [PERSON] має заборгованість за період з 03.09.2015 року по 01.09.2016 року в розмірі 7161 грн. 30 коп. (а. с. 10). Згідно довідки начальника ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області від 13.09.2016 року, у період з 01.09.2015 року по 01.09.2016 року [PERSON] дійсно не отримувала аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] (а. с. 11). Відповідно до розрахунку пені, наданого позивачкою, за період з вересня 2015 року по серпень 2016 року сума пені складає 2184 грн. 39 коп. (а. с. 2). Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ від 27.02.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно і несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо. За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Позивачкою надано докази того, що з вини відповідача [PERSON] виникла заборгованість по аліментам перед позивачкою за період з вересня 2015 року по серпень 2016 року, на яку нарахована пеня в сумі 2184 грн. 39 коп. Доводи відповідача про неправильність наданого позивачкою розрахунку заборгованості по аліментам суперечать фактичним обставинам справи. Так, розмір заборгованості з аліментів - 7161 грн. 30 коп. був визначений станом на 31.08.2016 року. Факт сплати відповідачем суми аліментів 500 грн. за квитанцією від 18.09.2016 року (а. с. 36) не спростовує розміру заборгованості з аліментів, що була визначена станом на 31.08.2016 року. Також, відповідачем [PERSON] надано копії фіскальних чеків, якими підтверджується сплата 08.11.2016 року аліментів в розмірі 1800 грн. та 2184 грн. 39 коп. (а. с. 31, 36). Оскільки у зазначених фіскальних чеках зазначено призначення платежу - аліменти, а розміри перерахованих коштів не погашають у повному обсязі заборгованість з аліментів, що існувала станом на 01.09.2016 року, відсутні підстави вважати ці суми сплаченими в рахунок погашення розміру пені. За таких обставин, позовна заява, в межах заявлених вимог, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір до Державного бюджету України. Відповідно до ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Як роз'яснено в п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачкою документально підтверджені витрати в сумі 690 грн., сплачені нею за надання їй правової допомоги по складанню позовної заяви. (а. с. 12-15). Відповідно до ст. 88 КПК України, оскільки позовні вимоги визнані обґрунтованими, з відповідача належить стягнути понесені позивачкою та документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 690 грн.

Outcome: approved