Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

23 серпня 2017 року представник позивача за довіреністю Ганжа К.В. звернулась до Яготинського районного суду Київської області із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що позивач з 01.07.2015 виступає постачальником природного газу для споживачів Київської області на підставі відповідної ліцензії, виданої постановою НКРЕКП від 21.05.2015 № 1588. Між сторонами у справі укладено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. Фактом приєднання споживача [PERSON] до умов цього Типового договору є споживання природного газу з 01.07.2015 по 25.04.2016 (дата відключення) та оплата рахунків за спожитий природний газ за адресою [ADDRESS]. Проте останній не оплатив за спожиті послуги за період з 1 липня 2015 року по 25 квітня 2016 року у розмірі 11117,01 грн, у зв'язку з чим йому було припинено газопостачання. Не погоджуючись із зазначеним рішенням позивача, відповідач звернувся до суду із позовом про визнання незаконним відключення від мережі газопостачання, зобов'язання його поновити та про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13.01.2017 [PERSON] було відмовлено в позові та встановлено наявність у нього заборгованості за газопостачання, тому просить стягнути із відповідача заборгованість у вищезазначеному розмірі та сплачені судові витрати. У письмових запереченнях проти позову від 20.09.2017 відповідач посилається на те, що в зв'язку із утворенням нового підприємства ПАТ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» протягом грудня 2014 року були укладені договори із споживачами природного газу, проте на руки були видані лише 04.08.2015 після звернення останніх до прокуратури. Працівник цього підприємства [PERSON] вчиняє підлог документів, чим вводить в оману суди при розгляді справ, що стосуються його інтересів, зазначає, що він не допускає контролерів до лічильника. Однак це не відповідає дійсності. Він вчасно та в повному обсязі сплатив по платіжних документах, про що свідчать копії проплачених рахунків, наданих постачальникам. Таким чином щомісячно про те інформував оператора ГРМ та не є боржником. Проте суди при розгляді його позову не врахували такі його обґрунтування. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 8 вересня 2017 року було відкрито провадження у справі. Розпорядженням голови Яготинського районного суду Київської області від 19 січня 2018 року справа передана на розгляд Згурівському районному суду Київської області. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 26 січня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Було роз'яснено учасникам справи, що вони можуть подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позов, який повинен був бути надісланий як до суду, так і позивачу. Як вбачається із матеріалів цивільної справи, жодна із сторін не заявила клопотання про розгляд справи у іншому порядку. Відповідач 14.02.2018 подав до суду відзив на позов та свої докази, проте не надав підтвердження щодо надсилання позивачу копій цього відзиву та доказів. Відтак суд на підставі ч. 9 ст. 83 ЦПК України не бере до уваги ці докази у зв'язку із відсутністю підтвердження надсилання (надання) їх копій позивачу та враховує, що ненадсилання відповідачем відзиву позивачу не дозволило останньому підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази. Клопотання відповідача про витребування документів від позивача від 14.02.2018 не підлягає до задоволення відповідно до ст. 84 ЦПК України, оскільки відповідач не зазначив обставини, які можуть підтвердити такі докази, або аргументи, які вони можуть спростувати, підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа, вжиті ним заходи для отримання цих доказів самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цих доказів. Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з'ясованих обставин, об'єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13.01.2017 у справі № 382/1985/16-ц за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Київоблгаз" в особі Яготинської дільниці Переяслав-Хмельницької філії по експлуатації газового господарства про визнання незаконним відключення від мережі газопостачання, зобов'язання поновити газопостачання, відшкодування майнової та моральної шкоди, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26.04.2017 та набрало законної сили 26.04.2017, встановлено, що ТОВ «КИЇВОБГАЗ ЗБУТ» відповідно до постанови НКРЕКП від 21.05.2015 № 1588 в установленому порядку отримало ліцензію на постачання природного газу за регульованим тарифом з 01.07.2015 та є постачальником газу, зокрема для побутових споживачів, які проживають на території Київської області. Послуги з газопостачання за адресою проживання відповідача [PERSON] по [ADDRESS] до 01.07.2015 надавалися ПАТ «Київоблгаз» та відповідно діяли договори, укладені між споживачами та ПАТ «Київоблгаз», а з 01.07.2015 - надаються ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» та відповідно діють договірні відносини, укладені між споживачами та цією організацією. Між сторонами у справі було укладено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. Фактом приєднання споживача [PERSON] до умов цього Типового договору є споживання природного газу з 01.07.2015 по 25.04.2016 (дата відключення) та оплата рахунків за спожитий природний газ за адресою [ADDRESS]. 25 січня 2016 року між сторонами укладено договір постачання природного газу побутовим споживачам. У березні 2015 року, перед підвищенням ціни на газ, [PERSON] навмисно передав завищені показники лічильника під підпис, без візуального контролю контролером, про що свідчить запис у відомості про зняття показників лічильників - 60006 куб.м та оплатив ці показники лічильника за тарифом 1,7880 грн. за 1 куб.м, що діяв станом на березень 2015 року, як за фактично спожитий газ. Станом на 2 квітня 2015 року працівники Яготинської дільниці ФЕГГ зафіксували фактичний показник лічильника - 58130 куб.м, який був значно меншим від показника, переданого споживачем станом на 31 березня 2016 року, а саме, від 60006 куб.м. На особовому рахунку споживача виникла переплата, яка залишилась на цьому рахунку у грошовому еквіваленті. З 1 квітня 2015 року почав діяти новий тариф. Проте відповідач, після встановлення фактичного показника 58130 куб.м, продовжував передавати показники лічильника та проводити оплату, виходячи із показника 60006 куб.м, у зв'язку з чим виникла переплата та позивач провів перерахунок нарахувань, виходячи із тарифу, який почав діяти з 1 квітня 2015 року, та з урахуванням переплачених сум. З 1 квітня 2015 року по 30 вересня 2015 року розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснювався за роздрібними цінами на природний газ, що використовується для потреб населення, диференційованими залежно від місячного обсягу та видів споживання, що встановлені постановою НКРЕКП від 03 березня 2015 року №583. Так, у період з 01 травня по 30 вересня (включно) ціна газу становила 7,188 грн. за куб.м; з 01 жовтня по 30 квітня (включно): за обсяг, спожитий до 200 куб.м природного газу на місяць,- 3,600 грн за куб.м, за обсяг, спожитий понад 200 куб.м,- 7,188 куб.м. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відтак у відповідача виникла заборгованість за спожитий газ за період з 1 липня 2015 року по 25 квітня 2016 року у розмірі 11117,01 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.7). При пред'явленні позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 1600 грн (а.с.1-2 - платіжні доручення). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246, які були чинними на час виникнення заборгованості у відповідача та втратили чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 13 липня 2016 року № 442, розрахунок населення за надані послуги з газопостачання, починаючи з 1 квітня 2015 року, здійснюється за роздрібними цінами на природний газ, що використовується для потреб населення, диференційованими залежно від місячного обсягу та видів споживання, що встановлені НКРЕКП, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 16-1 цих Правил). Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що має місце заборгованість відповідача перед позивачем за спожитий природний газ, що встановлено судовим рішенням у цивільній справі, яке набрало законної сили, у якій брав участь [PERSON], щодо якого встановлено ці обставини, які у зв'язку із викладеним не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи. Належних та достовірних доказів погашення заборгованості відповідач суду не надав та не спростував доказів, наданих позивачем. Понесені позивачем судові витрати на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Надані до письмових заперечень відповідача від 20.09.2017 письмові докази та зазначені ним аргументи не спростовують аргументів, наведених позивачем. Із копій рахунків за газ вбачається, що позивач повідомляв у них про наявну заборгованість відповідача у розмірі 11117,01 грн. Відповідач зазначає про вчинення працівниками товариства підлогу документів, проте належних доказів на підтвердження таких обставин не надав. Разом з тим відповідач не спростував доводи позивача про те, що у березні 2015 року він передав показник лічильника 60006 куб.м, без візуального контролю контролером, а станом на 2 квітня 2015 року працівники Яготинської дільниці ФЕГГ зафіксували фактичний показник лічильника 58130 куб.м. На підставі викладеного,

Outcome: approved