Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

22 жовтня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач з початку 2017 року фактично не проживає за вищевказаною адресою, чим перешкоджає користуватись та розпоряджатись власнику своїм майном. Ухвалою судді від 2 листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, заяв про відкладення розгляду справи не надав. Відзив на позов не подавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти винесення заочного рішення не заперечував, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Відповідно до копії договору дарування житлового будинку від 10.12.2014 року та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.12.2014 року, (а.с.6-8, 9), [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно довідки №424 від 20 жовтня 2020 року, виданої виконкомом Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області [PERSON] , 2002 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.10) Факт не проживання відповідача в вищезазначеному будинку підтверджується актом комісії затвердженого в.о. старости сіл Кахівка, [PERSON] від 20 жовтня 2020 року, в якому зазначено, що [PERSON] , 2002 року народження, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований, але не проживає з 2017 року. (а.с.11) Згідно cт.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно cт.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно cт.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до cт.405 ЦК України житлом члени сім 'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Даючи оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи надані суду докази та доводи позивача, в сукупності з письмовими доказами по справі, суд приходить до висновку, що з метою усунення перешкод позивачу в користуванні та розпорядженні своїм майном відповідача слід визнати таким, який втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved