Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

29 травня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовом, який в подальшому було уточнено в редакції від 15.06.2018 року (а.с.13-15), до [PERSON], про визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод користування квартирою. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області від 22 грудня 2017 року, спадкоємцями трьохкімнатної квартири [ADDRESS] після смерті сина [PERSON] в рівних частках на ? частку кожному є позивач [PERSON], як батько та відповідач [PERSON], як мати. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого Токмацькою районною державною нотаріальною конторою Токмацькій районний нотаріальний округ Запорізької області, частка позивача [PERSON] вказаної вище квартири складає 1\\2 від спільної часткової власності. Відповідно до технічного паспорту вказана квартира складається з трьох житлових кімнат загальною площею - 69,3 кв.м. Згідно до технічної характеристики квартири видно, що квартира розташована на 9-му поверсі 9-ти поверхового будинку та складається з 3-х кімнат житловою площею 39,8 кв.м, у тому числі 1-а кімната -11,6 кв.м, 2-а кімната - 9,9 кв.м, 3-а кімната - 18,3 кв.м, кухні площею 9,7 кв.м, ванної площею 2,8 кв.м, туалету площею 1,4 кв.м, коридору площею 10,5 кв.м, вбудованої шафи площею 0,5 кв.м. Квартира обладнана лоджіями - 4,6 кв.м. Загальна площа квартири - 69,3 кв.м.; Висота приміщень - 2,50 м. Загальні відомості про будинок: матеріал зовнішніх стін - цегляні, матеріал перекриття - з/б плити. Будинок підключено до телефонної мережі та обладнано водопроводом, каналізацією, газопостачанням, водяним опаленням, електроосвітленням, сміттєпроводом, ліфтами. Враховуючи те, що є два спадкоємця трикімнатної квартири та між двома спадкоємцями не досягнуто згоди про порядок користування квартирою. Крім того, позивач [PERSON] вважає, що з винних дій відповідачки [PERSON] він не може вільно користуватися належною йому власністю, оскільки відповідачка створила перешкоди у користуванні його власністю шляхом встановлення на вхідних дверях квартири свого замку та не бажає надавати йому ключі. На прохання усунути наявні порушення законних прав, відповідає відмовою, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить: 1) визнати порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши йому, [PERSON], кімнату 3-а площею 18,3 кв.м. з лоджією. Кімнати 1-а площею 11,6 кв.м, та 2-а площею - 9,9 кв.м з лоджією - залишити у користуванні відповідача [PERSON]. Підсобні приміщення: кухні площею 9,7 кв.м, ванної площею 2,8 кв.м, туалету площею 1,4 кв.м, коридору площею 10,5 кв.м, вбудованої шафи площею 0,5 кв.м - залишити у загальному користуванні; 2) усунути перешкоди йому, [PERSON], в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом вселення позивача, [PERSON] у зазначену квартиру; 3) стягнути з відповідача судові витрати по справі. Ухвалою Василівського районного суду від 20 липня 2018 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.26). 16.10.2018 року надійшов відзив відповідача [PERSON] на позов про визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод в користуванні квартирою (а.с.42-43). Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 07 листопада 2018 року позовні вимоги в частині усунення перешкод [PERSON] в користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом вселення позивача у зазначену квартиру та в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судових витрат по справі - залишені без розгляду за заявою позивача.(а.с.55). В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю. На раніше заявлених та в подальшому уточнених позовних вимогах наполягає та просить суд задовольнити позов за підставами, викладеними у позовній заяві (а.с.49). В підготовче судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте представником відповідача [PERSON] - за довіреністю [PERSON] надано суду письмову заяву про визнання відповідачкою [PERSON] позову [PERSON] до неї про встановлення порядку користування квартирою та усунення перешкод. З позовом згодна повністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить розглянути справу без її участі та у відсутність її представника (а.с.50). З врахуванням положень ч.1 ст.198, ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає Закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе, на підставі ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини по справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції у Запорізькій області від 31.10.2014 року, за актовим записом №02 (а.с.6). Відповідно до Свідоцтва про народження [NUMBER], [PERSON], [INFO], виданого Василівським районним відділом РАЦС Запорізької області від 28.08.1984 року, в графі батько вказано «[PERSON]», а в графі мати зазначено «[PERSON]», копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.5) Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори Запорізької області Косаревською М.В. від 12.12.2017 року, вбачається, що відповідач по справі [PERSON] отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку після смерті сина [PERSON], який помер [INFO], у вигляді спадкового майна, яке складається з: гаража [ADDRESS], розташованому на земельній ділянці Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, що належить спадкодавцю на підставі Договору купівлі-продажу гаражу, посвідченого 27 січня 2009 року приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Жук Л.М. за №97, зареєстрованого Районним комунальним підприємством «Василівське бюро технічної інвентаризації» Василівської районної ради Запорізької області 06 лютого 2009 року, у реєстровій книзі №5 за реєстровим №835, реєстраційний номер об"єкта - 25925417. На вказаній земельній ділянці розташовані в цілому: гараж, загальною площею 17,9 кв.м., зазначений у платні літерою А. Вказане Свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку видано [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №221. Та у зв'язку з видачею цього свідоцтва, вищевказаним державним нотаріусом накладено заборона відчуження, як зазначеної у даному Свідоцтві, на ? частку гаража [ADDRESS] (а.с.8). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори Запорізької області Косаревською М.В. від 12.12.2017 року, вбачається, що [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку після смерті сина [PERSON], який помер [INFO], у вигляді спадкового майна, яке складається з: квартири [ADDRESS] що належить спадкодавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області 01 липня 2010 року за реєстровим №761, зареєстрованого РКП «Васидівське бюро технічної інвентаризації» Василівської районної ради 28 липня 2010 року в реєстровій книзі №8 за реєстровим №12, реєстраційний номер об"єкта - 15288252. Вказана квартира складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 39,8 кв.м., загальною площею 69,3 кв.м. Свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку видано [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №219. У зв'язку з видачею цього свідоцтва, вказаним вище державним нотаріусом накладено заборона відчуження зазначеної в свідоцтві ? частки квартири [ADDRESS] (а.с.7,16). Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майн про реєстрацію права власності за №107220724, сформованого 12.12.2017 року державним нотаріусом Токмацької районної державної нотаріальної контори Токмацького районного нотаріального округу Косаревською М.В. за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на ? частку квартири [ADDRESS], копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.17). Згідно технічного паспорту на вказану квартиру [ADDRESS] виготовленого РКП «Василівське бюро технічної інвентаризації» станом на 20.06.2006 року, вказана квартира розташована на 9-му поверсі 9-ти поверхового будинку та складається з 3-х кімнат житловою площею 39,8 кв.м., у тому числі: 1-а кімната - 11,6 кв.м., 2-а кімната - 9,9 кв.м., 3-а кімната - 18,3 кв.м., кухня - площею 9,7 кв.м., ванної площею 2,8 кв.м., туалету площею 1,4 кв.м., коридору площею 10,5 кв.м., вбудованої шафи площею 0,5 кв.м. Квартира обладнана лоджіями. Загальна площа квартири - 69,3 кв.м. (а.с.18-20). Відповідно до положень статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 311 ЦК України встановлює, що житло фізичної особи є недоторканним. Фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Як зазначено у приписах статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до положень статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. У відповідності до статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Аналіз наведених вище норм чинного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, і з позовом про визначення порядку користування квартирою. Отже, за змістом зазначених норм права співвласник майна, яке знаходиться у спільній власності без виділення часток у натурі, має право на вільне користування зазначеним майном. Оскільки право власності є абсолютним правом, що включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, то власник на підставі ст.391 Цивільного кодексу України, ст.150 Житлового кодексу України може захистити своє порушене право шляхом вселення, що відповідає положенням ст.16 Цивільного кодексу України і є способом, який відновлює встановлене порушення. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Зазначені норми Закону та інші норми цивільного законодавства у даних правовідносинах не обмежують право користування позивача спірним майном на користь іншого співвласника, у тому числі і у тих випадках, коли між сторонами відсутня згода щодо порядку користування таким майном. Ті обставини, що між сторонами склалися неприязні стосунки, не розглядається законом як підстава для обмежень прав співвласника. Враховуючи те, що позивач [PERSON] є співвласником частини спірного житлового приміщення та йому належить на праві приватної власності 1/2 частка квартири [ADDRESS], суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо визначення порядку користування вказаною квартирою є законною та обґрунтованою, а отже підлягає задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] без законних підстав перешкоджає позивачу у користуванні житловим приміщенням у належних йому на праві власності 1/2 частині спірної квартири, чим порушує його права, як співвласника цього майна та порушене право підлягає судовому захисту. Обраний позивачем спосіб захисту його прав відповідає вимогам Закону. Крім того, згідно положень статті 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до змісту ч.ч.1,2 ст.357 ЦК України частки у спільній частковій власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Як зазначено у положеннях ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до вимог статі 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову,яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги в редакції позову від 15.06.2018 року про визначення порядку користування квартирою є законними, обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню та, крім того, визнані відповідачем [PERSON] у повному обсязі, тому, відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню, а в іншій частині позову ухвалою суду від 07.11.2018 року позовні вимоги [PERSON] залишені без розгляду за заявою позивача, тому на підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити та встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши позивачу [PERSON] житлову кімнату площею 18,3 кв.м з лоджією, виділивши відповідачу [PERSON] житлову кімнату площею 11,6 кв.м. та житлову кімнату площею 9,9 кв.м з лоджією. Підсобні приміщення: кухню площею - 9,7 кв.м., ванну кімнату площею - 2,8 кв.м., туалет площею 1,4 кв.м., коридор площею - 10,5 кв.м., вбудованої шафи площею 0,5 кв.м., суд вважає за необхідне залишити у загальному користуванні співвласників вищевказаної квартири: [PERSON] та [PERSON]. Крім того, заявлені [PERSON] Крім того, у відповідності до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем [PERSON] до початку судового розгляду, суд вважає необхідним повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету - 50 % судового збору, сплаченого при пред'явленні ним позову до суду, а саме: в сумі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок, сплаченого згідно квитанції № 0.0.942144826.1 від 18.01.2018 року, виданої Першим Василівським відділенням Запорізького РУ Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с.1). Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved