Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

21 квітня 2017 року Кредитна спілка «Всеукраїнське народне кредитне товариство» в особі Голови правління Бойко Володимира Григоровича звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2014 року з [PERSON] на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 12506,29 грн., а також судовий збір в сумі 229,40 грн., а всього 12735,69 грн. Крім того, згідно додаткового рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2014 року з [PERSON] на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 64220,59 грн., а також судовий збір в сумі 537,86 грн., а всього 64758,45 грн. Таким чином, всього з відповідача на користь позивача було стягнуто 77494,14 грн. Зазначає, що вказаний борг боржником досі не сплачено, тому відповідно до вимог чинного законодавства він зобов'язаний сплатити позивачу вказану суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 65149,32 грн., та три проценти річних від простроченої суми в сумі 6199,53 грн., всього у розмірі 71348,85 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму у розмірі 71348,85 грн., а також стягнути судові витрати та витрати на оплату правової допомоги у розмірі 500 грн.. Позивач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2014 року у справі № 200/15749/13-ц з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 12506,29 грн., а також судовий збір в сумі 229,40 грн., а всього 12735,69 грн. Крім того, згідно додаткового рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2014 року у справі № 200/15749/13-ц з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 64220,59 грн., а також судовий збір в сумі 537,86 грн., а всього 64758,45 грн. Таким чином, всього з відповідача на користь позивача було стягнуто 77494,14 грн. Вказані судові рішення набрали законної сили. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивач стверджує, що відповідач до цього часу не сплатив вказану суму. Відповідач не надав суду доказів та заперечень на спростування цього твердження. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Рівень інфляції за період з 01.07.2014 року по 01.03.2017 року, за даними Державної служби статистики України, складає: 2014 рік: липень - 100,4 % + серпень - 100,8% + вересень 102,9% + жовтень - 102,4% + листопад - 101,9% + грудень - 103,0% = 111,92%. 2015 рік - 143,3%; 2016 рік - 112,4%; 2017 рік - січень 101,1% + лютий 101,0%= 102,11%. Всього, таким чином, збитки внаслідок інфляції склали 1,1192х1,433х1,124х1,0211 = 184,07%. Сума, на яку знецінився борг в зв'язку з ростом інфляції за вказаний період, складає: 77494,14 грн. х 184,07% / 100% = 142643,46 грн. 142643,46 грн. - 77494,14 грн. = 65149,32 грн. Крім того, 3% річних від простроченої суми складає: 77494,14 грн. х 0,0025 х 32 міс. (кількість місяців прострочення) = 6199,53 грн. Всього сума, яка підлягає стягненню з відповідача, становить: 65149,32 грн. + 6199,53 грн. = 71348,85 грн. Позивачем надано детальний розрахунок 3% та розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції, який судом перевірено та визнано правильним. Відповідачем не надано заперечень щодо вказаного розрахунку, в зв'язку з чим у суду відсутні підстави не приймати вказаний розрахунок. Враховуючи, що відповідачем не надано доказів виконання ним грошового зобов'язання, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Стосовно вимог позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно із ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». З матеріалів справи вбачається, що 06.04.2017 року між адвокатом Трайдук Станіславом Олексійовичем та представником позивача укладено договір про надання правових послуг. У відповідності до наданих позивачем квитанції № 14 від 06.04.2017 року та акту прийому-здачі наданих юридичних послуг від 06.04.2017 року, витрати на правову допомогу склали 500 грн., що відповідає вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Докази на підтвердження оплати вказаної суми позивачем надано - квитанція від 06.04.2017 року. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на правову допомогу є обґрунтованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved