Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

25 березня 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 02.02.1998 року померла її мати- Ваколюк [PERSON]. За життя вона була власником земельної частки (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дніпро» розміром 1,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, що належало померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН №057564, виданий 17 квітня 2000 року на підставі рішення Вінницької райдержадміністрації від 13 квітня 2000 року №208 . Однак, сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ВН №057564, виданий 17 квітня 2000 року, тобто після смерті [PERSON], а тому позивач не має змоги оформити свої спадкові права на дане спадкове майно в нотаріальній конторі, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори №633/02-17 від 12 березня 2015 року. Вказує, що вона після смерті матері [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, тому просить суд задовольнити її позов. У судове засідання позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] не зявилися, але через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідач також в судове засідання не зявився та надав заяву про розгляд даної справи у його відсутності, проти задоволення даного позову не заперечує. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтованій та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та сторонами не оскаржувалося, що спадкодавець [PERSON] померла 02 лютого 1998 року, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-АМ №009753 (а.с.5). Позивач є дочкою [PERSON], що підтверджено копіями свідоцтв: про народження серії ЯВ №099478, видане 27 липня 1951 року Сокиринецькою сільською радою Рай/Бюро ЗАГС; про укладення шлюбу серії І-АМ №368122, видане 29 січня 1977 року Сокиринецькою сільською радою Рай/Бюро ЗАГС; про розірвання шлюбу, серії І-АМ №307018, видане 19 жовтня 1979 року Вінницьким р/в РАЦС; про укладення шлюбу серії ІІ-АМ №274092, видане 22 грудня 1984 Сокиринецькою сільською радою. ( а.с.5-7) Згідно довідки виданою виконкомом Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області №89 від 10.02.2015 року вбачається що, дійсно [PERSON] була єдиним спадкоємцем першої черги за законом на момент смерті своєї матері [PERSON], яка померла 02 лютого 1998 року (а.с.14) та записів по господарських книг Сокиринецької сільської ради (а.с.16-20). При житті спадкодавцю на праві власності належала земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дніпро» розміром 1,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, що належало померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН №057564, виданий 17 квітня 2000 року на підставі рішення Вінницької райдержадміністрації від 13 квітня 2000 року №208 на імя [PERSON] (а.с.11). З виписки протоколу загальних зборів КСП « Дніпро» с. Сокиринці Вінницького району від 18 лютого 2000 року, вбачається, що визнано, що [PERSON] дійсно є членом КСП « Дніпро», має право на земельну частку (пай) із земель переданих у колективну власність КСП « Дніпро» і включена до списку на земельну частку (пай) (а.с.21-23). З відповіді державного нотаріуса (а.с.24), вбачається, що позивач прийняла спадщину за законом після смерті [PERSON], подавши в строк відповідну заяву, а також нотаріус відмовив позивачу видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) , так як сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ВН №057564, виданий 17 квітня 2000 року (а.с.11) , тобто після смерті [PERSON] 02 лютого 1998 року . Також з цієї відповіді вбачається , що після смерті 02 лютого 1998 року [PERSON] спадкова справа не заводилась та спадщину за законом прийняла лише позивачка у справі, інших спадкоємців не має. (а.с.5). Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Згідно до розяснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до розяснень ,викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року ( 561-12 ), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР . У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Судом встановлено, [PERSON] померла 02 лютого 1998 року, тому при вирішенні даного спору суд, повинен керуватися відповідними нормами ЦК УРСР та Земельного кодексу України 1990 року ( в редакції 1992 року). Згідно до положень ч.ч.1-4,9,10 ст. 5 Земельного кодексу України 1990 року ( в редакції 1992 року). Земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств. Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК Української РСР , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Судом встановлено , що при житті [PERSON] була членом КСП « Дніпро», мала право на земельну частку (пай) із земель переданих у колективну власність КСП « Дніпро» і включена до списку на земельну частку (пай), в свою чергу позивач, є спадкоємцем за законом після її смерті, а тому у суду є всі законі підстави визнати за позивачем право в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дніпро» розміром 1,57 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, що належала померлій 02 лютого 1998 року [PERSON]

Outcome: approved