Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання удаваним договору купівлі-продажу нерухомого майна, в якому просить: визнати удаваним попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна від 25 липня 2017 року укладений між ним та Шкорупою O. [PERSON] ; визнати укладеним договір доручення від 25 липня 2017 року між ним та [PERSON] O [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на його користь плату за виконання обов`язків за договором доручення у розмірі 265500,00 грн.; стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги\~позивач мотивує\~тим,\~що 25 липня 2017 року між ним та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна (квартири) (далі - Договір). Згідно п. 1.1 Договору Продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати Покупцеві право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 51,3 кв.м., житлова площа 32,5 кв.м., а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти вказані права на безоплатній основі. В свою чергу Покупець здійснює приватизацію квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] за власні кошти, здійснює представництво у всіх підприємствах, установах, організаціях по питанню приватизації, по закінченню приватизації зобов`язаний передати документи на вказану квартиру Продавцю. Відповідно до п. 1.3. Вартість приватизації сторони за домовленістю сторін становить 10000 доларів США, що еквівалентно 270000 грн. Під час укладення даного Договору ними в дійсності було укладено договір доручення за яким він мав здійснити приватизацію квартири [ADDRESS] за що отримати винагороду у розмірі 10000 доларів США. Наміру набувати майно, зокрема купувати квартиру [ADDRESS] він не мав, а відповідачка не мала наміру його продавати. Для виконання ним зобов`язань за Договором на підтвердження укладення між ними договору доручення [PERSON] O.A [PERSON] було видано нотаріально посвідчену довіреність того ж дня - 25 липня 2017 року, якою підтверджується домовленість між ними щодо вчинення від мені [PERSON] юридичних дій з приводу приватизації квартири. Наміру продавати йому квартиру чи іншим шляхом відчужувати її на його користь [PERSON] не мала, так як вона є власником лише Ѕ частки квартири і в договорі не визначено, що вона має передавати виключно свою частку. Враховуючи, що він виконав свої зобов`язання за договором, а [PERSON] не здійснила оплату наданих ним їй послуг за приватизацію квартири змушений звернутися за захистом свого порушеного права до суду. Ухвалою Рівненського міського суду від 08.05.2019 року заяву [PERSON] про забезпечення позову по цивільній справі №569/8494/19 за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] про визнання удаваним договору купівлі-продажу нерухомого майна та стягнення коштів- повернуто заявнику. Ухвалою Рівненського міського суду від 19.06.2019 року за заявою позивача вжито заходи забезпечення позову, а саме накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить суд провести заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з"явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Відзив на позов не подала. Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подала відзив та представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, встановив таке. Судом встановлено, що 25 липня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна (квартири). Згідно п. 1.1 Договору Продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати Покупцеві право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 51,3 кв.м., житлова площа 32,5 кв.м., а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти вказані права на безоплатній основі. В свою чергу Покупець здійснює приватизацію квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] за власні кошти, здійснює представництво у всіх підприємствах, установах, організаціях по питанню приватизації, по закінченню приватизації зобов`язаний передати документи на вказану квартиру Продавцю. Відповідно до п. 1.3. Вартість приватизації сторони за домовленістю сторін становить 10000 доларів США, що еквівалентно 270000 грн. Згідно копії з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05 грудня 2017 року квартира [ADDRESS] , загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 19 липня 1993 року. Крім того, судом встановлено, що для виконання [PERSON] зобов`язань за Договором на підтвердження укладення між [PERSON] та [PERSON] договору доручення Шкорупою O [PERSON] A [PERSON] було видано нотаріально посвідчену довіреність 25 липня 2017 року, якою підтверджується домовленість між [PERSON] та [PERSON] щодо вчинення від імені [PERSON] O.A [PERSON] юридичних дій з приводу приватизації квартири. Відповідно до ст.\~6,\~11\~та\~12 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). У сенсі положень\~статті 202 ЦК України\~під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового результату. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені\~статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини 5 даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі ст. 235 ЦК України\~має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України у постанові від 07 вересня 2016 року при розгляді справи за N 6-1026цс16. \~Крім того, у п. 25 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~06\~листопада 2009\~року N\~9\~« Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~визнання правочинівнедійсними\~» роз`яснено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. \~Тобто воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином. При цьому позивач повинен указати, який інший правочин приховується з допомогою укладеного правочину. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. В узагальненнях Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 24.11.2009 р., зазначено, що удаваним є правочин, що вчинюється з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили. Тому при укладенні удаваного правочину до відносин його учасників застосовуються правила щодо правочину, який сторони мали на увазі (який сторони приховали).\~\~Воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином. При цьому позивач повинен вказати, який інший правочин приховується з допомогою укладеного правочину.\~\~Спільною ознакою фіктивного та удаваного правочинів є те, що розбіжність між волею та її зовнішнім виявом стає наслідком навмисних дій його учасників, які мають за мету одержання певної користі усіма або принаймні одним із них. Різниця полягає в тому, що за удаваного правочину настають інші права та обов`язки, ніж ті, що передбачені правочином. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. Закон не передбачає недійсність удаваного правочину, а лише пропонує застосовувати до відносин сторін норми, що регулюють той правочин, який сторони дійсно мали на увазі. Попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна від 25 липня 2017 року укладений сторонами виключно з метою приховання іншого правочину, договору доручення від 25 липня 2017 року, який сторони насправді вчинили, тому до відносин учасників даного правочину необхідно застосовувати відповідні правила правочину, який сторони мали на увазі, тобто який сторони приховали, оскільки воля сторін в удаваному правочині була спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна. За удаваною попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна як правочином обидві сторони свідомо документально оформили його, але насправді між ними були встановлені правовідносини договору доручення. \~Оскільки згідно із ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203\~ЦК України головною вимогою для правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, що суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясування питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме. Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначив, що під час укладення даного Договору сторонами в дійсності було укладено договір доручення за яким [PERSON] мав здійснити приватизацію квартири [ADDRESS] , за що отримати винагороду у розмірі 10000 доларів США. Наміру набувати майно, зокрема купувати квартиру [ADDRESS] позивач не мав, а відповідач не мала наміру його продавати. В силу вимог ст. 1003 ЦК України враховуючи, що в довіреності можуть бути зазначені лише юридичні дії, які слід вчинити повіреному, а неможливо було визначити вартість послуг наданих позивачем за приватизацію квартири сторонами умисно було укладено договір, в якому саме і врегульовано питання оплати та відповідальність сторін у разі невиконання умов Договору. Таким чином, суд вважає, що укладений попередній договір купівлі продажу нерухомого майна від 25 липня 2017 року є удаваним правочином, так як був укладений з метою приховання вчинення іншого правочину, а саме договору доручення, оскільки при його укладенні волевиявлення учасників правочину (як зовнішній прояв волі) не відповідає їх внутрішній волі і відповідно суд визнає укладеним договір доручення від 25 липня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що [PERSON] виконав свої зобов`язання за договором, а [PERSON] не здійснила оплату наданих ним їй послуг за приватизацію квартири, враховуючи вимоги ст. 1002 ЦК України, суд прийшов до висновку, що підлягають до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] кошти у розмірі 10000 доларів США, що є еквівалентно 265500,00 грн. Крім того, позивачем при зверненні з позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 2655 грн, що стверджується квитанцією № 90 від 03.05.2019 року та 384,20 грн за забезпечення позову, що стверджується квитанцією № 89 від 03.05.2019 року. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3039 грн. 20 коп.

Outcome: approved