Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 20.09.2014 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. [INFO] у них народилася донька - [PERSON] . Спочатку їхнє сімейне життя складалося добре, проте протягом останніх 6 років сімейні стосунки між ними погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок, так як наслідок, до фактичного припинення між ним шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачкою, на думку позивача, у них не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач зазначає, що рішення про розірвання шлюбу прийняв остаточно і змінювати його не має намірів, оскільки примирятись з відповідачем вони пробували неодноразово протягом останніх п`яти років, однак безрезультатно. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, і є таким, що суперечить його інтересам та інтересам їхньої дитини. А тому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Пояснив, що з січня 2016 року не проживають разом з відповідачкою. За час шлюбу вони з відповідачкою проживали разом із батьками дружини. Між ним та дружиною постійно виникали сварки з приводу розподілу обов"язків, матеріального становища. Також зазначив. що примирення між ним та відповідачкою є неможливим. Відповідач у судовому засіданні позов визнала. Просила суд строк на примирення не надавати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 20.09.2014 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 04.03.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області. Як встановлено згідно пояснень позивача у позовній заяві та у судовому засіданні внаслідок різних поглядів на сімейне життя та обов"язки між сторонами постійно виникали сварки, які призвели до втрати між ними почуттів любові та взаємоповаги. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2016 року, спільного господарства вони не ведуть. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу є неможливим. Відповідач позов визнала, примирення не бажає. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене вище, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved