Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 25 лютого 1994 року рішенням правління спілки селян «Мрія» смт. Гриців Шепетівського району вирішено продати йому житловий будинок по вул. Старокостянтинівська, 2 в с. Велика Шкарівка Шепетівського району Хмельницької області, балансовою вартістю 12 млн. карбованців. З квітня 1994 року він із сімєю вселився до вказаного будинку і з того часу постійно там проживає, добросовісно, відкрито володіє будинком, користується земельною ділянкою, але продаж будинку письмовим договором не оформлено. У зв'язку з ліквідацією колгоспу, на даний час укласти договір купівлі-продажу житлового будинку та звернутися до нотаріальної контори для його посвідчення неможливо. За наведених обставин просить визнати за ним право власності на вищевказаний жилий будинок за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України, оскільки такий спосіб є єдиним способом захисту його права на нерухому майно. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, пояснила, що [PERSON] з 1985 року був членом та працював у колгоспі ім. Комінтерна, який в послідуючому був реорганізований у селянську спілку «Мрія» якою в 1994 році на його сім?ю передано будинок №2 по вул. Старокостянтинівська в с. В.Шкарівка. Після неодноразових реорганізацій на базі селянської спілки «Мрія» було створено кооператив «Колос», на базі якого в послідуючому створено СТОВ «Райдуга», яке у 2006 році ліквідовано. З часу отримання будинку по даний час позивач безперервно, безперешкодно проживає у вказаному будинку здійснює його догляд, ремонт, утримання, претензій з цього приводу ніхто не висуває. В звязку наведеним просить задовольнити вимогу. Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав до суду заявою про розгляд справи у його відсутність та визнання позову. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном\~протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5, при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Таким чином, давнісний володілець повинен довести факти добросовісності заволодіння, відкритості, безтитульності, безперервності і тривалості свого володіння. Судом встановлено, що за даними трудової книжки колгоспника УКР №1115597 [PERSON] 01.04.1985 року прийнятий в члени колгоспу ім. Комінтерна смт. Гриців Шепетівського району Хмельницької області, який 15.09.1992 року переіменовано на сільськогосподарське підприємство селянську спілку «Мрія» . Згідно акта №2 на списання приміщень та споруд від 24 березня 1994 року комісія сільськогосподарського підприємства селянської спілки «Мрія», призначена рішенням правління на підставі протоколу № 2 від 25.02.1994 року, оглянувши належний колгоспу жилий будинок в с. В.Шкарівка Шепетівського району Хмельницької області, побудований в 1990 році, балансовою вартістю 12 млн. карбованців, вирішила продати його [PERSON]. В квітні 1994 року позивач із своєю сім'єю вселилися до будинку № 2 по вул. Старокостянтинівська у с. В.Шкарівка Шепетівського району Хмельницької області. З моменту вселення у вказане будинковолодіння та до цього часу він вільно, добросовісно, відкрито, безперервно та безперешкодно проживає у ньому, володіє та користується ним, а також земельною ділянкою біля даного будинковолодіння. У 2000 році сільськогосподарське підприємство спілку селян «Мрія» було реформовано у сільськогосподарський кооператив «Колос», а у 2001 році на базі СГК «Колос» було створено СТОВ «Райдуга», яке у свою чергу у 2006 році було ліквідовано. Факт припинення діяльності СТОВ «Райдуга» с. Велика Шкарівка Шепетівського району Хмельницької області підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.08.2006 року №16701280000000267. Як вбачається з даних довідки № 156 від 07.04.1994 року, позивач являється головою колгоспного двору, де постійно прописані та проживали члени двору: дружина позивача [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до даних довідки КП «Шепетівське БТІ» від 02.02.2016. №18, [PERSON] придбав в спілці селян «Мрія» домоволодіння № 2 по вул. Старокостянтинівській в с. В.Шкарівка Шепетівського району Хмельницької області, яке складається з цегляного житлового будинку з прибудовами, загальною площею 123,2 кв.м., житловою 51,8 кв.м. і залізобетонного погреба, площею 22,2 кв.м. та цегляного сарая, площею забудови 25,3 кв.м.з літньою кухнею 23,3 кв.м. під одним дахом. На вказаний будинок КП «Шепетівське БТІ» виготовлено технічний паспорт на ім?я [PERSON], що підтверджується копією технічного паспорта від 03.12.2007 року. Відповідно до довідки виконкому Великошкарівської сільської ради від 02.02.2016 №142, [PERSON] по теперішній час проживає у [INFO] зі своєю сімєю. Таким чином, позивач, протягом всього часу володіння житлом з 1994 року був впевнений, що на це майно не претендують інші особи і отримав це житло з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього, не приховував факт знаходження майна в його володінні. З розяснень, даний в пункті 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» слідує, що виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". За наведених обставин, суд вважає, що позивач заволодів нерухомим майном добросовісно, відкрито і безперервно володів вказаним будинком більше десяти років підряд, тому наявні всі необхідні елементи набувальної давності, що дає суду підстави для задоволення позову.

Outcome: approved