Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

[PERSON], [INFO], звернулась в суд з позовом, щоб постановити рішення про позбавлення батьківських прав відносно неї її батька [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивувала тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народилась [PERSON], позивачка по даній справі. Шлюб між батьками розірвано 03.06.2006 р. Мати позивачки [PERSON] померла [INFO] р., у віці 31 рік. З часу смерті матері позивачка проживає з батьками покійної матері - бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON], перебуває на їх утриманні та вихованні. Коли їй виповнилось три роки, батько [PERSON] виїхав у Бельгію на роботу. Інколи він присилав деякі речі домашнього вжитку. З 2009 р. батько проживає спільним сімейним життям з жінкою на ім'я [PERSON]. В Україну, до своїх батьків, [ADDRESS], батько позивачки приїхав весною 2014 р. Надіючись на спілкування з батьком, сподіваючись, що батька цікавлять плани на її подальше життя, так як закінчила середню школу з середнім балом атестата 10,5, позивачка на деякий час перейшла проживати до бабусі по лінії батька [PERSON], де проживав батько. Як пояснював відповідач своїм батькам, він не знав, про що говорити з дочкою. Позивачка зрозуміла, що батька не цікавить її подальша доля, її життя, його тільки цікавили комп'ютерні ігри, риболовля та спорт. В кінці квітня 2014 р. позивачка повернулась проживати до своїх дідуся й бабусі [PERSON], з якими проживає в даний час. Також в позові [PERSON] зазначила, що разом з батьком вони їздили до м. Івано-Франківська щоб купити їй одяг та необхідні речі. Однак, повернулись назад, нічого не придбавши. Батько сказав, що немає потреби купувати плаття для випускного вечора на один день, для цього в нього немає грошей, в той час як для потреб свого двоюрідного брата, який також їздив разом з ними, батько дав 200 грн., а на прохання незнайомої жінки дав 300 грн. Позивачці відомо про те, що перебуваючи в Україні, батько в нотаріуса підписував заяву про відмову від своїх батьківських прав відносно неї, чим доказав своє байдуже ставлення до своєї дочки. Батько не бажає думати про її майбутнє, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по її вихованню, не цікавиться її розвитком, намірами щодо продовження навчання, проведенням дозвілля, потребами в необхідному - одязі, харчуванні, тому позивачка, як дитина, яка досягла чотирнадцяти років, використовуючи надане їй ст. 165 СК України право, звернулась в суд з позовом про позбавлення свого батька батьківських прав. Відповідач [PERSON], зареєстроване місце проживання якого згідно інформації Городенківського районного сектору УДМС в Івано-Франківській області, - [ADDRESS], - в судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ст.ст. 74,76 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. За згодою позивачки, суд ухвалює заочне рішення. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, вважає, що позбавлення батька батьківських прав відповідає її інтересам. Суду пояснила, що батько в 2000 р. поїхав за кордон, з того часу з ним не спілкувались ні вона, ні її мати [PERSON]. Шлюб між батьками був розірваний, вона залишилась проживати з матір'ю. Мати померла в 2011р. внаслідок важкої хвороби. Вона залишилась проживати з батьками покійної матері в [ADDRESS], де зареєстрована дотепер. За вказаною адресою вони проживали до часу смерті її прадіда, після чого вона разом з дідусем [PERSON] і бабусею [PERSON] перейшли проживати в [ADDRESS], до прабабки. Батька свого вона взагалі не знала, з ним не спілкувалась. В березні 2014 р. він приїхав в м. Городенка, де живуть його батьки. Намагаючись частіше бачитись з батьком, налагодити з ним стосунки, за сприяння бабусі [PERSON], вона перейшла проживати до батька, де жила до квітня 2014 р. Позивачка надіялась на те, що батькові буде цікаво, як вона жила всі ці роки без нього, думала, що він дасть їй поради щодо обрання професії, так як вона в цьому році закінчувала середню школу. Однак, спілкування з батьком фактично не було: він займався оформленням свого паспорта, грав в комп'ютерні ігри. В той час він давав гроші для оплати за додаткові заняття. Батько не був у неї на випускному вечорі, хоча вона думала, що батько врахує те, що в неї немає мами, і його присутність на святі буде бажаною для неї. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Після того, як в квітні 2014 р. виїхав у Бельгію, він не турбується про виховання своєї дочки, про її стан здоров'я, про матеріальне забезпечення, він навіть видалив її з контактів у «Скайпі», пояснивши тим, що немає часу на спілкування. Бабусі позивачки - [PERSON] та [PERSON] відмовились давати показання суду щодо близьких родичів. В судовому засіданні представник служби в справах дітей Городенківської районної державної адміністрації підтримала висновок органу опіки та піклування Городенківської РДА від 17.07.2014 р. про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно дочки [PERSON]. Одночасно пояснила, що 15 липня 2014 р. працівниками служби в справах дітей Городенківської РДА була проведена бесіда з неповнолітньою позивачкою [PERSON], під час бесіди було з'ясовано, що вперше за 14 років дочка побачила батька в 2014 році. Зі сторони дитини були намагання знайти з батьком спільну мову, однак, на даний час вони взагалі не спілкуються. Дівчинка пояснювала, що перебуваючи за кордоном, батько купив для неї телефон, ноутбук і фотоапарат. Але на її день народження - [INFO] р., коли він був у Городенці, батько не привітав її навіть словами. Також представник пояснила, що питання доцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо [PERSON] було предметом розгляду комісії з питань захисту прав дитини Городенківської РДА 13.03.2014 р. та 17.04.2014 р. Перший раз комісія дійшла висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав, тоді позов був заявлений матір'ю відповідача [PERSON], а сам відповідач нотаріально посвідченою заявою ствердив, що він погоджується на позбавлення його батьківських прав щодо дочки [PERSON]. Однак, провадження в справі було закрито за заявою позивачки [PERSON] Так як у березні-квітні 2014 р. батько спілкувався з дочкою, тому розглядаючи питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав в липні 2014 р., комісія з питань захисту прав дитини Городенківської РДА прийшла до висновку про недоцільність позбавлення його батьківських прав, так як тільки три місяці він не виявляє батьківської турботи щодо дочки. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь в справі, вислухавши прокурора, яка підтримала позов [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Свідоцтвом про народження [PERSON], яка народилась [INFO], стверджено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим 03.06.2006 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції стверджено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 64 від 03.06.2006 р. Мати позивачки - [PERSON] померла [INFO] р. у віці 31 рік, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] Судом встановлено, що неповнолітня позивачка проживає разом з батьками її матері - [PERSON] та [PERSON], перебуває на їх утриманні та вихованні. Також вона отримує пенсію по втраті годувальника. Про те, що [PERSON] здобула повну загальну середню освіту в 2014 р. в Городенківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 1 свідчить Атестат серії [NUMBER], виданий 31.05.2014 р. [PERSON], як дитина, яка досягла чотирнадцяти років, використала надане статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, так як вважає, що її батько - відповідач [PERSON], в порушення визначених ст. 150 Сімейного кодексу України обов'язків щодо виховання та розвитку дитини, протягом тривалого часу не виконував їх. Відповідно до ст.ст. 150,180 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач з 2000 р. по березень 2014 р. не піклувався про фізичний і духовний розвиток своєї дочки [PERSON], її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкувався з дитиною, не створював умов для отримання нею освіти. Тільки в березні- квітні 2014 р. батько позивачки надавав їй кошти для оплати за додаткові заняття. Якраз тоді [PERSON] перебував в м. Городенка, жив за адресою - [ADDRESS]. Для того, щоб мати можливівсть спілкуватись з батьком, позивачка прийняла рішення перейти проживати до нього, там також живуть батьки відповідача. Незважаючи на це, відповідач не займався вихованням дочки, не піклувався про її фізичний, духовний і моральний розвиток, не готував її до самостійного життя та праці. Суд вважає, що нотаріально посвідчена заява про відмову від батьківських прав відносно [PERSON], подана відповідачем 21.02.2014 р. свідчить про те, що він нехтував своїми батьківськими обов'язками щодо дочки. Відповідач з 2000 р. до березня 2014 р. ухилявся від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини: він не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду дитини, що негативно впливало на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкувався з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляв інтересу до її внутрішнього світу, не створював умов для отримання нею освіти. Намагання позивачки в березні-квітні 2014 р. порозумітись з відповідачем не призвело до зміни його ставлення до дочки, яке тривало протягом чотирнадцяти років. З травня 2014 р. відповідач продовжує ухилятись від виконання батьківських обов'язків щодо своєї дочки. У висновку органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації від 17.07.2014 р. № 01-21/332 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON],[INFO] зазначено, що в лютому 2014 р. мати відповідача зверталась до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дочки [PERSON], оскільки він тривалий час не приймав участі у вихованні дочки, не цікавився її життям, не намагався реалізувати своє право та обов'язок щодо виховання дитини. Його мати намагалась пояснити відповідачу про необхідність змінити ставлення до дочки. Поспілкувавшись з дитиною, комісією було встановлено, що відповідач купив для позивачки ноутбук, телефон та фотоапарат, в грудні 2013 р. він передав через свою маму 100 євро для придбання дочці зимової куртки. Після того, як батько повернувся у Бельгію, він протягом трьох місяців не спілкується з дочкою. Виходячи з наведених фактів, орган опіки та піклування вважає, що позбавлення буде суперечити інтересам дитини. Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до положень ст. 12 ч. 1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року "Про права дитини" (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), дитині, здатній сформулювати власні погляди, забезпечують право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Позивачка досягла 17-річного віку, вона сама вирішила звернутись в суд з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача. З пояснень [PERSON], наданих нею в судовому засіданні, встановлено, що після смерті матері позивачка проживала з батьками покійної матері в [ADDRESS]. Разом з ними вона проживає й тепер на [ADDRESS]. У висновку органу опіки та піклування зазначено, що після смерті матері неповнолітня [PERSON] залишилась на вихованні та утриманні бабусі [PERSON], [INFO], що не відповідає фактичним обставинам, оскільки у згаданої бабусі позивачка проживала виключно протягом березня-квітня 2014р., коли там перебував відповідач, з яким позивачка намагалась налагодити стосунки, хотіла частіше бачитись і спілкуватись. Крім того, судом досліджений і попередній висновок органу опіки і піклування від 17.03.2014 р. № 01-21/102, згідно з яким орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON],[INFO] стосовно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] Цей висновок містить інформацію, що батько тривалий час не приймає участі у вихованні дитини, ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дочки. У відповідності до ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. З наведеного слідує, що СК України не передбачає терміну, протягом якого батько/мати ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В той час як у Висновку від від 17.07.2014 р., всупереч вимогам чинного сімейного законодавства, зазначено - «однією з підстав для позбавлення батьківських прав є ухиляння від виконання батьківських обов'язків протягом шести місяців. В даному випадку батько [PERSON] тільки три місяці не виявляє батьківської турботи щодо дочки». Оскільки висновок органу опіки та піклування від 17.07.2014 р. № 01-21/332 про недоцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав є недостатньо обґрунтованим, суперечить змісту описової частини висновку, де чітко зазначено, що батько не цікавиться життям дочки, не дає коштів на її утримання, не намагається реалізувати своє право та обов'язок щодо виховання дитини, ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дочки, в зв'язку з чим дочка почувається обмеженою у батьківському вихованні, любові та турботі, тому суд не погоджується з цим висновком, вважає його недостатньо обґрунтованим, таким, що суперечить інтересам дитини. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Згідно з ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Частина 2 ст. 157 СКУ визначає, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Судом встановлено, що таким правом відповідач не користується, самоусунувшись від нього. Ухилення від виконання юридичного обов'язку, це завжди акт свідомої поведінки, оскільки відповідач має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що є підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON]. Враховуючи клопотання позивачки, суд не стягує з відповідача судові витрати по справі. На підставі ст.ст. 150, 155, 157, 164-166, 180 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved