Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

23.05.2018 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до Гуляйпільської міської ради Запорізької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідача: Приватне виробничо-комерційне підприємство «ЕТЛ», про визнання недійсним рішень органу місцевого самоврядування та зобов`язання вчинити певні дії. В позові позивач посилалася на те, що після смерті її чоловіка, який придбав гараж у відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 30.09.2011 року та помер [INFO] , вона стала власником гаража, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 2321810100:08:006:0054 за адресою: [ADDRESS] , яка перебуває у постійному користуванні третьої особи, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, питання користування земельною ділянкою під гаражем залишилося невирішеним, третя особа пропонує їй укласти договір оренди земельної ділянки, 01.02.2018 року вона звернулася до третьої особи з заявою про надання згоди на вилучення частки земельної ділянки, на якій розташований гараж, однак 13.02.2018 року їй було відмовлено, 21.03.2018 року відповідачем було прийняте рішення №70, яким їй відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва гаражів, 25.04.2018 року відповідачем було прийняте рішення №46, яким їй було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва гаражів та передачі їй у власність цієї земельної ділянки, посилаючись на ст.ст. 317, 321, 377 ЦК України, ст.ст. 116, 118, 120, 122, 141, 152 ЗК України прохала визнати недійсними рішення сьомої сесії сьомого скликання №70 від 21.03.2018 року та рішення восьмої сесії сьомого скликання №46 від 25.04.2018 року та зобов`язати відповідача вилучити земельну ділянку, що знаходиться під її гаражем №1 за адресою: [ADDRESS] , що перебуває у постійному користуванні у Приватного виробничо-комерційного підприємства «ЕТЛ» і розглянути по суті її зави про передачу цієї земельної ділянки у власність в порядку безоплатної приватизації або на праві постійного користування, стягнути з відповідача на її користь судові витрати. 04.06.2018 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Телегуз С.М. позовна заява прийнята до провадження та призначена в порядку загального позовного провадження у відкрите підготовче судове засідання на 21.06.2018 року. 18.06.2018 року до суду звернувся представник Приватного виробничо-комерційного підприємства «ЕТЛ» Бодня С.В. з відзивом на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову та посилався на ст.120 ЗК України та те, що перехід права власності на земельну ділянку можливий після виділу земельної ділянки в натурі та присвоєння їй кадастрового номеру, прохав застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову. 18.06.2018 року до суду звернувся представник відповідача Дерев`янко О.В. з відзивом на позовну заяву, в якому посилався на те, що належним відповідачем у справі є Гуляйпільська міська рада Гуляйпільського району Запорізької області, яка прийняла оскаржувані рішення, посилаючись на ст.116 ЗК України, відповідно до якої право власності та право користування земельною ділянкою набувають особи за рішенням органів місцевого самоврядування, ст.ст. 118, 120, 123 ЗК України передбачає погодження землекористувача при вилученні земельної ділянки, прохав відмовити у задоволенні позову, проводити судові засідання у відсутність представника відповідача. 15.08.2018 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області підготовче провадження відкладено на 18.09.2018 року. 18.09.2018 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області підготовче провадження відкладено на 02.10.2018 року. 21.09.2018 року до суду звернулася позивач з відповіддю на відзив, в якій посилалася на те, що третя особа не наділена законом права подавати відзив на позов. 02.10.2018 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області підготовче провадження закрито і справу призначено до розгляду по суті у відкрите судове засідання на 16.10.2018 року. 16.10.2018 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області розгляд справи відкладено. 19.10.2018 року справа передана на автоматизований розподіл в зв`язку з закінченням повноважень судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Телегуз С.М. 23.10.2018 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. справа прийнята до провадження та призначена в порядку загального позовного провадження у відкрите підготовче засідання на 19.12.2018 року. 19.12.2018 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області у підготовчому провадженні оголошена перерва до 21.01.2019 року. 21.01.2019 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області у підготовчому провадженні оголошена перерва до 13.03.2019 року. 13.03.2019 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області підготовче провадження закрито і справу призначено до розгляду по суті у відкрите судове засідання на 23.04.2019 року. 23.04.2019 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області у розгляді справи оголошена перерва до 25.06.2019 року. 25.06.2019 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області розгляд справи відкладено на 13.11.2019 року за клопотанням позивача. 13.11.2019 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області розгляд справи відкладено на 23.12.2019 року за клопотанням представника третьої особи. 23.12.2019 року до суду звернувся позивач з уточненим позовом до виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради, в якому прохав визнати недійсним рішення сьомої сесії сьомого скликання №70 від 21.03.2018 року та скасувати його, визнати недійсним рішення восьмої сесії сьомого скликання №46 від 25.04.2018 року та скасувати його, зобов`язати виконавчий комітет Гуляйпільської міської ради вилучити земельну ділянку, що знаходиться під її гаражем №1 за адресою: [ADDRESS] , що перебуває у постійному користуванні у Приватного виробничо-комерційного підприємства «ЕТЛ» та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. 23.12.2019 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області уточнений позов прийнято до провадження з первісним позовом та оголошено перерву у розгляді справи до 28.01.2020 року. 28.01.2020 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області розгляд справи відкладено на 27.03.2020 року. 27.03.2020 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області розгляд справи відкладено на 30.04.2020 року. 30.04.2020 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області розгляд справи відкладено на 03.06.2020 року за клопотанням представника третьої особи. 03.06.2020 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області розгляд справи відкладено на 25.06.2020 року за клопотанням представника третьої особи. 25.06.2020 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області розгляд справи відкладено на 15.07.2020 року за клопотанням представника третьої особи. 15.07.2020 року у судовому засіданні позивач позов підтримала, прохала задовольнити. Представник позивача: адвокат Рябко Ю.М. вважав, що позов підлягає задоволенню, підстави, на які посилався позивач в уточненому позові, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні під час їх перевірки наданими суду доказами, прохав позов задовольнити та стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 2114,40 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 3000 грн. Представник відповідача Дерев`янко О . , належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідача: Приватного виробничо-комерційного підприємства «ЕТЛ», належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у відсутність представника не надав, заперечував проти задоволення позову. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному, безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: 28.05.1997 року Головою Гуляйпільської міської ради народних депутатів відповідачу було видано Державний акт на право постійного користування землею серії I-ЗП №001537, що підтверджується його копією. 30.09.2011 року між відповідачем та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення: гаража №1, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 2321810100:08:006:0054 за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу та витягом з Державного реєстру правочинів. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть. 25.01.2017 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горовою Я.О. було видано свідоцтво про право власності позивача на 1/2 частку нежилого приміщення: гаража №1, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 2321810100:08:006:0054 за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується його копією. 25.01.2017 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горовою Я.О. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом позивача на 1/2 частку нежилого приміщення: гаража №1, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 2321810100:08:006:0054 за адресою: [ADDRESS] , після спадкодавця її чоловіка: [PERSON] , що підтверджується його копією. 01.02.2018 року позивач звернулася до третьої особи з заявою про надання згоди на вилучення частки земельної ділянки, на якій розташований гараж. 13.02.2018 року відповідач відмовив позивачу у наданні згоди вилучення частки земельної ділянки, на якій розташований гараж. 21.03.2018 року рішенням сьомої сесії сьомого скликання Гуляйпільської міської ради №70 відмовлено позивачу в наданні дозволу на розробку проектної документації щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів у зв`язку з відсутнім погодженням на вилучення земельної ділянки землекористувача Приватного виробничо-комерційного підприємства «ЕТЛ», яке є користувачем земельної ділянки на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії I-ЗП №001537, що підтверджується копією рішення. 25.04.2018 року рішенням восьмої сесії сьомого скликання Гуляйпільської міської ради №46 відмовлено позивачу у вилученні земельної ділянки орієнтовним розміром 0,01 га, на якій розташований гараж, яким вона володіє на праві власності за рахунок земельної ділянки в [ADDRESS] , яка перебуває на праві постійного користування у Приватного виробничо-комерційного підприємства «ЕТЛ» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії I-ЗП №001537, виданого 28.05.1997 року Гуляйпільською міською радою в зв`язку з відсутністю суспільних потреб та згоди Приватного виробничо-комерційного підприємства «ЕТЛ» на вилучення частини земельної ділянки, відмовлено позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів у зв`язку з відсутнім погодженням на вилучення земельної ділянки землекористувача Приватного виробничо-комерційного підприємства «ЕТЛ», яке є користувачем земельної ділянки на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії I-ЗП №001537, відмовлено позивачу у передачі у власність земельної ділянки в зв`язку з відсутністю затвердженої землевпорядної документації та кадастрового номера, рекомендовано позивачу погодити з відповідачем виділення частини земельної ділянки під нежитловим приміщенням: гаражем, що підтверджується копією рішення. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються Цивільним Кодексом України, Земельним Кодексом України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України (в редакції яка діяла станом на 30.09.2011 року) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоповерхового), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст.120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, якщо жилий будинок, будівля або споруда, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Судом встановлено, що 30.09.2011 року третя особа: Приватне виробничо-комерційне підприємство «ЕТЛ» продало, а [PERSON] придбав та став власником нежитлової будівлі: гаража №1 , воріт та паркану, що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 2321810100:08:006:0054 в [ADDRESS] , яка перебуває на праві постійного користування у Приватного виробничо-комерційного підприємства «ЕТЛ» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії I-ЗП №001537, виданого Гуляйпільською міською радою, що підтверджується встановленими обставинами. Таким чином [PERSON] відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України (в редакції яка діяла станом на 30.09.2011 року) та ст.120 ЗК України як особа, яка набула право власності на нежитлову будівлю: гараж №1 , воріт та паркану набув право користування частиною земельної ділянки з кадастровим номером 2321810100:08:006:0054 в [ADDRESS] , яка перебуває на праві постійного користування у Приватного виробничо-комерційного підприємства «ЕТЛ» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії I-ЗП №001537, виданого Гуляйпільською міською радою, необхідною для обслуговування гаража. Третя особа: Приватне виробничо-комерційне підприємство «ЕТЛ» продавши [PERSON] гараж №1 , ворота та паркан, таким чином надало свою згоду на вилучення частини земельної ділянки з кадастровим номером 2321810100:08:006:0054 в [ADDRESS] , яка перебуває на праві постійного користування у Приватного виробничо-комерційного підприємства «ЕТЛ» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії I-ЗП №001537, виданого Гуляйпільською міською радою, в розмірі необхідного для обслуговування гаража. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так як позивач є спадкоємцем 1/2 частки гаража, то відповідно до ст.1218 ЦК України є спадкоємцем права після свого чоловіка на право користування земельною ділянкою в розмірі необхідною для обслуговування гаража, а також як співвласниця в розмірі 1/2 частки цього гаража. Стаття 92 Земельного Кодексу України передбачає право постійного користування земельною ділянкою. 1. Право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. 2. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації осіб з інвалідністю України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації; в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності; г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування"; ґ) заклади освіти незалежно від форми власності; д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку; е) оператор газотранспортної системи та оператор системи передачі. Стаття 93 Земельного Кодексу України передбачає право оренди земельної ділянки. 1. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Аналіз цих статей дає підстави вважати, що Приватне виробничо-комерційне підприємство «ЕТЛ», яке фактично володіє та користується земельною ділянкою з кадастровим номером 2321810100:08:006:0054 в [ADDRESS] на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії I-ЗП №001537, виданого Гуляйпільською міською радою, на якій розміщений належний позивачу гараж з парканом та воротами, володіє та користується нею без законних правових підстав, так як договір оренди цієї земельної ділянки з відповідачем на цю земельну ділянку відповідно до ст.93 Земельного Кодексу України не укладений, тоді як у Приватного виробничо-комерційного підприємства «ЕТЛ» відсутнє право постійного користування, передбачене ст.92 ЗК України. Відповідно до ст.122 ЗК України повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування. 1. Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. 10. Земельні ділянки, що вилучаються, викуповуються або примусово відчужуються для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, надаються у користування для таких потреб органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, які прийняли рішення про їх вилучення, викуп або примусове відчуження для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності. Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. 2. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. 3. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. 4. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. 5. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Суд не бере до уваги заяву представника Приватного виробничо-комерційного підприємства «ЕТЛ» про застосування строку позовної давності з огляду на те, що відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, тоді як Приватне виробничо-комерційне підприємство «ЕТЛ» не є стороною у спорі в розмінні ч.1 ст.48 ЦПК України, відповідно до якої сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволено в повному обсязі, то суд відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України покладає судові витрати позивача у розмірі 2113,40 грн., що документально підтверджені квитанціями про його сплату на відповідача та стягує їх з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.2 п.1 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Так як позов задоволено в повному обсязі і суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката співмірний зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих ним послуг та їх ціною, то суд вважає за необхідне покласти витрати на відповідача в сумі 3000 грн.

Outcome: approved