overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

26.01.2015 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 13.12.2010 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 30.11.2014 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 24513,13 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 13.12.2010 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку 14400 грн. зі сплатою 30 % річних (2,5 % в місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. (а.с. 11-37) Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 30.11.2014 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 14399,14 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 7720,51 грн.; по комісії - 750,00 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1143,48 грн. (а.с. 7-10) Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в загальній сумі - 24513,13 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

26.01.2015 року позивачка звернулася в суд з цим позовом до відповідача, мотивуючи вимоги таким. З відповідачем по справі позивачка уклала шлюб 25.07.2006 р., який зареєстрований виконкомом Негровецької с/ради Міжгірського району за актовим записом № 7. Від цього шлюбу у сторін народилося двоє дітей : дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. З кінця серпня 2014 року сторони припинили спільне проживання та з цього часу не спілкуються та не підтримують жодних стосунків. Відповідач покинув сім'ю та перейшов проживати до будинку своїх батьків в с.Головеньки, Борзнянського району,Чернігівської області. Діти сторін залишилися проживати з позивачкою в с.Негровець, Міжгірського району і перебувають на її повному утриманні. Відповідач добровільно кошти на утримання дітей не надає, що змусило позивачку звернутися до суду з цим позовом. Позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просить такі задовольнити. Справу просить розглянути без участі відповідача в заочному провадженні. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належно, що вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки відповідача суду невідомі, заяв про відкладення справи або заперечення на позов до суду не надходили. Суд ухвалив, за згодою позивачки, про заочне провадження в справі. Позов слід задоволити виходячи з такого. Пояснення і вимоги позивачки заслуговують на увагу, бо такі підтверджені належними доказами у справі, які відповідачем не заперечені. Зокрема, з матеріалів справи вбачається , що батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є відповідач, дані обставини підтверджені свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER], серії [NUMBER]. З довідки Негровецької сільської ради від 22.01.2015 року, за вих № 02-26/90, вбачається, що неповнолітні діти сторін проживають разом із позивачкою [PERSON] в [ADDRESS]. З довідки Головеньківської с/ради Борзнянського району Чернігівської області від 28.01.2015 року за вих № 6, вбачається, що [PERSON] (відповідач) деякий час проживав у своєї матері за адресою: [ADDRESS], на даний час перебуває в РФ на сезонних роботах. Згідно з ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.181 ч.3 СК України при ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька у твердій грошовій сумі з урахуванням, обставин, зазначених у ст.182 СК України. Отже, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача аліментів у у розмірі 1/3 частини із усіх видів заробітку (доходу) відповідача,але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Судові витрати у виді судового збору в сумі 243,60 грн., згідно з вимогами ст.88, 80 ч.1 п.3 ЦПК України, ЗУ "Про судовий збір", слід покласти на відповідача із стягненням у користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

26.01.2016 р. [PERSON] звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісяця, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.08.2006 року. Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON], який проживає з нею та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка в судове засідання не з"явилась, до суду надала заяву в якій просить слухати справу у її відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, до суду надав заяву в якій просить слухати справу у його відсутність, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, з 26 серпня 2006 року , який було зареєстровано Полтавською сільською радою Перовмайського району Миколавїської області. Під час шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] , який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач проживає окремо, інших дітей не має. Таким чином, враховуючи вище викладене, те, що відповідач визнав позов, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

26.01.2021 позивач звернулася в суд з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, в якій зазначила, що шлюб між ними зареєстровано 17.09.2005 у виконкомі Феневицької сільської ради Іванківського району Київської області. Мають трьох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Можливості зберегти сім*ю немає. Просить розірвати шлюб між ними, залишивши дітей проживати з нею. 01.03.2021 вимог були роз*єднані , позовні вимоги про розірвання шлюбу виділені в окреме провадження і сторонам надано строк на примирення до 26.07.2021. Позивач у судове засідання не з"явилася. Про день і час слухання справи повідомлена вчасно, належним чином. Написала заяву, де просила справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання також не з"явився. Про день і час слухання справи повідомлений належним чином. Написав заяву, де просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, перевіривши матеріали справи, встановив такі обставини. Шлюб між сторонами зареєстрований 17.09.2005 у виконкомі Феневицької сільської ради Іванківського району Київської області, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.08.2018. Мають спільних дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 30.05.2006, серії [NUMBER] від 21.11.2008, серії [NUMBER] від 10.10.2012. Згідно із ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 56 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Як встановлено судом, сторони припинили шлюбні стосунки, наданий строк на примирення позитивних результатів не дав, не примирилися, тому суд приходить до висновку, що зберегти сім`ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати: сторони мають достатній вік для того, щоб визначитися зі своєю позицією щодо можливості збереження їх шлюбу. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Позивачка згодна несли судові витрати сама.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

26.02.2011 р. сторони у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Конотопу Конотопського міськрайонного управління юстиції у Сумській області зареєстрували шлюб. Шлюб у сторін перший. Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір"ю, на утримання якої батько добровільно надає матеріальну допомогу. Майновий спір між сторонами не виник. 28.09.2015 р. [PERSON] звернулася до суду зі вказаною вище позовною заявою. Обгрунтовуючи вимоги тим, що в сім"ї з липня 2014 року виникали сварки, лайки і це призвело до того, що з серпня 2015 року спільно не проживають. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується рекомендованими поштовими повідомленнями (а.с. 30,33). Суд дійшов висновку розглядати справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, ведення спільного господарства і відновлювати їх не бажають. У судовому засіданні достеменно встановлено, що подальше спільне життя цього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. За таких підстав, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно і збережена бути не може, а тому їх шлюб на підставі ст. 112 СК України і потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

26.02.2014 року ТОВ «Николаевдомсервис» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у сумі 2971,70 грн. та сплаченого судового збору в сумі 243,60 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив підтримав і просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про день і час слухання справи була повідомлена належним чином. У зв'язку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що відповідач проживає і є власником квартири [ADDRESS]. Житловий будинок знаходиться на балансі та обслуговуванні позивача і належить до комунальної власності Миколаївської міської ради. На ім'я відповідача відкрито особовий рахунок [NUMBER] та видано абонентську книжку для розрахунків. Відповідачу постійно надавались послуги з утримання будинку та прибудинкової території, але вона не сплачувала за дані послуги, у зв'язку з чим утворилася заборгованость станом на 01.02.2014 року у сумі 2971,70 грн. Згідно ст. 68 Житлового кодексу України, п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 р., п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків» №572 від 08.10.1992р. боржник зобов'язаний вносити плату за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у встановленому розмірі та у встановлені строки. Відповідно до ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій незалежно від форм власності на них. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. На даний час заборгованість відповідачем не погашена. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню державне мито на користь держави у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

26.02.2015 р. [PERSON] звернулася з позовом до суду, та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, на її користь. Позивач у своїй позовній заяві вказує, що з [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 10.12.2011 року. Від даного шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом з нею. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, в зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком доньки позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження - а.с.4. Донька проживає разом з позивачем [PERSON], що підтверджується актом від 26.02.2015 року, підписаного сусідами та завіреного майстром дільниці ТОВ "УЮТ-2011 " - а.с. 5. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити і у відповідності зі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При задоволенні позову, та звільненні позивача від сплати судового збору, згідно ст. ст. 79,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

26.02.2015 року [PERSON] звернувшись до суду, просить стягнути аліменти з [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, на своє утримання до досягненням донькою [PERSON], [INFO], трирічного віку, тобто до [INFO]. Позивач у своїй позовній заяві вказує, що з [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 10.12.2011 року. Від даного шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. В даний час вона ніде не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за донькою [PERSON], [INFO], ніяких доходів не має. Добровільно надавати допомогу відповідач не бажає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком доньки позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження - а.с.3. Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується актом від 26.02.2015 року, підписаного сусідами та завіреного майстром дільниці ТОВ "УЮТ-2011" - а.с. 5. Згідно ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі та у відповідності з ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти в розмірі ? частини всіх видів його доходу. При задоволенні позову, та звільненні позивача від сплати судового збору, згідно ст. ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. на користь держави. На підставі ст. 84 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 213, 214 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

26.02.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 03 травня 1994 року зареєструвала з ним шлюб. Від спільного проживання народилися сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Відповідач проживає з іншою жінкою, що робить неможливим збереження шлюбу. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що їхній шлюб був невдалим, відповідач із-за свого характеру не міг довго затриматися на одному місці роботи, зловживав спиртними напоями, працюючи «далекобійником» знаходив інших жінок. На даний час також проживає з іншою жінкою, зв'язків ні з нею, ні з дітьми не підтримує, допомоги на утримання дітей не надає. З наведених підстав примирення та збереження шлюбу з відповідачем неможливе. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення на підставі доказів наданих позивачкою та матеріалів справи, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, зв'язків не підтримують, відповідач проживає у цивільному шлюбі з іншою жінкою, тому збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved