Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

23.06.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON]., зазначивши, що з вона проживала у шлюбі з відповідачем та [INFO] року у них народився син [PERSON]. З середини 2010 року сумісне мешкання з відповідачем стало неможливим, між ними часто виникали сварки, в результаті яких відповідач поїхав жити до своїх батьків, з того моменту вони перестали вести спільне господарство, а також разом виховувати сина. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 19.09.2013 року шлюб було розірвано. За весь період їхнього окремого мешкання відповідач ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню сина, їх син знаходиться повністю на її утриманні, у зв'язку з цим вона вимушена працювати на двох роботах. Добровільно матеріальної допомоги на виховання дитини відповідач не надає, телефонні дзвінки ігнорує, у зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх його видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду спраив повідомлений належним чином.. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 30.12.1999 року по 19 вересня 2013 р. сторони перебували у шлюбі . Від шлюбних відносин народився син - [PERSON], [INFO] - батьками якого, згідно свідоцтва про народження є [PERSON]. та [PERSON] ( а.с.8). Після розірвання шлюбу син - [PERSON] залишився мешкати разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач доброавльної допомоги на утримання сина не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. При цьому діючим законодавством не передбачено конкретних часток від доходу відповідно до кількості дітей. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки. сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров"я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає за можливе стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що при зверненні до суду позивачка була звільнена від сплати судового збір, він , у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача у сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved