Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

29.04.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт родинних відносин, а саме того, що [PERSON] , [INFO] , є донькою померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на: - земельну ділянку № [NUMBER] , масив № [NUMBER] , цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,7243 га, кадастровий № 5122082000:01:003:1431, що розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області; - земельну ділянку № [NUMBER] , масив № [NUMBER] , цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,5435 га, кадастровий № 5122082000:01:002:1055, що розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області; - земельну ділянку № [NUMBER] , масив № [NUMBER] , цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,8314 га, кадастровий № 5122082000:01:001:2089, що розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. № 194/02-14 від 27.04.2021 року позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви, якими позовні вимоги визнали та просять справу розглянути за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - земельна ділянка № [NUMBER] , масив № [NUMBER] , цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0, 7243 га, (кадастровий № 5122082000:01:003:1431), що розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, на підставі розпорядження Ізмаїльської райдержадміністрації Одеської області № 451\\А-2017 виданого 06.09.2017 року; - земельна ділянка № [NUMBER] , масив № [NUMBER] , цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0, 5435 га, (кадастровий № 5122082000:01:002:1055), що розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, на підставі розпорядження Ізмаїльської райдержадміністрації Одеської області № 451\\А-2017 виданого 06.09.2017 року; - земельна ділянка № [NUMBER] , масив № [NUMBER] , цільове призначення якої -для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0, 7243 га, (кадастровий № 5122082000:01:001:2089), що розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, на підставі розпорядження Ізмаїльської райдержадміністрації Одеської області № 451\\А-2017 виданого 06.09.2017 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 11.06.2020 року, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до заповіту від 11.12.2018 року, посвідченого заступником сільського голови Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 126, [PERSON] заповів: земельну ділянку № [NUMBER] , масив № [NUMBER] , цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0, 7243 га, що розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області; земельну ділянку № [NUMBER] , масив № [NUMBER] , цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0, 5435 га, що розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області; земельну ділянку № [NUMBER] , масив № [NUMBER] , цільове призначення якої -для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0, 7243 га, що розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). В судовому засіданні встановлено, що осіб, які мають право на обов`язкому частку у спадщині, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Встановлено, що [PERSON] надав заяву до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області про відмову від прийняття спадщини за заповітом, зареєстровану за № 281 від 03.11.2020 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 17.12.1965 року; - донька [PERSON] . Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. В судовому засіданні встановлено факт родинних відносин, а саме того, що [PERSON] , [INFO] , є донькою померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.10.1971 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.04.1990 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк надали заяви до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області про відмову від прийняття спадщини за законом, зареєстровані за № 282, № 283 від 03.11.2020 року. Крім того, встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. № 194/02-14 від 27.04.2021 року позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved