Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

15.07.2020 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман, в особі Лиманської міської ради Донецької області, про визнання права власності на спадкове майно (а.с. 1-5). В судове засідання позивач [PERSON] , не прибув, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи судом, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Представник відповідача Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, просить справу розглянути без його участі, про що надав відповідну заяву. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим розглянути справу без особистої участі позивача та представника відповідача, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини. Згідно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.03.1965 року Ямпільським селищним ЗАГС Краснолиманського району батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.03.2018 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 240 - [INFO] в смт. Ямпіль Лиманського району Донецької області померла мати позивача [PERSON] [PERSON] (а.с. 20). Згідно із \~ст 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке склалося з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Ревіною І.М. 07.02.1991 року за реєстровим №2-125, зареєстрованого Слов`янським БТІ 18.02.1991 року за № 1301, та на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 07.02.1991 року за реєстровим №2-127, зареєстрованого Слов`янським БТІ 18.02.1991 року за №1301; земельної ділянки площею 0,1945 га для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд, кадастровий номер 1423056400:01:000:1194, розташованої по [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі державного акту серії І-ДН №164281, виданого Ямпільською селищною радою 22.02.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на землю за №1049; земельної ділянки площею 1,9555 га, розташованої на території Лиманської міської ради Донецької області, призначеної для ведення особистого селянського господарства, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на землю серії ДН №070885, виданого Краснолиманською міською радою 16.08.2004 року, кадастровий номер 1423056400:04:000:0486. Відповідно до ст.\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1217 ЦК України\~передбачені види спадкування. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). За життя 11.05.2017 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до змісту якого, все майно, яке належало на час смерті заповідала сину, тобто позивачу в справі [PERSON] .. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Лиманської ДНК 11.05.2017 року за реєстровим № 1349 на теперішній час не змінений та не скасований, що підтверджується інформаційною довідкою Лиманської державної нотаріальної контори від 29.07.2020 року. Положеннями ст.\~1261,\~1268\~ч. 3\~ЦК України\~визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] в порядку ч.1\~ст. 1269 ЦК України, є її син позивач у справі [PERSON] ; інші спадкоємці відсутні, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 29.07.2020 року. 19.05.2020 року за реєстровим №402 позивачу [PERSON] державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Алексєєвою В.Є. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,9555 га для ведення особистого селянського господарства , кадастровий номер 1423056400:04:000:0486, розташовану на території Лиманської міської ради Донецької області після смерті матері, [PERSON] .. На теперішній час, державним нотаріусом постановою від 19.05.2020 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] , оскільки відсутні документи, які підтверджують право власності на спадкове майно на ім`я спадкодавця. Відсутність правовстановлючих документів на спадковий будинок на ім`я померлої [PERSON] перешкоджають позивачу в позасудовому порядку оформити спадщину. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 Цивільного кодексу України\~передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності. Відповідно до ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.1 Узагальнення ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» де зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В абз. з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування"від 20.05.2008 № 7 викладена правова позиція суду, що «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження». Відповідно до ч.4\~ст. 25 ЦК України\~цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті, отже на теперішній час у позивач отримати правовстановлюючий документ на ім`я спадкодавців немає можливості. Статтею 1216 ЦК України\~встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до норм ч. 5\~ст. 1268 ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3\~ст. 1296 ЦК\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 41 Конституції України\~гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку. Приписами п.1 ст.6 Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1\~статті 6 та статті13Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод\~гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). В силу\~ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З урахуванням викладених позивачем обставин та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Outcome: approved