Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

[PERSON] 11.11.2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 12.06.2004 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Сторони по справі мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку. У судове засідання позивач не з'явилася, згідно поданої через канцелярію суду заяви просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі (а.с.12). Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно поданої через канцелярію суду заяви просить розглянути справу у його відсутність, позов визнає в повному обсязі (а.с.13). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони по справі мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 11.02.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.4). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 03.07.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.3) Як вбачається з довідки ТОВ "КК КомЕнерго-Житомир" №450 від 17.05.2014 року дитина зареєстрована та проживає з позивачем (а.с.5). Згідно положень статтей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.ст.180-184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них за рішенням суду стягуються аліменти у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст.182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги повністю, таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку, що відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дитини сторін у розмірі 1/4 частини доходів. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved