Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], якою просила розірвати шлюб, що був зареєстрований між ними відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Луганської області 01 вересня 2007 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 210 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] Про місце, день та час розгляду справи по суті, сторони повідомлялись належним чином. У судове засідання для розгляду справи по суті позивач і відповідач не з'явились. Позивач через канцелярію Рубіжанського міського суду Луганської області подала заяву, якою просила розглянути справу без її участі на підставі наявних у справі доказів, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Після розірвання шлюбу просила змінити прізвище на «[PERSON]». Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомив, а правом на подачу заперечень та доказів, якими вони обґрунтовуються не скористався. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про проведення судового засідання 27 березня 2015 року та 27 квітня 2015 року, та від якого заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило і причини неявки ним не повідомлені, а позивач не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності позивача і відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини п'ятої статті 209 Цивільного процесуального кодексу України занесена до журналу судового засідання. Суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини: Позивач, [PERSON] ([INFO]), та відповідач, [PERSON] ([INFO]), перебувають у шлюбі, який зареєстровано між ними відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Луганської області 01 вересня 2007 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 210 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с. 5). Від шлюбу позивач та відповідач спільних неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинились з січня 2014 року, а подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе у зв`язку із різними характерами (а.с.2). Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли шлюбні правовідносини, в межах яких виник спір щодо права позивача, як одного з подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує наступні норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Згідно з частиною першою статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. При цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Частиною третьою статті 56 Сімейного кодексу України гарантується право кожного з подружжя на припинення шлюбних відносин. Одним із способів реалізації цього права, відповідно до положень частини другої статті 104, частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, є припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з положеннями частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене та те, що судом встановлено, що позивач і відповідач мають різні характери, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу, слід визнати такими, що будуть суперечити інтересу позивача, який має істотне значення, та полягає у побудові сімейних і шлюбних відносин за її власними уявленнями про шлюб та сім`ю на основі любові та поваги до чоловіка, а тому позов про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем підлягає задоволенню. Позовні вимоги в частині права позивача, після розірвання шлюбу, іменуватись прізвищем: "[PERSON]", також підлягають задоволенню, оскільки реалізація вказаного права не залежить від волі відповідача. Отже,

Outcome: approved