Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що з березня 2012 року заявниця та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання піклувалися один про одного, зароблені гроші та доходи складали в сімейний бюджет, витрачали їх на придбання продуктів харчування, одяг та інші предмети побуту і вжитку, за рахунок грошових збережень їздили на відпочинок. Крім того від спільного проживання сторони також мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Запис про батька у свідоцтвах про народження дітей був вчинений відповідно до ст. 135 СК України. [INFO] [PERSON] помер. При зверненні до нотаріуса по питанню отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, останній відмовив у здійсненні цього по причині не наданням доказів проживання зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років та постійного проживання на день його смерті. Однак позивач вважає, що вона є спадкоємцем четвертої черги за законом, оскільки проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з березня 2012 року і на день його смерті. А тому просила встановити факт спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років до дня відкриття спадщини. Ухвалою суду від 11 травня 2021 вказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Заявниця та її представник в судове засідання не з`явились, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, заявниця подала до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання свого представника не направила, про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду письмові пояснення, в яких просила суд відмовити в задоволенні заяви, так як вона є безпідставною, оскільки заявником не надано належних доказів проживання з спадкодавцем. Суд, оглянувши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 10 грудня 2020 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) /а.с. 15/. З матеріалів спадкової справи №4-2021 вбачається, що після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини звернулась заявниця в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , на підставі яких була заведена спадкова справа №4/2021. [PERSON] в заяві вказує, що нотаріусом було відмовлено заявниці у оформленні у спадкових правах на спадкове майно після смерті [PERSON] по причині не наданням доказів проживання зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років та постійного проживання на день його смерті. Заявниця стверджує, що вона постійно проживала із [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років за адресою: [ADDRESS] , вони були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство. Відповідно до витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади №15.2-03/6703 від 16.03.2021 року, за адресою: [ADDRESS] , станом на 05.12.2020 року зареєстровано 4 особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Крім того, з матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу квартири від 27.12.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Магдич Т.І., зареєстрованого в реєстрі за №1-6555 /а.с. 28-32/. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до вимогст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ст.. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 21,23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, під час розгляду справи, знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявниця, і вони є такими, що дозволяють встановити факт, що заявниця більше п`яти років проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , який помер [INFO] , до дня його смерті, приймаючи до уваги, що заявниця позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку вказаного факту, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved