Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

22.04.2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті її батька - [PERSON], який помер [INFO], залишилось спадкове майно, зокрема квартира [ADDRESS], земельні ділянки, розташовані в с.Мостиська Другі Мостиського району Львівської області, автомобіля марки «ВАЗ- 21063», реєстр.№ [NUMBER] та трактора марки «Т-1614», реєстр.№ [NUMBER]. Зазначає, що одна із земельних ділянок площею 0,1304 га, яка розташована в с.Мостиська Другі Мостиського району Львівської області, належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON], яка померла [INFO]. Спадкоємцем майна останньої був її син - [PERSON] (батько позивачки), який 06.05.2008 року отримав у Мостиській державній нотаріальній конторі відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку. Однак, за свого життя [PERSON] у встановленому законом порядку не провів державну реєстрацію права власності на дану земельну ділянку, у зв'язку з браком коштів. Стверджує, що спадщину після смерті батька [PERSON] прийняла вона (позивачка) та її рідна сестра [PERSON] Розподіл спадкового майна між ними проведено за Угодою про розподіл спадкового майна від 24.03.2015року, згідно якої спірна земельна ділянка залишилась їй. Через відсутність належно зареєстрованих на ім'я спадкодавця [PERSON] правовстановлюючих документів на дану земельну ділянку позбавлена можливості в позасудовому порядку оформити свої спадкові права. З огляду на наведене просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,1304 га, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с.Мостиська Другі Мостиського району Львівської області (кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER]). Вимоги позивачкою підтримано в судовому засіданні. Представник відповідача - Мостиська Другої сільської ради Мостиського району - Паук І.О. в судовому засіданні позов визнав. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позовних вимог позивачки, а саме визнання за останньою права власності на спірну земельну ділянку в цілому. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, проте надіслав копію спадкової справи №377/2014, заведеної після смерті [PERSON], а також заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи - відділу Держземагенства у Мостиському районі Львівської області в судове засідання не з'явився, а надіслав заяву, в якій вказує, що вирішення спору покладає на розсуд суду і просить розглянути справу за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.130, 174 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні попереднього судового засідання. Судом встановлено, що [PERSON], батькові позивачки, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 06.05.2008р. Мостиською державною нотаріальною конторою, належала земельна ділянка площею 0,1304га, яка розташована на території с.Мостиська Другі Мостиського району Львівської області, і призначена для ведення особистого селянського господарського. [INFO] [PERSON] помер, який за життя своїм майном не розпорядився. Позивачка та третя особа [PERSON] є спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті батька (спадкодавця) та прийняли спадщину. Після спливу строку для прийняття спадщини останні оформили належним чином спадщину та 24.03.2015 року отримали свідоцтва про право на спадщину за законом. Також між сторонами була укладена угода про розподіл спадкового майна, яке ввійшло до спадкової маси, в тому числі і щодо 1/2 частини спірної земельної ділянки площею 0,1304га, яку успадкує позивачка. Позивачка не може у позасудовому порядку оформити свої спадкові права на вказане спадкове майно, оскільки її батько (спадкодавець [PERSON].) за життя хоч і прийняв спадщину та отримав відповідне свідоцтво, однак належним чином не провів реєстрацію права власності на вищевказану земельну ділянку. Враховуючи вище зазначені обставини позивачка позбавлена можливості оформити право на земельну ділянку в нотаріальному порядку. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та третьої особи [PERSON]; заявами представників третіх осіб - відділу Держземагенства у Мостиському районі та Мостиської державної нотаріальної контори; копією свідоцтва про смерть [PERSON].; листом з Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області, в якому позивачці роз'яснюється право звернення до суду із позовом «про визнання права власності на вказану частку земельної ділянки»; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 13.12.2005р. матері спадкодавця [PERSON] - [PERSON].; витягами про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки; копією спадкової справи №377/2014, заведеної після смерті [PERSON]; копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копіями свідоцтва про народження і одруження позивачки. Практика Верхового Суду України (п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008р.) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право позивачки на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачкою у порядку спадкування за законом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положення ст.ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Також згідно з ч. 3 ст. 1267 Цивільного кодексу України, спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Між спадкоємцями є угода щодо зміни розміру частки у спадщині таким чином, що крім іншої частини спадкового майна позивачка також успадковує 1/2 частку спірної земельної ділянки, а все інше майно успадковує третя особа [PERSON] Однак на час оформлення спадщини не здійснено розподілу іншої 1/2 частки вищевказаної спірної земельної ділянки, але сторони в судовому засіданні домовились що спірну земельну ділянку в цілому успадковує позивачка. Враховуючи вищенаведене та те, що спадкодавець [PERSON] був власником спірної земельної ділянки, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою права власності на вищевказане спадкове майно, оскільки вона є спадкоємцем за законом та прийняла спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved