Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, по якому просить: 1.Здійснити поділ квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 2.Визнати за нею, [PERSON] , право власності на Ѕ частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Заявлені вимоги обгрунтовані тим, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, під час перебування в якому ними на підставі договору купівлі-продажу , зареєстрованого на Одеській товарній біржі, була придбана квартира [ADDRESS] . На даний час шлюб між сторонами розірвано та згоди щодо розподілу спільного майна між сторонами на досягнуто, з огляду на що, посилаючись на ст. 60, 61,70,71 СК України, позивач звернулась до суду із даним позовом. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31.03.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 16.06.2021 року. Підготовче судове засідання, призначене на 16.06.2021 року у зв`язку із відсутністю сторін по справі та відсутності підтверджень належності їх повідомленні відкладено до 10.08.2021 року. До судового засідання, призначеного на 10.08.2021 року сторони по справі не з`явились, про дату, час та місце проведення якого повідомлені належним чином. 11.06.2021 року від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.03.1992 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, виданого відділом РАЦС Київського райвиконкому м. Одеси, актовий запис № 335 від 28.03.1992 року. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.10.2020 року по справі № 522/20154/19 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. У період перебування у шлюбі сторонами придбана квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 10040, зареєстрованого на товарній біржі 29.09.1995 року. Відповідно до даного договору [PERSON] продав, а [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] . Підставою звернення до суду із даним позовом стали посилання позивача на те, що після розірвання шлюбу сторони не дійшли згоди щодо розподілу спільно набутого майна. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ,2 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною першою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1, 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. В постанові Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному подружжю присуджується в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійснені поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Відповідач подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з постановою № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи вищезазначене, суд приймає визнання позову відповідачем та ухвалює рішення про задоволення позову. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити.

Outcome: approved