Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, мотивуючи свої вимоги тим, що він народився [INFO] в РРФСР, с. Верхній Суетук Каратузького району Красноярського краю. Його батьками є: батько - [PERSON] - росіянин, мати - [PERSON] - росіянка, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 8 від 01.03.1989 року. У 1991 році він разом із матір`ю переїхав на постійне місце проживання до України, в с. Станіславчик Первомайського району Миколаївської області, місцезнаходження батька йому не відоме. Там він проживав разом із бабусею [PERSON] та матір`ю з 27.07.1991 року, і де проживає на даний час. З 1995 по 2004 рік заявник навчався в Станіславчицькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Первомайської районної ради Миколаївської області. У 2006 році в Первомайській ОДПІ отримав реєстраційний номер облікової картки платника податків. Згодом [PERSON] звернувся із заявою до Первомайського УДМС України з метою отримання паспорта, але йому було відмовлено, оскільки не встановлено належності до громадянства України. Заявнику було запропоновано звернутись до Генерального Консульства Російської Федерації в Україні про визначення належності або неналежності до іноземного громадянства, де йому було видано довідку про те, що він не є громадянином Російської Федерації. При повторному зверненні до Первомайського відділу УДМС України в Миколаївській області йому усно було відмовлено та роз`яснено, що згідно наданої інформації встановити його особу та належність до громадянства України не вбачається можливим та необхідно надати до ДМС документ, що підтверджує факт його постійного проживання на території України станом 24.08.1991 року та на [INFO] в неповнолітньому віці. На даний час [PERSON] не має будь-якого громадянства та не має жодного документу, що підтверджує його особу. Встановлення факту його постійного проживання на території України станом 24.08.1991 року та на [INFO] в неповнолітньому віці, має для заявника юридичне значення та необхідне йому для набуття громадянства України та отримання паспорта громадянина України. Таким чином, вважає, що є всі дані для встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року. Заявник та його представник в судове засіданні надали заяви з проханням слухати справу у їх відсутність, підтримали заявлені вимоги, викладені в заяві в повному обсязі та просили про їх задоволення. 03.09.2020 р. від представника УДМС України в Миколаївській області надійшли письмові пояснення в яких було зазначено правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових та службових осіб визначено Законом України «Про громадянство України», де проти задоволення заяви не заперечував. Суд, дослідивши письмові докази: копію довідки Первомайського відділу УДМС, копію довідки № 273003972 від 27.02.2020 р. Генерального Консульства Російської Федерації, копію довідки Станіславчицькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Первомайської районної ради Миколаївської області № 84 від 13.08.2020 р., копію довідки Болеславчицької сільської ради № 275, 276 від 13.08.2020 р., копію довідки про отримання реєстраційного номеру облікової картки платника податків, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в РРФСР, с. Верхній Суетук Каратузького району Красноярського краю, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 8 від 01.03.1989 року, де його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , які є росіянами. Відповідно до довідок Болеславчицької сільської ради № 275, 276 від 13.08.2020 р., він проживав разом із бабусею [PERSON] та матір`ю [PERSON] з 27.06.1991 року за адресою по [ADDRESS] . Згідно довідки Станіславчицькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Первомайської районної ради Миколаївської області № 84 від 13.08.2020 р., заявник навчався в даній школі з 1995 по 2004 р. Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорта громадянина України. Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Наведений у ст.315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових та службових осіб визначено Законом України «Про громадянство України». Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства в Україні є Державна міграційна служба України. Відповідно до пункту 7 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 360, ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні. За приписами пункту 2 ст. 6 Закону, громадянство України набувається, серед іншого, за територіальним походженням і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до частини 1 ст. 3 Закону, громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року. Також, відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Відповідно до пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України до 24 серпня 1991 року. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Разом з тим, ст. 1 цього ж Закону дає чітке визначення: безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Відповідно до довідок Болеславчицької сільської ради № 275, 276 від 13.08.2020 р., [PERSON] проживає з 27.06.1991 року по теперішній час в с. Станіславчик Первомайського району Миколаївської області. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. В силу ст. 17 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Таким чином, надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання заявника на території України. Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючи наявність доказів на підтвердження постійного проживання [PERSON] на території України до 24.08.1991, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved