Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

27 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 11 листопада 2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони мають неповнолітніх дітей [PERSON], 23 червня 2011 року та [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося через подружню зраду, що призвело до конфліктів та сварок, внаслідок чого сторони втратили почуття любові один до одного. Шлюбні відносини припинили у 2016 році та з того часу спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Спору щодо поділу майна, утримання та визначення місця проживання дитини не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. Відповідно до п.п. 9 п. 1 Перехідних положень Закону України № 2147 від 03\~жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з початком роботи Верховного суду, тобто з 15 грудня 2017 року, передбачених новим ЦПК України у редакції Закону № 2147. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 листопада 2010 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Зуйської селищної ради Білогірського району Автономної Республіки Крим зроблено відповідний актовий запис за № 68 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 5). 23 червня 2011 року у сторін народилась донька [PERSON], а 12 квітня 2013 року народився син [PERSON] (а.с. 6, 7). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через подружню зраду, внаслідок чого сторони втратили почуття любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені в 2016 році, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved