Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

27.10.2016 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування заявленого позову зазначають, що арешт був накладено на підставі листа державного виконавця від 31.10.2003 року про направлення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.10.2003 року з метою виконання рішення суду від 11.06.2003 року № 2-792/03 про стягнення заборгованості за комунальні послуги. На сьогоднішній день боргу перед відповідачем вона не має. Відповідно до даних Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, зазначена квартира перебуває під арештом. Наявність арешту перешкоджає позивачу у здійсненні права власності, відтак просить суд зняти накладений арешт. Сторони до судового засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їхньої участі, позивачі позовні вимоги підтримали, представник відповідача позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа до судового засідання не зявилася, про дату, час і місце засідання повідомлена належним чином. Дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на все нерухоме майно [PERSON] [PERSON] районною державною нотаріальною конторою за № 1352396 від 04.10.2004 року накладений арешт, в тому числі на квартиру [ADDRESS] (а. с. 14). Підставою обтяження стала постанова державного виконавця від 22.10.2003 року, видана за рішенням Обухівського районного суду Київської області від 11.06.2003 року, в цивільній справі № 2-792/03 за позовом приватного підприємства «Житло-2001» до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги (а.с. 10). Як вбачається із довідки відповідача заборгованість по квартирі за адресою [ADDRESS], власником якої є [PERSON] відсутня (а. с. 17). Згідно із\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1\~ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно із ч. 2\~ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно із ч. 5\~ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", у незавершеному виконавчому провадженні арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Як вбачається із довідки [PERSON] міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ГУЮ у Київській області від 14.09.2016 року, виконавче провадження, в межах якого накладений арешт на майно боржника [PERSON], знищено відповідно до п. 9.8 порядку роботи з документами в органах Державної виконавчої служби від 25.12.2008 року № 2274/5 (а. с. 16). Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності заявника, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позов є законним і обґрунтованим, в звязку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved