Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

31.12. 2012 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області, про визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки, скасування рішень органу місцевого самоврядування. У позовній заяві позивач просить суд визнати недійсним рішення [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області №148 від 29.08.2003р. «Про надання дозволу на приватизацію земельних ділянок жителів с. Давидів громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON]»; визнати недійсним рішення [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області №171 від 28.11.2003р. «Доповнення до рішення №148 від 29.08.2003р. (IX сесії IV демократичного скликання [PERSON] сільської ради) «Про надання згоди на приватизацію земельних ділянок жителів с.Давидів [PERSON], [PERSON], [PERSON]»; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №063300 від 10 грудня 2003р. на земельну ділянку площею 0,1251 га. з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, виданий [PERSON] та [PERSON]; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №063309 від 10 грудня 2003р. на земельну ділянку площею 0,0059 га. з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, виданий [PERSON], [PERSON], [PERSON]; визнати за [PERSON] право на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 0, 1393 га, шляхом безоплатної її передачі у спільну сумісну власність [PERSON] та іншим співвласникам будинку №80 по вул. Сонячній у с. Давидові, Путомитівського району, для будівництва та обслуговування якого ця земельна ділянка була виділена. У позовній заяві позивач як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: сторони у справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками житлового будинку № 80 по вул. Сонячній у с. Давидів, Пустомитівського району: [PERSON] 27 /100; [PERSON] 36/100; [PERSON] 37 /100. Реальний поділ будинку не здійснений. З метою отримання у власність прибудинкової території сторони звернулися до відповідача [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області із заявами про надання їм у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку № 80 по вул. Сонячній у с. Давидів, Пустомитівського району. Розглянувши заяви про надання земельної ділянки сільська рада винесла оскаржувані рішення, якими надала по [PERSON], [PERSON], [PERSON] земельну ділянку для обслуговування зазначеного будинку, самостійно визначивши частки у вказаній земельній ділянці. На підставі оскаржуваних рішень органу місцевого самоврядування були виготовлені оскаржувані державні акти. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у позовній заяві, позов просив задоволити. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заявлені позивачем позовні вимоги не визнали, вважають їх не обґрунтованими, про що у процесі судового розгляду справи подали письмові заперечення проти позову (т. 1 а.с. 49) з яких слідує, що будинок № 80 по вул. Сонячній у с. Давидів, Пустомитівського району належить сторонам на праві спільної часткової власності, тому підлягають застосуванню норми закону, що регулюють виникнення та реалізацію права спільно часткової власності. У процесі судового розгляду справи відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали суду письмову заяву у якій просять суд відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач пропустила строк позовної давності, відтак підлягають застосуванню наслідки спливу строку позовної давності. Відповідач [PERSON] сільська рада Пустомитівського району Львівської області явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила. Заслухавши пояснення учасників процесу присутніх у судовому засіданні, проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: із [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2633420 від 22.01. 2004 року (т.1 а.с. 8) видно, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 27/100 ідеальних частин житлового будинку № 80 по вул. Сонячна, с. Давидів, Пустомитівського району, Львівської області. Із реєстраційного посвідчення серії КММ № 050831 від 06.02. 2001 року, видане ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» ( т. 1 а.с. 10) слідує, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 37/100 ідеальних частин житлового будинку № 80 по вул. Сонячна, с. Давидів, Пустомитівського району, Львівської області на підставі Договору дарування 37 /100 частин житлового будинку, видано 21.09. 1999 року Пустомитівською нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 400. Сторонами у процесі судового розгляду визнано та Довідкою № 1268 від 12.03. 2004 року, видана ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» (т. 1 а.с. 9) підтверджено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 36/100 частин житлового будинку № 80 по вул. Сонячна, с. Давидів, Пустомитівського району, Львівської області на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане Пустомитівською державною нотаріальною конторою 31.08. 1973 року, зареєстровано в реєстрі за № 1763 (т. 1 а.с. 5). Встановлено, що 29.08. 2003 року відповідачем [PERSON] сільською радою Пустомитівського району Львівської області прийнято рішення №148 від 29.08.2003р. «Про надання дозволу на приватизацію земельних ділянок жителів с. Давидів громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON]» (т. 1 а.с. 15, 140). Згідно вказаного рішення органом місцевого самоврядування вирішено затвердити проект розподілу території розроблений Пустомитівським земельно- кадастровим бюро; передати у приватну власність для обслуговування житлового будинку і господарських будівель: а) [PERSON] земельну ділянку площею 0, 0600 га, б) [PERSON] земельну ділянку площею 0, 0690 га., в) [PERSON] земельну 0, 0103 га. Встановлено, що 28.11.2003 року відповідачем [PERSON] сільською радою Пустомитівського району Львівської області прийнято рішення області №171 від 28.11.2003р. «Доповнення до рішення №148 від 29.08.2003р. (IX сесії IV демократичного скликання [PERSON] сільської ради) «Про надання згоди на приватизацію земельних ділянок жителів с.Давидів [PERSON], [PERSON], [PERSON]» (т. 1 а.с 139). Зазначеним рішенням вирішено передати у спільну сумісну власність [PERSON] [PERSON] і [PERSON] земельну ділянку площею 0, 0059 га; передати у спільну сумісну власність [PERSON] і [PERSON] земельну ділянку площею 0, 1251 га; передати у приватну власності [PERSON] земельну ділянку площею 0, 0083 га. Наведене свідчить, що [PERSON] сільською радою прийняттям оскаржуваних рішень фактично передано [PERSON], [PERSON], [PERSON] у спільну власність з визначенням реальних часток кожного земельну ділянку для обслуговування житлового будинку № 80 по вул. Сонячна, с. Давидів, Пустомитівського району, Львівської області. Згідно з частиною першою статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Відповідно статті 26 та статті 33 зазначеного Закону України Про місцеве самоврядування в Україні до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить розпорядження землями територіальної громади. Аналогічне право закріплено п. "а" ст. 12 , п.12 розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України від 25.10.2001 року. За змістом ст. 87 ЗК України (чинної час виникнення спірних правовідносин) право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: при добровільному об'єднанні власниками належних їм земельних ділянок; при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; за рішенням суду. Згідно вимог ст. 89 ЗК України (чинної час виникнення спірних правовідносин) земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку. Здійснивши системний аналізу зазначених норм закону в сукупності із частинами першою та другої ст. 42 ЗК України (чинної час виникнення спірних правовідносин) згідно якої земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Суд вважає, що виходячи з наведеного, оформлення прав на частку земельної ділянки, на якій розташовано багатоквартирний жилий будинок, фізичною чи юридичною особою - власником або користувачем частини площі такого будинку чинним законодавством не передбачено. При цьому слід зазначити, що згідно з частиною четвертою ст. 14 ЗУ «Про плату за землю» за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних осіб або громадян, земельний податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні. На підставі наведеного суд прийшов до обєктивного висновку, що [PERSON] сільська рада Пустомитівського району Львівської області будучи органом місцевого самоврядування, приймаючи оскаржувані рішення діяла не у спосіб визначений законом, відтак оскаржувані рішення підлягають скасуванню (визнанню недійсними). Крім того, оскаржуваними рішеннями порушено право позивача на видів в натурі їй у власність частки земельної ділянки призначеної для обслуговування житлового будинку № 80 по вул. Сонячна, с. Давидів, Пустомитівського району, Львівської області пропорційної до її частки у зазначеному житловому будинку. Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України). Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. У свою чергу визнанню недійсними підлягають Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №063300 від 10 грудня 2003р. на земельну ділянку площею 0,1251 га. з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, виданий [PERSON] та [PERSON]; Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №063309 від 10 грудня 2003р. на земельну ділянку площею 0,0059 га. з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, виданий [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Такий висновок суду слідує із того, що зазначені вище державні акти та право власності на земельні ділянки, виготовлені та видані на підставі незаконного розпорядження органу місцевого самоврядування. Таким чином, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги позивача про визнання недійсними оспорюваних рішень органу місцевого самоврядування та державних актів підставні та підлягають задоволенню. Заява відповідачів про застосування строку позовної давності щодо заявлених позивачем позовних вимог є необґрунтованою виходячи з наступного: згідно п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України в редакції 19.12. 2011 року строк позовної давності не поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його права право власності або інше речове право. Згідно п. 3 ст. 5 розділу ІІ (Прикінцеві та перехідні положення) ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20.12.2011 р. № 4176-VI) протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи. Враховуючи той факт, що позивач звернулася до суду із позовною заявою 31.01. 2012 року, суд прийшов до висновку, що позивач не пропустила строк позовної давності, щодо явлених ним позовних вимог. Заявлена позивачем позовна вимога про визнання за [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 0, 1393 га, шляхом безоплатної її передачі у спільну сумісну власність [PERSON] та іншим співвласникам будинку №80 по вул. Сонячній у с. Давидові, Путомитівського району, для будівництва та обслуговування якого ця земельна ділянка була виділена задоволенню не підлягає, оскільки: виходячи з того, що відповідно до ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен установити, чи дійсно порушуються права позивача. Всупереч вимогам ч.ч. 1, 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України позивачем не доведено перед судом порушення відповідачами її права на безоплатну приватизацію земельної ділянки, тому таке право позивача судовому захисту не підлягає. Документально підтверджені понесені сторонами судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved