Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

27 лютого 2013 року [PERSON] звернувся з даним позовом до відповідача, обґрунтувавши його тим, що 20 червня 2012 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого він передав у власність гроші у сумі 29 000 грн., а [PERSON] отримавши грошові кошти надала йому розписку та зобов'язалася повернути їх в строк до 20 грудня 2012 року. Він неодноразово в усній формі звертався до відповідача з проханням повернути позичену суму, але до цього часу борг йому не повернуто. Заборгованість, яка виникала внаслідок порушення взятих на себе зобов'язань, стягується з урахуванням відсотків і складає 81 200грн, де 29 000 грн. - сума основного боргу; проценти - 52 200 грн. Розрахунок процентів у відповідності до п. 8 договору позики: період нарахування з 20.06.2012 р по 20.12.2012 року: 29 000 грн. х 365 : 100 х 180 днів = 52 200 грн. Загальна сума боргу складає 81 200 грн.( 29 000 грн. + 52 200 грн.). Просить стягнути з відповідача на його користь борг в розмірі 29 000 грн. з урахуванням відсотків річних від суми боргу у розмірі 52 200 грн., а всього 81 200 грн. та витрати по оплаті судового збору в сумі 812 грн. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], вказуючи, що у обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] поклав те, що ніби то між нею та ним 20 червня 2012 року був укладений договір про позику грошових коштів у сумі 29 000 грн. терміном на шість місяців, гроші нібито вона повинна була повернути позичальнику в термін до 20 грудня 2012 року. За п.8 цього договору вона ніби то зобов'язалася сплачувати [PERSON] 1 % в календарний день від суми позики та проценти за користування позикою сплачуються разом з позикою в день повернення, але не пізніше 20 грудня 2012 року. Вказане у позовній заяві [PERSON] не відповідає дійсним обставинам справи. Договір про позику грошових коштів у сумі 29 000 грн. від 20 червня 2012 року із [PERSON] вона не укладала, вказану у договорі позики суму 29 000 грн. від нього не отримувала, зобов'язань про сплату відсотків у розмірі 1 % від суми позики за кожен день користування позикою я не давала. У м. Кіровограді вона проживала із співмешканцем [PERSON], оскільки не могла працевлаштуватися тривалий час вона виїздила працювати до Польщі. [PERSON] вживав наркотики, неодноразово брав у [PERSON] кошти на наркотики. Їй він телефонував у Польщу, що у нього утворився борг і просив терміново надіслати грошей, щоб спасти його від боргових зобов'язань. Вона неодноразово переводила [PERSON] кошти через Вестерюніон з метою погашення боргу [PERSON] У квітні 2012 р. вона приїхала в м. Кіровоград щоб лікувати [PERSON] від наркотичної залежності у лікарні, від [PERSON] їй стало відомо, що співмешканець заборгував йому близько 15 000 грн. Коли в неї свої кошти закінчилися вона брала у борг у [PERSON] по 1 - 2 тис. грн. на лікування свого співмешканця, всього взяла у нього 8 000 грн. У [INFO] [PERSON] помер. Після його поховання [PERSON] почав вимагати від неї кошти, які вона у нього взяла у борг, та кошти, які раніше у нього взяв у борг [PERSON] в сумі 15000 грн. У неї не було ніяких доказів того, що [PERSON] заборгував [PERSON] таку суму, але вона сказала, що буде частками повертати йому борг. Щоб зафіксувати розмір суми боргу та умови його погашення вона під диктовку [PERSON] написала розписку від 20.06.2012 р. , за якою [PERSON] дав їй кошти в борг в сумі 23 000 грн. ( із розрахунку 15 000 грн. борг колишнього співмешканця і 8 000 грн. її борг) під 15 % річних до 20.12.2012 р. Розписка підписана [PERSON] у її присутності та у присутності свідків [PERSON], [PERSON] Оскільки у [PERSON] залишилися її документи на належну їй квартиру у розписці було вказано, що він зобов'язується при поверненні суми боргу повернути документи на квартиру, залишені йому у заставу на взяту суму. У серпні 2012 року знову поїхала працювати до Польщі, де працювала до листопада 2012 року. В середині січня 2013 року до неї прийшли [PERSON] із товаришем позивача [PERSON] [PERSON], який у грубій формі трусонув її за груди та сказав, що якщо вона на наступний день не прийде до [PERSON] і не підпише документи, які він дасть, то він пришле малоліток і ті заб'ють її і двох малолітніх дітей молотками. Під погрозами фізичної розправи над нею і її рідними, які вона сприйняла як цілком реальні, оскільки їй було відомо, що такі дії раніше вже проводилися відносно спільних знайомих, на наступний день вона вимушено прийшла додому до [PERSON], де були той же ,, [PERSON] " і [PERSON] [PERSON] повторив свою погрозу розправою над нею і її рідними та вимагав щоб вона підписала договір позики. Під погрозами і примусом товариша [PERSON] [PERSON] вона підписала заздалегідь виготовлений ним бланк договору позики між нею і [PERSON] на суму 29 000 грн. Цей договір вона вимушена була підписати щоб не допустити розправи над собою і своїми рідними. Бланк договору позики містив у собі незаповнені графи, значні пропуски. Умов про сплату будь - яких відсотків за користування позикою у договорі не було. Копію цього договору їй [PERSON] і [PERSON] відмовили надати, посилаючись на те, що їй його необов'язково мати. Із пункту 4 Договору про позику грошових коштів від 20 червня 2012 року на суму 29000 грн. видно, що укладений він був лише у одному екземплярі, що видається і зберігається у Позикодавця. Це є підтвердженням того, що оскаржуваний договір не є добровільно укладеним та є нерівноправним. Позичальнику за цим договором навіть відмовлено у праві на отримання свого екземпляру договору, щоб мати можливість з свого боку контролювати правильність його складання, унеможливити одностороннього внесення до нього змін та належного його виконання, договір підписаний усупереч її волі. Договір позики на 29 000 грн. був підписаний нею під примусом з боку [PERSON] і його товариша [PERSON] не 20.06.2012 р., а в середині січня 2013 року. Умови про сплату відсотків щоденно по 1 відсотку річних щоденно у договорі не було. Одночасно, під впливом погроз фізичної розправи над нею і її дітьми з боку товариша [PERSON] ,, [PERSON] " і на його вимогу, вона написала розписку від 20 червня 2012 року про те, що отримала від [PERSON] 29 000 грн., з умовами договору про позику грошових коштів від 20 червня 2012 року вона погоджується та зобов'язується їх виконувати належним чином у відповідності до спільної домовленості та чинного законодавства України. Про недостовірність договору позики, наданого позивачем суду свідчить складена від імені [PERSON] у присутності свідків [PERSON] і [PERSON] розписка від 20.06.2012 р., в якій містяться зовсім інші суми і відсотки : сума позики 23 000 грн. і 15 відсотків річних. За наявності такої розписки не було ніякої на той день необхідності і підстав укладати договір про позику грошових коштів від того ж 20 червня 2012 року між тими ж сторонами про позику вже на 29 000 грн. та під 1 відсоток в календарний день від суми позики за кожен день користування позикою та не було необхідності складати розписку про отримання нею від [PERSON] 29 000 грн., про визнання договору позики грошових коштів та зобов'язання виконувати умови цього договору. Складений під впливом погроз фізичною розправою над нею і її неповнолітніми дітьми у середині січня 2013 року недостовірний договір позики, протиправно датований 20 червня 2012 року і розписка від того ж 20 червня 2012 року про те, що вона ніби то отримала від [PERSON] 29 000 грн. навмисно підтасовані таким чином, щоб сума боргу становила вартості належної їй квартири і має на меті протиправно забрати у неї та у її малолітніх дітей належну їй квартиру. Про це ж свідчать надані [PERSON] суду копії договору дарування належної мені квартири від 27.07.2005р., його клопотання від 08.04.2013 р. про накладення арешту на цю квартиру; подання [PERSON] виконавчого листа і документів на належну їй квартиру до державної виконавчої служби для відібрання квартири. Оскаржуваний нею правочин - договір про позику грошових коштів від 20 червня 2012 року між нею та [PERSON] на суму 29 000 грн. і під 1 відсоток в календарний день від суми позики за кожен день та її розписка від 20 червня 2012 року про отримання нею від [PERSON] 29 000 грн. та зобов'язання виконувати договір позики, укладений під впливом психічного тиску щодо неї з боку [PERSON] і його товариша [PERSON] погрозами вчинення фізичної розправи над нею і її неповнолітніми дітьми, укладені не у день, вказаний на цьому договорі 20 червня 2012 року і у розписці про отримання в борг 29 000 грн., а в середині січня 2013 року, укладений усупереч її волевиявленню, а тому договір про позику грошових коштів від 20 червня 2012 року і розписка від 20 червня 2012 року про отримання від [PERSON] грошової суми в розмірі 29 000 грн. під 1 % в календарний день від суми позики, повинні бути визнаними недійсними з моменту їх укладення. Оскільки вона є одинока мати, на її утриманні знаходяться дві неповнолітні дитини, вона отримує лише мінімальну заробітну плату і не має матеріальної можливості сплатити судовий збір за подачу зустрічної позовної заяви просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення. Просить визнати недійсним договір про позику грошових коштів від 20 червня 2012 року між нею та [PERSON] в сумі 29 000 грн. під 1 % в календарний день від суми позики за кожен день, та її розписку від 20 червня 2012 року про отримання від [PERSON] грошову суму в розмірі 29 000 грн. з моменту їх укладання. Відстрочити сплату судового збору за подачу зустрічної позовної заяви до ухвалення судового рішення та стягнути його з [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, з зустрічними позовними вимогами [PERSON] не згодні, посилаючись на обставини, викладені в позовних вимогах. Відповідач [PERSON] та її представник зустрічні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, з позовними вимогами [PERSON] не згодні, посилаючись на обставини, викладені в зустрічних позовних вимогах. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. 1 -3 , 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Винна сторона (інша особа), яка застосувала фізичний або психічний тиск до другої сторони, зобов'язана відшкодувати їй збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на виконання кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів невстановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що згідно оригіналів договору про позику грошових коштів та розписки від 20 червня 2012 року [PERSON] взяла в борг у [PERSON] гроші в сумі 29 000 грн., які зобов'язувалася повернути до 20 грудня 2012 року, в розписці зазначено, що [PERSON] з умовами договору про позику грошових коштів від 20.06.2012 року погоджується та зобов'язується їх виконувати належним чином у відповідності до домовленості та чинного законодавства (а. с. 41,44). Пунктом 8 договору позики грошових коштів від 20 червня 2012 року передбачено, що проценти за користування позикою становлять 1 % в календарний день від суми позики, за кожен день користування позикою та сплачуються разом з позикою в день повернення позики. У разі порушення Позичальником п.1, п.2 цього договору щодо строків повернення суми позики, проценти нараховуються за весь час користування позикою до повного повернення позичальником суми позики позикодавцю ( а.с.44). В судовому засіданні сторонами надано ще розписки від 20 червня 2012 року: 1) - де зазначено, що [PERSON] бере у борг у [PERSON] 23 000 грн. під 15% до 20.12.2012 року, в залог заставляє свої документи на квартиру, у випадку не повернення боргу на квартиру не претендує (а.с.113); 2) - де зазначено, що [PERSON] дає у борг [PERSON] 23 000 грн. під 15%, зобов'язується при поверненні суми повернути документи на квартиру, які залишені в залог на взяту суму (а.с.64). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що в її присутності [PERSON] 20 червня 2012 року в перший половині дня позичив [PERSON] 23 000 грн. під 15 %, були написані ними розписки один одному, а в другий половині дня 20 червня 2012 року [PERSON] зайняла ще 6000 грн. і тоді був укладений договір про позику грошових коштів на суму 29 000 грн., де в одному з пунктів зазначено, що проценти за користування позикою становлять 1 % в календарний день від суми позики, за кожен день користування позикою та сплачуються разом з позикою в день повернення позики. У разі порушення Позичальником п.1, п.2 цього договору щодо строків повернення суми позики, проценти нараховуються за весь час користування позикою до повного повернення позичальником суми позики позикодавцю. В цей же день [PERSON] дала розписку про отримання від [PERSON] в борг 29 000 грн., зазначив, що з умовами договору про позику грошових коштів згодна. Заперечує той факт, що в січні 2013 року вона приходила до [PERSON] додому та погрожувала їй, ніякого [PERSON] вона не знає. Свідок [PERSON] пояснив в судовому засіданні, що в січні - лютому 2013 року бачив з вікна своєї квартири як на вулиці якийсь мужчина з [PERSON] щось вимагали від [PERSON], кричали на неї, про що йшла мова він не чув. Суд критично ставиться до доводів [PERSON] в частині того, що договір про позику грошових коштів у сумі 29 000 грн. від 20 червня 2012 року із [PERSON] вона не укладала, вказану у договорі позики суму 29 000 грн. від нього не отримувала, зобов'язань про сплату відсотків у розмірі 1 % від суми позики за кожен день користування позикою не давала, даний договір було укладено під загрозами їй та її дітям, оскільки [PERSON] не зверталася до правоохоронних органів щодо погроз та вищезазначені доводи спростовуються показами свідка [PERSON] і наданими сторонами письмовими доказами по справі. Приймаючи до уваги вищевикладене, те що відповідач [PERSON] грубо порушила вимоги ст. 526, 530 ЦК України, не виконавши належним чином взяті зобов'язання у строк, що вказаний у розписці і відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредиторові борг у розмірі та у строки, які визначені в договорі, оскільки відповідач не виплатив позивачеві всі належні до виплати кошти, позов належить задовольнити та стягнути з відповідача суму боргу - 29 000 грн. Тому підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача на його користь суми боргу з урахуванням процентів від простроченої суми у розмірі 81 200 ( 29 000 грн. х 1 % річних) : 365 днів х 180 ( кількість прострочених днів), а в задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору позики повинно бути відмовлено в повному обсязі. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у розмірі 812 грн. та судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved