Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

17.03.2021 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на: житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0, 1483 га, кадастровий номер 5122055400:02:002:0168, яка розташована по [ADDRESS] , цільове призначення якої - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку площею 0, 0679 га, кадастровий номер 5122055400:02:002:0167, яка розташована по [ADDRESS] , цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. № 89/02-14 від 15.03.2021 рок, позивачу було повідомлено про те, що не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою підтримав уточнені позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить, зокрема, житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] , на підставі договору дарування, зареєстрованого Суворівською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області в книзі для записів нотаріальних дій за № 20 від 11.05.1983 року, якій КП «Ізмаїльське МБТІ» зареєстрований від 12.08.1983 р.; земельна ділянка площею 0,1483 га, кадастровий номер 5122055400:02:002:0168, яка розташована по [ADDRESS] , цільове призначення якої - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на підставі Державного акту серії ЯИ № 649141 від 18.12.2009 року і зареєстровано в Книзі записів реєстрацій державних актів на право постійного користування землею, договорів оренди за № 010952101387; земельна ділянка площею 0,0679 га, кадастровий номер 5122055400:02:002:0167, яка розташована по [ADDRESS] , цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, на підставі Державного акту серія ЯИ № 649142 від 18.12.2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрацій державних актів на право постійного користування землею, договорів оренди за № 010952101386. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.09.2020 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить вищевказане майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №63700975 від 25.02.2021 року, наданої приватним нотаріусом Веліксар Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 14.08.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області; - донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 13.12.1985 року Бюро реєстрації актів цивільного стану при 89 військовій комендатурі ГСВГ (м. Постадам ГДР). Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що позивачка на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою № 241 від 17.02.2021 року, наданою Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, тобто, вважається такою, яка прийняла спадщину. Згідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України - спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Встановлено, що відповідачка відповідною заявою відмовилась від прийняття спадщини на користь дочки [PERSON] . Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. № 89/02-14 від 15.03.2021 рок, позивачу було повідомлено про те, що не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved