Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11 жовтня 1997 року Кривоозерським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївської області, актовий запис №63. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені через різні погляди на життя та несумісність характерів, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин близько двох років назад. Позивач надіслав письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в суді позов не визнала, заперечувала проти розірвання шлюбу та просила відмовити з задоволенні позову, посилаючись на те, що вони з позивачем проживають в одному будинку і ведуть спільне господарство. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За приписами ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до положень ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Громадяни України [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11 жовтня 1997 року у Кривоозерському районному відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис №63. Після одруження дружина змінила прізвище на " [PERSON] ", що підтверджується даними свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого Кривоозерським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївської області 11 жовтня 1997 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кривоозерського районного управління юстиції у Миколаївській області 12 лютого 2004 року (а.с.6). В судовому засіданні встановлено, що сторони на час розгляду судової справи разом проживають, при цьому сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, фактично припинили шлюбні відносини та не ведуть сумісне господарство. Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року сторонам надався строк для примирення - шість місяців. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Позивач не має наміру зберегти сім`ю з відповідачем. За результатами вивчення позовної заяви та доказів, які були надані позивачем, суд не встановив підстав для відмови у прийняті визнання позову відповідачем. Згідно положень ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них. На підставі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved