Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

27.04.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] , в якій позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування, після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 9/100 часток житлового будинку [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що після смерті матері позивачки, залишилося незаповідане майно, а саме: 9/100 часток житлового будинку з усіма господарським будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . [PERSON] , після смерті матері звернулась до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, та була зареєстрована спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 48821175 (номер у нотаріуса - 52). Проте нотаріус не зміг видати свідоцтво про право власності в порядку спадкування на спадкове майно, посилаючись на те, що частка у спадковому майні не виділена в натурі і нотаріус не може перевірити склад спадкового майна. У травні 2014 року [PERSON] , звернулась до Центрального районного суду міста Миколаєва із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ в натурі належної їй частини домоволодіння із спільної часткової власності, а саме 9/100; визначити їй в натурі земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS] , пропорційно до розміру первісної ідеальної частки 10/100 в користування з виїздом на вул. Інженерну , визначивши порядок користування належної їй частини із загальної земельної ділянки площею 972 кв.м., на якій розташоване вказане домоволодіння (цивільна справа № 490/6806/14-ц). Остаточне рішення у дані справі було прийнято Апеляційним судом Миколаївської області шляхом прийняття рішення від 13.12.2017 року про задоволення позовних вимог [PERSON] повністю: було визначено в натурі 9/100 часток домоволодіння по [ADDRESS] , які належать [PERSON] , відповідно до першого варіанту графічний Додаток №7 судової будівельно-технічної експертизи Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області №125-039 від 27 липня 2015 року. Суд вирішив також виділити у користування [PERSON] земельну ділянку загальною площею 73,83 кв.м., земельну ділянку, площею 93,48 кв.м. залишити в спільному користуванні, - згідно Графічного плану порядку користування земельною ділянкою, визначеного в Додатку №3 до Висновку судової будівельно-технічної експертизи Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області №120-039 від 27 липня 2015 року. Усі обставини, що зазначені вище, були предметом дослідження судами в ході розгляду цивільної справи № 490/6806/14-ц . З моменту усунення недоліків, які були зазначені нотаріусом як підстава неможливості видати свідоцтво на спадщину, заявниця не може оформити свої спадкові майнові права, в постанові Першої миколаївської нотаріальної контори від 27.03.2021 №299/02-14 нотаріус зазначає, що не може зареєструвати право власності в порядку спадкування за позивачкою, оскільки не може встановити склад спадкового майна. У зв`язку з цим [PERSON] змушена звернутись до суду для захисту своїх законних прав і визнання права власності у судовому порядку. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. 27.04.2021 року матеріали справи передано на розгляд судді. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 30.04.2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу за вказаним позовом. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Почато підготовче провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач повідомлений судом про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направив, відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи без його участі суду не надав, про наявність поважних причин, які перешкорджають явці в судове засідання суду не повідомив. Враховуючи приписи пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності відповідача. В судовому засіданні представниця позивачки позов підтримала в повному обсязі з підстав наведених в ньому та просила задовольнити. Суд, заслухавши пояснення представниці позивачки, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження, яке видане 12.02.2018 року, позивачка - [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану зроблено відповідний запис про народження №357. Згідно паспортних даних громадянина України, [PERSON] , [INFO] , з 09.02.1981 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Мати позивачки - [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.03.2009 року. Згідно свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 02.01.1986 року виданого на підставі рішення виконавчого комітету Центральної районної ради народних депутатів за №493 від 23.12.1985 року, [PERSON] була власником на 2/25 частки житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . На підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.04.2010 року було змінено частки співвласників у праві спільної часткової власності, в тому числі змінена частка [PERSON] на 9/100. Вказане рішення набрало законної сили. Відповідно до приписів частини 1 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно довідки від 11.07.2018 року комунального підприємства "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" співвласниками домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , станом на 27.12.2012 року є [PERSON] - 9/100 на підставі рішення Центрального районного суду справа №ц2-220/10 від 22.04.2010 року про зміну часток у спільній частковій власності, власник не звертався до ММБТІ для реєстрації даного рішення. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.10.2015 року по справі № 490/68/14-ц, позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ в натурі частини домоволодіння та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою - задоволено. Визначено в натурі 9\\100 часток домоволодіння по [ADDRESS] , які належать [PERSON] , відповідно до першого варіанту графічний Додаток № 7 судової будівельно-технічної експертизи Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області №125-039 від 27 липня 2015 року. Виділено у користування [PERSON] земельну ділянку загальною площею 73,83 кв.м., земельну ділянку, площею 93,48 кв.м. залишити в спільному користуванні, - згідно Графічного плану порядку користування земельною ділянкою , визначеного в Додатку №3 до Висновку судової будівельно-технічної експертизи Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області №120-039 від 27 липня 2015 року. Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 13.12.2017 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.10.2015 року по справі № 490/68/14-ц в частині задоволених позовних вимог [PERSON] залишено без змін. Позивачка - [PERSON] , після смерті матері - [PERSON] , звернулася до державного нотаріуса Першої миколаївської державної нотаріальної контори Міщенко Н., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою від 27.03.2021 року, державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Міщенко Н., було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки не може встановити склад спадкового майна. Згідно інформації від 26.08.2021 № 923/01-16 державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Ткаченко Ю. 04.02.2010 року була заведена спадкова справа №52/2010 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , де її єдиним спадкоємцем є [PERSON] . Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщин або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, який відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Згідно роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз`яснено у п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» - право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що померла дійсно є матір`ю позивачки, крім того, з 09.02.1981 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та весь час проживала разом з матір`ю - [PERSON] , в тому числі і на момент її смерті. Згідно наданої державним нотаріусом Першої миколаївської нотаріальної контори, інформації, єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] є [PERSON] . При цьому, на момент смерті спадкодавиці належало 9/100 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . В нотаріальному порядку оформити спадщину позивачка позбавлена можливості, за такого, позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб. Відтак, оцінюючи надані докази в сукупності, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved