Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

26 січня 2018 року позивач звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з вказаним позовом, відповідно до якого просила суд установити факт належності житлового будинку [ADDRESS], позначений на схематичному плані земельної ділянки літерою «А» з господарськими будівлями та спорудами: верандою «а», верандою «а1», сараєм «Б», літньою кухнею «В», погребником «Г», погрібом «Пг», гаражем «Д», вбиральнею «У», колодязем «К», хвірткою «№1», огорожею «№2», - на праві власності [PERSON], померлому [INFO], а також визнати за позивачем право власності на вказане вище майно в порядку спадкування за законом після смерті її матері - [PERSON], яка померла [INFO], яка прийняла спадщину після свого чоловіка [PERSON], померлого [INFO], але не оформила своїх спадкових прав. В обґрунтування позову посилається на правомірність набуття [PERSON], а в подальшому й [PERSON] права власності на спірне майно, набуття позивачем в порядку спадкування за законом права власності на це майно та неможливість оформлення нею своїх прав на спадкове майно в порядку спадкування через відсутність правовстановлюючих документів на нього. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить судові витрати залишити за нею. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в підготовче судове засідання не з'явився, надіславши заяву, в якій зазначив, що позов визнає повністю. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] /а.с. 8/. За життя [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS]. Проте [PERSON] не встиг отримати правовстановлюючи документи та зареєструвати своє право власності на цей житловий будинок. На час будівництва спірного будинку до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначався рік введення в експлуатацію будинку. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69). Відповідно до п. 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Із довідки № 840, виданої 19.12.2017р. виконавчим комітетом Собицької сільської ради Шосткинського району Сумської області вбачається, що за записами погосподарської книги Собицької сільської ради № 10 житловий будинок з господарським будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належав [PERSON] /а.с. 32/. При цьому, рішенням від 18.08.1993р. Собицькою сільською радою вирішено передати [PERSON] земельну ділянку, площею 0,60 га, у тому числі 0,03 га - для будівництва й обслуговування будинку /а.с. 35/. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині установлення факту належності житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами на праві власності [PERSON], померлому [INFO]., підлягають задоволенню. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. В свою чергу, згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За життя [PERSON] заповіту не складав. Його дружина [PERSON] - спадкоємиця першої черги за законом, яка на час смерті спадкодавця з ним постійно проживала, прийняла після нього спадщину /а.с.а.с. 33, 47, 48/. Інша його спадкоємиця першої черги за законом - позивач, від прийняття спадщини відмовилась, про що до нотаріальної контори надала відповідну заяву /а.с. 47/. [INFO] [PERSON] померла /а.с. 9/. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. З листа Шосткинської районної державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 64 за 2017 рік. Спадкоємцем за законом після смерті останньої є її донька - [PERSON] (позивач), яка спадщину прийняла та отримала свідоцтво про право на спадщину, а саме на земельні ділянки (паї), що за життя належали померлій. Інші спадкоємці для прийняття спадщини не звертались /а.с. 49-50/. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що позивач станом на день ухвалення рішення є єдиною спадкоємицею померлої [PERSON], яка за життя прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] Позивач звернулася до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину на своє ім`я на спірний житловий будинок, але нотаріус відмовив їй у видачі цього свідоцтва, в зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на зазначений будинок /а.с.31/. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У даному випадку у позивача відсутні правовстановлюючі документи на ім'я спадкодавця на спірний житловий будинок, що свідчить про неможливість отримання нею свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке її право має бути захищено в судовому порядку. На підставі вищевикладеного суд вважає правомірним позов задовольнити повністю. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за нею, суд залишає судові витрати за фактично понесеними.

Outcome: approved