Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

26.03.2019 позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати за нею право власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що в 1998 році вона придбала у [PERSON] житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , про що свідчить розписка. Одразу після укладення угоди вона разом зі своєю родиною вселилися до вказаного житлового будинку та почали вчиняти дії щодо його благоустрою. Опісля вона з [PERSON] домовилися, що після того, як він приведе у відповідність документи на житловий будинок, вони оформлять угоду в нотаріальному порядку. Однак відповідач до теперішнього часу так й не здійснив належним чином підготовку своїх документів до нотаріуса, посилаючись на незадовільний стан здоров`я та похилий вік. По теперішній час позивачка продовжує проживати в даному будинку, сплачує комунальні послуги, здійснює ремонт тощо. Разом з тим, жодних претензій від будь-кого щодо безпідставності її проживання у даному будинку [PERSON] не отримувала. Враховуючи вищевказані обставини, а саме, добросовісність, відкритість та безперервність (більше 20 років) її проживання у житловому будинку [ADDRESS] , вона змушена звернутися до суду із зазначеним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду відзив, згідно з яким позов визнає, справу просить розглянути за його відсутності. За результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем\~у відповідності до вимог ч.5 ст.200 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Як встановлено\~судом та\~вбачається з\~матеріалів справи,\~17.09.1998\~ [PERSON] отримав\~від [PERSON] \~кошти в\~розмірі 200 грн.\~за житловий\~будинок по [ADDRESS] , що підтверджується наданою копією розписки. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Максимівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області 25.10.2003, [PERSON] одружилася та отримала прізвище « [PERSON] ». Відповідно до довідки № 172 від 13.02.2019, виданої виконавчим комітетом Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, [PERSON] , [INFO] року народження, проживає без реєстрації з 1998 року за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою № 170 від 13.02.2019, виданою виконавчим комітетом Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, житловий будинок та земельна ділянка, площею 0, 35 га, користувачем якого є [PERSON] , відповідно до книги погосподарського обліку знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з витягом з погосподарської книги, виданим виконавчим комітетом Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області за № 171 13.02.2019, [PERSON] відповідно до погосподарської книги є користувачем земельної ділянки, площею 0, 35 га та житлового будинку [ADDRESS] і вона являється головою даного домогосподарства. Відповідно до копії акта обстеження житлово-побутових умов № 163 від 07.02.2019, складеного комісією у складі сільського голови [PERSON] , депутата сільської ради [PERSON] , соціального фахівця [PERSON] , [PERSON] , [INFO] року народження, проживає понад двадцять років [ADDRESS] [ADDRESS] без реєстрації. Має склад сім`ї чоловік [PERSON] , син [PERSON] , [INFO] народження, дочка [PERSON] . Проживають в будинку без реєстрації, постійно. У зв`язку з відсутністю права власності на будинок, не мають можливості зареєструватися в даному будинку. Відповідно до договору купівлі-продажу будинку [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Максимівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області 22.05.2001, [PERSON] померла [INFO] . Заповітом, засвідченим 14.03.1991 головою виконавчого комітету Максимівської ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області, зареєстрованим в реєстрі за № 26, [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON] У свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданому 19.06.1969, у відомостях про матір вказано російською мовою « [PERSON] ». Згідно з довідкою № 303 від 05.04.2002, виданою виконавчим комітетом Максимівської сільської ради [PERSON] померла [PERSON] дійсно проживала в [ADDRESS] з 1990 по день смерті. Проживала одна. На праві власності померла мала житловим будинок в [ADDRESS] , на який заборони/арешту по Максимівській сільській раді немає. Спадкоємці: син [PERSON] , [INFO] , який проживає в [ADDRESS] без прописки. Інших спадкоємців немає. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №\~160129982 від 19.03.2019, відомості щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] відсутні. Факт володіння й користування будинком з 1988 року позивачем визнається відповідачем, отже, відповідно до вимог ст..82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Згідно ст.\~344\~ЦК\~України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344\~ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне\~значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8\~Прикінцевих та\~перехідних\~положень\~ЦК про те, що правила статті 344\~ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що\~ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344\~ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній\~власник майна\~або його правонаступник. У разі\~якщо попередній власник\~нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). З наведенного суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] більше 10 років відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, відповідачем по справі позовні вимоги визнаються, спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, а тому він після більш 10 років такого володіння набув право власності за набувальною давністю на будинок [ADDRESS] . Враховуючи те, що позивач не наполягав на стягненні судових витрат з відповідача, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved