Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 25 листопада 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] сільської ради Варвинського району Чернігівської області, яким просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Варвинський район, с. Гнідинці, вул. Братів Бойко, буд. 3, після смерті [PERSON], яка померла 06 квітня 2007 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно заповіту [PERSON] від 10 грудня 2004 року він є всього її майна на випадок її смерті. Коли [PERSON] 06 квітня 2007 року померла, він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Спадщина складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться в с. Гнідинці по вул. Братів Бойко, 3, та земельної частки (пая). 10 листопада 2015 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай). У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями йому було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житло. Житловий будинок належав померлій, вона все життя проживала в ньому, але право власності на нього не зареєструвала. Таким чином, він не має змоги реалізувати своє право на оформлення права на спадщину на житловий будинок в позасудовому порядку. Позивач в судове засідання не зявився, до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.66). Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.67). Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився. До початку судового засідання від сільського голови [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі представника сільської ради (а.с. 45). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові заяви, матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що згідно заповіту від 10 грудня 2004 року, посвідченого секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Варвинського району Чернігівської області, [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON]. (а.с. 6). 06 квітня 2007 року [PERSON] померла (а.с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок №3 з господарськими будівлями по вул. Братів Бойко в селі Гнідинці Варвинського району Чернігівської області та на право на земельну частку (пай) КСП «Прогрес» с. Гнідинці. Позивач після смерті [PERSON] спадщину прийняв (а.с. 49) та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) КСП «Прогрес» с. Гнідинці (а.с. 63). Однак успадкувати будинок з господарськими будівлями шляхом вчинення нотаріальних дій позивач не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів на нього, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії (а.с. 8). У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З довідки комунального підприємства «Прилуцьке МБТІ» Чернігівської обласної ради № 2047 від 06 жовтня 2015 року вбачається, що право власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Братів Бойко, 3, с. Гнідинці, Варвинський район, станом на 31 грудня 2012 року не зареєстровано (а.с. 11). В технічному паспорті на обєкт нерухомого майна на житловий будинок, виготовленому 10 вересня 2015 року Прилуцьким МБТІ, дана тільки технічна характеристика будівель і споруд та їх оцінка, а власника будинку не зазначено (а.с. 12-16). Факт належності будинку [PERSON] за її життя підтверджується записами в погосподарських книгах (а.с. 17-25), з яких вбачається, що [PERSON] з 1974 проживала в будинку в якості дочки голови сімї, а після смерті матері стала головою сімї. Проте, рішення про визнання права власності на житловий будинок в с. Гнідинці по вулиці Братів Бойко, 3 органом місцевого самоврядування не приймалося. Згідно технічного паспорта житловий будинок по вулиці Братів Бойко, 3 в с. Гнідинці, позначений на схемі під літерою А-1, прибудова, позначена на схемі під літерою а-1, та сарай, позначений під літерою В-1, збудовані в 1974 році. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на той час регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Наявність у погосподарській книзі запису про належність житлового будинку [PERSON] свідчить про те, що за життя вона набула право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований в с. Гнідинці по вулиця Братів Бойко, буд. 3. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права власності на це майно. Згідно ст. 5 ЦК України до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення. За таких обставин, будинок [PERSON], який перейшов у спадщину [PERSON], належав спадкодавиці на праві власності і подальша зміна законодавства не позбавила її набутого та зареєстрованого в погосподарських книгах права власності на нього. Позивач прийняв спадщину після смерті своєї тітки [PERSON], оскільки отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) ділянки, однак не може оформити спадщину на будинок через відсутність правовстановлюючих документів. Статтями 15, 16, 20 \~ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. Право власності на будинок за [PERSON] не може бути визнано та зареєстровано, оскільки, згідно п. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не приймати її. Позивач [PERSON] виявив свою волю на прийняття спадщини шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно. Інших спадкоємців за заповітом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований в с. Гнідинці по вулиці Братів Бойко, буд. 3, та спадкоємців, що мають право на обовязкову частку в спадщині, немає. [PERSON] сільська рада не оспорює право власності на будинок, заперечень проти позову до суду не направила. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі наведеного,

Outcome: approved