Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно, в якому просить суд: -встановити юридичний факт, що позивач постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто 31 грудня 2013 року; -визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 5,93 гектарів, кадастровий номер 6325184500:01:03:123, що знаходиться на території Тернівської сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 31 грудня 2013 року, яка успадкувала земельну ділянку після смерті [PERSON], померлої 21 червня 2013 року, якій земельна ділянка належала згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії 1-ХР №084617 виданого 26 березня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю №140; -визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 3,81 гектарів, кадастровий номер 6325184500:03:009:0071, що знаходиться на території Тернівської сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 31 грудня 2013 року, яка успадкувала земельну ділянку після смерті [PERSON], померлої 21 червня 2013 року, якій земельна ділянка належала згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №001630 виданого 04 березня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю №36; -визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 1,13 гектарів, кадастровий номер 6325184500:01:017:0017, що знаходиться на території Тернівської сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 31 грудня 2013 року, яка успадкувала земельну ділянку після смерті [PERSON], померлої 21 червня 2013 року, якій земельна ділянка належала згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №001629 виданого 04 березня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю №35. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 21 червня 2013 року в с.Тернова Харківського району померла двоюрідна сестра позивача [PERSON]. Її мати [PERSON] та мати позивача [PERSON] були рідними сестрами. При життя, позивач з двоюрідною сестрою були в хороших стосунках, спілкувалися. Позивач часто приїздив до [PERSON] допомагав їй, та на її прохання виконував різну чоловічу роботу по господарству. Згідно з довідки Тернівської сільської ради від 21.11.2016, на день смерті померла була зареєстрована за адресою: [INFO], разом із своєю дочкою [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила її в нотаріальній конторі на своє імя. Спадщина складалося з належного [PERSON] на момент смерті майна: земельної ділянки площею 5,93 гектарів, кадастровий номер 6325184500:01:03:123, що знаходиться на території Тернівської сільської ради, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії 1-ХР №084617 виданого 26 березня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю №140; земельної ділянки площею 3,81 гектарів, кадастровий номер 6325184500:03:009:0071, що знаходиться на території Тернівської сільської ради, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №001630 виданого 04 березня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю №36; земельної ділянки площею 1,13 гектарів, кадастровий номер 6325184500:01:017:0017, що знаходиться на території Тернівської сільської ради, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №001629 виданого 04 березня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю №35. Після смерті [PERSON], а саме, з 21 червня 2013 року, позивач переїхав до с.Тернова, та став мешкати спільно з [PERSON] в будинку по вулиці Федорівській, 246, вів з нею спільне господарство. 31 грудня 2013 року [PERSON] раптово помирає. Згідно з довідкою виконавчого комітету Тернівської сільської ради від 24.04.2017 №321 станом на 31.12.2013 [PERSON] була зареєстрована в [INFO], та разом з нею мешкав [PERSON]. Позивач являється спадкоємцем пятої черги після своєї племінниці [PERSON], відповідно до статті 1265 ЦК України. У видачі свідоцтва про право на спадщину державний нотаріус позивачу відмовила, у звязку з відсутністю доказів, які стверджують факт прийняття позивачем спадщини після смерті спадкодавця та відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відтак, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх цивільних справ. Згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2017 року позов [PERSON] залишено без руху, у звязку з недотриманням вимог ст.119 ЦПК України та надано позивачу строк для усунення недоліків визначених ухвалою. 22 листопада 2017 року до суду від представника позивача [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги від 11.11.2017, надійшла заява про усунення визначених ухвалою суду недоліків. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2017 року витребувано з Першої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області відомостей про те, хто звертався до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини чи про відмову у прийнятті спадщини після смерті [PERSON], померлої 31 грудня 2013 року, та [PERSON], померлої 21 червня 2013 року, а також чи є відомості про складання заповітів від їх імені та чи видавалися будь-кому свідоцтва про право на спадщину. В судове засідання позивач [PERSON] повідомлений про час, дату та місце розгляду справи не зявився. Від представника позивача [PERSON], яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги від 11.11.2017, до суду надійшла заява, в якій вказано, що представник просить суд розглядати справу у її відсутність та відсутність позивача, підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Тернівської сільської ради повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи не зявився. До канцелярії суду надано заяву за підписом голови Тернівської сільської ради [PERSON], в якій вказано, що сільська рада не заперечує проти позову та просить розглядати справу у відсутність їх представника. Враховуючи, що в судове засідання не з'явилися всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. 15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України. Відповідно до пункту 9 статті 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність учасників справи щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, а також обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Судом встановлено, що 21 червня 2013 року померла [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №399221 виданого 25.06.2013 Тернівською сільською радою Харківського району Харківської області. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалася зі всього належного їй на день смерті майна, зокрема: -земельної ділянки площею 5,93 гектарів, кадастровий номер 6325184500:01:03:123, що знаходиться на території Тернівської сільської ради, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії 1-ХР №084617 виданого 26 березня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю №140; -земельної ділянки площею 3,81 гектарів, кадастровий номер 6325184500:03:009:0071, що знаходиться на території Тернівської сільської ради, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №001630 виданого 04 березня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю №36; -земельної ділянки площею 1,13 гектарів, кадастровий номер 6325184500:01:017:0017, що знаходиться на території Тернівської сільської ради, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №001629 виданого 04 березня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю №35. Згідно інформації з виконавчого комітету Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області за вих.№800 від 21.11.2016, [PERSON] станом на день смерті - 21 червня 2013 року була зареєстрована і мешкала за адресою: с.Тернова, вулиця Федорівська, 246, Харківського району Харківської області, а разом з нею станом на 21 червня 2013 року була зареєстрована її донька [PERSON]. Родинний звязок між спадкодавцем [PERSON], померлою 21 червня 2013 року, та [PERSON], підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України за №0017942142 від 20.04.2017 та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за №0016736130 від 07.06.2016. Як вбачається з інформації державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області [PERSON] за вих.№110/02.14 від 23.01.2018, після померлої 21 червня 2013 року [PERSON] з заявою про прийняття спадщини на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця звернувся двоюрідний брат померлої [PERSON]. Заяви від інших спадкоємців до держноткотори не поступали. Свідоцтво про право на спадщину держноткотора не видавала. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями статті 1257 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадщину у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. За змістом статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], померлої 21 червня 2013 року, була її донька - [PERSON], яка прийняла спадщину в порядку вимог частини третьої статті 1268 ЦК України. Однак, [PERSON] не встигла оформити свої права на спадщину після смерті матері, та 31 грудня 2013 року померла (підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №584093 виданого повторно 22.04.2017 Орджонікідзевським районним у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області). У відповідності до інформації з виконавчого комітету Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області за вих.№321 від 24.04.2017, станом на 31 грудня 2013 року за адресою: с.Тернова, вулиця Федорівська, 246, Харківського району Харківської області, була зареєстрована [PERSON], з нею разом мешкав, але не був зареєстрований [PERSON]. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з розясненнями Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати й факти, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відтак, судом встановлено з наданих до суду документів, що [PERSON] постійно проживав, за адресою: с.Тернова, вулиця Федорівська, 246, Харківського району Харківської області, разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто станом на 31 грудня 2013 року. Як вбачається з інформації державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області [PERSON] за вих.№111/02.14 від 23.01.2018, після померлої 31 грудня 2013 року [PERSON] із заявами про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто із спадкоємців не звертався, спадкова справа не відкрита. Свідоцтва про право на спадщину держнотконтора не видавала. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями статті 1257 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадщину у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Згідно частини першої статті 1265 ЦК України, у пяту чергу на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до положень статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, з наданих до суду документів та приймаючи до уваги обставину, що факт сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини встановлено даним рішенням, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем пятої черги після [PERSON], померлої 31 грудня 2013 року, є її двоюрідний дядько [PERSON]. Згідно статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Натомість, державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлої 31 грудня 2013 року, було відмовлено, у звязку з тим, що не надано документів, що стверджують факт прийняття спадщини та підтверджуються право власності на спадкове майно. Таким чином, у зв'язку з тим, що позивач позбавлений можливості оформити спадщину у встановленому законом в позасудовому порядку, він був змушений звернутися в суд з позовом про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно. Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п.45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії», згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Підставою звернення позивача до суду з даним позовом є неможливість оформлення ним права на спадщину у нотаріуса з причин відсутності документів, які стверджують факт прийняття позивачем та відсутністю правовстановлюючих документів на майно, що входить до складу спадщини. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на викладене, позивач [PERSON] як єдиний спадкоємець пятої черги спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 31 грудня 2013 року, а відтак спадкує все майно померлої. Враховуючи викладене, суд вважає позивача таким, що набув права власності на спадкове майно, а саме на: -земельну ділянку площею 5,93 гектарів, кадастровий номер 6325184500:01:03:123, що знаходиться на території Тернівської сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 31 грудня 2013 року, яка успадкувала земельну ділянку після смерті [PERSON], померлої 21 червня 2013 року, якій земельна ділянка належала згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії 1-ХР №084617 виданого 26 березня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю №140; -земельну ділянку площею 3,81 гектарів, кадастровий номер 6325184500:03:009:0071, що знаходиться на території Тернівської сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 31 грудня 2013 року, яка успадкувала земельну ділянку після смерті [PERSON], померлої 21 червня 2013 року, якій земельна ділянка належала згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №001630 виданого 04 березня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю №36; -земельну ділянку площею 1,13 гектарів, кадастровий номер 6325184500:01:017:0017, що знаходиться на території Тернівської сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 31 грудня 2013 року, яка успадкувала земельну ділянку після смерті [PERSON], померлої 21 червня 2013 року, якій земельна ділянка належала згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №001629 виданого 04 березня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю №35. Згідно статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved