Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що [INFO] померла його бабця [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з середньої земельної частки в розмірі 2,07 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Ожидівської сільської ради Буського району Львівської області. Позивач та його брат, відповідач [PERSON] є спадкоємцями за законом після смерті бабці, відповідач від прийняття спадщини відмовивляється в користь брата, інших першочергових спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно, немає. Після смерті бабці позивач фактично прийняв спадщину, однак до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, не звертався, оскільки відсутній оригінал Сертифікату на право власності на землю, а видача дублікату такого спадкоємцям, чинним законодавством не передбачена. Просить суд визнати за ним право на дане спадкове майно. Позивач до початку підготовчого судового засідання, подав письмову заяву, в якій просить справу просить слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] до початку підготовчого судового засідання, подав письмову заяву, в якій просить справу просить слухати у його відсутності, позов визнає, на дане спадкове майно не претендує. Представник відповідача Ожидівської сільської ради також подав лист з проханням справу слухати у його відсутності, заперечення проти позову, відзив на такий, не подав. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Буському районі за викликом суду не з`явився, хоча належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як встановлено, [INFO] померла бабця позивача [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Ожидівською сільською радою Буського району Львівської області 06.01.1998 року, актовий запис № 6. Померлій на праві власності належала земельна частка (пай) площею 2,43 умовних кадастрових га., із земель НААГ «Нове життя», (Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ЛВ № 0156397 від 01.10.1996 р.). Однак, з листа Відділу у Буському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області вбачається, що на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації «Про затвердження технічної документації «Про внесення змін до проекту роздержавлення та приватизації земель НААГ «Нове життя» від 15.03.2000 р. № 125, розрахована частка [PERSON] становить 2,07 умовно кадастрових га. Така і входить до складу спадщини. Як встановлено, спадкодавець заповіту не залишила. Позивач є онуком померлої та спадкоємцем за законом до даного майна. Крім нього, спадкоємцем до даного майна є його брат [PERSON] . Останній на означене спадкове майно не прендує, відмовляється від прийняття такого в користь брата, про що подав письмову заяву. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 529 - 532 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємцями за законом у рівних частках є діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, онуки і правнуки померлого, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем (перша черга), а також брати і сестри, дід та бабка померлого (друга черга). Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їх цільового призначення. Реалізувати своє законне право спадкування на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не може, так як відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю у зв`язку з його втратою. Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить, тому кладе їх в основу рішення. Враховуючи вище викладене, те що відповідач позов визнає, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивач набув права власності на спадкове майно на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved