overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

31.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, посилаючись на те, що з 05.03.1997 року він перебуває з нею у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачкою. З грудня 2013 року шлюбні відносини між подружжям фактично припинені з причини відсутності взаємоповаги та взаємопорозуміння, в сім*ї часто виникають сварки, що призвело до втрати поваги та довіри один до одного. Вважає, що сім*я роспалася і зберегти її не можливо, тому просить шлюб з відповідачкою розірвати. До початку судового засідання позивач надав письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути без його участі. Позивач на позові наполягає, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з*явилася, подала письмову заяву, згідно до якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище "[PERSON]". Вивчивши письмові пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом фактично встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.03.1997 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 70 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] на ім*я [PERSON], (а.с.6), копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 29.12.2008 року. (а.с.7). Шлюбні відносини між подружжям припинені з грудня 2013 року шлюбні відносини між подружжям фактично припинені з причини відсутності взаємоповаги та взаємопорозуміння, в сім*ї часто виникають сварки, що призвело до втрати поваги та довіри один до одного. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, остаточно вважає, що їх подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе та суперечить його інтересам. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено саме такі обставини, а тому необхідно позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

31.03.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунтування своїх позовних вимог вказувала, що 15.07.2006 року уклала шлюб з [PERSON], від якого мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Належної добровільної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Позивачка у позовній заяві просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивачка в судове засідання не з*явилася, у заяві на ім*я суду просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з*явився, у заяві на ім*я суду просив справу слухати у його відсутності, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частина 3 ст. 181 та ст. 183 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх матері або батька, або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на утримання дітей, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого 15.07.2006 року відділом РАЦС по м. Вознесенську Вознесенського МРУЮ Миколаївської області, актовий запис № 154, від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, де батьком вказаний - "[PERSON]" (а.с. 2). Відповідач працездатний та має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

31.03.2015 року до суду з позовною заявою звернулась [PERSON] (далі Позивач) з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про розірвання шлюбу, який зареєстровано 29.08.1987 року. Свої вимоги мотивує тим, що від спільного шлюбу мають двох спільних дітей, які на даний час є повнолітніми. Шлюбні відносини фактично припинено з 2014 року, спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна не має. З 2003 року сімя фактично перебуває на її утриманні. Також Відповідач зловживає спиртними напоями. На примирення не згодна, а тому відповідний час надавати не вбачається можливим. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила час на примирення не надавати та розірвати шлюб. Відповідач не з'явився, про причину своєї неявки не повідомив. З огляду на належне повідомлення Відповідача, справа призначена в порядку заочного розгляду, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно з копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 658 від 29 серпня 1987 року, складений відділом ЗАЦС Дніпродзержинського міськвиконкому, Відповідач зареєстрував шлюб із [PERSON] (Позивачка). Матеріалами справи встановлено та Відповідачем в порушення статей 10 та 60 ЦПК України не спростовано, що шлюб фактично перестав існувати з 2014 року. Головною причиною розпаду сім'ї є причини психологічного характеру, непорозуміння та сварки з приводу побутових питань. Виходячи з положень ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що розірвання шлюбу є дійсною волею позивачки, фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені, на день розгляду справи примирення між ними не відбулося, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідач в порушення вимог статей 10 та 60 ЦПК України не надав суду доказів, які б виключали можливість розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 8 ст. 235 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач виявила бажання залишити шлюбне прізвище " Зікрач". Розподіл судових витрат здійснити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме стягнути з Відповідача на користь Позивача понесені витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

31.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за опалення та підігрів води, вказуючи, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS], та являються абонентами КП «Харківські теплові мережі». За період з 01.06.2008 року по 01.03.2015 року відповідачі несвоєчасно та не в повному обсязі оплачували послуги з централізованого опалення та підігріву води, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 4831,43 грн. Просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму та судові витрати у справі. Представник позивача та відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином, просили про розгляд справи за їх відсутності. Крім того, відповідачі надали заяви про застосування до спірних правовідносин позовної давності. За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи у відсутність сторін та ухвалення рішення у справі на підставі наявних матеріалів, відповідно до ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі є абонентами Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», мешкають за адресою: [ADDRESS], та користуються послугами з централізованого опалення та водопостачання, наданими позивачем. Опалювальна площа квартири складає 24 кв.м., квартира не приватизована. Згідно розрахунку позивача, за період з 01.06.2008 року по 01.03.2015 заборгованість відповідачів по сплаті наданих послуг опалення та підігріву води становить 4831,43 грн. Статтею 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну, теплову енергію та інші послуги) стягується крім квартирної плати по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Згідно п. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-ІV від 24.06.2004 року - користувач зобов'язаний своєчасно, у встановлений строк, сплачувати надані послуги. У випадку наявності засобів по квартирного обліку холодної та гарячої води та теплової енергії - щомісячно знімати показання та сплачувати вартість наданих послуг за цими показаннями та встановленими тарифами. Враховуючи, що відповідачами було порушено право позивача на отримання плати за надані послуги, проте ним без поважних причин пропущена позовна давність, про застосування якої просять відповідачі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, а саме в межах позовної давності, у зв'язку з чим стягує з відповідачів заборгованість за період з 01.03.2012 року по 01.03.2015 року у розмірі 2284,10 грн. Судові витрати у справі судом стягуються, виходячи з положень ст.88 ЦПК України, а саме з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., у рівних частках з кожного. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

31.03.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 07 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ" та [PERSON] укладено Кредитний договір №ІKCASHSTG.153879.001. Відповідно п.п. 1.1-1.10 кредитного договору, Банк надає Відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності грошові кошти на умовах, визначених договором: Кредит надається в сумі 36200,00 грн.; Термін користування Кредитом до 06 серпня 2016р.; Процентна ставка за користування кредитом 0,001 % річних. Позивач зазначає, що Банк виконав свої обов'язки згідно приписів кредитного договору №IKCASHSTG.153879.001 від 07.08.2013р. у повному обсязі, однак Відповідач свої зобов'язання, передбачені Кредитним договором, не виконує. Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору Відповідач зобов'язаний сплачувати кредит, комісію та відсотки щомісяця, з 1-го по 10-е число кожного місяця. При несплаті кредиту, комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. Згідно з п. 6.1. Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом Банк нараховує Позичальнику відсотки в розмірі 36,00% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Позивач вказує, що Відповідач припинив сплату процентів, у зв'язку з чим, прострочена заборгованість по сплаті процентів станом на 11.02.2015р. становить 4694,41 грн. Також позивач зазначає, що відповідно до п. 2.4 Кредитного договору Позичальник погашає кредит згідно графіку з 1-го по 10-е число кожного місяця, але Відповідач припинив погашати основний борг у зв'язку з чим, станом на 11.02.2015р. прострочена заборгованість по сплаті кредиту становить 17101,60 грн. Відповідно до п. 1.6. Кредитного договору, Відповідач сплачує Банку щомісячну комісію за надання кредитних коштів в розмірі 3% від суми кредиту по договору, але, за твердженням Позивача, Відповідач припинив сплачувати комісію і станом на 11.02.2015р. заборгованість по сплаті комісії становить 19548,00 грн. Відповідно до п.п. 3.1.9, 3.l.11 Кредитного договору №ІКСАSНSТG.153879.001 від 07.08.2013р. при порушенні Позичальником зобов'язань, передбачених умовами даного договору, Банк на свій розсуд має право змінити умови договору - зажадати від Позичальника дострокового повернення Кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі. При цьому, згідно ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України, щодо зобов'язань, строк виконання яких не настав, вважається що строк настав та Позичальник зобов'язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду і відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов'язання за договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Позивач зазначає, що

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

31.03.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання особи таким, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач за вищевказаною адресою не проживає з 2012 року, її особистих речей там не має та не сплачує кошти на оплату комунальних послуг. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлялась через оголошення у пресі, що відповідає вимогам п. 9 статті 74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення, допитавши свідків [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки КП "ЖЕК-10" Чернігівської міської ради в квартирі [ADDRESS] станом на 25.03.2015 року зареєстровані [PERSON], її онук [PERSON] та піднаймач [PERSON] Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт не проживання відповідача в квартирі [ADDRESS] понад встановлені законом строки. Таким чином, судом вважається доведеним той факт, що відповідач у спірній квартирі не проживає без поважних причин понад встановлені законом строки, у зв'язку з чим втратила своє сервітутне право на житло. На підставі вищевикладеного, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

31.03.2017 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], третьої особи - Універсальна товарна біржа "Віконт-Т", Третя Миколаївська держава нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу №1783 від 06.09.1999 року 12/50 часток домоволодіння [ADDRESS] укладеного між [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони, зареєстрований Універсальною товарною Біржею «Віконт-Т» - дійсним. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, надав згоду на ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Як встановлено в судовому засіданні, 06 вересня 1999 р., [PERSON] та [PERSON] купили 12/50 часток домоволодіння [ADDRESS] у [PERSON]. Укладений договір був оформлений і засвідчений Універсальною товарною біржою «Виконт-Т» за №1783 від 06 вересня 1999 р. 12/50 часток домоволодіння [PERSON] та [PERSON] були прийняті від продавця і гроші за них виплачені, право власності на 12/50 часток домоволодіння [ADDRESS], було зареєстровано в МБТІ під №3138. Відповідач жодних майнових претензій не висував і не пред'являє. [INFO] року померла [PERSON]. Всі умови договору сторонами по угоді виконані в повному обсязі, однак у порушення ст.227 ЦК України, договір нотаріально не засвідчений. У відповідності зі ст. 47 ч.2 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. На підставі викладеного, позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

31.05.2009 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 06, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-АМ № 070652. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Позивач обґрунтовує свою заяву тим, що подружнє життя у них з відповідачкою не склалося, оскільки вони різні за характерами та звичками люди через що між ними виникали постійні сварки та непорозуміння, що зробило їхнє спільне життя неможливим і призвело до того, що вони фактично припинили свої подружні стосунки . На даний час спір про майно у сторін відсутній. Дочка після розірвання шлюбу проживатиме разом з відповідачкою, позивач братиме участь у вихованні та утриманні дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява, в якій він підтримує позов і просить розглянути справу у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій позовні вимоги визнала, просить слухати справу у її відсутність. Прізвище після розірвання шлюбу просить залишити їй "Хмарук ". Оскільки сторони в судове засідання не явилися, на підставі ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, про що надав суду заяву відповідного змісту, а відповідачка не заперечує проти його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги те, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, а тому позов підлягає задоволенню. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка не виявила бажання змінювати своє теперішнє прізвище. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

31.05.2012 року [PERSON] позичив у [PERSON] 30000 гривень строком на два роки під 10 % річних. На підтвердження отриманих коштів [PERSON] написав розписку. Позичальник скористався коштами, однак, свої зобовязання належним чином не виконує, борг не повертає. За таких підстав [PERSON] звернуласяся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Представник позивачки [PERSON] - Примакова В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтверджує. Просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по договору позики, відсотки за користування грошима, відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 гривень, а всього 45500 гривень, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з"являється, про причини неявки суд не повідомляє, будучи належним чином повідомленим про місце, час розгляду справи, заяви про розгляд справи у його відсутність не надав, тому відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України відповідач, який належним чином, повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши надані докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог як доведених. Отримання [PERSON] коштів від [PERSON] в сумі 30000 гривень підтверджується розпискою [PERSON] від 31.05.2012 року (а.с. 12-35), розрахунком по кредиту (а.с. 9), паспортними даними [PERSON] (а.с. 5-7). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 1054 ЦК України передбачає зобов"язання згідно яких Кредитодавець дає грошові кошти, а Позичальник повертає. Однак, [PERSON] допустив значні порушення, а тому у нього заборгованість станом на 22.02.2017 року склала 45500 гривень. На підставі викладеного суд вважає, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved