Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

22 жовтня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову посилається на те, що від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час син навчається в групі К13 І курс Державного навчального закладу «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» за професією «Кухар» на денній формі навчання, термін навчання з 01.09.2020 року по 19.01.2022 року. У зв`язку з навчанням син не працює, потребує матеріальної допомоги зі сторони батьків. Витрати пов`язані з оплатою навчання, придбанням підручників та канцелярських приналежностей, проїздом, проживанням, харчуванням несе вона, оскільки працює у відділі культури Шепетівської міської ради Хмельницької області. Однак її доходів не вистачає на утримання дитини самостійно. Відповідач є здоровим працездатним чоловіком, на утриманні має неповнолітню дитину від іншого шлюбу, офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, відтак має змогу сплачувати аліменти на утримання сина. А тому, просить стягувати з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 22 жовтня 2020 року до закінчення навчання, але не довше чим до досягнення сином двадцяти трьох років. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2020 року відкрито спрощене провадження в справі та призначено судовий розгляд о 10 год. 00 хв. 04 грудня 2020 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала заяву, у якій просила розгляд справи провести у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просив розгляд справи провести у його відсутність, позов визнав в повному обсязі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши думки учасників справи, викладені у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з огляду на наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати її до 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Виходячи з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 жовтня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шепетівського міського управління юстиції Хмельницької області. Згідно рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 липня 2013 року з відповідача [PERSON] стягувалися аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 07 червня 2013 року і до досягнення сином повноліття. З довідки №19 від 02 вересня 2020 року, виданої директором Державного навчального закладу «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі», слідує, що [PERSON] є студентом І курсу, група К13, професія «Кухар», денної форми навчання. Регіональне замовлення, отримує стипендію. Термін навчання з 01 вересня 2020 року по 19 січня 2022 року. Відповідно до довідки про склад сім`ї №145 від 21.10.2020 року, виданої головою квартального комітету №1, [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] та до складу її сім`ї входить син [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на навчанні в ДНЗ «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі». Відповідно до ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього кодексу, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інших обставин, що мають істотне значення. Крім того, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є повнолітнім, продовжує навчання, не працює, а тому потребує матеріальної допомоги батьків. Позивач [PERSON] працює у відділі культури Шепетівської міської ради Хмельницької області, за період з 01 квітня 2020 року по 30 вересня 2020 року отримала дохід в розмірі 46181 грн. 67 коп., що стверджується даними довідки про доходи №106 від 12 жовтня 2020 року. Витрати для забезпечення навчання сина (проживання у гуртожитку, придбання навчальних посібників, канцелярських товарів, продуктів харчування, товарів загального вжитку та проїзд) несе його мати [PERSON] . Однак, позивач не в змозі самостійно матеріально забезпечити навчання сина, а відповідач в добровільному порядку не надає коштів на навчання дитини. Відповідач [PERSON] працює у виробничому підрозділі локомотивне депо Шепетівка регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» на посаді слюсара з ремонту рухомого складу 5 розряду, отже має постійний дохід і можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 1 ст. 201 СК України, до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дітей застосовуються норми статей 187,189-192, 194-197 цього Кодексу. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18) щодо застосування статті 199 СК України, який полягає у тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Оцінивши в сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги до його закінчення, оскільки для забезпечення такого навчання необхідні кошти на здійснення плати за проживання у гуртожитку, придбання підручників, канцтоварів, проїзду, продуктів харчування, товарів загального вжитку, а відповідач, який є батьком дитини, працює та отримує постійний дохід, згідний та спроможний надавати сину таку допомогу на період його навчання, про що свідчить надана ним до суду заява про визнання позову. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним та має заробіток, визнання ним розміру аліментів, визначеного позивачем, що не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, можливість одержання [PERSON] матеріальної допомоги від матері [PERSON] , яка також є працездатною та має заробіток, а тому приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі визначному позивачем, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не довше чим до досягнення сином двадцяти трьох років. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з тим, що позивач відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню у розмірі 840 грн. 80 коп. відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст.182,191,199-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved