Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що 01 червня 2014 р. він позичив [PERSON] кошти у сумі 20000 доларів США, а вона у свою чергу надала розписку та зобов'язалася сплачувати проценти за користування коштами у сумі 800 доларів США щомісячно та повернути основну суму боргу до 31.12.2014 р. У зв'язку з тим, що станом на 01.01.15 р. [PERSON] йому не повернула ні основний борг, ні проценти за користування боргом, він звернувся до суду з позовом про стягнення з неї суми основного боргу та процентів за період з 01.06.14 р. по 15.01.15 р. Рішенням Котовського міськрайсуду Одеської області від 24.03.15 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 316000 (триста шістнадцять тисяч) грн. основного боргу; 82160 процентів за користування коштами; 3654 грн. відшкодування сплаченого судового збору; а всього 401814 (чотириста одну тисячу вісімсот чотирнадцять грн.) 40 коп. Станом на 10 січня 2017 р. [PERSON] не виконала рішення Котовського міськрайсуду Одеської області від 24.03.15 р.; рішення Котовського міськрайсуду Одеської області від 01.04.16 р.; та не сплатила суму основного боргу та проценти за користування коштами. Також [PERSON] станом на 05.09.2017 р. проценти за користування коштами з 01.01.16 р. по 05.09.17 р. не повернула та не збирається. Позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь проценти за користування позикою з 01.01.2016 року по 01.09.2017 рік у сумі 432571,44 грн., а також кошти сплачені за судовий збір та на правову допомогу. Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні зменшив вимоги позову та просив стягнути з [PERSON] на його користь проценти за користування позикою з 16.01.2016 року по 01.10.2017 рік у сумі 422862,52 грн., а також кошти сплачені за судовий збір у сумі 4228,62 грн. та на правову допомогу у сумі 3000,00 грн. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про перенесення розгляду справи, у зв'язку з слуханням справи №505/1877/15-ц у касаційній інстанції. Проте, доказів її виклику на судове засідання до касаційної інстанції, суду надано не було. Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні проти перенесення розгляду справи заперечував, у зв'язку з необґрунтованістю клопотання відповідачки та закінченням передбачених ст.157 ЦПК України строків розгляду цієї справи. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Згідно положень ст.169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі неявки сторони в судове засідання. Згідно ч.1 ст.157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів одного місяця. Провадження у справі відкрито 12.01.2017 року. Отже у суду не має передбачених законом підстав для чергового відкладення справи, оскільки визначений ст.157 ЦПК України строк на розгляд справи уже закінчився. Тому суд відмовив відповідачці у задоволенні її клопотання про чергове відкладення справи за її заявою. У зв'язку з відсутністю у судовому засіданні відповідачки та з урахуванням закінчення передбачених ст.157 ЦПК України строків розгляду цієї справи, справу розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Встановлено, що 01 червня 2014 року між сторонами по справі, [PERSON] та [PERSON], був укладений договір позики (усний), на підтвердження даного договору відповідачка по справі, [PERSON], власноруч написала розписку за своїм власним підписом (розписка від 01 червня 2014 року) про отримання від позивача по справі, [PERSON], грошових коштів у сумі 20000 доларів США зі сплатою щомісячно відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 800 доларів США, натомість відповідачка зобов'язалася повернути позивачу грошові кошти не пізніше 31 грудня 2014 року. Однак в зазначений у розписці про надання позики термін, [PERSON] кошти позивачу, [PERSON], не повернула. Про причини не повернення боргу нічого не пояснює. Під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобов'язання. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 березня 2015 року, стягнуто з [PERSON], ІПН [NUMBER], на користь [PERSON], ІПН [NUMBER], грошові кошти за договором позики у вигляді: боргу в сумі 316000 грн., процентів за користування позикою у розмірі 82160 грн., витрат на правову допомогу у сумі 4000 грн., оплата послуг банка в сумі 40 грн., оплата послуг Реєстраційної служби 54,40 грн. та відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 3654 грн., а всього 405908 (чотириста п'ять тисяч дев'ятсот вісім) грн., 40 коп. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 02 грудня 2015 року, вищевказане рішення було скасовано в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у сумі 4000 грн., витрат на оплату послуг банка у сумі 40 грн., оплати послуг Реєстраційної служби у сумі 54,40 грн., і в задоволенні позовних вимог в цій частині було відмовлено. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 01 квітня 2016 року, стягнуто з [PERSON], ІПН [NUMBER], на користь [PERSON], ІПН [NUMBER], грошові кошти, що становлять проценти за користування позикою у розмірі 9600 доларів США, що за курсом НБ України станом на 18 січня 2016 року 26,00 грн. за один долар США, становить 249600 грн., а також судові витрати у вигляді сплаченого судного збору 2500 грн. та надання правової допомоги 3000 грн., а всього 255100 (двісті п'ятдесят п'ять тисяч) грн. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2016 року, змінено рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 01 квітня 2016 року, в абзаці другому резолютивної частини рішення цифри та букви: «2500 грн.» замінено цифрами та буквами: «2496 грн.», цифри та слова: «255100 (двісті п'ятдесят п'ять тисяч) грн..» замінено цифрами та словами: «255096 (двісті п'ятдесят п'ять тисяч дев'яносто шість) гривень», в іншій частині рішення залишено без змін. Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання за договором позики, рішення судів не виконує, борг не повертає. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Отже, оскільки відповідач, підписавши розписку, взяв на себе зобов'язання щодо повернення боргу, яких не виконав, тому у позивача є підстава вимагати його виконання. За змістом ст. 536 ЦК та відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої, третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника і поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Враховуючи, що рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 березня 2015 року про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за договором позики не виконано до теперішнього часу, то кредитодавець має право на стягнення процентів за користування позиченими коштами до остаточного виконання вказаного судового рішення. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2016 року з відповідачки були стягнуті проценти за користування грошовими коштами за період з 15.01.2015 року по 15.01.2016 рік. Враховуючи, що відповідач [PERSON] до теперішнього часу борг не повернула, суд прийшов до висновку, що з неї слід стягнути на користь позивача проценти за користування грошовими коштами. Згідно розрахунку позивача ця сума складає 422862,52 грн. з розрахунку: 20,5 х 800 х 25,7843 = 422862,52, де 20,5 - кількість місяців у періоді; 800 - проценти за користування грошовими коштами у доларах США; 25,7843 курс долара до гривні. Згідно судової практики розмір боргу визначений у валюті стягується судом у гривні по курсу на день ухвалення рішення. Офіційний курс дол.США до гривні станом на 12.10.2017 року складає 26,53 грн. за один дол.США. Однак, приймаючи до уваги те, що позивач просив стягнути з відповідачки суму боргу з його розрахунку курсу НБУ, а також те, що суд не може виходити за межі поставлених позивачем позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню сума боргу за договором позики у розмірі 422862,52 грн.. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачену ним суму судового збору у розмірі 4228,62 грн. Також позивач просив стягнути з відповідачки витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011року, встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Суду надано докази понесення позивачем витрат на правову допомогу та розрахунок розміру витрат на правову допомогу, тому з відповідачки підтягаються стягненню на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн., що були сплачені ним згідно квитанції №N0Z5G37010 від 10.01.2017 року.

Outcome: approved