Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Ясеневопільнівської сільської ради, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 68,70 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в межах Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області за сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданим [PERSON]. Позовні вимоги мотивувала тим, що її чоловік [PERSON], який проживав у с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, помер [INFO]. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 68,70 в умовних кадастрових гектарах в межах Ясеневопільнівської сільської ради, про що в Книзі видачі сертифікатів зроблено запис за № 1134 від 21.02.2001 р. Оригінал сертифіката втрачено. Рішенням Городенківського районного суду від 25.06.2008 р. по цивільній справі № 2-о-50/2008 задоволено заяву прокурора в інтересах Ясеневопільнівської сільської ради та визнано відумерлою спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], а саме - право на земельну частку (пай) розміром 68,70 кад. один. та передано її територіальній громаді Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06.04.2016 р. згадане рішення Городенківського районного суду скасоване. На час смерті чоловіка [PERSON] разом з ним по [ADDRESS] проживала його дружина, позивачка [PERSON], вели спільне господарство. До складу спадщини входить право спадкодавця на земельну частку (пай) розміром 68,7 в умовних кадастрових гектарах, яке позивачка має намір успадкувати. Грошова оцінка земельної частки (пай) розміром 68,70 на території Ясеневопільнівської сільської ради на 2016 р. становить 68431,1 грн. Звернувшись до нотаріуса, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, позивачка отримала відмову з посиланням на відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, тому звернулась в суд з даним позовом. В судове засідання сторони не з'явились, подали заяви про розгляд справи в їх відсутності. Представник позивача зазначив, що він та позивачка позов підтримують з наведених в ньому підстав. Відповідач - Ясеневопільнівська сільська рада не заперечує щодо задоволення позову. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 05.09.1970 р. С.ЗАГС с. Ясенів-Пільний позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON]. Чоловік позивачки - [PERSON] помер [INFO] у віці 50 років в с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. За змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963р. За ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з ст. 529 згаданого кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Ст. 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 цього кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Довідкою № 204, виданою 08.02.2016 р. виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради стверджено, що на час смерті [PERSON] разом з ним проживала [PERSON], вели спільне господарство. Померлий [PERSON] заповіту не вчиняв. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом є його дружина, позивачка [PERSON]. Оскільки спадкоємець першої черги за законом [PERSON] фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, так як проживала разом з спадкодавцем, визнається, що вона прийняла спадщину. Відповідно до Указів Президента України: від 10 листопада 1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» та від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» - земельний пай це умовна частка землі, визначена у результаті поділу земель, переданих державою у колективну власність, серед членів сільськогосподарського підприємства. Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно п.3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10 листопада 1994 року №666/94 право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Постановою № 730/02-31 від 10.06.2016 р. підтверджено, що позивачка зверталась до державного нотаріуса з приводу видачі їй свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON], їй було відмовлено з посиланням на те, що не надано правовстановлюючих документів, які б посвідчували право на земельну частку (пай) її померлого чоловіка. Згідно повідомлення відділу Держгеокадастру у Городенківському районі від 21.04.2016 р. № 29-28-0.3-411/2-16, вартість земельної частки (паю) розміром 68,7 на території Ясеневопільнівської сільської ради, станом на 2016 р. становить 68431,1 грн.; щодо отримання копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] повідомлено, що у Відділі Держгеокадастру зберігаються оригінали сертифікатів, власники яких отримали Державні акти на право власності на земельну ділянку; при отриманні сертифіката на право на земельну частку (пай) власник розписується у книзі реєстрації сертифікатів, форма якої затверджена Постановою КМ України від 12.10.1995 р. № 801, після чого оригінали сертифікатів знаходяться у громадян. Про те, що на час видачі сертифіката серії [NUMBER] вартість земельної ділянки складала 19667 грн. свідчить Довідка Городенківського районного відділу земельних ресурсів № 17 від 05.05.2001 р. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06.04.2016 р. скасоване рішення Городенківського районного суду від 25.06.2008 р. по цивільній справі № 2-о-50/2008, яким визнано відумерлою спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] - право на земельну частку (пай) розміром 68,7 кад. один. за сертифікатом. Згаданим рішенням також стверджено, що на час смерті [PERSON] разом з ним проживала [PERSON] Із змісту скасованого рішення слідує, що довідкою виконавчого комітету Ясеневопільнівської сільської ради № 125 від 26.03.2008 р. підтверджувалось, що [PERSON] отримав сертифікат серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) розміром 68,7 в умовних кадастрових гектарах, про що в Книзі видачі сертифікатів зроблено запис № 1134. В матеріалах справи наявна ксерокопія згаданого сертифіката. Отже, [PERSON] за життя набув права на земельну частку (пай). Враховуючи наведене, приймаючи до уваги те, що відповідач позов визнає, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 5, 1296, 1297 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved