Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

8 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 19 жовтня 1996 року померла її мати [PERSON], яка при житті праювала в КСП «Каплунівське» та була членом вказаного КСП. Відповідно до Указу Президента України №720 від 08.08.1995 року Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам члени, пенсіонери КСП „Каплунівське, в тому числі й мати позивача [PERSON], мали право на земельну частку (пай), та її прізвище було внесено до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Каплунівське», однак сертифікат на право на земельну частку (пай) вона не отримала. Про порушене право на отримання земельної частки померлої матері позивачу стало відомо лише у березні 2016року, коли вона звернулася до Відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області, де і дізналася, що прізвище її матері було внесено до списку до Державного акту на землю, тому [PERSON] просить суд поновити строк для звернення з заявою до суду та визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 5,79 в умовних кадастрових гектарах за рахунок не витребуваних паїв, розташованих на території Каплунівської сільської ради Краснокутського району в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]. В відкритому судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та прохала їх задовольнити. Представник відповідача Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судовому засіданні при розгляді справи покладався на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання; - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; - одержання КСП цього акта. Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. \~22 липня 1994 року за №3 в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю був зареєстрований Державний акт про право колективної власності на землю КСП «Каплунівське» серії ХР 18-00-000209 та до списку - додатку була включена [PERSON], що підтверджується відповіддю відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 03.03.2016 року №П-40/0-35/6-16. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що мати позивача [PERSON] набула законне право на отримання земельної частки /пай/, а також право на отримання земельної частки /паю/ з не витребуваних паїв, так як була включена до списку осіб, доданого до державного акта КСП «Каплунівське». Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мала право на земельну частку (пай), але сертифікат про право на земельну частку (пай) вона не отримувала. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від\~ 16.04.2004\~ N 7 « Про\~\~\~ практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~ сертифікати\~ на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та\~ видачі державного\~ акта\~ про\~ право\~ власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку,\~ що додається до\~ державного\~ акта\~ на право\~ колективної\~ власності на землю,\~набуває права на земельну частку (пай) з дня\~ видачі\~ цього\~ акта,\~ і\~ в\~ разі\~ його\~ смерті успадкування права на земельний пай\~ здійснюється\~ за\~ нормами\~ ЦК ( 435-15),\~ у\~ тому\~ числі й у випадку,\~ коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на\~ земельну\~ частку\~ (пай). Невнесення\~ до зазначеного вище списку особи,\~ яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку\~(пай). 19 жовтня 1996 року [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ВЛ №030641, видане Каплунівською сільською радою Краснокутського району Харківської області, в звязку з чим сертифікат на право на земельну частку (пай) на її ім'я не був виготовлений і не видавався. \~ Відповідно до ст.524 ЦК України (в ред.1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст.534 ЦК України ( в ред.1964 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. При житті [PERSON] 2 вересня 1996 року був складений заповіт, який посвідчений Каплунівською сільською радою Краснокутського району Харківської області, згідно якого усе своє майно вона заповіла позивачу. На день смерті [PERSON] заповіт не відмінявся і не скасовувався. Як вбачається з відповідей Харківського обласного державного нотаріального архіву від 06 червня 2016 року № 1563/01-21 та Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 01.07.2016 року №996/01-16, спадкоємцем майна [PERSON] є її донька [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви згідно заповіту посвідченого Каплунівською сільською радою 02 вересня 1996 року, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Інших спадкоємців, які б мали обовязкову частку в спадщині, немає. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім того, [PERSON] пропустила строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. Окрім цього, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved