Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

24 березня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Вимоги обгрунтовує тим, що 24 грудня 2011 року з відповідачем [PERSON] уклали договір позики, згідно якого передав відповідачу 6000 доларів США. Вказану суму відповідач зобов'язувався повернути через три місяці, тобто до 24 березня 2012 року, про що написав розписку. Крім того, 06 червня 2012 року з відповідачем [PERSON] уклали договір позики, згідно якого передав відповідачу 1000 доларів США та 2200 євро. Вказану суму відповідач зобов'язувався повернути через три місяці, тобто до 06 вересня 2012 року, про що написав розписку. Він звертався до відповідача з вимогою повернути гроші, проте станом на 23 березня 2015 року [PERSON] борг не повернув, ухиляється від виконання взятого на себе зобов'язання. Загальна сума боргу відповідача складає 7000 доларів США та 2200 євро, що еквівалентно 216807,64 грн. Просить стягнути з відповідача в свою користь заборгованість за договором позики в сумі 216807,64 гривень, а також сплачений судовий збір. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав наведених у позовній заяві, просять його задоволити, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, через оголошення в газеті "Волинь-нова" від 14.05.2015 року №48, причину неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно п.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: копію паспорта позивача (а.с.3), копії розписок про зобовязання [PERSON] повернути позику через три місяці після її отримання (а.с.4,5), та їх оригінали, надані позивачем в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позов є підставний і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] позичив у [PERSON] 6000 доларів США, які зобовязувався повернути через три місяці, тобто до 24 березня 2012 року, та 1000 доларів США і 2200 євро, які зобовязувався повернути через три місяці, тобто до 06 вересня 2012 року, про що написав письмові розписки. Незважаючи на вимогу позивача, відповідач [PERSON] борг не повернув, ухиляється від виконання своїх зобовязань щодо повернення коштів [PERSON], тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики в сумі 7000 доларів США та 2200 євро, що у загальній сумі еквівалентно 216807,64 грн. за курсом Національного банку України станом на час звернення з позовом до суду. До стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені ним судові витрати, а саме за опублікування в газеті Волинь-нова оголошення про судовий виклик відповідача в сумі 120,00 грн., що підтверджується наданою в судовому засіданні квитанцією №16/17 від 30.04.2015 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З огляду на вказане положення суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача понесених ним витрат по оплаті судового збору в розмірі 2168,07 грн. (а.с.1).

Outcome: approved