Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

[PERSON] в особі [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], виконавчого комітету Чорнотисянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання. Позовні вимоги мотивує тим, що позивачці на праві приватної власності належить, в цілій частині, житловий будинок [ADDRESS]. В даному житловому будинку на день звернення до суду крім неї та членів її сім'ї також зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], який є її сином. Відповідач, [PERSON], вже більше п'яти років в будинку позивачки не проживає, а проживає у власному новозбудованому будинку [ADDRESS], Закарпатської області. Зняти з реєстрації з місця проживання відповідача, [PERSON], у добровільному порядку для позивачки являється неможливим, оскільки відповідач від цього відмовляється, що змушує її, як одноосібного власника даного нерухомого майна звернутися до суду за вирішенням даного спору, шляхом прийняття відповідного судового рішення. У зв'язку із реєстрацією в даний час відповідача у належному позивачці на праві приватної власності житловому будинку, порушується її право приватної власності на саме житло, як на власність, так і на право її вільного та безперешкодного використання, володіння та розпорядження за цільовим призначенням. Відповідач не веде з позивачкою спільного господарства, не має з нею спільного бюджету, витрати по утриманню житла не несе. Договору найму житла між ними не укладалося. Просить суд винести рішення, яким визнати громадянина [PERSON], особою, яка втратила право користування приміщеннями будинку [ADDRESS] без його згоди, надавши виконавчому комітету Чорнотисянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області дозвіл на зняття громадянина [PERSON], з реєстрації місця його проживання за адресою: [ADDRESS]. Вирішити питання розподілу судових витрат. Позивачка, [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Представник позивачки [PERSON] надав суду заяву, в якій просить вказану справу провести без його участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити. Відповідач [PERSON], повторно, в судове засідання не з'явився, про час день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Також, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся шляхом через розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзиву та письмових пояснень по справі від відповідача до суду не надходило. Представник відповідача виконкому Чорнотисянської сільської ради в судове засідання не з'явився. Сільський голова Павлючок І.Д. надав суду заяву, в якій просить вказану справу розглянути без участі їх представника, позовні вимоги визнає, просить такі задовольнити. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд, приходить до наступного висновку. Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право власності позивачки, [PERSON], на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №98623162 від 27.09.2017. У відповідності до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до даних будинкової книги, у житловому будинку [ADDRESS], зареєстрований також відповідач по справі: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" в ч.5 ст.3 визначає, що місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. При цьому, формальна наявність реєстрації місця проживання не є підставою для збереження права користування жилим приміщенням. Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житла має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно з ч.1,2 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. З цих норм вбачається, що, по-перше, саме власник визначає коло осіб, які будуть користуватися належним йому жилим приміщенням, а по-друге, право користуванням жилим приміщенням мають члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивачка довела, що з відповідачем, договору найму житла не укладала, за місцем своєї реєстрації [PERSON] не проживає вже більше п'яти років. Відповідач з сім'єю проживає у новозбудованому власному житловому будинку [ADDRESS], що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов громадянки [PERSON] та довідкою виконкому Чорнотисянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області №494 від 21.09.2018. Врахувавши всі зазначені обставини суд вважає, що відповідач втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS]. Всі наведені в судовому засіданні обставини на підтвердження позовних вимог є доведеними, тому позов слід задовольнити у повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved