Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

27.05.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на: земельну ділянку площею 2,57 га, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки № 1 - 5122083800:01:002:0725; кадастровий номер земельної ділянки № 2 - 5122083800:01:001:0537; земельну ділянку площею 2,57 га, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивні вимоги мотивує тим, що письмовою відповіддю нотаріуса Наумову А.М. було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після [PERSON] , померлого [INFO] . 04.03.2020 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами, яким просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з березня 2002 року до часу відкриття спадщини, а саме станом на [INFO] року; визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 2,57 га, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивні вимоги мотивує тим, що письмовою відповіддю нотаріуса йому було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.04.2020 прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні на задоволенні первісних позовних вимог наполягав, проти задоволення зустрічних позовних вимог не заперечував. Відповідач за первісним позовом в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення первісних позовних вимог та наполягала на задоволенні зустрічних позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши думку представника позивача за первісним позовом, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - земельна ділянка площею 2,57 га, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.09.2004 року, зареєстрованого в а реєстрі за №2/4307 (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 478846, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-12-67); - земельна ділянка площею 2,57 га, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №478906, виданого 30.04.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю з №10-12-64. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.10.2007 року (а.с. 108), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 2,57 га, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 478846, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-12-67); земельна ділянка площею 2,57 га, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №478906, виданий 30.04.2002 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю з №10-12-64). Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до заповіту 13.01.2005 року, посвідченого секретарем Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Феклістовою Г.І., зареєстрованого в реєстрі за № 5, [PERSON] заповіла належну їй земельну ділянку площею 2,57 га, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №478906, виданий 30.04.2002 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю з №10-12-64), [PERSON] . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 59818301 від 14.03.2020 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, заповіт [PERSON] від 13.01.2005 року, зареєстрований за № 5, не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обов`язкову частку після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з березня 2002 року до часу відкриття спадщини, а саме станом на 22.10.2007 року, що підтверджено показаннями допитаної в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] . Враховуючи викладене, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину за заповітом, після [PERSON] померлої [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Встановлено, що земельна ділянка площею 2,57 га, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.09.2004 року, зареєстрованого в а реєстрі за №2/4307 (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 478846, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-12-67) не охоплена заповітом, а отже право на спадкування одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється син [PERSON] . Встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №577 від 16.11.2018 року, тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.09.2015 року (а.с. 10), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 2,57 га, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.09.2004 року, зареєстрованого в а реєстрі за №2/4307 (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 478846, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-12-67), яку [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] ; земельна ділянка площею 2,57 га, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки № 1 - 5122083800:01:002:0725; кадастровий номер земельної ділянки № 2 - 5122083800:01:001:0537, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №478880, виданого 30.04.2002 року Муравлівською сільською радою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10-12-65. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43072955 від 25.02.2016 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І., інформація про заповіт складений [PERSON] , померлим [INFO] , відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дочка [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.45); - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 48). Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №107 від 15.02.2016 року, тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Крім того, встановлено, що [PERSON] від спадщини відмовилась. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. за № 893/02-14 від 10.10.2019 року, було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Вислухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у зв`язку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved