Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

17 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт проживання зі спадкодавцем [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 1976 року і по день смерті. В обґрунтування своїх вимог вказує, що [INFO] року, помер її співмешканець [PERSON]. Проживаючи з [PERSON] їхні відносини носила характер сімейних, вони називали один одного чоловіком та дружиною, разом працювали, відпочивали, турбувалися один про одного, допомагали один одному, вели спільне господарство та спільний бюджет, разом відзначали державні та сімейні свята. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,9780 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Ленінської (Грушівської) сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, яка належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 16.05.2016 року Апостолівською райдержадміністрацією. Вона є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті співмешканця належним чином, інші особи, які б претендували на спадкове майно відсутні. 07 липня 2017 року вона звернулася до приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона не може надати документів, що підтверджують її родинні відносини зі спадкодавцем. Оскільки спадкоємці І-ІІІ черги, що прийняли спадщину [PERSON] за законом відсутні, спадкоємець за заповітом її син, [PERSON] пропустив строк на прийняття спадщини, своєчасно не звернувся до нотаріуса, вона є єдиною спадкоємицею померлого, яка має право на отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак нотаріус надала їй постанову про відмову у видачі свідоцтва про спадщину, пославшись на те, що для спадкування нею як спадкоємицею ІV черги за законом їй потрібно надати рішення суду, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менше, як п'ять років до часу відкриття його спадщини. У зв'язку з неможливістю в позасудовому порядку оформити право на спадщину вона звернулась до суду. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, надала заяву згідно якої вимоги зазначені в заяві підтримує, просить їх задовольнити та розгляд справи здійснювати за її відсутності. Представник [PERSON] заяву підтримала з підстав викладених в ній, надала суду пояснення аналогічні викладеним в заяві, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Грушівської сільської ради в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви просить справу розглядати за відсутності свого представника, проти задоволення заяви не заперечує. Допитаний, як свідок в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що його мати [PERSON] приблизно з 1976 року почала проживати разом з [PERSON], стосунки у нього з [PERSON] були добрі, він називав його батьком. Мати та батько вели спільне господарство разом, бюджет був спільний. По господарству мати виконувала жіночу роботу По господарству мати виконувала жіночу роботу, а [PERSON], як її чоловік - чоловічу. Всі свята вони святкували в сімейному колі. Між ними були добрі стосунки, турбувалися один про одного. [PERSON] заповів йому своє майно, але він у визначений законом строк для прийняття спадщини не звернувся з відповідною заявою по причині необізнаності з порядком прийняття спадщини. Щодо спадкування майна матір'ю не заперечує. Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою заявниці. Зазначила, що [PERSON] та [PERSON] разом проживали не менше 30 років як одна сім'я, вели спільне господарство, в шлюбі не перебували. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є сусідом заявниці. Зазначив, що [PERSON] та [PERSON] разом проживали не менше 30 років, як одна сім'я, турбувалися один про одного, вели спільне господарство. Разом з ними проживали діти [PERSON] [PERSON] помер три роки тому. Вислухавши показання представника заявника, свідків, дослідивши письмові докази суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частинами 1 та 2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. За правилами ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п.21 постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року, про що 22 жовтня 2015 року складено відповідний актовий запис №47 (а.с.12,41). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 16.05.2006 року [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 3,9780 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ленінської сільської ради Апостолііського району Дніпропетровської області (а.с.15). Відповідно до довідки, виданої виконкомом Грушівської сільської ради Дніпропетровської області від 03.07.2017 року №112 встановлено, що згідно запису погосподарської книги №10 Ленінської сільської ради за 2011-2015 роки, особовий рахунок [NUMBER] в [ADDRESS] з 1996 року по день смерті був зареєстрований та проживав [PERSON] разом з ним на день смерті була зареєстрована та проживала [PERSON] (а.с.16). Згідно акта від 29.09.2018 року депутата Грушівської об'єднаної громади встановлено, що [PERSON], 1936 року народження, яка мешкає по [ADDRESS] проживала в фактичному шлюбі із [PERSON], 1930 року народження, з вересня 1976 року по день смерті (а.с.25). Згідно копії паспорту [PERSON], серія [NUMBER], виданого Апостолівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 24 грудня 2001 року заявниця з 10 грудня 1977 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.8). Згідно заповіту від 25 травня 2007 року [PERSON] заповів [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,9780 га, що розташована на території Ленінської (Грушівської) сільської ради Апостолііського району Дніпропетровської області (а.с.43). Відповідно до заяви від 07.07.2017 року №251 [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про те, що протягом строку встановленого законом спадщину за заповітом не прийняв та не претендує на спадкове майно (а.с.47). Відповідно до заяви від 07.07.2017 року №252 [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.48). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.07.2017 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,9780 га, що розташована на території Ленінської (Грушівської) сільської ради Апостолііського району Дніпропетровської області, кадастровий номер якої [NUMBER], що належала [PERSON], померлому [INFO] року - відмовлено (а.с.7,52). Як встановлено судом заявниця проживала з [PERSON] з 1976 року як дружина та чоловік. З 1977 року і до дня смерті [PERSON] вони вели спільне господарство, проживали однією сім'єю в [ADDRESS] Враховуючи, що інші спадкоємці після смерті [PERSON], які б прийняли спадщину відсутні, із заявою про прийняття спадщини звернулася лише заявниця [PERSON], то встановлення факту про який просить заявник, має для заявниці юридичні наслідки, а саме право на спадкування як спадкоємця четвертої черги. За вищенаведених обставин та норм права суд вважає доведеним факт проживання однією сім'єю [PERSON] та спадкодавця [PERSON] не менш як 5 років на день відкриття спадщини.

Outcome: approved