Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29 вересня 2000 року в Богородчанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 41. [INFO] у подружжя народилась дочка [PERSON] , яка на даний час досягла повноліття. На обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що протягом тривалого часу сімейне життя не складається. У неї та відповідача різні погляди на шлюб, подружні відносини, вони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Через постійні сварки фактично припинили спільне проживання. Примирення з [PERSON] вважає неможливим. Зазначає, що подальше збереження шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам. Після розлучення бажає зберети прізвище " [PERSON] ". З огляду на викладене, просить суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] . В підготовче засідання сторони не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення. Позивачка 15 жовтня 2019 року подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлений позов підтримує в повному обсязі, судові витрати просить покласти на відповідача. Відповідач до початку підготовчого засідання подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заявлені вимоги визнає, примирення з позивачкою вважає неможливим. У зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач погодився на розірвання шлюбу, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено, визнання позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав свобод чи законних інтересів, то суд вважає, що позов слід задовольнити. Згідно зі ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29 вересня 2000 року в Богородчанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 41 (а.с. 4). Спільних неповнолітніх дітей подружжя не має. З огляду на взаємини, які склались та існують між позивачкою і відповідачем, враховуючи те, що сім`я як така розпалась, жодна зі сторін не бажає подальшого збереження шлюбу, суд приходить до переконання, що його слід розірвати. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи ч.1 ст.141 та ч.1 ст.142 ЦПК України. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, в силу вимог ст.142 ЦПК України, позивачці слід повернути з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову. Решта судових витрат стягнути на користь позивачки з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved