Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області та Першої вінницької державної нотаріальної контори за участю третьої особи Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування арешту майна. Позов мотивований тим, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого 15.11.2019 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Гандурською Н.І. за реєстровим номером 1188, позивач є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 44, 4 кв. м, житловою площею 28, 2 кв. м. 15.11.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності було зареєстроване право приватної власності [PERSON] на дану квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1962145905101, номер запису про право власності 34165301. Згідно з ч. 4 с. 334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Тому, придбана позивачем у приватну власність квартира [ADDRESS] , стала об`єктом його приватної власності з 15 листопада 2019 року. До цього моменту квартира належала попереднім її власникам. З 13.01.1998 року по 04.02.2020 року [PERSON] був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] , власником якої були його батьки та сестра на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.01.1998 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення № 53 від 29.01.1998 року. Вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.12.1999 року по справі № 1-592/99 [PERSON] був в визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого статтями 140 ч. З та 145 ч. 1 діючого на той час Кримінального кодексу України, і йому було призначене покарання у вигляді 6-ти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна. На виконання вироку суду був виписаний виконавчий лист щодо конфіскації всього належного позивачу майна на користь держави, який був направлений для виконання в відділ ДВС Ленінського РУЮ м. Вінниці. Оскільки жодного майна у власності позивача не було, він вважав, що майна, яке підлягає конфіскації, немає. Однак, державним виконавцем у Першу вінницьку державну нотаріальну контору 13.04.2000 року був направлений лист з проханням повідомити, чи є зареєстровані договори та цінні папери на ім`я [PERSON] , і якщо є, то не проводити ніяких операцій до розпорядження ДВС. Жодного майна виявлено не було, однак, реєстратором Першої вінницької нотаріальної контори був внесений запис про заборону (арешт) всього майна [PERSON] беї конкретизації. Позивач відбував покарання в місцях позбавлення волі, а в 2003 року був звільненій від подальшого відбуття покарання на підставі ст. 52 КК України умовно-достроково. Після звільнення [PERSON] проживав разом з батьками в належній їм та сестрі квартирі, де був зареєстрований, а в лютому 2020 року переїхав у придбану ним квартиру по [ADDRESS] , зареєструвався в квартирі та проживає в ній до даного часу. Під час оформлення вищезазначеного договору купівлі-продажу квартири нотаріус повідомив позивача, що на все належне йому майно накладена заборона (арешт). [PERSON] звернувся для з`ясування цих обставин в Першу вінницьку державну нотаріальну контору. Довідкою Державного нотаріального архіву Вінницької області в 11.12.2019 року за № 3944/01-14, позивача повідомлено, що в справах ДНА Вінницької області зберігаються документи фонду Першої вінницької нотаріальної контори, де на підставі повідомлення відділу ДВС Ленінського районного управління юстиції Вінниці за № ДВ-7-Л від 13.04.2000 року, яке надійшло до Першої вінницької державної нотаріальної контори 17.04.2000 року за вх. № 701, 17.04.2000 року реєстром № 10-181 накладено заборону цією ж нотаріальною конторою на майно [PERSON] , що проживав по [ADDRESS] . В довідці також зазначено, що відмітки про зняття даної заборони по фонду Першої вінницької державної нотаріальної контори не виявлено. Позивач звернувся до Центрального відділу ДВС у м. Вінниці, і Листом від 06.08.2020 року за № 98665/15.26-25/21, його повідомлено, що при перевірці АСВП, журналів реєстрації вхідної кореспонденції і книг обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю, виконавчі провадження, в яких [PERSON] , є боржником, у ЦВ ДВС міста Вінниці на виконанні не перебувають. Згідно з Інформацією з Єдиного реєстру боржників, отриманою 02.09.2020 року, в ЄРБ інформація щодо фізичної особи [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , відсутня. Також в цьому листі ЦВ ДВС зазначено, що статтею 59 ЗУ «Про виконавче провадження» визначений перелік підстав для зняття арешту з майна боржника, жодної з яких державний виконавець станом на момент звернення [PERSON] встановити не може в зв`язку з відсутністю виконавчих проваджень щодо нього. В той же час, ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що в усіх інших випадках арешт може бути зняти за рішенням суду. Згідно з ухвалою суду від 10.09.2020 р. в справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Представник Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області подав відзив на позовну заяву. Як зазначено у даному відзиві станом на 12.10.2020 року щодо [PERSON] податковий борг відсутній, немає недоїмки зі сплати Єдиного соціального внеску на обов`язкове соціальне страхування, іншої заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи. Представник Першої вінницької державної нотаріальної контори надала суду відзив. Згідно відзиву, як зазначено в Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14.06.1994 року, державний нотаріус за місцезнаходженням жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку,гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки накладає заборону їх відчуження: 1)за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позички на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку; 2)при посвідченні договору довічного утримання; 3)при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; 4)в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п.2.1.''Положення про Єдиний реєстр для реєстрації заборон відчуження об`єктів нерухомого майна" від 27.05.1997 р. №194/1998 ( в редакції 10.04.1998 р.,) чинній на момент накладення заборони) підставами для внесення у базовий реєстр відомостей про заборони та арешти об`єктів нерухомого майна, а також записів в алфавітну книгу заборон відчуження нерухомого майна є, зокрема повідомлення судових і слідчих органів про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна. Накладання заборони реєструється державним нотаріусом в реєстрі для реєстрації заборон. У цьому ж реєстрі реєструються повідомлення судових і слідчих органів про накладання арешту на нерухоме майно, а також приватних нотаріусів, які посвідчили угоду, що буде підставою для накладання заборони відчуження майна. При накладенні заборони чи арешту робиться запис в алфавітній книзі обліку відчуження і арештів нерухомого майна. Про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами накладеного ними арешту на нерухоме майно державний нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Повідомлення судових або слідчих органів про зняття арешту залишається у справах державної нотаріальної контори. 17.04.2000 року за вх. № 701 до Першої вінницької державної нотаріальної контори надійшло повідомлення №ДВ-7-Л Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Вінниці від 13.04.2000 про накладення арешту на майно [PERSON] , а саме, квартиру в [ADDRESS] . На підставі даної ухвали до Реєстру для реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами і реєстрації зняття таких заборон і арештів 17.04.2000 року за №10-181 було внесено запис про накладення арешту. При створенні електронного реєстру ''Феміда", було перенесено відомості про арешт на квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] , який в подальшому було перенесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на даний час є складовою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994, підставою для накладення арешту було повідомлення судових органів і тому, державною нотаріальною конторою було накладено арешт на квартиру по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , на підставі інформації, яка була зазначена у даному повідомленні. Перевіряти правомірність накладення заборони чи правильність даних, зазначених у повідомленнях судових органів нотаріальна контора повноважень не мала. Перша вінницька державна нотаріальна контора не заперечує проти скасування арешту на квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] . Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані нормами ЦК України щодо надання послуг та виконання зобов`язань. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого 15.11.2019 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Гандурською Н.І. за реєстровим номером 1188, позивач є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 44, 4 кв. м, житловою площею 28, 2 кв. м. 15.11.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності було зареєстроване право приватної власності [PERSON] на дану квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1962145905101, номер запису про право власності 34165301. Згідно з ч. 4 с. 334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Тому, придбана позивачем у приватну власність квартира [ADDRESS] , стала об`єктом його приватної власності з 15 листопада 2019 року. До цього моменту квартира належала попереднім її власникам. З 13.01.1998 року по 04.02.2020 року [PERSON] був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] , власником якої були його батьки та сестра на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.01.1998 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення № 53 від 29.01.1998 року. Вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.12.1999 року по справі № 1-592/99 [PERSON] був в визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого статтями 140 ч. З та 145 ч. 1 діючого на той час Кримінального кодексу України, і йому було призначене покарання у вигляді 6-ти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна. На виконання вироку суду був виписаний виконавчий лист щодо конфіскації всього належного позивачу майна на користь держави, який був направлений для виконання в відділ ДВС Ленінського РУЮ м. Вінниці. Оскільки жодного майна у власності позивача не було, він вважав, що майна, яке підлягає конфіскації, немає. Однак, державним виконавцем у Першу вінницьку державну нотаріальну контору 13.04.2000 року був направлений лист з проханням повідомити, чи є зареєстровані договори та цінні папери на ім`я [PERSON] , і якщо є, то не проводити ніяких операцій до розпорядження ДВС. Жодного майна виявлено не було, однак, реєстратором Першої вінницької нотаріальної контори був внесений запис про заборону (арешт) всього майна [PERSON] беї конкретизації. Позивач відбував покарання в місцях позбавлення волі, а в 2003 року був звільненій від подальшого відбуття покарання на підставі ст. 52 КК України умовно-достроково. Після звільнення [PERSON] проживав разом з батьками в належній їм та сестрі квартирі, де був зареєстрований, а в лютому 2020 року переїхав у придбану ним квартиру по [ADDRESS] , зареєструвався в квартирі та проживає в ній до даного часу. Під час оформлення вищезазначеного договору купівлі-продажу квартири нотаріус повідомив позивача, що на все належне йому майно накладена заборона (арешт). [PERSON] звернувся для з`ясування цих обставин в Першу вінницьку державну нотаріальну контору. Довідкою Державного нотаріального архіву Вінницької області в 11.12.2019 року за № 3944/01-14, позивача повідомлено, що в справах ДНА Вінницької області зберігаються документи фонду Першої вінницької нотаріальної контори, де на підставі повідомлення відділу ДВС Ленінського районного управління юстиції Вінниці за № ДВ-7-Л від 13.04.2000 року, яке надійшло до Першої вінницької державної нотаріальної контори 17.04.2000 року за вх. № 701, 17.04.2000 року реєстром № 10-181 накладено заборону цією ж нотаріальною конторою на майно [PERSON] , що проживав по [ADDRESS] . В довідці також зазначено, що відмітки про зняття даної заборони по фонду Першої вінницької державної нотаріальної контори не виявлено. Згідно Інформації № 222115758 від 31.08.2020 року, отриманої з Державш реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] , отримані наступні відомості: Відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні. Відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно за вказаними параметрами відсутні. Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об 'єктів нерухомого майна: -тип обтяження; арешт (архівний запис); -реєстраційний номер обтяження: 5440508 -зареєстровано: 07.08 2007 15:35:27 за № 5440508 реєстратором: Перша вінницька державна нотаріальна контора, 21100, Вінницька область, м. Віннищ, вул.Хмельницьке шосе, 7, (0432)66-06-53, 66-09-66; -підстава обтяження - повідомлення, ДВ-7-JI, 13.04.2000 року, ДВС Ленінського району; -об 'єкт обтяження - невизначене майно, все майно; -власник: [PERSON] , [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис; -додаткові дані: архівний номер: 3101674VINNITSA1, Архівна дата:18.04.2000, Дата виникнення:17.04.2000, № реєстра: 10-181/12, внутр. №5В01153325Р1302Р4258; коментарий: змінено 23.03.2004 Відомості з Державного реєстру іпотек за вказаним параметрами відсутні. Позивач звернувся до Центрального відділу ДВС у м. Вінниці, і Листом від 06.08.2020 року за № 98665/15.26-25/21, його повідомлено, що при перевірці АСВП, журналів реєстрації вхідної кореспонденції і книг обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю, виконавчі провадження, в яких [PERSON] , є боржником, у ЦВ ДВС міста Вінниці на виконанні не перебувають. Згідно з Інформацією з Єдиного реєстру боржників, отриманою 02.09.2020 року, в ЄРБ інформація щодо фізичної особи [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , відсутня. Також в цьому листі ЦВ ДВС зазначено, що статтею 59 ЗУ «Про виконавче провадження» визначений перелік підстав для зняття арешту з майна боржника, жодної з яких державний виконавець станом на момент звернення [PERSON] встановити не може в зв`язку з відсутністю виконавчих проваджень щодо нього. В той же час, ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що в усіх інших випадках арешт може бути зняти за рішенням суду. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Вимоги позивача ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно. Згідно з п. 4 ч.1 ст. 49 КК України (1960р.) обвинувальний вирок не виконується, якщо його не було виконано протягом десяти років при засудженні до більш суворого покарання, ніж позбавлення волі строком на п`ять років. Аналогічна правова норма закріплена у п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України. 22.12.1999 року позивача було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 140 та ч. 1 ст. 145 КК України ( 1960 року), вирок набув законної сили 01.03.2000 року згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області. Підстави для переривання давності відсутні. Арешт на майно позивача триває близько двадцяти років. Протягом цього часу не було вчинено жодних виконавчих дій щодо майна, зокрема навіть не визначено це майно, що вказує на формальність арешту. Окрім того, пройшли всі передбачені законодавством терміни для виконання вироку, оскільки з моменту набуття вироком законної сили пройшло близько 20 років. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. І ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно із ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно постанови державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. На підставі викладеного та

Outcome: approved