Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ПАТ «КБ Надра», [PERSON] про визнання договору поруки припиненим. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 26.09.2006 року між ПАТ «КБ Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір № 08/2006/840к660. За вказаним договором банк надав [PERSON] кредит в сумі 22500,00 доларів США, з кінцевим строком користування до 26.09.2035 року. З метою забезпечення виконання зобовязання 26.09.2006 року між ПАТ «КБ Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки. У звязку з невиконанням [PERSON] своїх зобовязань, в 2015 році банк звернувся з позовом про стягнення заборгованості. Оскільки в договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, що є в свою чергу порушенням ст. 252 ЦК України. Так як договір поруки укладався 26.09.2006 року, а строк не був встановлений, а тому у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України, він має тривалість один рік, а тому 26.09.2007 року закінчився договір поруки. У звязку з наведеним просив визнати договір поруки від 26.09.2006 року припиненим. В судове засідання сторони не зявилися. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Відповідно до кредитного договору №08/2006/840к660 від 26.09.2006 року ВАТ КБ «Надра» надало [PERSON] 22\~500,00 доларів США на купівлю будинку у [PERSON] за адресою пров. Спартаківський, 9 м. Золотоноша. Кінцевий термін повернення кредиту до 05.11.2035 року. Відповідно до договору поруки від 26.09.2006 року [PERSON] поручився перед ВАТ КБ «Надра» за належне виконання умов [PERSON] кредитного договору №08/2006/840к660 від 26.09.2006 року. Як зазначено в п. 5.3 договору поруки дія цього договору закінчується належним виконанням Позичальником взятих на себе своїх зобовязань по кредитному договору и виконанням Поручителем своїх зобовязань, згідно з умовами цього договору. Відповідно ухвали про відкриття провадження Золотоніського міськрайонного суду від 01.10.2015 року по справі № 695/2895/15-ц, ПАТ КБ «Надра» звернулося з позовом до [PERSON], [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Частина четверта\~статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої\~статті 559 ЦК України); протягом\~шести місяців\~від дня настання строку виконання основного зобов'язання,\~якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя\~(друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги),\~якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя\~третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України\~словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті\~61,\~64 Господарського процесуального кодексу України,\~стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не\~\~\~\~ будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України\~слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед Банком або повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань, не може розглядатися як установлений строк дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. Згідно з цією нормою права строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Цього в договорі поруки не встановлено. У відповідності до наданого розрахунку заборгованості боржника останній платіж по кредитному договору було вчинено 12.12.2014 року, а позовна заява була направлена до суду 21.08.2015 року, тобто більше ніж через шість місяців. При вирішенні справи судом враховується висновок Верховного Суду України викладений в постанові від 17.09.2014 року по справі № 6-53цс14, який є обовязковим відповідно до ст. 360-7 ЦПК України. Непредявлення банком вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання у разі якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже і обовязку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом з боржником за основним зобовязанням. відповідно до п. 4 ст. 212 ЦК України, якщо настанню обставин недобросовісно сприяла сторона, якій це вигідно, обставина вважається такою, що не стала, а тому стягнення з позивача , як поручителя по договору поруки коштів є безпідставними. Відповідно до ст. 215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочинами сторонами , або однією із сторін, вимог ст. 203 ЦК України є підставою для визнання недійсності правочину чи пункту , що порушують вимоги даної статті. За вказаних обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved