Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

27 вересня 2016 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок, посилаючись на наступні обставини. 23 серпня 2013 року в м.Татарбунари Одеської області помер її дядько [PERSON]. Після смерті спадкодавця залишився житловий будинок з будівлями та спорудами №104, по вул. Калинова в с. Нерушай Татарбунарського району Одеської області та земельна ділянка площею 4,41 га, кадастровий номер 5125083400:01:001:0267, розташована та території Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ №020608, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією в Одеській області 16.03.2004 року на імя [PERSON], який помер 23 серпня 2013 року. Вищевказану земельну ділянку та житловий будинок позивачка має право успадкувати в порядку пятої черги за законом. Після смерті спадкодавця позивачка [PERSON] своєчасно звернулась до Державного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону з причини відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Після зазначеної відмови нотаріуса позивачка звернулась до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовної заявою до Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування лише щодо земельної ділянки, оскільки через брак коштів не мала фінансової можливості одночасно вирішити питання про визнання права власності й на житловий будинок. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 01.06.2016 року позовні вимоги позивачки були задоволені та визнано за нею право власності на спадкову земельну ділянку. На теперішній час виникла необхідність прийняти у спадщину зазначений житловий будинок, тому позивачка вимушена звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на вищезазначене спадкове майно. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.38). Представник Нерушайської сільської ради в судове засідання не зявився, але направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, не заперечуючи проти вимог позову (а.с.42). Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України не здійснюється. З урахуванням належного сповіщення сторін про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представників сторін. Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачка є спадкоємцем по закону в порядку пятої черги по закону після смерті [PERSON], що вбачається з наступних доказів: - рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.11.2015 року (а.с.5) яким вимоги заяви [PERSON] задоволені й встановлено факт родинних відносин між померлим 23.08.2013 року [PERSON] та [PERSON], [INFO], як племінницею померлого; - рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 01.06.2016 року (а.с.7-8), яким за [PERSON], як спадкоємцем пятої черги за законом, визнано право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 4,41 га, яка розташована на території Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД №020608 від 16.03.2004 року, яка належала [PERSON], померлому 23.08.2013 року; - копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 351681 від 29.08.2013 року (а.с.10), якою підтверджується, що [PERSON] помер 23.08.2013 року в м. Татарбунари Одеської області; - копії договору купівлі-продажу 21.04.1986 року, зареєстрованого в реєстру за №25 (а.с.11-12) згідно якого [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок , житловою площею 54 кв.м, який розташований по вул. Калинова (колишня Калініна), 104 в с. Нерушай Татарбунарського району Одеської області; -копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №104 по вул. Калинова в с. Нерушай Татарбунарського району, виготовленого 19.08.2016 року (а.с.14), із зазначенням характеристик будівель та споруд, планом будинку та схематичним планом земельної ділянки; - копії довідки ТОВ Татарбунарське РБТІ та РОН № 171 від 26.09.2016 року (а.с.15), згідно якої вартість спадкового житлового будинку, розташованого по вул. Калинова (колишня вул.Калініна), 104 в с.Нерушай Татарбунарського району Одеської області складає 86368 грн; -виписки по Нерушайській сільській раді Татарбунарського району Одеської області з погосподарської книги №4 за 2016 рік (а.с.19), згідно якої [PERSON], [INFO], зареєстрований в житловому будинку №104 по вул. Калинова в с. Нерушай Татарбунарського району Одеської області, загальною площею 115 кв.м; -довідки виконавчого комітету Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області за №727 від 01.08.2016 року (а.с.20), якою підтверджується, що [PERSON], [INFO], на момент смерті, 23.08.2013 року був зареєстрований та проживав за адресою [INFO]. Листом нотаріуса (а.с.29) підтверджується, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно. Із інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 20.05.2016 року (а.с.33) вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 23.08.2013 року, державним нотаріусом Саратської районної державної нотаріальної контори [PERSON] відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 55763548, зареєстрована у нотаріуса за № 22/2014 від 20.02.2014 року (а.с.33) за заявою [PERSON] (а.с.31). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Так, у пяту чергу, як передбачено ст.1265 ЦК України, право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Відповідно до п. 4.15 Розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві". Таким чином, між сторонами виникли спадкові правовідносини, які неможливо вирішити в позасудовому порядку через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документу на житловий будинок, належний йому на праві власності. Разом з тим, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності нерухомого майна, а саме житлового будинку по вул. Калинова, 104 в с.Нерушай Татарбунарського району Одеської області, про що свідчить довідка сільської ради (а.с.20) та договір купівлі-продажу нерухомості (а.с.11-12). Відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.11.2015 року (а.с. 5-6) встановлено факт родинних відносин між позивачкою як племінницею спадкодавця [PERSON], який помер 23.08.2013 року. Крім того, судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець пятої черги за законом, частково прийняла спадщину, що підтверджується рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 01.06.2016 року(а.с.7-8), згідно якого за нею визнано право власності на належну спадкодавцю земельну ділянку. Вказаним рішенням встановлено, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] відкрита за заявою позивача (а.с.23), інших спадкоємців не має. Вказані обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За вказаних обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, які є достатніми та узгоджуються між собою, за відсутності заперечень відповідача, який визнає вимоги позову (а.с.42), суд вважає, що за [PERSON] має бути визнано право власності по закону в порядку в пятої черги на житловий будинок, розташований по вул. Калинова, 104 в с.Нерушай Татарбунарського району Одеської області, що залишився після смерті [PERSON], померлого 23.08.2013 року.

Outcome: approved