Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання в порядку спадкування права власності на нерухоме майно, що складається з житлового будинку - літ. «А-1», загальною площею 64,6 кв.м., у тому числі житлової площі 34,0 кв.м., та господарських будівель і споруд: сараю - літ «Б», сараю - літ «В», літньої кухні - літ «В1», сараю - літ «Д», погреба - літ «д», сараю - літ «з», колодязя №3, воріт огорожі №2, що розташоване за адресою: [ADDRESS], й до дня смерті належало на праві приватної власності [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що після смерті матері - [PERSON] він є спадкоємцем за заповітом спадкового майна, що складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Спірне домоволодіння станом на 01.07.1990 року відносилося до суспільної групи господарств - колгоспний двір, головою якого є [PERSON]. Для належного оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до Котелевської державної нотаріальної контори, однак йому було повідомлено, що у зв'язку з відсутністю належного правовстановлюючого документа про право приватної власності спадкодавця на спірне нерухоме майно, державний нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідно до довідки ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 12.06.2014 року №4776 станом на 31.12.2012 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS], зареєстрований за [PERSON] в реєстровій книзі №1 під реєстровим номером 58, на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01.07.1990 року виконкомом Козлівщинської сільської Ради народний депутатів. На даний час позивач не має змоги прийняти спадщину у вигляді спірного житлового будинку та господарських будівель, оскільки ним не надано до державної нотаріальної контори оригіналу правовстановлюючого документа на житловий будинок. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с.56-58, 64, 65). Позивач подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 62). Відповідач - Козлівщинська сільська рада Котелевського району Полтавської області 03.11.2014 року подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с.63). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Котелевська державна нотаріальна контора, 27.10.2014 року надіслала до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечень не надала (а.с. 61). Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання відповідачем пред'явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved