Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дарницького райсуду м. Києва із позовною заявою до [PERSON], треті особи: Служба у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про усуненні перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від дитини, визначення способів участі батька у спілкування з дитиною,зобов'язання вчинити дії. Обґрунтовуючи позовну заяву посилався на те, що з липня 2008 року по березень 2014 року перебував у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] ([INFO]). З огляду на те, що відповідач чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною, чим порушує його права на участь у вихованні дочки, просив суд усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначити спосіб його участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею шляхом встановлення часу спілкування з дочкою без присутності матері за наступним графіком: один раз з понеділка по п"ятницю в любий день з 18.00 год. до 20.00 год. за місцем навчання доньки або за її місцем проживання, перебування та один раз на тиждень у вихідний день в суботу або неділю з 09.00 год. до 19.00 год. за місцем проживання позивача, крім того, спільний відпочинок у першу половину літніх канікул не менше двох тижнів дитина проводить разом з батьком. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд спрви за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Представники третіх осіб у судове засідання не з'явились, однак Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації подала висновок про встановлення годин спілкування позивача з дочкою. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідно до ч.1 ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той з батьків, з ким проживає дитина чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов»язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як вбачається з висновку Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністраціївід 16.11.2016 року з метою забезпечення виключно прав та інтересів малолітньої дитини органу опіки та піклування вважає за доцільне встановити [PERSON] наступний час спілкування з дочкою [PERSON] ([INFO]) без присутності матері ([PERSON].) за наступним графіком: два рази на тиждень, один раз з понеділка по п"ятницю в любий день з 18.00 год. до 20.00 год., один раз на тиждень у вихідний день в суботу або неділю з 09.00 год. до 19.00 год., два тижні на відпочинок під час літніх канікул. Дослідивши згаданий висновок суд погоджується із запропонованим органом опіки та піклування графіком спілкування батька із дочкою без присутності матері, оскільки таке рішення відповідає інтересам дитини, не порушує прав батька або матері на спілкування із дочкою, з огляду на те, що батьки мають однаковий обсяг прав та несуть однакові обов'язки щодо своєї дитини не залежно від того, чи перебувають батьки у шлюбі, чи проживають разом або окремо із дитиною. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved