Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

27.03.2018 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Вказана заява обґрунтована тим, що 13.08.2001 року бабусею заявника [PERSON] складено заповіт, яким остання заповідала [PERSON] земельну ділянку площею 10,99 га, що знаходиться на території Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області. 21.10.2017 року бабуся заявника [PERSON] померла. У звязку із різним написанням прізвища спадкоємця, останній не може отримати свідоцтво про право на спадщину після померлої [PERSON]. З цих підстав, [PERSON] змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Заявник [PERSON] до зали судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи до зали судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до п.6 ч. 1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з абз. 2 п. 12\~ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5, суд може встановлювати факт належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Відповідно до листа Верховного Суду України "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 01.01.2012 р., коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 23.06.2015 року серії І-ЖС №285887, актовий запис №334, [PERSON] (спадкодавець) є матірю [PERSON], [INFO] (а.с. 3). 30.04.1976 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 10.07.2015 року, серії І-ЖС №160154, актовий запис №829 (а.с. 4). [PERSON] та [PERSON] є батьками заявника у справі [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 29.09.2015 року, серії І-ЖС №294013, актовий запис №863 (а.с. 4). Отже, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], (заявник у справі) є онуком [PERSON], [INFO]. 25.01.2000 року Остриківською сільською Радою народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Остриківською сільською Радою народних депутатів від 18.11.1999 року № 78, [PERSON], яка мешкає в с. Лугівка Токмацького району, видано державний акт на право приватної власності на землю площею 10,99 га, що розташована на території Остриківської сільської ради Токмацького району, серії І-ЗП № 045845, актовий запис в Книзі записів державних актів на право приватної власності землю №62 (а.с 6). 13.01.2001 року [PERSON], [INFO], складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому Остриківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 199 (а.с.7). Відповідно до змісту зазначеного вище заповіту, земельну ділянку площею 10,99 га, яка знаходиться на території Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області та належнить [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Остриківською сільською радою Токмацького району Запорізької області від 25.01.2000 року, серії І-ЗП №045845, остання заповідала [PERSON] (а.с. 7). [PERSON], [INFO], померла 21.10.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.10.2017 року серії І-ЖС № 401118, актовий запис №302 (а.с. 3). Проте, як свідчать матеріали справи, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] до теперішнього часу не має можливості через наявність різного написання прізвища спадкоємця у заповіті та паспорті громадянина України. Так, відповідно до заповіту, складеного [PERSON] 13.01.2001 року, посвідченого секретарем виконкому Остриківської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за № 199, прізвище спадкоємця вказано, як «Редько Олексій Васильович». При цьому, згідно з паспортом громадянина України серії СВ124436, виданого Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 02.11.1999 року, прізвище заявника зазначено «Редька Олексій Васильович». Встановлення факту належності [PERSON] заповіту має юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки та надає заявнику можливість оформити спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Дослідивши всі наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заповіт, складений [PERSON] 13.01.2001 року, посвідчений секретарем виконкому Остриківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 199, належить [PERSON], [INFO], а тому заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольняється судом.

Outcome: approved