Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

26.02.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні представник позивача-адвокат Гураш М.В. позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер - [NUMBER], уродженця та жителя [ADDRESS], на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не прибув, від нього поступило клопотання, в якому позов визнав частково, просив розгляд справи проводити у його відсутність. Крім того, у своєму відзиві на позовну заяву зазначив, що в даний час він є безробітним, має лише незначні доходи від тимчасових заробітків. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей, однак просить визначити їх стягнення у меншому розмірі, а саме у твердій грошовій сумі в розмірі по 1100 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач з відповідачем 17.10.2009 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Саджавської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківській області, актовий запис № 23 (а.с.8). З'ясовано також, що у подружжя за час перебування в шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], батьками яких записані сторони по справі, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей, долученими до матеріалів справи (а.с.4-5). В даний час позивач звернулася в Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Доведено, що на даний час позивач разом з неповнолітніми дітьми зареєстрована і проживає в будинку своїх батьків в с. Саджавка по вул. Бобикевича, 26 а, Надвірнянського району, Івано-Франківської області. Відповідач на утримання дітей не надає матеріальної допомоги, участі у їхньому вихованні не приймає. Вказані обставини підтверджуються актом обстеження матеріально-побутових умов сім"ї, складеним депутатом Коломийської міської ради Івано-Франківської області та довідкою, виданою управлінням надання адміністративних послуг Коломийської міської ради Івано-Франківської області за № 189 від 21.02.2019 року про склад сім"ї (а.с.7). З позовної заяви вбачається, що позивач офіційно ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається, перебивається тимчасовими заробітками, підсобного господарства не веде і їй одній не вистачає коштів на утримання неповнолітніх дітей. Відповідач на протязі останнього часу добровільно коштів на утримання неповнолітніх дітей не надає. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст.2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років - 2027гривень. З врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища позивача та платника аліментів, який є фізично здоровою особою, може працювати, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення і розмір аліментів може бути визначений судом в твердій грошовій сумі в розмірі по 1400 грн., на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Крім того, згідно вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. в дохід держави та в користь позивача 1500 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу згідно квитанції № 0256 від 25.02.2019 року. На підставі наведеного ст.ст.180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved