Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

[PERSON] 17.11.2020 звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.03.1993 між сторонами зареєстровано шлюб у районному відділі ЗАГС Кіровоградської області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №11. Позивач зазначила, що шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2009 року, оскільки вони мають несумісні характери та різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач вказала, що спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та просить суд не вживати заходів до примирення подружжя, оскільки з вересня 2009 року не проживають однією сім`єю. Розірвати шлюб в органах РАЦС позивач не має можливості, оскільки з боку відповідача відсутня згода. Враховуючи зазначені обставини, посилаючись на ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України (далі - СК України), позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 26.11.2020 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві, пояснила, що шлюб має бути розірваний, оскільки вони не проживають однією сім`єю 11 років, шлюбні відносини припинили з вересня 2009 року, спільних дітей не мають. Зазначила, що мають різні погляди на життя, тому на примирення не згодна, вважає, що підстав для надання строку на примирення не має, просить шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в той же час вважав, що підстав для надання строку на примирення не має. Пояснив, що не проживають однією сім`єю з позивачем з вересня 2009 року, шлюбні відносини припинили. Однак вказав, що з дружиною не сварився, причиною припинення шлюбних відносин стала сварки з сином позивача - [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 26 березня 1993 року сторони зареєстрували шлюб у Голованівському районному відділі ЗАГС Кіровоградської області, актовий запис за №11, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 26.03.1993 Голованівським районним відділом ЗАГС Кіровоградської області (а.с. 7). Як вбачається з довідки Голованівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області №1759 від 13.11.2020, позивач проживає та зареєстрована в [ADDRESS] , до складу сім`ї позивача входить син [PERSON] , 1987 року народження, онук [PERSON] , 2014 року народження та онука [PERSON] , 2016 року народження (а.с. 8). Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть, разом не проживають з вересня 2009 року, спільних дітей не мають. Згідно наданої позивачем заяви та пояснень сторін збереження шлюбу між ними неможливе. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~ Сторони при реєстрації шлюбу прізвища не змінювали. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої позивачем квитанції АТ "Ощадбанк" №9 від 16.11.2020 (а.с. 3), остання за подання даного позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп., виходячи з розміру, встановленого підпунктом 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, що підлягає відшкодуванню відповідачем. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору судом не встановлено. На підставі поданих по справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved