Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

[PERSON] 03.03.2016 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], 3-я особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд малолітніх дітей за межі України. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02 серпня 2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Від шлюбу мають 2 дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року, яке набрало законної сили, шлюб між нами розірваний. 07 листопада 2014 року, між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про визначення місця проживання дітей та щодо здійснення батьківських прав та обов'язків, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трубінською О.О. та зареєстрований в реєстрі за №2374. Однак, після розірвання шлюбу, умови вищевказаного договору [PERSON] не виконувались. [PERSON] здійснював психологічний тиск на дітей та налаштовував дітей проти [PERSON], не сприяв їх розвитку та навчанню. [PERSON] формував у дітей думку про те, що я [PERSON] погана мати, і що спілкуватися з нею дуже погано, вона їм не потрібна і, що без неї їм дуже добре. Після спілкування та тимчасового проживання зі своїм батьком діти виглядали дуже залякані та боялися сказати, те, що не сподобалось би їхньому батьку. Зазначене підтверджуються висновками лікаря-психолога Медичної клініки «Борис». 12.01.2015 року також було проведено обстеження лікарем-психологом психічного стану дітей. Діти повністю знаходяться під негативним впливом свого батька та керуються виключно його думкою щодо мене. Такий тривалий психоемоційний вплив на моїх дітей з боку [PERSON] ставить під загрозу нормальне майбутнє моїх дітей, оскільки як зазначено лікарем-психологом, це може призвести до «неврозоподібного стану, асоціальної поведінки, а в підлітковому віці вживання психоактивних речовин, жорстке поводження з оточуючими, агресія на брата, намагання суїциду на початку демонстраційного характеру, які під час підліткової кризи можуть перейти в реально вчинені». В період зимових канікул, з 12.01.2015 року по 25.01.2015 року, з метою оздоровлення своїх дітей, покращення їх психологічного та емоційного стану діти знаходились разом з нею у бабусі та дідуся, які проживають в с. Лукашівка, Вінницької області. При обстеженні умов проживання дітей також була проведена бесіда психолога з її дітьми, висновки якого щодо психологічного та емоційного стану дітей, здебільшого старшого сина [PERSON], викладені у листі Відділу освіти Літинської районної державної адміністрації Вінницької області від 15.01.2015 №53/02. За таких обставин, [PERSON] змушена була звернутись до суду за захистом прав та законних інтересів своїх дітей. За результатами розгляду Святошинським районним судом м. Києва, Апеляційним судом м. Києва та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справи цивільної справи №759/387/15-ц, прийнято рішення, яким позовні вимоги [PERSON] були задоволені: визначено місце проживання дітей - [PERSON] та [PERSON] разом з [PERSON] та розірвано укладений 07.11.2014 року між [PERSON] та [PERSON] договір про визначення місця проживання дітей щодо здійснення батьківських прав та обов'язків. Крім того, зазначила, що оскільки вона має змогу, можливість та бажання, а також вважає своїм обов'язком як одного з батьків, організовувати для своїх синів - [PERSON] та [PERSON], виїзди за межі України для відпочинку та оздоровлення в період осінніх, зимових, весняних та літніх канікул, то для підготовки відповідних документів, вона неодноразово зверталась як усно так і письмово до [PERSON] з проханням надати дозвіл на виїзд дітей за межі України. Відповідні листи з проханням з'явитись до приватного нотаріуса КМНО Трубінської О.О. для нотаріального посвідчення заяви щодо надання дозволу на виїзд дітей за межі України та надання дозволу на оформлення та виготовлення проїзних документів на право виїзду за межі України були направлені 09.01.2015, 03.02.2015 та 07.04.2015 на адресу місця проживання відповідача. Однак, вказані вимоги були проігноровані [PERSON] і не надано згоди на виїзд дітей за межі України, що також свідчить про нехтування [PERSON] інтересами своїх дітей. Разом з тим, зазначила, що [PERSON] не забажав у позасудовому порядку врегульовувати питання відпочинку та оздоровлення своїх синів, проігнорував інтереси та бажання дітей поїхати на відпочинок до іншої країни, в зв'язку з чим [PERSON] звернулась до суду за захистом прав та законних інтересів дітей із позовом про надання дозволу на виїзд малолітніх дітей за межі України. 05.04.2016 року представник [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON], 3-я особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд малолітніх дітей за межі України, яким просить надати [PERSON] дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України на період літніх та осінніх канікул а саме: З 25.05.2016 року по 31.08.2016 року та з 23.10.2016 року по 10.11.2016 року без згоди та супроводу матері [PERSON] до країн: Єгипет, Туреччина, Болгарія, Куба, Мексика, Панама, Домініканська республіка, Аргентина, Перу, Бразилія, Росія, Сінгапур, Малайзія, Таїланд, Камбоджа, В'єтнам, Японія, Китай на його синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та надати дозвіл на виготовлення проїзних документів для [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що він позбавлений можливості спілкуватись зі своїми рідними синами, оскільки [PERSON] перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми та створює для цього всі умови. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] подала заяву, якою відмовилась від позовних вимог в частині надання [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER]) дозволу на тимчасовий виїзд за межі України малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у період літніх канікул з 31 травня 2016 року по 31 серпня 2016 року до країн прямування Євросоюзу: Республіка Австрія, Королівство Бельгія, Республіка Болгарія, Швейцарська Конфедерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії, Грецька Республіка, Королівство Данія, Республіка Естонія, Республіка Ірландія, Республіка Кіпр, Латвійська Республіка, Литовська Республіка, Велике Герцогство Люксембург, Королівство Нідерландів, Федеративна Республіка Німеччина, Республіка Польща, Португальська Республіка, Румунія, Словацька Республіка, Республіка Словенія, Угорщина, Фінляндська Республіка, Французька Республіка, Республіка Хорватія, Чеська Республіка, Королівство Швеція, у супроводі матері - [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька - [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER]) та просила їх залишити без розгляду. Крім того, просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у період літніх канікул з 31 травня 2016 року по 31 серпня 2016 року до країн прямування: Туреччина та країни Євросоюзу: Королівство Іспанія, Італійська Республіка, Республіка Мальта, у супроводі матері - [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька - [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER]), а також задовольнити позовні вимоги в повному обсязі в іншій частині позову, посилаючись на обставини викладені в позові. В задоволенні зустрічного позову просила відмовити, посилаючись на його необґрунтованість. [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином через публікацію оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр». Крім того, [PERSON] через канцелярію суду подано заяву, якою просить слухати справу без присутності [PERSON] та його представника. Представник Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, просить слухати справу без присутності представника ССД у зі значним виробничим навантаженням та винести рішення на користь та в інтересах малолітніх дітей. Так як сторони належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність не з'явившися осіб. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши представника [PERSON] - [PERSON], оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні письмові докази та диск з аудіозаписом, суд приходить до висновку, що основний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити, з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні, 02 серпня 2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 14, 15). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами було розірвано. 07 листопада 2014 року було посвідчено договір про визначення місця проживання дітей та щодо здійснення батьківських прав та обов'язків між сторонами (а.с. 16-17), який посвідчено приватним нотаріусом КМНО Трубінською О.О., який в подальшому [PERSON] не виконувався. Рішенням Святошинським районним судом м. Києва від 09 квітня 2015 року, Апеляційним судом м. Києва від 22 жовтня 2015 року та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року, по цивільній справі №759/387/15-ц, позовні вимоги [PERSON] задоволено, визначено місце проживання дітей - [PERSON] та [PERSON] разом з [PERSON] та розірвано укладений 07.11.2014 року між [PERSON] та [PERSON] договір про визначення місця проживання дітей щодо здійснення батьківських прав та обов'язків (а.с. 18-37). Крім того, доводи відповідача за основним позовом [PERSON] про те, що останній позбавлений можливості спілкуватись зі своїми рідними синами, оскільки [PERSON] перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми та створює для цього всі умови, спростовуються листами ДНЗ № 532 від 18.02.2015 року, спеціалізованої школи № 304 Святошинського району м. Києва від 20.02.2015 року, з яких вбачається, що [PERSON] не чиняться перешкоди у спілкуванні з його рідними дітьми. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, передбачено, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими Правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Згідно з положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, проїзним документом дитини є документ, що посвідчує особу і підтверджує громадянство України особи, на яку вони оформлені, і дають право цій особі на виїзд з України і в'їзд в Україну в супроводі батьків або одного з батьків та інших осіб, за нотаріально посвідченою згодою другого з них. Відтак, надання дозволу на оформлення проїзного документу для виїзду дітей за кордон не порушує прав [PERSON] на участь у їхньому вихованні та спілкування з ними. Отже, оскільки діти проживають з матір'ю, батько не надає згоди на їх виїзд за межі України, тому суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] в частині, надання [PERSON] дозволу як законному представнику малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на оформлення та виготовлення проїзних документів на право виїзду за межі України малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у супроводі матері - [PERSON] без згоди та супроводу батька - [PERSON]. Крім того, відповідно до відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» встановленого, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а також без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, за умови пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У ст. ст. 3, 6 Конвенції " Про права дитини ", ратифікованої постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Статтею 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З урахуванням зібраних у справі доказів, враховуючи інтереси дітей, забезпечуючи реалізацію прав дитини, визначених Декларацією прав дитини, враховуючи те, що позивач за основним позовом [PERSON] мати дітей, дбаючи про їх здоров'я та відпочинок, вчиняє дії щодо надання дітям належного відпочинку, що ускладнено ненаданням своєчасно дозволу відповідачем за основним позовом [PERSON] батьком дітей на виїзд за межі території України, безпідставні відмови в цьому, що змушує [PERSON] звертатись до суду за наданням вказаного дозволу, суд вважає правильним задовольнити основний позов в повному обсязі. Щодо позовних вимог [PERSON] позивача за зустрічним позовом, то суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні зустрічного позову, оскільки позов є необґрунтований та не доведений у відповідності до ст. 60 ЦПК України. Крім того, як вбачається з матеріалів справи [PERSON] перебуває у розшуку за вчинення злочину передбаченого ч.1, 3, 4 ст. 358 КК України, оскільки переховується від органів досудового розслідування, і надання [PERSON] дозволу на тимчасовий виїзд за межі України рідних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та виготовлення проїзних документів на дітей матиме негативний вплив на дітей.

Outcome: approved