Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

23 квітня 2018 року представник заявника - адвокат [PERSON], діючи в інтересах [PERSON], звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факт, що державний акт серія І-ДП №039666 на право приватної власності на землю, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,870 гектарів, розташованої на території Камянської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, був виданий на підставі Розпорядження голови Софіївської райдержадміністрації №475-р від 28 грудня 2002 року на ім'я [PERSON], який помер 04 жовтня 2017 року. Заявлені вимоги, обґрунтовує тим, що 04 жовтня 2017 року помер батько заявника [PERSON] в селі Камянка Софіївського району Дніпропетровської області. Після смерті спадкодавця заявник - [PERSON], звернувся до Приватного нотаріуса Софіївського районного нотаріального округу [PERSON] для прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яким успадкував право на земельну ділянку (пай) № 276 площею 7,870 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території земель Камянської сільської ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю І-ДП №039666, виданого на підставі розпорядження голови Софіївської райдержадміністрації №475-р від 28 грудня 2002 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право власності на землю за №241. Однак згідно постанови приватного нотаріуса [PERSON] від 12.04.2018 року, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого батька, оскільки в наданих документах містяться розбіжності по-батькові спадкодавця. Так в [PERSON] акті на право приватної власності на землю, прізвище імя по-батькові померлого батька заявника зазначено - [PERSON] «Анатолійович», а в свідоцтві про смерть І-КИ № 752341 та свідоцтві про народження І-ЖС № 347705 , зазначено [PERSON] «Антонович». Тобто, вказана помилка в самому [PERSON] акті на право приватної власності на землю, унеможливлює реалізацію права заявника на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У звязку з чим, заявник вимушений звертатися до суду з даною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцю, оскільки в позасудовий спосіб вирішити це питання неможливо. Заявник [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляду справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник заявника - [PERSON] заявлені вимоги підтримала. Заінтересована особа: Приватний нотаріус Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], в судове засідання не з'явилась, направивши до суду заяву з проханням справу слухати за її відсутності (а.с.18). Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність заявника, його представника та заінтересованої особи, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Справи окремого провадження, в силу ч.3 ст.294 ЦПК України, розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення заяви, виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-ЖС №347705, виданого повторно Виконавчим комітетом Камянської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області від 12.10.2017 року (а.с.7), батьками заявника [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Копією свідоцтва про смерть серії І-КИ №752341, виданого Виконавчим комітетом Камянської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області від 05.10.2017 року (а.с.8) підтверджується, що [PERSON] помер 04.10.2017 року в с. Камянка Софіївського району Дніпропетровської області. Разом з тим, з копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП №039666 від 25.06.2003 року (а.с.10) слідує, що власником земельної ділянки (паю №276) розміром 7,870 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території земель Камянської сільської ради, є [PERSON], де допущено помилку в написанні його по-батькові, яке фактично правильним є - «Антонович». Крім того, відповідно до копії витягу з розпорядження голови райдержадміністрації від 28.12.2002 року №474-р вих.№101/01-36 та копії додатку до розпорядження у вигляді списку громадян, яким відводяться земельні ділянки на території Камянської сільської Ради, земельна ділянка (пай№276) площею 7,87 гектар була відведена для виготовлення державного акту на право приватної власності на імя [PERSON]. У відповідності з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як вбачається з матеріалів справи, встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати йому право власності в порядку спадкування по заповіту земельної ділянки, що залишилась після смерті спадкодавця. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою та є достатніми, за відсутності заперечень заінтересованої особи, враховуючи неможливість вирішення справи позасудовим шляхом, оскільки вносити зміни в правовстановлюючі документи померлих не передбачено чинним законодавством, з метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник, суд вважає, що вимоги останнього підлягають задоволенню відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, як основані на законі, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності спадкодавцю Вовк [PERSON] акту на право приватної власності за землю серії І-ДП №039666, виданого на підставі розпорядження голови Софіївської райдержадміністрації №475-р від 28 грудня 2002 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право власності на землю за №241. На підставі викладеного,

Outcome: approved