Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] заяву мотивує тим, що вона є\~дружиною [PERSON],\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб серії\~І-НО\~№ 318473.\~Місцем реєстрації\~шлюбу є\~відділ державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Пролетарського районного\~управління юстиції\~у місті\~Донецьку,\~про що\~11\~травня 2013\~року складено\~відповідний актовий\~запис №\~91.\~[PERSON] помер 06 січня 2019 року у місті Донецьк. Реєстрація факту смерті була здійснена Пролетарським відділом реєстрації актів цивільного стану м.Донецька Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки 09 січня 2019 року. Встановлення факту смерті [PERSON], \~ \~ \~ \~який \~ \~ \~ \~помер 06 січня 2019 року їй необхідно для державної реєстрації смерті особи та отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану для оформлення права на отримання невиплаченої пенсії. Разом з тим, їй відомо, що отримати свідоцтво про смерть у Луцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки видане наявне свідоцтво про смерть не відповідає чинному законодавству України. Документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що розташовані на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватися разом із іншими доказами в їх сукупності і взаємозв'язку під час розгляду справи у порядку статті 89 ЦПК України. Таким чином, вважає, що факт смерті її чоловіка, [PERSON], підлягає встановленню в судовому порядку. Посилаючись на вищенаведене, заявник просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], помер у місті Донецьк, 06 січня 2019 року. \~ \~ \~ \~Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала з мотивів, наведених у ній. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилась, з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглядати заяву за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, та подані заявником докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно дост.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення рупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Згідно з п.8 ч.1ст. 256\~ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.\~257\~1\~ЦПК України\~(в редакції на дату звернення до суду) заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до роз'ясень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. В судовому\~засіданні встановлено,\~що [PERSON]\~є чоловіком\~заявниці [PERSON],\~помер 06\~січня 2019\~року у місті Донецьк. Реєстрація факту смерті була здійснена Пролетарським відділом реєстрації актів цивільного стану м.Донецька Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки 09 січня 2019 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ДНР № 124161 від 09 січня 2019 року, актовий запис №33 (а.с.10). Форма свідоцтва затверджена т.з.\~ДНР\~та містить печатку т.з.\~ДНР. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті чоловіка заявника [PERSON] і визначає датою його смерті 06 січня 2019 року та місцем смерті - м. Донецьк. Як випливає із змісту п.8 ч. 1ст. 256\~ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Зазначене вище місце смерті чоловіка заявника є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України Законом України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», постановою ВР України від 17.03.2015 ,№254-УШ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». Згідно із частинами 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року будь-які органи, їх посадові особи та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не визначеному законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі статтями 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Переміщені всередині країни особи є громадянами своєї держави і мають широке коло громадських, політичних, екологічних, соціальних і культурних прав. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо пере\-міщених осіб» передбачено, що внутрішньо переміщена особа має права, визначені Конституцією України та законами України. Зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. 3гідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту народження або смерті особи, повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень положень цивільного-процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (cm. 77, 78 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими за змістом частини першої статті 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території АР Крим, м. Севастополя та окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт рішення, документ, виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про смерть чоловіка [PERSON], видане відповідним державним органом України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved