Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку. 09.02.2021 року на адресу суду від [PERSON] надійшла уточнена позовна заява, яку судом прийнято до розгляду (а.с. 171-172). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що тривалий час вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Від спільного проживання сторони у справі є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Фактичні шлюбні відносини припинились до народження дитини. Відповідач не визнає свого батьківства відносно [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. [PERSON] перебуває у скрутному матеріальному становищу, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку, та не має доходу. Відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина. [PERSON] не має на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків. З цих підстав, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дати звернення з позовом до суду, а також аліменти на утримання позивача у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] , починаючи стягнення з дати звернення з позовом до суду. 04.10.2018 року на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, який судом прийнято до розгляду (а.с. 49-50). Крім того, 04.10.2018 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини. Свої вимоги позивач з зустрічним позовом обґрунтовує тим, що на початку червня 2017 року [PERSON] почав зустрічатись з відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] . Приблизно через тиждень після знайомства сторони почали спільно проживати. За два тижні з початку спільного проживання [PERSON] розлучився з [PERSON] . Про вагітність відповідача за зустрічним позовом та про народження дитини [PERSON] не знав. За тривалий час, який минув з дня розлучення до подання позову до суду [PERSON] могла підтримувати стосунки з іншим чоловіком. Про особисте життя відповідача за зустрічним позовом [PERSON] нічого не відомо. На теперішній час у позивача за зустрічним позовом є усі підстави вважати, що батьком дитини є інша особа. З цих підстав, [PERSON] просить суд виключити відомості про його батьківство з актового запису від 13.03.2018 року №120 про народження [PERSON] , [INFO] (а.с. 55-57). Ухвалою від 14.11.2018 р. зустрічну позовну заяву [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] (а.с. 84). 10.10.2018 року на адресу суду від [PERSON] надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (а.с. 79-80), яке ухвалою суду від 14.11.2018 року задоволено судом (а.с. 85). 11.09.2020 року на адресу суду від представника позивача за первісним позовом [PERSON] надійшла заява про поновлення провадження по справі (а.с. 107, 109). Ухвалою суду від 18.09.2020 року провадження у справі №333/1701/18 поновлено та призначено підготовче засідання (а.с. 111). Ухвалою суду від 08.12.2020 року підготовче провадження у справі №333/1701/18 закрито (а.с. 132). 09.02.2021 року на адресу суду від відповідача за первісним позовом [PERSON] надійшло клопотання про призначення по справі №333/1701/18 судову генетичну експертизу з використанням ДНК (а.с. 173). Ухвалою суду від 29.03.2021 року у задоволенні клопотання відповідача за первісним позовом [PERSON] про призначення по справі №333/1701/18 судової генетичної експертизи з використанням ДНК відмовлено. В судовому засіданні 29.03.2021 року представники відповідача за первісним позовом заявили клопотання про відкладення розгляду справи для оскарження ухвали суду від 29.03.2021 року про відмову у задоволенні клопотання клопотання відповідача за первісним позовом [PERSON] про призначення судової генетичної експертизи з використанням ДНК. Враховуючи те, що оскарження ухвали суду не перешкоджає розгляду справи, з метою не порушення розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представників відповідача за первісним позовом про відкладення розгляду справи. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених у первісному позові з урахуванням уточнень, просила їх задовольнити. Крім того, заперечувала проти обставин, викладених [PERSON] у своїй зустрічній позовній заяві та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача за зустрічним позовом. Представники відповідача за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] заперечували проти задоволення первісного позову та просили суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] , викладені у зустрічному позові. Заслухавши пояснення позивача за первісним позовом [PERSON] , представників відповідача за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] , розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини (ч. 1). У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (ч. 2). Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття (ч. 3). Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу (ч. 5). З матеріалів справи слідує, що 13.03.2018 року Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області складено актовий запис №120 про народження [PERSON] , [INFO] , батьками якого зазначено - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2020 року по цивільній справі №334/2308/18 визнано [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] , внесено зміни до актового запису від 13.03.2018 року №120 про народження [PERSON] , [INFO] (а.с. 122). Постановою Запорізького апеляційного суду від 08.09.2020 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2020 року по цивільній справі №334/2308/18 залишено без змін (а.с. 123-125). На виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2020 року по цивільній справі №334/2308/18 Комунарським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внесено зміни до актового запису від 13.03.2018 року №120 про народження [PERSON] , [INFO] , та 03.11.2020 року видано нове свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] (а.с. 121). Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та фактично проживає з матір`ю - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданого Комунарським РВ Запорізького МУ УМВС України в Запорізькій області 24.06.2011 року (а.с. 6), та довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 14.03.2018 року №04-18/3-316 (а.с. 7). Доказів протилежного матеріали справи станом на час її розгляду не містять та відповідачем за первісним позовом не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З роз`яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до п. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-Х1І від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно з ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Встановлюючи розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача за первісним позовом на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років з 1 січня 2021 року складає 1 921 гривень. Крім того, суд виходить з того, що, згідно з ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.05.2020 року у справі № 712/4702/19, який, відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», повинен враховуватись судами при застосуванні таких норм права. Також, при визначенні розміру аліментів, суд виходить з того, що сторони в рівних частках повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов його життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника та одержувача аліментів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 05.04.2018 року, оскільки, на підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При розгляді позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] , суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу (ч. 1). Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч. 4). Згідно з ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою (ч. 1). За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі (ч. 2). Статтею 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 1). Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ч. 3). Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років (ч. 2). Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4). Як встановлено судом під час розгляду справи по суті, від народження дитини - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення останнім трирічного віку. Під час декретної відпустки позивач у справі не працювала та не мала доходів. Доказів протилежного матеріали справи станом на час її розгляду не містять та сторонами у справі не надано. З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника і одержувача аліментів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] , починаючи стягнення з 05.04.2018 року, оскільки, на підставі ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповіднодо п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Розглянувши зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , враховуючи, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2020 року по цивільній справі №334/2308/18, яке набуло законної сили 08.09.2020 року, визнано [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] , суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для виключення відомостей про батьківство [PERSON] з актового запису від 13.03.2018 року №120 про народження [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з чим, судом відмовляється у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. [PERSON] просить суд покласти на відповідача за первісним позовом понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн. В якості доказів понесення заявлених витрат позивачем за первісним позовом долучено до матеріалів справи договір про надання юридичної допомоги від 15.06.2020 р., додаток до договору про надання правової допомоги від 28.03.2018 року №2803/2018 (а.с. 10), попередній розрахунок сум витрат на надану правову допомогу від 05.04.2018 року (а.с. 9). Розглянувши наведені вище докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] доведено понесені витрати на професійну правничу допомогу, а тому вказані витрати в сумі 5 000 грн. покладаються судом на відповідача за первісним позовом. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням первісних позовних вимог [PERSON] , судовий збір судом покладається на відповідача за первісним позовом.

Outcome: approved