Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

27 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява [PERSON] мотивована тим, що 22.09.2012 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб у муніципалітеті Рінгкьобінг, [PERSON], актовий запис № 1495. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Зазначила, що сімейне життя з самого початку складалося погано, в сімї часто виникали різні непорозуміння, сварки, внаслідок чого сімейні відносини в подружжя припинилися. На даний час сторони не підтримують жодних сімейних стосунків, шлюб існує формально. Відтак, оскільки сімя розпалася, примирення між сторонами неможливе, то подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Посилаючись на викладені обставини позивач просила суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 22.09.2012 року в муніципалітеті Рінгкьобінг-Скєрн, [PERSON], після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Хіміч». Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2018 року відкрито провадження у вказаній справі. В підготовче засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак подала заяву від 10.10.2018 року, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та справу слухати у її відсутності. Також зазначила, що судові витрати з відповідача стягувати не бажає. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з'явився, однак подав до суду заяву від 10.09.2018 року, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу та просив проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Судом з офіційного перекладу з датської мови свідоцтва про шлюб (№ у шлюбній книжці 1495) встановлено, що 22.09.2012 року у Ратуші м. Рінгкьобінг, [PERSON], між [PERSON] та [PERSON], муніципалітетом Рінгкьобінг-Ск'єрн укладено шлюб, підписано депутатом міськради Бентом Бродерсеном. Зазначене свідоцтво про шлюб офіційно засвідчене відповідним штампом консула Посольства України в [PERSON]. Від спільного проживання сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується офіційним перекладом з датської мови свідоцтва про народження та найменування. Зазначене свідоцтво про народження та найменування офіційно засвідчене відповідним штампом консула Посольства України в [PERSON]. Документи, складені за участю органів державної влади та місцевого самоврядування або такі, що від них виходять, можуть бути використані на території іншої держави лише після відповідного їх посвідчення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами. Найбільш поширеним способом оформлення документів для їх можливого використання за кордоном є проставлення апостилю, запровадженого Гаазькою Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів. Апостиль - це спеціальний штамп, який проставляється на офіційні документах, що надходять від держав - учасниць зазначеної Конвенції. Він засвідчує справжність підпису особи під документом і автентичність відбитку печатки або штампа, яким скріплено відповідний документ. Відповідно до ст.ст. 2,3 зазначеної Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Згідно з положенням вказаної Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі - учасниці цієї Конвенції. Згідно ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного Кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до вимог\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З роз'яснень, даних у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач визнав позов, не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тому суд дійшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, позовні вимоги ґрунтуються на встановлених законом підставах, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу. На підставі наведеного,

Outcome: approved