overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

29.03.2018 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою в якій просить суд передати безхазяйну квартиру за №2, розташовану по вул. Комунальній, 3 в м. Мала Виска Кіровоградської області у комунальну власність територіальної громади Маловисківської міської ради Маловисківського району Кіровоградської області, посилаючись на те, що в 2016 році на території Маловисківської міської ради було виявлене безхазяйне нерухоме майно, а саме: квартира за №2, розташована в м.Мала Виска Кіровоградської області, по вул.Комунальній, 3. Сторони в судове засідання не з'явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Представник заявника заяву підтримав. Представник заінтересованої особи не заперечує проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Маловисківської міської ради від 18.07.2005 року за №1744, за адресою [ADDRESS] проживала [PERSON], яка померла 13 квітня 2016 року, відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №225148. Згідно наданої інформації Маловисківською районною державною нотаріальною конторою від 13.03.2018 року за №328/01-16, після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. 09.11.2016 року квартиру за №2, розташовану по вул. Комунальній, 3 в м. Мала Виска Кіровоградської області взято на облік безхазяйного нерухомого майна, на підставі рішення виконавчого комітету Маловисківської міської ради від 14 липня 2016 року за №164, що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Після чого в засобах масової інформації в газеті "Маловисківські вісті" було розміщено оголошення, про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна та з проханням власників вказаного майна звернутися до Маловисківської міської ради для зняття майна з обліку. Відповідно до ст. 335 ЦК України, безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Відповідно до ст. 333 ЦПК України, суд, встановивши, що нерухома річ є безхазяйною та взята на облік органом, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а також що сплив один рік з дня взяття на облік нерухомої речі, ухвалює рішення про передачу безхазяйної нерухомої речі у власність відповідної територіальної громади. За таких обставин, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

29.03.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 жовтня 1991 року позивач зареєструвала з відповідачем шлюб, про що Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) було вчинено відповідний актовий запис № 183. У шлюбі народилось двоє дітей, які на даний час досягли повноліття. Сімейні стосунки у сторін не склалися, по тій причині, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та цінності, на підставі чого стали виникати постійні сварки та скандали, які призвели до того, що вони стали чужими один до одного людьми. У родині зникла довіра, повага та любов один до одного. Подружні відносини фактично припинені з кінця жовтня 2020 року. На даний час спільне господарство сторони не ведуть, спільного бюджету не мають, спір про майно відсутній. Строк на примирення не виправить стан шлюбних відносин, а тому такий строк просила не надавати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Після розірвання шлюбу просила змінити її прізвище на дошлюбне " [PERSON] ". Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14 січня 2021 року, підтверджено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги письмову заяву відповідача про визнання позову, суд, на підставі ст. ст. 104, 105 СК України, та в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це буде суперечити інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

29.04.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Стуфчинецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно, будинок «А-1», загальною площею площею 38 кв.м. та хлів «Б», що знаходяться в [ADDRESS] який належав на праві власності її померлому [INFO] батькові-[PERSON], який за життя не зареєстрував право власності в БТІ. В судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні позову. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника з зазначенням про визнання позову. Заслухавши учасника процесу, дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 30.10.1981 року [PERSON] успадкував після смерті матері [PERSON] глинобитний будинок з надвірними будівлями в с.Стуфчинці Хмельницького району. 26.02.2001 року [PERSON] склав заповіт, щодо всього свого майна, яке заповідав [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, не зареєструвавши право власності на будинок. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про право на спадщину від 30.10.1981 року; заповітом від 26.02.2001 року; свідоцтвами про народження, про зміну прізвища та про шлюб; довідкою сільської ради від 17.04.2014 року; технічним паспортом на будинок, повідомленням нотаріуса від 27.03.2014 року. Відповідно до ст.1261 ЦК України "У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки." В ч.1 ст. 1296 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та згідно ст. 1299 ЦК України зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. В зв'язку з відсутністю правоустановлюючих документів, які б підтверджували реєстрацію права власності на будинок [PERSON] позбавлена можливості належним чином оформити належне їй спадкове майно. На розподілі судових витрат позивач не наполягає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

29.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому пояснив, що вона з 07.08.2004 року перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 664. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. На теперішній час сім'я з відповідачем розпалася. Відносини почали погіршуватися 5 років потому. Між сторонами було відсутнє взаєморозуміння, виникали сварки. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Позивач на примирення не згодна. Позивач у судове засідання надала заяву, в якій просить позов задовольнити та розглянути справу без її присутності. Відповідач у судове засідання надав заяву, в якій позов визнав, просить суд розглядати справу без його присутності. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, у відповідності до ст. 110 СК України, яка передбачає можливість пред'явлення одним з подружжя позову про розірвання шлюбу. У зв'язку із наведеним, з урахуванням вимог ч.4 ст. 174 ЦПК та ч.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 року, згідно якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги. Дослідивши заяви сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки родина фактично розпалася й подальше збереження шлюбу неможливо, тому як буде суперечити інтересам сторін та неповнолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

29.04.2015р. [PERSON] звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісяця, вказуючи, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний. Під час шлюбу [INFO] у них народилась донька [PERSON], яка проживає з нею та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав в повному обсязі та проти його задоволення не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Первомайського міськрайоного суду Миколаївської області від 16.04.2015р. Під час шлюбу [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] (а.с. 2), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач проживає окремо, працює у ПАТ "Первомайський молочноконсервний комбінат", аліменти на утримання інших осіб не сплачує. Таким чином, враховуючи вище викладене, те, що відповідач визнав позов, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. в доход держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

29.04.2015 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулось ПАТ "Дельта Банк" до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

29.04.2015 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулось ПАТ "Дельта Банк" до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

29.04.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначила, що вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачем. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач відмовився надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання сина, тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом і просить суд стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення сином повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні визнає повністю і не заперечує проти їх задоволення. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Із копії свідоцтва про народження (а.с.6) судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Довідка Івчанської сільської ради (а.с.7) свідчить, що на утриманні [PERSON] знаходиться син [PERSON], [INFO]. Із копії трудового договору (а.с.8-9) судом встановлено, що [PERSON] працює в ТОВ "Айкюжи" на посаді інженера-програміста виробничого департаменту. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання його дитини. Згідно ст.182 ч.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.183 ч.1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов і стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання сина аліменти в частці від заробітку, а саме в розмірі 1/6 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення ним повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

29.04.2015 року представник ПАТ "ЕК Одесаобленерго" звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. ПАТ «Одесаобленерго» постачає електричну енергію [PERSON] за адресою: [ADDRESS], а споживач здійснює розрахунки з енергопостачальником за спожиту електроенергію по обумовленим тарифам (цінах), у передбачені терміни на підставі укладеного між сторонами договору про користування електричною енергією з побутовим споживачем №936 від 19 жовтня 2004 року. Згідно листа Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 14.02.2014 за вихідним номером 99/02-16, встановлено, що громадянин [PERSON] дійсно зареєстрований та проживає за вищевказаною адресою. 11 грудня 2013 року уповноваженими працівниками ПАТ «Одесаобленерго»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

29.04.2015 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом. В судовому засіданні встановлено, що 08.11.2013 року [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ "Приват Банку" ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, підписавши Анкету-заяву, згідно якої отримав кредитну картку. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 26.03.2015 року має заборгованість 32191,11 грн., яка складається з наступного: 15810,00 грн. заборгованість за кредитом; 13361,03 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1010,98 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1509,10 грн. штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 32191,11 грн. за кредитним договором № б/н від 08.11.2013 року, а також судові витрати у розмірі 321,91 грн. судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, на позовних вимогах наполягав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується кредитною угодою № б/н від 08.11.2013 року, довідками-розрахунками за кредитним договором, з яких убачається, що відповідач одержав від позивача кредит, має заборгованість за кредитом, яку не погашає. Як вбачається зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитор) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) у розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок однобічної відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 321,91 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

29.04.2015 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом. В судовому засіданні встановлено, що 20.05.2011 року [PERSON] стала клієнтом ПАТ КБ "Приват Банк" ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, підписавши Анкету-заяву, згідно якої отримав кредитну картку. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2015 року має заборгованість 14493,61 грн., яка складається з наступного: 10312,98 грн. заборгованість за кредитом; 2914,27 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 666,36 грн. штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 14493,61 грн. за кредитним договором № б/н від 20.05.2011 року, а також судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, на позовних вимогах наполягав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується кредитною угодою № б/н від 20.05.2011 року, довідками-розрахунками за кредитним договором, з яких убачається, що відповідач одержав від позивача кредит, має заборгованість за кредитом, яку не погашає. Як вбачається зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитор) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) у розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок однобічної відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved