Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

21.11.2019\~позивачі звернулися\~до суду\~з позовом\~до Ялтинської\~селищної ради\~Мангушського району\~Донеецької області,\~в якому\~просять визнати у порядку спадкування за законом за ними [PERSON] та [PERSON] , право власності на Ѕ часту кожному на житловий будинок з господарськими будівлями, а саме: житловий будинок літ. А-1, нежила прибудова літ. А1-1, веранда літ. а-1, ганок лат. а1-1, гараж літ. З-1, сарай літ. Д-1, сарай літ Ж-1, літня кухня літ. Б-1, душ літ И-1, басейн літ. к, огорожа літ. № 1-2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також Ѕ частку кожному на земельні ділянки, а саме: земельну ділянку площею 5,66 га, кадастровий номер 1423955500:05:000:1025, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля); земельну ділянку площею 0,47 га, кадастровий номер 1423955500:05:000:1455, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища); земельну ділянку площею 0,29 га, кадастровий номер 1423955500:05:000:1884, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сіножаті), які розташовані на території Ялтинської селищної ради Мангушського району Донецької області, в поряду спадкування після померлого [INFO] [PERSON] , мотивований тим,\~що вони\~є рідними тітками [PERSON] \~ [PERSON] \~по лінії\~матері,\~а [PERSON] \~ по\~лінії батька.\~Їх племінник\~помер [INFO] \~і після\~його смерті\~відкрилася спадщина\~на житловий\~будинок [ADDRESS] ,\~а також\~на вищевказані\~земельні ділянки.\~Оскільки після\~смерті [PERSON] \~немає спадкоємців\~першої та\~другої черги,\~вони,\~як спадкоємці\~третьої черги,\~звернулися до\~приватного нотаріуса\~із заявою\~про видачу\~їм свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~на належну\~їм по\~Ѕ частки\~спадкового майна\~та 14.03.2018\~нотаріусом була\~заведена спадкова\~справа №\~14/2018.\~Для з`ясування\~складу спадкового\~майна нотаріусом\~було надіслано\~запит до\~Мангушського БТІ,\~згідно відповіді\~якого №\~308\~від 07.08.2019\~було встановлено,\~що матері\~померлого на\~підставі свідоцтва\~про право\~власності від\~18.07.1988\~№ 599,\~виданого Ялтинською\~селищною радою\~народних депутатів,\~реєстраційним номер\~№ [NUMBER] ,\~належить спірний\~будинок і\~після її\~смерті спадкова\~справа не\~заводилась.\~Оскільки вони\~достовірно знали,\~що померлий\~ [PERSON] \~постійно проживав\~зі своєю\~матір`ю\~у вказаному\~будинку по\~день її\~смерті ( [INFO] )\~та після\~її смерті,\~але документів,\~підтверджуючих факт\~проживання,\~у них\~не було,\~вони звернулися\~до суду\~із заявою\~про встановлення\~факту постійного\~проживання із\~спадкоємцем.\~Рішенням Першотравневого\~районного суду\~Донецької області\~від 15.10.2019\~був встановлений\~факт постійного\~проживання [PERSON] \~зі своєю\~матір`ю\~ [PERSON] .\~Таким чином\~юридично був\~встановлений факт\~фактичного прийняття\~спадщини на\~житловий будинок\~ [PERSON] \~після смерті\~його матері\~на підставі\~ст.\~1268\~ЦК України,\~оскільки він,\~як спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~зі спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~встановленого ст.\~1270\~цього Кодексу\~він не\~заявив відмову\~від неї.\~Щодо трьох\~спірних земельних\~ділянок,\~то вони\~належали [PERSON] \~на праві\~приватної власності\~на підставі\~державного акту\~на право\~власності.\~Оскільки оригінали\~документів,\~що посвідчують\~право власності\~померлого у\~них відсутні,\~а тому\~надати їх\~нотаріусу для\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~неможливо,\~нотаріус виніс\~постанову про\~відмову у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~від 04.02.2019\~№ 21/02-31,\~у якій\~рекомендовано звернутися\~до суду\~із зазначеним\~питанням. 30.01.2020 до суду надійшло уточнення позовних вимог позивачів, в яких вони просять визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] , та визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки: площею 5,66 га кадастровий номер 1423955500:05:000:1025, площею 0, 47 га кадастровий номер 1423955500:05:000:1455, площею 0,29 га, кадастровий номер 1423955500:05:000:1884, які розташовані на території Ялтинської селищної ради Мангушського району в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] 04.03.2020 представник позивачів подала до суду заяву, в якій зазначила, що відмовляється від уточненийх позовних вимог, поданих до суду 30.01.2020, та підтримує первісні позовні вимоги, які просить задовольнити. Будь-яким іншим чином захистити свої права позивачі не можуть і тому вимушені звернутись до суду з даним позовом. Представник позивачів та позивачі в судове засідання не з`явилися, від представник позивачів адвоката Портної О.І. надійшла заяво про розгляд справи у їх відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у відсутність представника Позовні вимоги визнав та не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України № 00022066325 від 08.02.2019 та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00019748788 від 14.03.2018, у актовому записі про народження № 32 від 02.04.1963 містяться відомості про народження [PERSON] , який народився [INFO] , батьком зазначений [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 8, 101-102). Згідно з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00019749561 від 14.03.2018, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 18 (а.с. 104). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.02.2019 та з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00019748862 від 14.03.2018, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 86 (а.с. 9, 105). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.12.2017 [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис № 82 (а.с. 7). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00019312754 від 29.12.2007 вбачається, що [PERSON] (сестра батька померлого) одружилася із [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 103). Також факт того, що [PERSON] , [INFO] , є тіткою [PERSON] , який помер [INFO] рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17.12.2018 (а.с. 15-16). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України № 00019591232 від 15.02.2018, [PERSON] (мати померлого) народилася [INFO] , актовий запис № 319 від 15.11.1937, батьком зазначений [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 10-11, 111). У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 15.01.2018, актовий запис № 140 від 01.12.1954, [PERSON] (тітка померлого) народилася [INFO] , матір`ю зазначена [PERSON] (а.с. 12). Згідно довідки про укладення шлюбу № 69 від 25.05.2018, виданої відділом Управління ЗАГС при уряді Республіки Саха (Якутія) по Хангалаському улусу РВ до Адміністрації муніципальної освіти «Селище Мохсоголлох», [PERSON] одружився із [PERSON] 05.11.1976 актовий запис № 46, після одруження дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 13, 14). Отже судом встановлено, що позивачі є рідними тітками померлого [PERSON] , а саме: [PERSON] по лінії матері, а [PERSON] по лінії батька. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 51216420 від 14.03.2018 вбачається, що після смерті [PERSON] у спадковому реєстрі № 62132412 була відкрита спадкова справа № 14/2018 (а.с. 100). Згідно наявної в матеріалах справи копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН [NUMBER] 0390033 від 06.09.2004, [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , на підставі розпорядження голови Першотравневої РДА від 27.10.2003 № 401 належить 6,42 га земельної ділянки на території Ялтинської селищної ради Першотравневого району Донецької області, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1423955500:05:000:1025, 1423955500:05:000:1455, 1423955500:05:000:1884 (а.с. 41-48). Згідно довідки КП «Мангушське бюро технічної інвентаризації» № 308 від 07.08.2018, право власності на домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 18.07.1988, виданого Ялтинською селищною радою народних депутатів, Реєстрація в Маріупольському БТІ 18.07.1988 № 563 (а.с. 19). Проте, після смерті матері - [INFO] [PERSON] не прийняв спадщину. Відповідно до звіту з оцінки майна житлового будинку [ADDRESS] , станом на 21.10.2019 вартість вказано будинку становить 144779,00 грн (а.с. 27-40). Так, рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 15.10.2019, встановлено факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , разом зі спадкодавицею [PERSON] , померлою [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17-18). 14.03.2018 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Мангушського районного нотаріального округу Донецької області Ковальової М.В. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] (а.с. 92). 15.03.2018 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Мангушського районного нотаріального округу Донецької області Ковальової М.В. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] (а.с. 106). Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.02.2019 № 22/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] , земельні ділянки: площею 5,66 га кадастровий номер 1423955500:05:000:1025, площею 0, 47 га кадастровий номер 1423955500:05:000:1455, площею 0,29 га, кадастровий номер 1423955500:05:000:1884, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на майно (а.с. 49-50), та постановою від 04.02.2019 № 21/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку у праві власності на вказаний житловий будинок та земельні ділянки (а.с. 129-130), оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на майно. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права та інтересу є визнання права. За цих обставин, у відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності вибувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема в разі відсутності документа який підтверджує право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно до ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1261 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З аналізу ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, можливо зробити висновок, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подав до нотаріальної контори заяву, якщо він не заявив про відмову від неї. Згідно роз`яснень, які містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 30.05.2008 № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи те, що позивачі фактично прийняли спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідні заяву про прийняття спадщини, але не мають можливості оформити в установленому порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючих документів, а також померлим за життя не була оформлена у встановленому законом порядку спадщ ина після смерті його матері, тому вони позбавлені можливості отримати свідоцтва про право на спадщину. Із змісту ст. 3 ЦК України, випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. З урахуванням викладених норм ЦК України, слід прийти до висновку, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, а право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою та при відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно. Із урахуванням всіх досліджених обставин та приймаючи до уваги приписи чинного законодавства України, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів є обгрунтованими і підлягають задоволенню, у зв`язку із чим необхідно визнати у порядку спадкування за законом за позивачами [PERSON] та [PERSON] право власності на: Ѕ частку кожному на житловий будинок з господарськими будівлями, а саме: житловий будинок літ. А-1, нежила прибудова літ. А1-1, веранда літ. а-1, ганок лат. а1-1, гараж літ. З-1, сарай літ. Д-1, сарай літ Ж-1, літня кухня літ. Б-1, душ літ И-1, басейн літ. к, огорожа літ. № 1-2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також Ѕ частку кожному на земельні ділянки, а саме: земельну ділянку площею 5,66 га, кадастровий номер 1423955500:05:000:1025, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля); земельну ділянку площею 0,47 га, кадастровий номер 1423955500:05:000:1455, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища); земельну ділянку площею 0,29 га, кадастровий номер 1423955500:05:000:1884, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сіножаті), які розташовані на території Ялтинської селищної ради Мангушського району Донецької області, в поряду спадкування після померлого [INFO] [PERSON] . Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ним Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Тому, позивач по справі, не маючи інших можливостей набути своє законне право, з огляду на ст.4 ЦПК України, і звернувся до суду за захистом свого права та законного інтересу. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved