Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Ілляшівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання права на земельну частку (пай), мотивуючи свої вимоги тим, що з 12.09.1991 року був прийнятий в члени колгоспу ім.Шевченка с.Ілляшівка, Тростянецького району Вінницької області де працював на різних роботах, зокрема їздовим на фермі та трактористом. 03.05.1994 року він був призваний на службу в Армію, звідки звільнився 04.03.1996 року. 05.04.1996 року був звільнений з членів КСП ім.Шевченка с.Ілляшівка, Тростянецького району. На момент розпаювання земель 05.01.1996 року, являючись членом КСП, помилково не був внесений до списку осіб, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, що на території Ілляшівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області. Просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай), із земель резервного фонду Ілляшівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд за обставин, викладених в позові їх задовольнити. Розглянути справу в її та позивача відсутності. Представник Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені, про що в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про отримання. Причини неявки суду не повідомлено, клопотання про відкладення розгляду справи не надано, позов не оспорено. Представник Ілляшівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти позову не заперечив. Суд вважає можливим за згодою позивача розглянути справу у відсутності представників відповідачів згідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що останні скористались своїми процесуальними правами на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 3 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. ПП. г п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 06.09.2012 №5245-УІ (набрав чинності з 01.01.2013) «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» встановлено, що усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу віднесені до державної власності. Згідно п. і ч.1 ст. 15 ЗК України розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом віднесено до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів в галузі земельних відносин. За змістом ч.4 ст. 122 ЗК України до повноважень центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів віднесено передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Державний комітет України по земельних ресурсах листом від 22.08.2001 року за № 14-17-2-П1580/4251 роз'яснив, що як виняток землі резервного фонду можуть передаватися у колективну власність для забезпечення земельними паями громадян - членів недержавних сільськогосподарських підприємств, які безпідставно (помилково) не були внесені до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю цього підприємства, і на час видачі зазначеного акта були членами КСП. Крім того, суд приймає до уваги, що відповідно до роз'яснень Держземагенства України, у випадку визнання права на земельну частку (пай) за рішенням суду із земель державної власності, відповідні рішення приймає територіальний орган центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, тобто у даному спорі Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області. За змістом ст.ст. 22,23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання, - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, - одержання КСП цього акта. Судом встановлено, що згідно трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] від 20.09.1991 року виданої на ім'я [PERSON], [INFO], останній 12.09.1991 року принятий в члени колгоспу ім.Шевченка с.Ілляшівка Тростянецького району на підставі рішення правління колгоспу протокол №9 та 05.04.1996 року звільнений з членів КСП ім.Шевченка с.Ілляшівка згідно протоколу №4 від 05.04.1996 року.(а.с.6). Крім того в даній трудовій книжці зазначено трудовий стаж в КСП ім.Шевченка позивача, зокрема 12.09.1991 року [PERSON] прийнятий на роботу їздовим на ферму №1, 03.02.1992 року переведений на роботу трактористом; 03.05.1994 року призваний до лав Радянської Армії , 03.03.1996 року звільнений в запас(а.с.6-зворотній бік). Уже 09.04.1996 року на підставі наказу №8-К від 08.04.1996 року прийнятий водієм на Капустянський цукровий завод. Відповідно до п.2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року №310 «Про трудові книжки колгоспника» трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспників, з моменту прийняття. Військовим квитком серії [NUMBER] виданим [PERSON] 03.05.1994 року підтверджено, що останній дійсно був призваний та службу в Армію та служив до 04.03.1996 року(а.с.8,9) Факт прийняття [PERSON], [INFO], до членів колгоспу ім.Шевченка с.Ілляшівка підтверджено також архівним витягом із протоколу №10 засідання правління від 21.11.1991 року(а.с.12). Відповідно до довідки №162 від 29.09.2016 року виданої КП «Тростянецький районний трудовий архів підтверджено, що в книгах обліку трудового стажу працівникам КСП ім.Шевченка наявні дані про нарахований трудовий стаж [PERSON] за 1991-1994 роки(а.с.13). Крім того, відповідно до довідки №162 від 29.09.2016 року, виданої КП «Тростянецький районний трудовий архів» встановлено, що колгосп ім.Шевченка с.Ілляшівка був створений 1944 року, в листопаді 1992 року реорганізовано в КСП ім.Шевченка с.Ілляшівка Тростянецького району, в лютому 2000 року реформовано в АКПП ім.Шевченка с.Ілляшівка, в 2007 році ліквідовано(а.с.14). Відповідно до ст.ст. 5,19 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодному виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Трудові відносини членів підприємства регулюється цим Законом та статутом підприємства. Згідно довідки, виданої відділом Держгеокадастру у Тростянецькому районі №Г-401/0-384/6-16 від 10.02.2016 року паювання земель колективної власності КСП ім.Шевченка с.Ілляшівка Тростянецького району згідно державного акту на право колективної власності серії [NUMBER], проведено 05.01.1996 року (а.с.11). Відповідно до довідки №665 від 27.08.2016 року виданої виконкомом Ілляшівської сільської ради Тростянецького району на території сільської ради є вільна земля (землі резервного фонду) для виділення особам, які не були враховані при розпаюванні КСП ім.Шевченка (а.с.10). Таким чином, як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданих суду доказів розпаювання земель КСП ім.Шевченка с.Ілляшівка відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», відбулося 05.01.1996 року. [PERSON], будучи членом КСП ім.Шевченка не включений до списку осіб, що додається до державного акту на право на земельну частку (пай), які мають право на земельну частку пай. Згідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають особи, які на час розпаювання земель були його членами. Відповідно до п.24 Постанови Пленум Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Згідно ч.ч. 1,3 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають колишні члени КСП. Право на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно змісту ст.ст. 7, 8, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Відповідно ст.1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] до квітня 1996 року був членом КСП ім.Шевченка с.Ілляшівка Тростянецького району, однак на час передання землі у колективну власність не був включений до списку осіб, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Не внесення його до зазначеного вище списку, не позбавляє його права на земельну частку. А тому суд вважає необхідним визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі згідно чинного законодавства із земель резервного фонду Ілляшівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, після паювання земель переданих у колективну власність КСП ім.Шевченка с.Ілляшівка Тростянецького району. Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. На підставі викладеного,

Outcome: approved