Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], у розмірі 1/3 частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми віку повноліття. Неповнолітні діти сторін проживають з позивачем, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає. За таких обставин позивач просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, проти стягнення з неї в судовому порядку аліментів на утримання неповнолітніх дітей не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження неповнолітних дітей: [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], у графі «мати» значиться [PERSON] (а.с.9,10). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Утримання неповнолітньої дитини являється обов'язком як матері, так в рівній мірі і батька. Відповідно до Протоколу\~№ 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зі змінами, внесеними Протоколом № 11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками\~\~ цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. №789-XІІ) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Невиплата аліментів на утримання неповнолітніх дітей, на які вони мають право відповідно до законодавства становить порушення їх майнових прав відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, яка передбачає таке: «Кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини висловив наступну думку: «Поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1. \~\~Згідно зі ст. ст.\~1,\~17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та практику Суду як джерело права. \~\~Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8\~ст. 7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. \~\~Відповідно до\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. На час розгляду справи позивач працює опалювачем [PERSON] відділу освіти, отримує дохід у виді заробітної плати, середній розмір якої становить відповідно до наданої ним довідки 2213,52 грн. (а.с.4). Тому, виходячи з довідки про склад сімї позивача (а.с.8), дохід одного члена сімї становить 737,84 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). При цьому, як зазначено у ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач має задовільний стан здоровя, інвалідом не являється, офіційно працює кухарем Пожнянської ЗОШ, відповідно до довідки отримує заробітну плату у середньому розмірі 2101 грн.(а.с.53). Відповідач інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у визначених законодавством розмірах. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З урахуванням обставин справи, приписів ст.183 СК України, суд вважає за можливе позов задовольнити і стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у частці від її заробітку (доходу) у розмірі 1/3 частини всих видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, а також судовий збір на користь держави. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved