Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

27 грудня 2013 року позивач звернуся до суду з позовом до Кіровської районної в м. Дніпропетровську ради, третя особа - П'ята дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що батькові ([PERSON]), бабі ([PERSON]) та діду ([PERSON]) позивача належала квартира [ADDRESS]. У [INFO] дід позивача помер, після чого спадщину фактично прийняли батько та баба позивача. У [INFO] померли батько та баба позивача. Позивач звернувся до нотаріуса, проте йому було відмовлено через те, що позивач не надав правовстановлювальні документи на спадкове майно. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкову квартиру за законом (а.с.а.с. 2, 3, 17). У судовому засіданні позивач, його представник підтримали позов у повному обсязі. Представник відповідача до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Представник третьої особи до суду також не з'явився, був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач доводиться сином [PERSON] та онуком [PERSON] і [PERSON] (а.с.а.с. 4, 5, 9, 10). Батькові, бабі та діду позивача на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.05.1998 р., виданого Державним житлово-комунальним підприємством "Південне" за розпорядженням № 1418-98, у рівних частках (по 1/3) належить квартира [ADDRESS] (а.с.а.с. 23, 33). [INFO] дід позивача помер. Після його смерті спадщину прийняли батько та баба позивача, фактично прийнявши в управління спадкове майно та мешкаючи у квартирі (а.с. 8). [INFO] батько та баба позивача одночасно померли (а.с.а.с. 6, 7). 26 вересня 2013 року позивач звернувся до третьої особи із заявами про прийняття спадщини після смерті батька та баби (а.с.а.с. 38-звор., 46-звор.). 04 грудня 2013 року третьою особою було відмовлено позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що позивач не надав правовстановлювальні документи на спадкове майно (а.с. 11). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною 1 статті 1222 ЦК спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності зі статтею 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] залишився єдиний спадкоємець їх майна - позивач. За правилами частини 1 статті 1269, частини 1 статті 1270 ЦК визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав нотаріусу відповідну заяву. Позивач протягом шести місяців після смерті батька та баби звернувся до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, отже, у розумінні закону, прийняв спадщину. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених норм, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач прийняв спадкове майно і є єдиним спадкоємцем.

Outcome: approved