Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 25 травня 2017 року уповноважений представник позивача звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що після смерті 1 січня 2008 року [PERSON] та 10 листопада 2013 року [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із права на дві земельні частки (паї) розміром по 3,8 умовних кадастрових гектарів кожна в частині сільськогосподарських угідь, а саме, багаторічних насаджень та пасовищ, що розташовані в адміністративно-територіальних межах [PERSON] сільської ради Згурівського району Київської області, на підставі Сертифікатів на право на земельні частки (паї) відповідно серії РН № 322748 та серії РН № 322747. За життя спадкодавці реалізували своє право на ці земельні частки (паї) у вигляді ріллі та отримали у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,0274 га та 3,0273 га відповідно, на підставі Державних актів серії ЯА № 593582 та серії ЯА № 593581. Позивач прийняла спадщину та оформила свої спадкові права на ці земельні ділянки. [PERSON] районна державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину у частині багаторічних насаджень та пасовищ у звязку із відсутністю Сертифікатів на право на земельну частку (пай), тому просить визнати за нею як спадкоємцем за заповітом [PERSON] та [PERSON] право на сільськогосподарські угіддя багаторічні насадження, розміром 0,86 в умовних кадастрових гектарах та пасовища, розміром 0,12 в умовних кадастрових гектарах у праві на дві земельні частки (паї) розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах кожен, яке належало померлим [PERSON] та [PERSON] згідно із Сертифікатами на право на земельну частку (пай) серії РН № 322748 та серії РН № 322747, які перебували в колективній власності КСП «Малоберезанське» та знаходяться на території [PERSON] сільської ради Згурівського району Київської області. Не застосовувати до [PERSON] РДА ст. 88 ЦПК України. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 06.07.2017 залучено до участі у справі [PERSON] як співвідповідача та виведено його зі складу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. В судове засідання особи, які беруть участь у справі, повторно не зявилися, про час і місце розгляду справи були оповіщені належним чином, позивач, відповідач [PERSON] РДА та третя особа сільська рада направили суду заяви з клопотанням про розгляд справи за їхньої відсутності, представник позивача позов підтримує повністю, відповідач [PERSON] РДА покладається на розсуд суду, третя особа Головне управління про причини неявки суду не повідомила. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом померлого 1 січня 2008 року [PERSON] та померлої 10 листопада 2013 року [PERSON] Позивач у встановленому порядку прийняла спадщину, спадкова справа відкрита. Іншим спадкоємцем за заповітом є [PERSON], який спадщину не прийняв та своєю заявою підтвердив, що не оскаржує спадкові права позивача та не заперечує проти задоволення позову (а.с.73, 83-110, 111-138 копії заяви, спадкових справ). Згідно із Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 322748 спадкодавцю [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Малоберезанське» розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.11 копія Сертифікату). Аналогічне право на земельну частку (пай) належало спадкодавцю [PERSON] на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН № 322747 (а.с.12 копія Сертифікату). До складу кожної земельної частки (паю) входять угіддя: рілля, розміром 2,82 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 83936,47 грн, багаторічні насадження, розміром 0,86 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 20976,26 грн, та пасовища, розміром 0,12 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 533,41 грн (а.с.25, 26, 27-29 копії довідок та схеми поділу земель). За життя [PERSON] та [PERSON] частково реалізували свої права на земельні частки (паї) у вигляді ріллі згідно із Сертифікатами на право на земельну частку (пай) серії РН № 322748 та серії РН № 322747, зокрема отримали у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у вигляді ріллі, площею 3,0274 га та 3,0273 га відповідно, на підставі Державних актів серії ЯА № 593582 та серії ЯА № 593581 (а.с.57-61, 92, 125 - копії розпорядження з додатком та державних актів). Проте право на земельні частки (паї) на сільськогосподарські угіддя, а саме, багаторічні насадження та пасовища за життя не використали, оскільки на той час проекти відведення цих земельних ділянок не виготовлялися (а.с.19 - довідка). Позивач належним чином оформила своє право на спадщину на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у вигляді ріллі площею 3,0274 га та 3,0273 га відповідно та зареєструвала право власності на ці земельні ділянки (а.с.15, 16, 17, 18 копії свідоцтв про право на спадщину, витягів). [PERSON] районна державна нотаріальна контора Київської області відмовила позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на право на земельні частки (паї) у частині багаторічних насаджень та пасовищ у звязку із відсутністю у неї Сертифікатів на право на спірні частки (паї) на спірне спадкове майно (а.с.21, 22 відмови). [PERSON] районна державна адміністрація відмовила у передачі у власність позивачам своїм розпорядженням сільськогосподарських угідь - багаторічні насадження та пасовища (а.с.34, 140-141 відмова). З аналізу норм чинного законодавства України, що регулює земельні відносини, зокрема Земельного кодексу України та Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Указу Президента України від 10.11.1994 № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» (абз.3 п.2) вбачається, що земельна частка (пай) є приватною власністю особи. У ст. 125 ЗК України зазначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за умови, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також зокрема свідоцтво про право на спадщину та рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. 5 Указу Президента від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до п. 17 Перехідних положень чинного Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Тобто дія сертифікату на право на земельну часту (пай) не обмежена в часі та сертифікат є належним правовстановлюючим документом до моменту виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 3 ст.3 Закону земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). Відповідно до абз. 2 п. 6 Указу Президента від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Згідно із пунктом «г» частини першої\~статті 81 ЗК України, однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є прийняття спадщини.\~ Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до\~складу\~спадщини\~входять\~усі права та обов'язки,\~що належали\~спадкодавцеві на момент\~відкриття спадщини і\~не припинилися внаслідок його смерті. У стаття 1219 ЦК України міститься перелік прав та обов'язків особи, які не входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право \~прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до пп.\~4.14 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 282/20595 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обовязково перевіряє, зокрема, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують належність майна (або майнових прав) спадкодавцеві.\~ Вбачається, що [PERSON] та [PERSON] повернули сертифікати до [PERSON] районної державної адміністрації, коли отримували державні акти на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ріллі). При цьому повернуті сертифікати надавали їм право на земельні частки (паї) ще й у багаторічних насадженнях та пасовищах, що належали КСП «Малоберезанське». Згідно зі ст. 13 Закону нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження. Жоден чинний нормативно-правовий акт не регулює питання чинності сертифікатів на право власності на земельну частку (пай) у випадку, якщо частина сільськогосподарських угідь, право на які надавав сертифікат, залишились не виділені в натурі та на них не видано державний акт на право власності на землю. Відповідно до ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених конституцією України та законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.321 ЦК України право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається у здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюються, в тому числі, шляхом визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його прав власності. Дослідивши письмові докази у справі, суд, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, принципу верховенства права та принципу правової визначеності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що позивач є спадкоємцем за заповітом померлих [PERSON] та [PERSON], до складу спадщини входить право на багаторічні насадження та пасовища у праві на дві земельні частки (паї) розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах кожна, посвідчене Сертифікатами серії РН № 322748 та РН № 322747, та не реалізоване спадкодавцями за життя, та не вбачається іншого способу захисту порушених прав позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Проте позивач у позовній заяві просить не застосовувати до відповідача ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved