Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

[PERSON] , звернувся до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, в якій просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] . В обґрунтування посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] . Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 8,5385 га, розташованої на території Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області. Позивач вказує, що [INFO] [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідала земельну ділянку йому. Вказаний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Близнюківського районного нотаріального округу Харківської області Яременко Г.В. та зареєстрований в реєстрі за № 789. У зв`язку з тим, що він зареєстрований та постійно проживає в с. Водяне Близнюківського району Харківської області, із [PERSON] спілкувався не часто, тому про вказані обставини йому стало відомо лише в жовтні 2019 року. Дізнавшись в жовтні 2019 року, що [PERSON] померла та заповідала йому спадкове майно, він звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Шевченківського нотаріального округу Харківської області. Однак нотаріус повідомив, що він є спадкоємцем за заповітом, але ним пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини та рекомендував звернутися для вирішення питання про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини до суду. Вважаючи, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин, просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача, Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.1.4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності усіх учасників справи на підставі наявних матеріалів. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10 листопада 2015 року серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у Харківській області. (а.с. 5) Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 527485 [PERSON] належала земельна ділянка площею 8,5385 га, що розташована на території Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області. (а.с. 6) Згідно Заповіту від 20 вересня 2010 року складеного [PERSON] , остання на випадок своєї смерті заповідала вищевказану земельну ділянку позивачу, [PERSON] . Вказаний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Близнюківського районного нотаріального округу Харківської області Яременко Г.В. та зареєстрований в реєстрі за № 789. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною першою статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до постанови приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 лютого 2020 року № 38/01-16, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки він пропустив встановлений законом 6 місячний строк для подання зави про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як роз`яснюється у п. 24 Постанови ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність пропуску строку для прийняття спадщини, а суди відкривають провадження у справі про продовження строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також: за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також: відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Це положення також закріплено у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/04-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Також, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Згідно зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач в своїй позовній заяві стверджує, що він пропустив шестимісячний строк з поважних причин, так як був необізнаний про існування заповіту, складеного [PERSON] на його ім`я. Обставини, на які посилається позивач як на підстави пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , а саме: необізнаність про існування заповіту, заслуговують на увагу та на думку суду є поважними причинами. Доказів, які спростовують твердження позивача щодо поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, суду не надано. Аналогічна правова позиція виккладена у постанові Верховного Суду України від 26 червня 2019 року, справа №565/1145/17. Представником відповідача позов визнано, заперечень він не має. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] пропущений з поважних причин, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними, та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved