Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

18.12.2014р. [PERSON] вернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 300грн. щомісяця на кожну дитину, вказуючи, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON], а [INFO]. - донька [PERSON], які проживають з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча повинен надавати. Оскілки відповідач не працює та не має постійного стабільного заробітку, просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила не стягувати з відповідача судові витрати, які були понесені нею. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та день розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки відповідача не відомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Враховуючи, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала, вислухавши її пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON], а [INFO]. - донька [PERSON] (а.с.4,5). Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, не працює. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи вище викладене, те, що відповідач не працює, отже регулярного постійного заробітку не має, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. в доход держави.

Outcome: approved