Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з зв?язку з невиконанням грошового зобов?язання. Свої вимоги обґрунтував наступним. 03.04.2017 року він надав відповідачу у позику грошові кошти в сумі 200501,35 грн., що за курсом НБУ на день підписання грошового зобов`язання становило 7 420,00 доларів США що підтверджується розпискою написаною особисто відповідачем. Укладений договір між позивачем та відповідачем є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченій ст. ст. 207, 1047 ЦК України. Відповідно до змісту вищевказаної розписки, відповідач був зобов`язаний сплатити отримані грошові кошти в строк до 03 травня 2017 року. Однак станом на день пред`явлення позову відповідач не виконав свого грошового зобов`язання за договором та не повернув позивачу грошову суму позики у розмірі 200501,35 грн. Відповідач відмовляється виконати належним чином свої грошові зобов`язання, передбачені договором, щодо повернення позики, ігнорує заяви позивача щодо повернення суми позики та не виходить на зв`язок. Позивач вважає за можливим просити стягнути неустойку у розмірі 30710,18 грн. за 185 облікових днів існування простроченого зобов`язання. Просив стягнути борг за договором позики у розмірі 231211,53 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2312,12 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просить суд провести розгляд справи за його відсутності. Також не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, був завчасно та належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, заяв про відкладення судового розгляду не надав. Зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. 03.04.2017 [PERSON] отримав позику від [PERSON] у розмірі 200501,35 грн., що за курсом НБУ на день укладання цього договору еквівалентно 7420,00 доларів США, і зобов?язався повернути цю суму у строк до 03 травня 2017 року включно (а. с. 44). Строк повернення коштів розпискою визначено 03 травня 2017 року включно. Судом встановлено, що позивач виконав усі взяті на себе зобов`язання, надав грошові кошти у борг у сумі 200501,35 грн., відповідно до розписки від 03 квітня 2017 року (а. с. 44). Відповідачем були порушені зобов`язання щодо повернення позики, відповідно до умов розписки. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики з урахуванням неустойки, а саме, пені станом у період з 12.08.2019 по 12.02.2020 у розмірі 231211,53 грн. Підставою для задоволенні позовних вимог позивачем зазначено неповернення відповідачем позики у строки зазначені у договорі. Таким чином, між сторонами виникли договірні правовідносини, предметом доказування є порушення чи невиконання умов договору. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає приписам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З ч. 2 ст. 509 ЦК України вбачається, що зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що передбачено приписами ст. 599 ЦК України. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості . Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, що передбачено ст. 1046 ЦК України Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Приписами ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З частини 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, вбачається, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що боржником не виконано зобов`язань, визначених договором позики, кошти в строк до 03.05.2017 року позивачеві не повернуто. Будь-яких доказів на спростування цього факту матеріали справи не містять. [PERSON] також не надано доказів щодо належного виконання ним умов договору позики, та повернення грошових коштів [PERSON] . Позивачем виконано розрахунок суми боргу з урахуванням пені за несвоєчасне виконання грошового зобов?язання з 12 серпня 2018 року по 12 лютого 2020 року. Заперечень відповідача проти розрахунку заборгованості матеріали справи не містять. Іншого розрахунку або спростування розрахунку, зробленого відповідачем, до суду не надходило. Судом перевірено правильність розрахунку суми боргу з урахуванням пені за несвоєчасне виконання грошового зобов?язання з 12 серпня 2018 року по 12 лютого 2020 року. Розрахунок пені становить таке: Період з 12.08.2019 по 05.09.2019, кількість днів 25 сума боргу 200501,00 облікова ставка НБУ 17 розрахункова ставка (% у рік) 34, пеня 4 669,20. Період з 06.09.2019 по 24.10.2019, кількість днів 49 сума боргу 200501,00 облікова ставка НБУ 16,5 розрахункова ставка (% у рік) 33, пеня 8882,47. Період з 25.10.2019 по 12.12.2019, кількість днів 49 сума боргу 200501,00 облікова ставка НБУ 15,5 розрахункова ставка (% у рік) 31, пеня 8344,14. Період з 13.12.2019 по 30.01.2020, кількість днів 49 сума боргу 200501,00 облікова ставка НБУ 13,5 розрахункова ставка (% у рік) 27, пеня 7247,62. Період з 31.01.2020 по12.02.2020, кількість днів 13 сума боргу 200501,00 облікова ставка НБУ 11 розрахункова ставка (% у рік) 22, пеня 1566,76. Всього: 30710,18 грн Таким чином, загальна сума заборгованості з урахуванням урахуванням пені за несвоєчасне виконання грошового зобов?язання становить: 200501,51 + 30710,18 = 231211,53 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі змістом ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, з урахуванням наведеного суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості з зв?язку з невиконанням грошового зобов?язання є обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню. При ухваленні рішення, відповідно до ст. 265 ЦПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2312,12 грн. В матеріалах справи наявна квитанція про сплату судового збору № 0.0.1612815084.1 від 12.02.2020 на суму 2312,12 грн. щодо сплати [PERSON] судового збору при зверненні до суду з позовом, відповідно до Закону України "Про судовий збір". Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тобто, на підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2312,12 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved