Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

1 вересня 2016 року [PERSON] вернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно їх неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач та її представник, яка діє на підставі довіреності позовні вимоги просили задовольнити у повному обсязі. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 26 вересня 2008 року між нею та [PERSON], був зареєстрований шлюб .Від даного шлюбу вони мають доньку: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними не склались з самого початку . Поведінка відповідача буда такою,що вони фактично разом не мешкали. Після народження доньки вона мешкала зі своїми батьками у м. Харкові , відповідач мешкав в с. Старовірівка ,зі своїми. Доньку він бачив один раз , коли її забрали з пологового будинку . Прийшов як гість, побув та і повернувся в село. З того часу ані вона , ані тім більш донька про відповідача не чули та не бачили. Будь - якого бажання спілкуватися з донькою , надавати їй підтримку , не кажучи вже про матеріальне забезпечення з боку відповідача не відбувалось. 3 листопада 2010 року шлюб було розірвано. Нею була подана заява про стягнення аліментів з відповідача , які він жодного разу не сплатив. В 2013 році вона вийшла заміж за [PERSON] У них народилась друга дочечка. Старша донька спілкується з чоловіком з малечку, називає його батьком і іншого батька не знає. [PERSON] має намір удочерить [PERSON] ,щоб в родині не існувало непорозумінь. Враховуючи ,що [PERSON] байдужа донька , а також той факт ,що донька не знає його як батько , вважає доцільним побавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та прохала їх задовольнити. Зазначила ,що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування дитини, а з боку позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні з дитиною, та прийманні участі батька в вихованні, але відповідач проявляв вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені як на батька дитини. Нехтування батьківськими обов'язками з боку батька, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридичне має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач ніколи не надавав і не надає по цей час, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено законом "Про охорону дитинства". Донька неотримувала і не отримує від батька жодного подарунка на день народження. Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач за справою - [PERSON] самоусунувся від виконання батьківсьикх обов'язків. У зв'язку з викладеним, вважає доцільним позбавити батьківських прав за злісне ухилення від виконання батьківських обов'язків: [PERSON] відносно малолітньої доньки: [PERSON], [INFO]. В судові засідання відповідач не з'являвся, про час і місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином про, що свідчать розписки про отримання судових повісток, а також письмова заява від 29 вересня 2016 року. Згідно довідки адресно - довідкового підрозділу ГУМС УДМС Харківській області [PERSON] , [INFO] значиться зареєстрованим в [ADDRESS] Відповідно до положень ст.77 ЦПК України сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну місця свого проживання ( перебування ,знаходження) або місцезнаходження під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місяця проживання або місця заходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи зазначене положення закону [PERSON] вважається повідомленим про розгляд справи. В судовому засіданні позивач та її представник , прохали задовольнити позовні вимоги у поному обсязі, шляхом винесення заочного рішення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про слухання був повідомленн ий належним чиом. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи на підставі наданих суду доказів. Вислухавши позивача , її представника, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З свідоцтва (серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м .Харкову №2 Харківського міського управління юстиції від 26 вересня 2008 року) вбачається, що позивач 26 вереня 2008 року одружилася та набула прізвища [PERSON] Відповідно до свідоцтва ( серія [NUMBER] виданого Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції від 27 березня 2009 року) [INFO] року, народилась - [PERSON], її батьками відповідно вказано : [PERSON], [PERSON]. З свідоцтва про розірвання шлюбу (серія [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського районного управління юстиції у Харківській області від 26 червня 2013 року) , вбачається що шлюб між сторонами розірвано. Свідоцтва (серія [NUMBER] ,видане Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 09 серпня 2013 року), засвідчує факт того ,що позивач за справою вдруге одружилася та набула прізвища [PERSON] Від другого шлюбу має доньку: [PERSON], [INFO]. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2009 року по справі №2-2910/09 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.07.2009 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач, вказані аліменти не сплачує. Станом на 01 вересня 2016 року, має заборгованість у розмірі 61 100.20 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості по аліментам від 01 вересня 2016 року, наданого Комінтернівським ВДВС Харківського МУЮ за №12258/09-31 від 01 вересня 2016 року. З відповіді № 433 наданої комунальним закладом Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №74 від 13 липня 2016 року вбачається, що [PERSON] має доньку [PERSON], яка ходить до даного закладу та навчається у 2-А класі. Яка всебічно піклується про свою доньку, а також в вихованні беруть участь її бабуся та чоловік [PERSON] [PERSON] знаходиться на повному утриманні матері. Батько - [PERSON], не бере участі у вихованні дитини, фінансової допомоги не надає, разом з сім'єю не проживає. З висновку №1715/0/202-16 заступника директора Департаменту - начальник Управління служб у справах дітей від 19 серпня 2016 року вбачається, що на протязі останніх кількох років батько тобто [PERSON] не спілкується з донькою [PERSON], не відвідує її вдома, в дидсадку, школі. Це призвело до того, що донька називає і вважає батьком іншого чоловіка - [PERSON], який довгий час фактично виконує обов'язки по вихованню та утриманню малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавився життям, не відвідував і не відвідує її вдома, в дитячому дошкільному закладі, школі. В вихованні і навчанні дівчинки, активну участь беруть - мати, бабуся, та її другий чоловік, що підтверджується довідками, висновками наданих учбовими закладами та службою у справах дітей. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON] пояснили, що знають позивача тривалий час , були присутні на її весіллі з [PERSON] , але після народження доньки його не бачили. Свідки близькі до родини,пояснили ,що ані матеріальної допомоги,ані іншого піклування відповідач по відношенні доньки не проявляє. Дівчина називає батьком другого чоловіка позивача , та іншого батька не знає. Свідок [PERSON], пояснив,що він є другим чоловіком позивача. Про їх стосунки з [PERSON] знає давно , так як разом мешкали в селі. Пояснив ,що ще після весілля вони мешкали окремо. Після народження доньки [PERSON] враховуючи свої моральні якості самоусунувся він виховання та утримання дитини. Вони почали жити разом коли [PERSON] ,ще не розмовляла. Вона вважає його своїм батьком і він має намір її удочерити та надати своє призвіще. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування мене та моєї дитини, а з мого боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні, вищевикладенні обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом. Згідно ч.2 ст.141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст.157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 164 СК України вказано, що батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За положеннями ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Пункт 7 вищевказаної постанови зазначає ,що факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування дитини, йому не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі в вихованні, суд дійшов до висновку про вольове небажання відповідача ,виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом. Згідно ч.3 ст. 9 Конвенції про права дитини , дитина , яка не проживає з одним чи обома батьками , має право підтримувати на регулярній основі особисті та прямі контакти з обома батьками , за винятком наслідків , коли це суперечить інтересам дитини. Встановлені у справі обставини свідчать ,що [PERSON] звертався до служби у справа дітей у 2016 році , за для встановлення днів відвідування донька але департамент не зміг винести відповідного рішення враховуючи не явку самого заявника. Не зрозумілою є поведінка відповідача і щодо викликів в судове засідання, згідно наданої до суду заяви він повідомлений про подачу даного позову , будь - яких дій направлених на заперечення щодо вимог суду не надав. В п.18 Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року ,з наступними змінами зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Виходячи з аналізу зібраних доказів суд дійшов до висновку , що [PERSON] самоусунувся від піклування про дитину, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти негативно впливає на дитину, має бути позбавлений батьківських прав. В даному випадку позбавлення батьківських прав [PERSON], є доцільним, відповідає інтересам його дитини та необхідно для встановлення її остаточного соціально-правового статусу. Протилежного відповідачем суду не надано. Також суд вважає за необхідним зазначити що відповідно до ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved