Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

14 грудня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача, посилаючись на те, що з 03 березня 2005 року вона уклала шлюб та проживала однією сімєю з відповідачем по справі. Від сумісного проживання мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач на теперішній час проживає окремо від них, не турбується про добробут дітей, не забезпечує необхідними речами, ухиляється від батьківських обовязків по матеріальному забезпеченню дітей, однак відповідач не бажає щомісячно в добровільному порядку надавати позивачці матеріальну допомогу на їх утримання. Позивачка з дітьми знаходиться у важкому матеріальному становищі, що й стало підставою звернення до суду з вказаним позовом. У судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутності, позов підтримала та просила винести заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача (а.с.23 ). Відповідач в судові засідання неодноразово не з'явився. Відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 20.12.2017 року (а.с.12), [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO]. Судові повістки, відповідно до вимог п. 2 ч.7 ст.128 ЦПК України, надсилалися відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованому в установленому законом порядку, однак повернулися до суду з поміткою: «вибув» (а.с.16,18). В подальшому, справа розглядалась за правилами нового ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, відповідно до п. 9 ч. 1 перехідних положень якого справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Тому, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет- https://court.gov.ua/sud2504/pres-centr/visas_to_court/261220173, про виклик відповідача до суду в судове засідання, призначене на 18.05.2018 року на 09.30 годину (а.с. 21), однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з'явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі, до суду не надіслав. Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що позивач згоден, про що постановлено ухвалу суду. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Копією свідоцтва про одруження серії 1-ЖД №134771, виданого виконавчим комітетом Глибоківської сільради Татарбунарського району Одеської області підтверджується, що 03 березня 2005 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4). Судом встановлено, що відповідач по справі є батьком малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які на теперішній час проживають біля матері [PERSON] та знаходяться на повному її утриманні. Вказане підтверджується: - копіями свідоцтв про народження серії 1-ЖД № 133622, 1-ЖД № 216372, І-ЖД № 333997, відпаовідно (а.с.5-7), згідно яких батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]; -довідкою, виданою виконавчим комітетом Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.8), із якої вбачається, що на утриманні [PERSON], [INFO], знаходяться малолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Крім того, довідкою, виданою Нерушайською сільською радою Татарбунарського району Одеської області (а.с.9), підтверджується, що [PERSON], [INFO], дійсно з 17.05.2007 року зареєстрований за адресою: [INFO]. Враховуючи, що відповідач не надавав щомісячно в добровільному порядку позивачці матеріальну допомогу на утримання дітей, вона звернулась до суду з вказаним позовом про стягнення з останнього аліментів в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпе- чення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову, тобто у даному випадку - з 14.12.2017 року. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами у їх сукупності, які узгоджуються між собою, беручи до уваги положення ч.2 ст.182 СК України, зі змінами, внесеними відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" № 2037-VIII від 17.05.2017 року, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] щомісячно у частці від свого заробітку, що становить 1/2 його частину, та розмір сплачуваних аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.12.2017 року, до повноліття старшого сина [PERSON], тобто до 04 травня 2026 року, потім в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму до повноліття доньки [PERSON], тобто до 03 лютого 2028 року, потім у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно до повноліття сина [PERSON], тобто до 03 листопада 2030 року. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved