Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, 3-х відсотків річних, індексу інфляції та моральної шкоди за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у січні 2011 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого я передав йому 3300 грн., що підтверджується його борговою розпискою, написаною ним власноручно. Відповідач взяв на себе зобов'язання повернути борг до 15.02.2011 року, але до теперішнього часу борг не повернув. На протязі довгого часу вводив його в оману обіцянками про повернення боргу, в наслідок чого позивач був вимушений постійно дзвонити йому, хвилюватися, щодо неповернення йому суми боргу, розшукувати відповідача по місту та за місцем роботи. Вказане принижувало його гідність, відволікало від повсякденних справ та потягло за собою додаткові матеріальні витрати. Крім того позивач є платником іпотечного кредиту, розраховував на повернення суми займу у встановлений строк та був вимушений позичати гроші для сплати щомісячного внеску за кредитом, з приводу чого він нервував. Таким чином, протиправними діями [PERSON] йому були завдані моральні страждання, які позивач оцінює у 5000 грн. У зв'язку зі сформованою ситуацією [PERSON] був змушений звернутися до суду. Просить стягнути з [PERSON], [INFO], на його користь суму боргу з урахуванням нарахованого індексу інфляції та трьох процентів річних у розмірі 3712,74 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн., судовий збір у сумі 243,60грн., сплачений ним при подачі позовної заяви, та витрати на правову допомогу у розмірі 300 грн. Позивач у судовому засіданні на позовних вимогах наполягав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки, або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивач не заперечує проти такого вирiшення справи. На підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики на загальну суму 3300 грн., яку відповідач зобов'язався повернути у термін до 15 лютого 2011 року, що підтверджується розпискою (а.с.6). Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, на підтвердження вимог названого закону відповідач видав позивачу розписку про позичені гроші, яка ніким не оспорюється. Така форма надана договору за бажанням сторін. Належним чином підписаний договір є доказом передання грошей від Позикодавця до Позичальника. Таким чином, факт підписання відповідачем договору позики є доказом отримання ним від позивача позики на загальну суму 3300 грн. Доказів повернення відповідачем суми боргу суду не надано. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В порушення умов договору позики відповідач до теперішнього часу не повернув позивачу грошові кошти, як передбачено договором, він порушив зобов'язання. Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого позивачем розрахунку сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, складає 3712,74 грн..Суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині теж підлягають задоволенню, як законні та обгрунтовані. Таким чином на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, у розмірі 3712,74 грн. Як вбачається з квитанції, наданої позивачем, він сплатив за надання правової допомоги 300 грн. (а.с.9). Таким чином, відповідно до постанови КМУ від 27.04.2006 року "Про граничний розмір витрат пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ…", у межах понесених позивачем витрат, з відповідача підлягають стягненню витрати на оплату правової допомоги у сумі 300 грн.. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням її майна. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, з наступними змінами та доповненнями, зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, суд вважає доведеним, що позивачу було заподіяно моральну шкоду, оскільки позивач є платником іпотечного кредиту та кредиту на на купівлю автотранспортних засобів (а.с.10-19), розраховував на повернення суми займу у встановлений строк та був вимушений позичати гроші для сплати щомісячного внеску за кредитом, з приводу чого він нервував. Крім того відповідач довгий час вводив його в оману обіцянками про повернення боргу, в наслідок чого він був вимушений постійно дзвонити йому, хвилюватися, щодо неповернення йому суми боргу, розшукувати відповідача по місту та за місцем роботи. Вказане принижувало його гідність, відволікало від повсякденних справ та потягло за собою додаткові матеріальні витрати. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та на користь позивача підлягає стягненню з відповідача моральна шкода у сумі 5000 грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60грн.(а.с.1), а також з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. на користь держави.

Outcome: approved