Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позов мотивований тим, що у відповідності до письмової розписки від 27.03.2018 року відповідач отримав у борг від позивача 10000 грн., які зобов'язався повернути до 10.04.2018 року, однак повернув лише частину вказаних коштів, а саме 5000 грн., на письмові вимоги про повернення іншої частини боргу відповідач не реагує. Позивач зазначає, що вказаними діями позивача йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що він був змушений докладати додаткових зусиль для забезпечення нормального існування та захисту своїх прав, а також для нормального психологічного існування. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача 5000 грн. матеріальної шкоди, 2000 грн. моральної шкоди, а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 14.01.2019 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Позивач у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час, місце та дату розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, відзиву не подав. За одночасного існування умов, визначених ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] отримав у позику від [PERSON] грошові кошти у сумі 10000 грн., які зобов'язався повернути до 10.04.2018 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Підтвердженням укладення договору позики від 27.03.2018 року є відповідна розписка позичальника (а.с. 5). Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З відповідного напису на розписці позичальника (а.с. 5), письмових вимог від 14.05.2018 року та 07.06.2018 року (а.с. 7, 9), квитанцій ПАТ "Укрпошта" від 14.05.2018 року та 07.06.2018 року (а.с. 6, 8), а також повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с. 10,11) встановлено, що позичальник - [PERSON] повернув позикодавцю - [PERSON] частину отриманих у позику грошових коштів у сумі 5000 грн., однак іншу частину грошових коштів у сумі 5000 грн. в обумовлений у розписці строк не повернув, тобто не виконав свого зобов'язання та тим самим порушив вимоги ст. 1049 ЦК України. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором позики від 27.03.2018 року у сумі 5000 грн. В частині стягнення моральної шкоди су зазначає таке. Частинами 1, 2 ст. 13 ЦПК України, передбачено розгляд справи судом не інакше як на підставі доказів, поданих учасниками справи. При цьому збирання доказів не є обов'язком суду. З огляду на те, що позивачем не подано доказів на порушення нормального способу життя та докладання додаткових зусиль для забезпечення нормального матеріального існування, позовні вимоги в цій частині не доведено, тому суд відмовляє в їх задоволенні. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved