Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 (пять тисяч) гривень щомсячно на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до моменту закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років, витрати понесені при складанні позову до суду покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . У шлюбі народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2006 року шлюб розірвано, визначено місце проживання дочки разом із матір`ю. Зазначає, що її власних коштів не достатньо для утримання дочки, яка повнолітня та навчається на четвертому курсі стаціонарної форми в Державному вищому навчальному закладі «Івано-Франківський національний медичний університет», оплата за навчання якої становить 132 000 гривень. Обов`язок щодо утримання та піклування про дочку у рівній частині покладається на двох батьків. Вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі розмірі 5000 (пять тисяч) гривень щомісячно, оскільки є працездатний, за фахом є електромонтером та без офіційного працевлаштування у приватного підприємця виконує роботи повязані з встановленням та обслуговування електрообладнання. В порядку розподілу судових витрат просить стягнути з відповідача 1000 грн. витрат на правничу допомогу. Позивачем подано заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судові засідання призначені 31 березня 2020 року та 30 квітня 2020 року, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надійшло. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2006 року шлюб між сторонами розірвано, визначено місце проживання дочки разом з матір`ю, що стверджується наявними в матеріалах справи копією виписки з рішення (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про народження відповідач по справі [PERSON] являється батьком [PERSON] (а.с.8). Згідно копії договору №3 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною особою від 14 серпня 2017 року укладеного між Державним вищим навчальним закладом «Івано-Франківський національний медичний університет» та [PERSON] для [PERSON] плата за весь строк навчання становить 132 000 гривень(а.с.10-11). На даний час шлюб розірвано, дочка знаходиться на повному утриманні позивача. Батько дитини добровільно на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним, за фахом електромонтер та без офіційного працевлаштування у приватного підприємця виконує роботи пов`язані з встановленням та обслуговування електрообладнання. Із копії квитанції Серії АВ 000695 від 31 січня 2020 року вбачається, що адвокатом прийнято від [PERSON] гонорар за складання позову в сумі 1000 гривень (а.с. 9). 3.Норми матеріального права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Згідно частини 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу. З матеріалів справи вбачається, що позивачка забезпечує належне утримання дочки, забезпечує духовний та фізичний розвиток. При цьому суд враховує, що, особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, оскільки було б нерозумним ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини. У контексті обставин цієї справи, суд враховує можливість утримання й матір`ю повнолітньої дочки. Таким чином, з огляду на спільний обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини на період продовження навчання, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, який би був справедливим і не накладав би непропорційний фінансовий тягар на нього, зокрема, з урахуванням того, що його син є повнолітнім і працездатним, у силу чого має можливість забезпечувати своє життя також самостійно. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до статті 200 СК України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також, суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Аналіз статтей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Із позовної заяви також вбачається, що відповідач є працездатний, за фахом є електромонтером та без офіційного працевлаштування у приватного підприємця виконує роботи пов`язані з встановленням та обслуговування електрообладнання та має нерегулярний дохід. Враховуючи у сукупності досліджені докази та, виходячи з принципу справедливості та розумності, а також обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні своєї дитини, суд вважає за необхідне присудити відповідачу аліменти на утримання повнолітньої дочки у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 гривень щомісячно, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток, при цьому не порушить права відповідача. Згідно частини 1, пункту 1,2,3 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 6 статі 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 840,80 гривень. Із копії квитанції Серії АВ 000695 від 31 січня 2020 року вбачається, що адвокатом прийнято від [PERSON] гонорар за складання позову в сумі 1000 гривень. Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, то судові витрати у виді сплаченого позивачкою витрат пов`язаних на професійну правничу допомогу в сумі 1000 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] . Відповідно пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved