Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

20 липня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому просила усунути їй перешкоди у здійсненні права власності на квартиру [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зобов'язати відділ громадянства та реєстрації фізичних осіб Шевченківського району м.Запоріжжя зняти відповідачів з реєстрації. За заявою позивачки вимога про зобов'язання суб'єкту владних повноважень зняти відповідачів з реєстрації залишена без розгляду ухвалою від 11.11.2015 року. Позивачка уточнювала позовні вимоги, які у остаточній редакції викладені таким чином: усунути [PERSON] перешкоди в користуванні власністю, а саме квартирою [ADDRESS] в м.Запоріжжі, шляхом визнання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] в м.Запоріжжі. На обґрунтування позову позивачка зазначила, що вона є власницею квартири [ADDRESS]. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.10.2013 року. У квартирі, крім самої позивачки, зареєстровані її син [PERSON], [INFO], та онука [PERSON], [INFO]. [PERSON] 18.08.2007 року уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] Від цього шлюбу народилася [PERSON], до 2012 року [PERSON] із родиною, за згодою позивачки, проживав у [ADDRESS]. Позивачка останні 15 років постійно проживає в Іспанії. Відповідачі у 2012 році добровільно покинули квартиру [ADDRESS] та переїхали проживати у житловий будинок [ADDRESS] у м.Запоріжжі. Відповідачі не сплачуючи витрати на утримання квартири [ADDRESS], внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 9421,48 грн., за борги були відключені усі види постачання. Покидаючи квартиру, відповідачі демонтували газову плиту, усі сантехнічні прилади, батареї опалення, електричні розетки, підлогу, котел. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Шевченківського районного суду від 01.04.2015 року, дитина з вересня 2013 року постійно проживає із матір'ю за її місцем проживання. Позивачка порушенням свого права вважає те, що вона несе невиправдані витрати на утримання майна, крім того, продати квартиру заважає наявність зареєстрованих у ній осіб, які у ній не проживають, зокрема, реєстрація малолітньої дитини. В судовому засіданні представник позивачки наполягала на задоволенні позову, при цьому, пояснила, що викладені у позові обставини є підставою для його задоволення, оскільки малолітня дитина має бути зареєстрована за місцем проживання того з батьків, з ким фактично проживає. Дитина проживає із матір'ю, у належних умовах, батько дитини не проживає у спірній квартирі, втративши відповідне право, знаходиться в Іспанії, де лікується від наслідків тяжкої травми, яка отримана ним під час конфлікту з цивільним чоловіком відповідачки, наміру повертатися не має. Представник відповідачки та відповідачка [PERSON] під час судового розгляду проти задоволення позову заперечували. При цьому пояснили, що у 2013 році, разом із відповідачем [PERSON] та донькою [PERSON], дійсно виїхали з спірної квартири, при цьому демонтували все облаштування квартири, оскільки ремонт був проведений за їх власні кошти. У подальшому шлюб розпався, через насилля з боку [PERSON] та його асоціальний спосіб життя, на цей час відповідачка із дитиною та співмешканцем проживають у квартирі, яку наймають, створивши дитині належні умови для проживання та виховання. Вважають, що зняття дитини з реєстрації суперечитиме її інтересам, оскільки реєстрація дитини за місцем її проживання має певні складнощі. Витрати позивачки, які пов'язані з кількістю зареєстрованих у квартирі осіб, є незначними, дитина має бути десь формально зареєстрована для організації відвідування відповідних закладів. Крім того, батько дитини зобов'язаний забезпечити дитині належні умови проживання саме у спірній квартирі. Відповідач [PERSON] письмово повідомив суд про визнання ним позову. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, при цьому, пояснила, що в межах своїх повноважень комісія перевірила умови проживання малолітньої [PERSON], встановивши, що за спірною адресою ніхто не проживає, житлове приміщення взагалі не придатне для проживання, вкрай занедбане та відключене від усіх видів постачання. В будинку [ADDRESS], за місцем реєстрації [PERSON], дитині створені усі належні умови для проживання та виховання, крім того, обстежену квартиру за адресою: [ADDRESS], винаймають відповідачка із цивільним чоловіком [PERSON], встановлено, що дитина проживає у цій квартирі та забезпечена усім необхідним. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS], на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31.08.2005 року. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.10.2013 року (а.с.61). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18.08.2007 року (а.с.66), [INFO] року від цього шлюбу народилася [PERSON] (а.с.67). Згідно з довідкою Шевченківського районного відділу у м.Запоріжжі Головного управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області від 22.10.2015 року № 2316/2305 та з відповіддю МКП «Основаніє» від 23.10.2015 року за адресою: [ADDRESS] з 26.06.2012 року зареєстрована неповнолітня [PERSON], [INFO], крім неї, зареєстровані позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] (а. с. 158,160). Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У момент реєстрації дитини у червні 2012 року, батько та мати дитини досягли письмової згоди щодо реєстрації дитини за місцем проживання батька, що вбачається з інформації МКП «Основаніє». [PERSON] та [PERSON] з дитиною покинули спірну квартиру та переїхали жити у будинок [ADDRESS] у м.Запоріжжі, що не оспорюється сторонами. Та, згідно довідки квартального комітету, [PERSON] із дитиною входить до кола осіб, які є родиною саме за цією адресою (а.с.89). Відповідачка [PERSON] не оспорює, що вони розібрали усе оздоблення квартири, оскільки ремонт робили за власні кошти, за квартиру не платили і вона відключена від будь-якого постачання, що робить квартиру не придатною для проживання. Відтак, батьки за обопільною згодою змінили місце проживання дитини та переїхали за зареєстрованим місцем проживання матері, але питання реєстрації дитини не вирішили. Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Мати дитини - [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], де згідно з даними акту дитині створені належні умови для проживання, на цей час вона проживає разом із матір'ю та її цивільним чоловіком у найманій квартирі (а.с.100). Батьки дитини тривалий час проживають окремо, ніколи не були пов'язані спільним побутом із власницею квартири, дитина за їх згодою більше одного року проживає з матір'ю, яка також має обов'язки щодо дитини, серед іншого, у частині реєстрації місця її проживання. [PERSON] більше одного року не проживає у спірній квартирі, на цей час постійно проживає в Іспанії, підстави його реєстрації відпали у зв'язку із втратою ним права проживання. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування спірною квартирою, забезпечить право позивачки розпоряджатися своєю власністю, яке захищено ст. 405 ЦК України, та не буде суперечити інтересам дитини у відповідності до законодавства про охорону дитинства та основним засадам Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ №789-Х11 від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року. Оскільки встановлено, що правові підстави для збереження реєстрації за вказаною адресою малолітньої [PERSON] відповідно до вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України відсутні, позов є обґрунтованим.

Outcome: approved