Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

22.01.2021 позивач звернувся у Миколаївський районний суд Одеської області з позовом до відповідача, предметом якого є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмір 15048,43 грн. станом на 22.11.2020. 17.03.2021 ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області справу передано на розгляд до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області за місцем реєстрації відповідача - [ADDRESS] . 19.04.2021 до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшла дана справа, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 26.09.2016 року в розмірі 15 048,43 грн. станом на 22.11.2020 та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 26.09.2018 року [PERSON] , з метою отримання банківських послуг, підписала Заяву №б/н, чим підтвердила свою згоду на складання між нею і ПАТ КБ "ПриватБанк" Договору про надання банківських послуг. Відповідачу, за його бажанням, було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 500 грн., у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 11000,00 грн. Однак, взятих на себе зобов`язань відповідач не виконувала, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 22.11.2020 року становить 19352,45 грн. і яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 15048,43 грн.; 4304,02 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦКУ. Звертають увагу суду на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. Кредитодавець а свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 15048,43 грн. В разі неявки в судове засідання відповідача, позивач не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення судом. Наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення суми кредиту є право позивача вимагати його повернення та штрафних санкцій за невиконання умов договору, а тому просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованості, а також понесені судові витрати. Відповідач не з`явився, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Згідно правил ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище викладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними у матеріалах справи доказами. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Матеріалами справи встановлено, що 26.09.2018 року між позивачем Публічним акціонерним товариством «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг, відповідно до Анкети-заяви, з пам`яткою клієнта про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», Правил користування платіжною карткою та «Тарифами Банку», на підставі якого відповідач отримав кредитну карту відповідно до Тарифів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява-анкета разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ними договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач фактично скористалась лімітом кредитування, про що свідчить виписка з особового рахунку клієнта та розрахунок суми заборгованості. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення кредиту із його складовими частинами, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 22.11.2020 року становить 19352,45 грн. і яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 15048,43 грн.; 4304,02 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦКУ. Позивачем заявлено вимогу про стягнення лише заборгованості за кредитом у розмірі 15048,43 грн. Заборгованість нарахована з урахуванням положень ст. 534 ЦК України щодо черговості погашення вимог за грошовим зобов`язанням. Таким чином судом встановлено, що відповідачем порушено умови кредитного договору, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту. Так, умовами даного кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний сплачувати заборгованість за кредитом і проценти за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено договором. Однак, такого свого обов`язку відповідач не виконувала. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобов`язання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. З врахуванням наведеного та враховуючи, що відповідачем порушувались умови кредитного договору, а тому позов підлягає до задоволення у пред`явленому обсязі. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати в розмірі 2102 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved