Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування, обґрунтовуючи його тим, що після смерті 06.11.2014 року його батька [PERSON], відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами по вул. Кірова, 24 в м. Бобринець Кіровоградської області, Вказує, що за життя батько набув право власності на вказаний житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами за договором купівлі-продажу від 14.11.2003 року, що посвідчений нотаріально за № 1999, але при цьому він не зареєстрував своє право на будинок в БТІ. Вказує, що окрім нього спадкоємцями майна, являються батькова дружина відповідачка [PERSON] та його брат [PERSON], який відмовився від своєї частки спадщини на його користь. Зазначив, що 09.07.2015 року він звернувся до нотаріуса з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва на вказане майно, оскільки за спадкодавцем відсутня реєстрація права власності на нього, про що видала постанову від 29.05.2015 року № 465/02-14. Враховуючи вказане, після уточнень та доповнень позовних вимог, він змушений звернутися до суду з питанням визнання за ним у порядку спадкування за законом після смерті батька, право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою вул. Кірова, 24, м. Бобринець Кіровоградської області, залишивши у власності відповідачки [PERSON] 1/3 частини вказаного житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами. В судовому засіданні позивач [PERSON], підтримав заявлені вимоги в повному обсязі та просить суд задовольнити їх з підстав зазначених в позові та уточненнях до нього. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та не заперечила проти його задоволення, вказуючи, що дійсно 09.07.2014 року вони отримали від нотаріуса постанову № 624/02-14, про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, оскільки у спадкодавця відсутня реєстрація права власності на нього. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідачки, дослідивши докази у їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що 06 листопада 2014 року помер [PERSON], який доводився батьком позивачу та чоловіком відповідачки. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ №196220, виданого 07.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції у Кіровоградській області, свідоцтвом про народження серії І-АГ № 152124, виданого 31.12.1967 року, [PERSON] бюро ЗАГС Кіровоградської області та свідоцтвом про шлюб серії І-ОЛ № 007995, виданого 28.04.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бобринецького району Кіровоградської області та рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 31.08.2015р., яким встановлено факт родинних відносин між позивачем та його батьком спадкодавцем [PERSON] (а.с.8, 9, 13, 49). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, на нерухоме майно, а саме, на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами по вул. Кірова, 24 в м. Бобринець Кіровоградської області. З договору купівлі-продажу від 14.11.2003 року серії ВАР № 225250, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1999, вбачається, що з моменту укладення вказаного договору купівлі-продажу від 14.11.2003 року право власності на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами по вул. Кірова, 24 в м. Бобринець Кіровоградської області виникло у [PERSON], але при цьому вказаний договір не було зареєстровано в органах БТІ (а.с. 10). З копії спадкової справи № 12-2015 та інформаційних листів державного нотаріуса (а.с.59-95), вбачається, що спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] відповідачка у справі та його сини [PERSON], позивач у справі. Також встановлено, що [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь брата [PERSON], подавши нотаріусу відповідну заяву (а.с. 68) . Із пояснень позивача та відповідачки також встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя, на виконання вимог чинного на той час законодавства, не зареєстрував своє право на спірний будинок в БТІ, про що також свідчить архівна довідка № 73 від 27.05.2015 року, яка видана ОКП «Кіровоградського ООБТІ» (а.с. 83), у звязку з відсутністю вказаного правовстановлюючого документу позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 465/02-14 від 29.05.2015 року (а.с.11). Вказані обставини унеможливлюють спадкоємцям оформити своє спадкове право. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та згідно ч.2 ст.1268 цього Кодексу не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Як роз»яснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «... у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги». Згідно ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення суддів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, враховуючи заяву позивача, суд залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: approved