Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

23.06.2017 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗГОДА» про визнання договору оренди землі недійсним та зобов'язання повернути земельну ділянку, посилаючись на те, що 06.12.2006 року позивачем укладено договір оренди землі з відповідачем строком на 10 років, площею 5,9562 га., який зареєстрований у Вільшанському районному відділі Кіровоградської регіональної філії КРФ ДП «Центр ДЗК» 19.12.2006 року за №133. Вказана земельна ділянка належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Не бажаючи поновлювати договір оренди землі, позивач 09.08.2016 року направила на адресу відповідача лист, яким повідомила про небажання поновлювати договір оренди землі та проханням припинити використання належної їй на праві приватної власності земельної ділянки у зв'язку з закінченням строку договору оренди землі, на який його було укладено. Вказаний лист відповідачем отримано 09.08.2016 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №2660000257939, однак відповідь на вказаний лист позивачем до цього часу не отримано. При цьому, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформованої 09.02.2017 року, стало відомо про те, що між позивачем та відповідачем 10.10.2015 року укладено додаткову угоду до договору оренди вищевказаної земельної ділянки, яка зареєстрована за № 13198228 від 04.02.2016 року. Згідно із п. 3.1 додаткової угоди до договору оренди землі від 10.10.2015 року змінено строк дії договору оренди землі, а саме зазначено, що договір укладено строком з 19.12.2006 року до 19.12.2026 року. Додаткова угода до договору оренди землі, яка стала підставою для реєстрації права оренди відповідача на строк до 19.12.2026 року, суперечить вільному волевиявленню позивача, оскільки остання її не підписувала та відповідно вчинена не у формі, встановленій законом, що є порушенням ч. 3 та ч. 4 ст. 203 ЦК України, а тому в силу ст. 215 ЦК України є недійсною. У зв'язку з наведеним, просить визнати недійсною додаткову угоду від 10.10.2015 року до договору оренди землі від 06.12.2006 року, яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.02.2016 року за №13198228, укладену між [PERSON] та ТОВ «Згода». Зобов'язати ТОВ «Згода» повернути позивачу земельну ділянку площею 5,9562 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться на території Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області, шляхом підписання акту прийому-передачі. Стягнути із відповідача судові витрати. 25.07.2017 року ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області відкрито провадження у справі суддею Сорокіною О.О.. 18.01.2018 року ухвалою Вільшанського районного суду призначено судово-почеркознавчу експертизу, на час проведення експертизи провадження зупинено. 13.03.2018 року ухвалою Вільшанського районного суду справу прийнято до свого провадження суддею Галицьким В.В.. Поновлено провадження у справі та призначено судове засідання по даній цивільній справі в загальному позовному провадженні. 23.03.2018 року ухвалою Вільшанського районного суду клопотання експерта задоволено. У розпорядження експерта додатково надано: експериментальні зразки скороченого варіанту підпису позивача та матеріали цивільної справи № 384/428/17. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 02.05.2018 року на адресу суду надійшов висновок експерта, ухвалою Вільшанського районного суду поновлено провадження у справі та призначено судове засідання по даній цивільній справі. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, причина неявки суду не відома. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за відсутності позивача та його представника. Судові витрати стягнути з відповідача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги не визнає, просить розгляд справи проводити 24.05.2018 року без його участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, щопозов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,96 га., яка розташована на території Вільшанської селищної ради, ділянка [NUMBER], для ведення товарного сільсько-господарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER] (а.с.8). 06.12.2006 року між [PERSON] та ТОВ «Згода» укладено договір оренди землі площею 5,96 га., строком на 10 років, який зареєстрований у Вільшанському районному відділі КРФ ДП «Центр ДЗК» 19.12.2006 року за №133 (а.с.11-13). 09.08.2016 року позивачем направлено на адресу відповідача лист, яким повідомлено про небажання поновлювати договір оренди землі, так як має намір обробляти свою земельну ділянку самостійно (а.с.14). Вказаний лист відповідачем отримано 09.08.2016 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №2660000257939, однак відповідь на вказаний лист позивачем до цього часу не отримано (а.с. 15). При цьому, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №79956704, сформованої 09.02.2017 року, договір оренди землі, серія та номер: 133, виданий 19.12.2006, видавник: ТОВ «Згода»; додаткова угода: б/н, виданий 10.10.2015 року, видавник: ТОВ «Згода», індексний номер: 28175657 від 10.02.2016 року; вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки. Строк дії: 19.12.2026. Орнедар: ТОВ «Згода». Орендодавець: [PERSON] (а.с.9-10). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Положеннями ст.ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції Закону, чинного на момент укладення спірного договору) передбачено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За положеннями ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з положеннями ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У п. п.7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, підпис є обов'язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підписів підтверджує наміри учасників правочину і є доказом їх волевиявлення. Як вбачається з висновку експерта №87 судово-почеркознавчої експертизи від 27 квітня 2018 року, який було здійснено на виконання ухвали суду про призначення судово-почеркознавчої експертизи за клопотанням представника позивача з метою встановлення достовірності підпису [PERSON] у оригінальному примірнику додаткової угоди від 10.10.2015 року до договору оренди землі, підпис, розташований у колонці «Орендодавець» розділу «11. Реквізити сторін» додаткової угоди до договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Згода» від 10.10.2015, яка зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.02.2016 року за №13198228, виконаний не [PERSON], а іншою особою. Судом встановлено, що спірна додаткова угода до договору оренди землі, укладена від імені [PERSON] підписана не нею, а іншою особою. Таким чином спірна додаткова угода до договору оренди землі була укладена без волевиявлення [PERSON], факт не підписання нею додаткової угоди до договору оренди землі підтверджується як її поясненнями так і висновком експерта. Експертиза виконана згідно з вимогами закону, предметом дослідження безпосередньо був оригінальний примірник саме оспореної додаткової угоди до договору оренди землі, висновок експертизи не оспорений і оцінюється судом як такий, що відповідає вимогам чинного законодавства і є належним доказом. Отже, факт відсутності волевиявлення [PERSON] на укладення додаткової угоди до договору оренди землі є доведеним. Відповідачем не надано доказів, які б спростовували висновок експертизи. Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України "Про оренду землі", у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Отже, враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що оспорювану додаткову угоду до договору оренди землі [PERSON] не підписувала, повноваження на це іншій особі не надавала, а отже у даному випадку відсутнє волевиявлення власника, що є підставою для визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Частиною першою, другою ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Як вбачається з наданої квитанції, позивач за подання даного позову до суду, сплатила судовий збір в розмірі 2392 грн. 19 коп. а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2392 грн. 19 коп. та витрат, пов'язаних з проведенням почеркознавчої експертизи в сумі 2250 грн. 24 коп.. На підставі викладеного та

Outcome: approved