Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

19.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та згідно редакції від 10.12.2015 року просив ухвалити рішення, яким: скасувати арешт, накладений на все нерухоме майно, належне [PERSON], згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження [PERSON] державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 28.10.2014 року, ВП № 45224060. Номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 8082612; скасувати арешт, накладений на все нерухоме майно, належне [PERSON], згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження [PERSON] державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 24.11.2014 року, ВП № 45346507. Номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 7860520; скасувати арешт, накладений на все нерухоме майно, належне [PERSON], згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження [PERSON] примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 28.07.2014 року, ВП № 51501035. Номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 6760982; скасувати арешт, накладений на ? частини квартири за адресою: [ADDRESS], належне [PERSON], згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження [PERSON] примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 01.08.2013 року, ВП № 37363900. Номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 2939442 та 2939658; скасувати арешт, накладений на все нерухоме майно, належне [PERSON], згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 16.12.2014 року, серії та номер в-3/1732/41958491. Номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 8101322. Свої вимоги мотивує тим, що державними виконавцями було накладено арешт на належну [PERSON] та [PERSON] квартиру № 98 що знаходиться в місті Одеса по вул. Авдєєва Чорноморського, в будинку під № 2 -Б, однак, вказана квартира є предметом іпотеки, де Іпотекодержателем виступає ПАТ «ОТП Банк». У звязку з чим позивач вважає, що ПАТ «ОТП Банк» має пріоритетне право щодо вищезазначеного предмету іпотеки, а накладені арешти порушують права іпотекодержателя, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання зявився представник позивача ПАТ «ОТП Банк», позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того, зазначав, що арешт, накладений Першим Київським відділом ДВС від 16.12.2014 року, вже був скасований самою виконавчою службою, у зв'язку з чим позов у цій частині не підтримав. Представники відповідачів [PERSON] державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у судове засідання не зявились, про час дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 10.12.2015 року від представника відповідача [PERSON] державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області надійшла заява, в якій останній просить розглядати справу у їх відсутність. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, просив задовольнити. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні поданий позов вважала законним та обгрутнованим, проти його задоволення не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутись до суду з позовом про звільнення заставного майна з-під арешту В судовому засіданні встановлено, що 21 жовтня 2005 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та громадянином [PERSON] Федерації [PERSON] було укладено Кредитний договір № МL-500/099/2005, відповідно до умов якого Позичальникові було надано Кредит в розмірі 300 000,00 доларів США. Також, 22 березня 2007 року між Банком та громадянином [PERSON] Федерації [PERSON] було укладено Кредитний договір № МL- 500/029/2007 відповідно до умов якого Позичальникові було надано Кредит в розмірі 100 000,00 доларів США Крім того, 03 серпня 2007 року між Банком та громадянином [PERSON] Федерації [PERSON] було укладено Кредитний договір № МL-500/113/2007, відповідно до умов якого Позичальникові було надано Кредит в розмірі 100 000,00 доларів США. 24.10.2005 року в забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань за Кредитним договором № МL-500/099/2005 від 21.10.2005 року, між Банком та [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір іпотеки №РМL-500/099/2005, згідно якого [PERSON] та [PERSON] передали Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Також, 03.08.2007 року в забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань за Кредитним договором № МL-500/113/2007 від 03.08.2007 року між Банком та [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір іпотеки №РМL-500/113/2007, згідно якого [PERSON] та [PERSON] передали Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Окрім цього, 22.03.2007 року в забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань за Кредитним договором № МL-500/029/2007 від 22.03.2007 року, між Банком та [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір іпотеки №РМL-500/029/2007, згідно якого [PERSON] та [PERSON] передали Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що квартира № 98 по вул. Авдєєва-Чорноморського в м.Одесі належить на праві власності співвідповідачам: 1/2 частина - [PERSON] на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.02.2005 року, справа № 2-712/2005, яке набуло законної сили 12.03.2005 року, зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» у книзі 169 доп. на стор.30 номер запису № 3359, реєстраційний № 6957829; 1/2 частина - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № 98, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 10.11.2003 року (бланк №027819), зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» у книзі 160 доп. на стор.12 номер запису № 3359. 13.12.2011 року з метою задоволення своїх вимог за кредитними договорами за заявою ПАТ «ОТП Банк» приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчі написи № 2087, № 2086 та № 2085 про звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру № 98 по вул. Авдєєва-Чорноморського 2- Б в м. Одеса, за договорами іпотеки № МL-500/113/2007, № МL-500/029/2007 та № МL- 500/099/2005. Проте відчуження зазначеної квартири на цей час неможливе через накладені арешти, а саме: постановою [PERSON] державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 28.10.2014 р., ВП № 45224060, арешт на все нерухоме майно, що належить [PERSON]. Номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 8082612; постановою [PERSON] державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 24.11.2014 р., ВП № 45346507, арешт на все нерухоме майно, що належить [PERSON]. Номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 7860520; постановою [PERSON] примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 28.07.2014 р., ВП № 41501035, арешт на все нерухоме майно, що належить [PERSON]. Номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 6760982; постановою [PERSON] примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 01.08.2013 р., ВП № 37363900, арешт на 1/2 частини квартири [ADDRESS], що належить [PERSON]. Номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 2939442; постановою Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 16.12.2014 р., серії та номер в-3/1732/41958491, арешт на все нерухоме майно, що належить [PERSON]. Номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 8101322. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Згідно ч.1 ст. 3 ЗУ «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди , перевезення вантажу тощо. Частина 1 ст. 575 ЦК України встановлює, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч. 7 ЗУ «Про Іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Таким чином суд вважає, що накладення арешту на квартиру 98, що знаходиться в місті Одесі по вул.. Авдєєва Чорноморського 2-Б порушує право позивача на звернення стягнення для задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави в порядку, передбаченому Законом України «Про заставу» та умовами іпотечного договору. Згідно ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку незавершеного виконавчого провадження, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з - під арешту. Відповідно до ст. 572 ЦК України та ч 2 ст.1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор має право в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави, а у відповідності до ч. 1 ст. 21 цього Закону реалізація заставленого майна провадиться спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів), якщо інше не передбачено договором. Таким чином, за наявності іпотечного договору, укладеного з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, іпотекодержатель, в даному випадку ПАТ «ОТП Банк» має право, у разі не виконання боржниками [PERSON], [PERSON] своїх зобов'язань, звернути стягнення на передане в іпотеку майно. З огляду на зазначені обставини, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про необхідність звільнення заставленого майна з - під арешту, оскільки в іншому випадку будуть порушені права заставодержателя. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про звільнення майна з-під арешту підлягають задоволенню. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved