Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

[PERSON] 23 березня 2018 року звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 30 серпня 2017 року помер її батько Вюнник [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: вул. Шевченка №80 в с. Городнє Краснокутського району Харківської області. На даний час позивач виявила намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті батька, оскільки являється спадкоємцем за законом першої черги. Даний житловий будинок згідно запису в погосподарській книзі [PERSON] сільської ради числиться за матірю позивачки Вюнник [PERSON], яка померла 22 лютого 2005 року. Після її смерті батько фактично прийняв спадщину, але юридично її не оформив. Відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, в звязку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: вул. Шевченка №80 в с. Городнє, Краснокутського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті батька Вюнника [PERSON], який фактично прийняв спадщину після своєї дружини Вюнник [PERSON]. В судове засідання представник позивача не зявився, однак надав суду заяву про підтримання позовних вимог [PERSON] та про слухання справи у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не зявилася, однак надала суду заяву про слухання прави у відсутність представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Матеріалами справи встановлено, що Вюнник [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала по вул. Шевченка (колишня Леніна) №80 в с. Городнє, Краснокутського району, Харківської області, про що свідчить довідка виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Краснокутського району Харківської області від 23.01.2018 року №167. Даний житловий будинок з господарськими будівлями згідно запису №1190-5 в погосподарській книзі №30 [PERSON] сільської ради Краснокутського району Харківської області числиться за Вюнник [PERSON], про що свідчить довідка виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Краснокутського району Харківської області від 23 січня 2018 року №168. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №015445, виданого [PERSON] сільською радою Краснокутського району Харківської області, Вюнник [PERSON] померла 22 лютого 2005 року. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: вул. Шевченка (колишня Леніна) №80 в с. Городнє, Краснокутського району, Харківської області. У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця. Чоловік спадкодавці Вюнник [PERSON] спадщину після смерті своєї дружини Вюнник [PERSON], відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняв, оскільки він проживав разом зі спадкодавцем до дня смерті, що підтверджується довідкою виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Краснокутського району Харківської області від 23.01.2018 року №167, однак юридично спадщину не оформив. Факт, що Вюнник В.А. являлася дружиною Вюнник В.І. підтверджується свідоцтвом про одруження серії VІІ УР №343383. 30 серпня 2017 року Вюнник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №598666, виданим виконавчим Краснокутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 31 серпня 2017 року. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: вул. Шевченка (колишня Леніна) №80 в с. Городнє, Краснокутського району, Харківської області. У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця. Факт, що позивач являється донькою померлого Вюнник В.І. підтверджується свідоцтвом про її народження та про укладення шлюбу, копії яких маються в матеріалах справи. Також, як вбачається з матеріалів справи, окрім позивача спадкоємцем майна Вюнник В.І. є його син Вюнник [PERSON], який спадщину не прийняв та відмовився від її прийняття на користь дочки спадкодавця [PERSON], тобто позивача по справі. Позивач після смерті свого батька [PERSON] з приводу оформлення спадщини на житловий будинок зверталася до Краснокутської державної нотаріальної контори, однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу та в Краснокутській державній нотаріальній конторі була вручена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.03.2018р. за №243/02-31. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Матеріали цивільної справи містять постанову державного нотаріуса Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 15.03.2018 року № 243/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Причиною відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину є відсутність правоустановлюючого документу на майно, яке належало спадкодавцю. Згідно п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Зазначене підтверджує ту обставину, що позивач не має змоги оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. Відповідно до ст. 25 та 346 ЦК України право власності на нерухоме майно не може бути зареєстровано за особою, яка померла, оскільки зі смертю особи її право та дієздатність припиняється. Відповідно до розяснення Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право [PERSON] на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті його батька є невизнаним, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що надало позивачу, в порядку ст.4 ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх прав. Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлого батька Вюнник [PERSON]. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець після смерті спадкодавця свого батька Вюнник В.І., має законне право на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: вул. Шевченка №80 в с. Городнє, Краснокутського району, Харківської області. в порядку спадкування за законом. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved