Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , вказаний батьком [PERSON] .. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно, зокрема: земельну ділянку, площею 0,1081 га, кадастровий номер 0510137000:03:034:0232, цільове призначення - ведення садівництва; земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510137000:03:034:0231, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказані вище земельні ділянки розташовані по [ADDRESS] . Позивач зазначає, що право власності [PERSON] на вказані земельні ділянки підтверджується Державними актами на право власності на земельні ділянки: серії [NUMBER] та серії [NUMBER]. Обидва Акти видані Вінницькою міською радою 25 січня 2011 року, на ім`я [PERSON] із зазначенням у додатках брата померлого [PERSON] - відповідача [PERSON] , в якості співвласника земельної ділянки. Таким чином, вказані земельні ділянки належать [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Окрім того, до складу спадщини входило 23/50 частки житлового будинку з прибудовами, відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 25.04.2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк Олени Владиленівни з заявою про прийняття спадщини за законом. Позивач зазначає, що він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , єдиним хто звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та хто фактично її прийняв. Вказане підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.11.2019 року, відповідно до якого позивач є єдиним спадкоємцем який успадкував 23/50 частки житлового будинку з прибудовами, відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Однак, постановою нотаріуса №26/02-31 від 27.01.2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані вище земельні ділянки, у зв`язку з тим, що частка спадкодавця у спільному майні не виділена ( не визначена), що стало підставою для звернення до суду із даним позовом про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності. Ухвалою суду від 30.12.2020 року матеріали позовної заяви залишено без руху та позивачу визначено строк для усунення виявлених недоліків. 13.01.2021 року від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 14.01.2021 року відкритио провадження у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задоволити, справу розглядати у його відсутність. Судові витрати просив залишити за ним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позов визнав, не заперечив проти його задоволення та просив справу розглядати у його відсутність. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.10.1980 року (а.с.6, 27). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 14.11.2018 року (а.с.10, 31). Як вбачається із Свідоцтва про право на спадщину за законом №3250 від 09.11.2019 року, виданого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В., спадкоємцем зазначеного у Свідоцтві майна [PERSON] ,[INFO] який помер [INFO] є його син - [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видане зазначене свідоцтво складається із: 23/50 частки житлового будинку з прибудовами, відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7, 28). Право власності [PERSON] на земельні ділянки підтверджується Державними актами на право власності на земельні ділянки: 1) серії [NUMBER]; 2) серії [NUMBER]. Акти видані Вінницькою міською радою 25.01.2011 року, на ім`я [PERSON] із зазначенням у додатках відповідача [PERSON] в якості співвласника (спільна сумісна власність) земельної ділянки.(а.с.11-14, 32-35). Постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В. за №26/02-31 від 27.01.2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,1081 га, кадастровий номер 0510137000:03:034:0232, цільове призначення - ведення садівництва та земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510137000:03:034:0231, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані по [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що частка спадкодавця у спільному майні не виділена ( не визначена) (а.с.15,36). Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення часток спадкодавця та інших співвласників (сторін по справі) у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку з метою реалізації права позивача на спадкування за законом. Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, визначені нормами спадкового права, а також нормами ЦК України щодо спільної власності. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Визначаючись щодо позовних вимог, суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, визнання відповідачем позовних вимог, а також ту обставину, що жодних інших домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, жодних доказів щодо домовленостей про інший розмір часток суду не представлено, а також те, що частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а не визначення часток не дає можливості позивачу набути право власності на вказану вище частину земельної ділянки в порядку спадкування. При цьому суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Тому, з огляду на викладене, враховуючи те, що позивач як спадкоємець не може юридично закріпити своє право на спадщину без попереднього визначення розміру часток спадкодавця в спадковому майні, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,1081 га, кадастровий номер 0510137000:03:034:0232, цільове призначення - ведення садівництва та земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510137000:03:034:0231, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані по [ADDRESS] , підлягає задоволенню. Судові витрати за клопотанням позивача підлягають залишенню за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved