Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. У вересні 2021 року ТОВ «Багатогалузеве науково-виробниче підприємство «МС-Центр» звернулося до суду з вказаним позовом та посилається на те, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2019 у справі №359/2368/19, яке набрало законної сили 01 вересня 2021 року, позов ТОВ «Багатогалузеве науково-виробниче підприємство «МС-Центр» було задоволено, вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 246-РВD від 21.12.2006, укладеним Акціонерним комерційним банком «ХФБ Банк Україна» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] , право вимоги за яким перейшло до поручителя ТОВ «Багатогалузеве науково-виробниче підприємство «МС-Центр» у сумі 1 429 980, 00 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 17.08.2007, укладеним між Акціонерним комерційним банком «ХФБ Банк Україна» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк»), та [PERSON] , право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Багатогалузеве науково-виробниче підприємство «МС-Центр», як до нового іпотекодержателя, а саме на: земельну ділянку, кадастровий номер 3220882600:04:001:0026, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільский район, Гнідинська сільська рада СТ «Каштан», розміром 0,0500 га, цільове призначення: ведення садівництва; земельну ділянку, кадастровий номер 3220882600:04:001:0189, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільский район, Гнідинська сільська рада СТ «Каштан», розміром 0,0500 га, цільове призначення: ведення садівництва; садовий будинок 64,90 кв.м. загальної площі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, за ціною, встановленою на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Оскільки рішення суду станом на день звернення до суду з позовом так і не виконано, борг відповідача перед позивачем збільшився у зв`язку з інфляційними втратами та обов`язком сплатити 3 % річних за такий період. Таким чином, окрім основного боргу в сумі 1 429 980,00 грн у відповідача існує перед позивачем також борг зі сплати 3 % річних в сумі 107 894,93 грн та інфляційні втрати в сумі 190 671,33 грн, всього: 298 566,26 грн. Після укладення Договору іпотеки на переданій в іпотеку земельній ділянці за адресою: Киі?вська область, Бориспільськии? раи?он, сільська рада Гнідинська, «Каштан» садове товариство садівничого масиву «Вишеньки», площею 0,05 га, кадастровии? номер: 3220882600:04:001:0026, відповідачем збудований садовий будинок загальною площею 78,8 кв.м. (адреса: [ADDRESS] ). Тому позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 246-РВD від 21.12.2006, укладеним Акціонерним комерційним банком «ХФБ Банк Україна» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] , право вимоги за яким перейшло до поручителя Товариства з обмеженою відповідальністю «Багатогалузеве науково-виробниче підприємство «МС-Центр» в сумі 1 728 546, 26 грн, в тому числі 1 429 980, 00 грн основного боргу, 107 894,93 грн 3 % річних, 190 671,33 грн інфляційних втрат, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 17.08.2007, укладеним між Акціонерним комерційним банком «ХФБ Банк Україна» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк»), та [PERSON] , право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Багатогалузеве науково-виробниче підприємство «МС-Центр», як до нового іпотекодержателя, а саме на садовий будинок 78,8 кв.м. загальної площі, розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, за ціною, встановленою на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. 2. Процесуальні дії по справі. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 04 жовтня 2021 року (а.с.43-47 провадження №2-з/359/156/2021) було частково задоволено заяву ТОВ «Багатогалузеве науково-виробниче підприємство «МС-Центр» про забезпечення позову, накладено арешт на садовий будинок загальною площею 78.8 кв. м, розташований за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . У задоволенні заяви в частині вимоги про заборону до набрання рішенням суду по справі законної сили [PERSON] та/або будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження, передачі в заставу, оренду тощо щодо цього садового будинку, а також заборони державним реєстраторам, нотаріусам та будь-яким іншим органам, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного садового будинку ТОВ «Багатогалузеве науково-виробниче підприємство «МС-Центр» відмовлено. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області 13 жовтня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження (а.с.163). У судовому засіданні представник позивача Пономарьов М.М. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач надав у судовому засіданні заяву (а.с.170), в якій зазначив, що повністю визнає позов. Відповідно до положень ч.ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд враховуючи положення ч. ч. 3,4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. 3. Обставини, встановлені судом. 21.12.2006 між Акціонерним комерційним банком «ХФБ Банк Україна», як банком та [PERSON] , як позичальником, було укладено Кредитний договір № 246-PBD, відповідно до п. 1.1. якого банк надав позичальнику кредит в сумі 200 000, 00 євро строком на 15 років з 21.12.2006 по 21.12.2021 зі сплатою відсотків, комісійних та інших платежів відповідно до умов, визначених в цьому Договорі. Відповідно до п. 3.2. Кредитного договору було визначено, що погашення кредиту здійснюється позичальником щомісячно, на дати сплати відсотків (як цей термін визначено п. 4.4. Договору) на рахунок банку в сумі, що розраховується відповідно до п. 3.3. цього Договору. Зокрема, відповідно до п. 3.3. Кредитного договору було передбачено, що погашення кредиту здійснюється позичальником щомісячними рівними платежами в сумі 1982,00 євро та складається з частки кредиту та відсотків (а.с.16-32). В забезпечення зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором між [PERSON] , як іпотекодавцем, та АКБ «ХФБ Банк Україна», як іпотекодержателем, було укладено договір іпотеки від 17.08.2007 (далі - Договір іпотеки), у відповідності до якого було передано в іпотеку, зокрема, земельні ділянки: кадастровий номер 3220882600:04:001:0026, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільский район, Гнідинська сільська рада СТ «Каштан», розміром 0,0500 га, цільове призначення: ведення садівництва; кадастровий номер 3220882600:04:001:0189, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільский район, Гнідинська сільська рада СТ «Каштан», розміром 0,0500 га, цільове призначення: ведення садівництва, та садовий будинок 64,90 кв.м. загальної площі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.4. Договору іпотеки його сторони погодили, що вартість предмета іпотеки на день підписання Договору складала 1 182 458, 00 грн (а.с.33-46). На підставі ухвали Подільського районного суду міста Києва від 14.02.2013 у справі № 2607/9126/12 про затвердження мирової угоди (а.с.47-53) вказане вище майно було зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON] , у зв`язку з чим він у відповідності до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» набув в тому числі статусу іпотекодавця за договором іпотеки від 17.08.2007. 30.06.2010 між ВАТ «Унікредит Банк», як правонаступником АКБ «ХФБ Банк Україна», та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору № 246-PBD від 21.12.2006 (а.с.57), якою викладено п. 3.2. Кредитного договору в новій редакції, згідно з якою позичальник доручає банку здійснювати погашення основної суми кредиту, процентів за його користування, сплату неустойки, комісій, будь-яких інших платежів за цим Договором та витрат, понесених банком на користь третіх осіб, шляхом договірного списання коштів позичальника в будь-якій валюті, що знаходиться на будь-якому із його рахунків, відкритих в банку за умови настання строків виконання позичальником будь-яких грошових зобов`язань, передбачених Договором та/або настання випадків невиконання. Суми та строки здійснення банком договірного списання на погашення основної суми кредиту (додаток № 1 до Додаткової угоди). 19.06.2015 між ПАТ «Укрсоцбанк», як правонаступником ВАТ «Унікредит Банк», та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 246-PBD від 21.12.2006 (а.с.58-63), яким сторони визначили, що станом на дату укладення цього Договору про внесення змін заборгованість за договором кредиту складає: заборгованість за кредитом в сумі 110 307, 77 євро; заборгованість по нарахованим та не сплаченим процентам за користування кредитом в сумі 474, 32 євро. Також, відповідно до п. 3 Договору про внесення змін № 1 від 19.06.2015 сторони прийшли до взаємної згоди внести зміни до умов кредитування, які викладені в Договорі кредиту, зокрема, згідно з пп. 3.3. визначили, що якщо позичальник, починаючи з дати укладення цього Договору про внесення змін до 31 грудня 2015 року здійснить одноразовий платіж в сумі від 500,00 Євро на підставі заяви на сплату заборгованості згідно умов опції 50-50 з частковим анулюванням, форма якої зазначена в Додатку № 1 до цього Договору про внесення змін, то позичальник набуває права на анулювання (прощення) заборгованості по кредиту, процентам та комісіям в сумі, що дорівнює сумі здійсненого платежу. Відповідно до п. 3.4. Договору про внесення змін № 1 від 19.06.2015 було визначено, що позичальник зобов`язаний здійснити платежі, зазначені в п. 3.3. цього Договору про внесення змін та надати кредитору підписану заяву не пізніше 16 години 30 хвилин поточного робочого дня кредитора, в який позичальник здійснює відповідний платіж. Згідно з п. 3.5. Договору про внесення змін № 1 від 19.06.2015 було визначено, що у разі виконання позичальником умов, зазначених у п. 3.3. та п. 3.4. цього Договору про внесення змін, сума заборгованості за кредитом (на дату внесення коштів), процентам та комісіям в розмірі, зазначеному в п. 3.3. цього Договору про внесення змін, підлягає анулюванню (прощенню). Сума платежу, що підлягає анулюванню (прощенню), дата такого анулювання (прощення), зазначаються у відповідній заяві. 20.11.2015 з метою залучення необхідної суми грошових коштів для реалізації положень Договору про внесення змін № 1 від 19.06.2015 до Кредитного договору № 246-PBD від 21.12.2006, між [PERSON] , ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Багатогалузеве науково-виробниче підприємство «МС-Центр» (поручитель) було укладено Договір поруки № 246-PBD-ПОР (а.с.64-67), відповідно до п. 1.1. якого поручитель зобов`язався перед кредитором у повному обсязі відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених Договором № 246-PBD від 21.12.2006 та договорами про внесення змін/додатковими угодами до нього, які можуть бути укладені в майбутньому. Також, 20.11.2015 між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено Договір про внесення змін № 2 до Кредитного договору № 246-PBD від 21.12.2006 (а.с.68-69), яким визначено, що станом на дату укладення цього Договору про внесення змін заборгованість за договором кредиту складає: 102 929, 23 Євро. При цьому, відповідно до п. 3.2. Договору про внесення змін № 2 було вирішено встановити наступну черговість погашення заборгованості позичальника за Договором кредиту: прострочена заборгованість за нарахованими процентами, прострочена заборгованість за кредитом, прострочена заборгованість за відстроченими до сплати процентами, прострочена заборгованість за відстроченими до сплати комісіями, строкова заборгованість за нарахованими процентами, строкова заборгованість за кредитом, строкова заборгованість за відстроченими до сплати процентами, строкова заборгованість за відстроченими до сплати комісіями, пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів, штрафи. Відповідно до приписів підпункт "г" пункту 1 глави 3 розділу II Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 281 від 10.08.2005, в редакції чинній на момент укладення Договору поруки, було визначено, що резидент не має права купувати іноземну валюту з метою виконання зобов`язань за договором гарантії (поруки) за резидента-боржника перед резидентом-кредитором або за нерезидента-боржника. Оскільки згідно з умовами Кредитного договору № 246-PBD від 21.12.2006 кредит було надано та мало бути повернуто в іноземній валюті - Євро, електронним листом від 09.11.2015, банк повідомив про положення Постанови НБУ № 281 та необхідність мати іноземну валюту на рахунку позичальника. Враховуючи зазначене, ТОВ «Багатогалузеве науково-виробниче підприємство «МС-Центр», діючи за погодженою з Банком схемою, перерахувало 25.12.2015 в національній валюті України гривні необхідну суму коштів на гривневий рахунок позичальника № [NUMBER] в АТ «Укрсоцбанк» - 1 244 600, 00 грн з призначенням платежу: «Виконання зобов`язань щодо повернення суми кредиту згідно Договору поруки № 246-PBD-ПОР від 20.11.2015», що підтверджується випискою за 25.12.2015 за вказаним рахунком від 15.05.2017 (а.с.70-77). Факт перерахування ТОВ «Багатогалузеве науково-виробниче підприємство «МС-Центр» на виконання умов Договору поруки на поточний рахунок позичальника коштів в гривні, а також їх послідуюче списання для придбання іноземної валюти в тому числі було предметом дослідження Окружного адміністративного суду міста Києва та Шостого апеляційного адміністративного суду під час розгляду справи № 826/3960/18, які в рішенні від 05.11.2018 (а.с. 124-130) та постанові від 12.03.2019 (а.с. 131-137) відповідно відзначили, що на виконання умов договору поруки № 246-PBD-ПОР від 20.11.2015 ТОВ «Багатогалузеве науково-виробниче підприємство «МС-Центр» перерахувало на поточний рахунок [PERSON] в ПАТ «Укрсоцбанк» 1 244 600 грн., які були прийняті Банком як належне виконання зобов`язання за Договором поруки. 25.12.2015 [PERSON] звернувся до ПАТ «Укрсоцбанк» із заявою на сплату заборгованості згідно умов опції 50-50 з частковим анулюванням (а.с.78), відповідно до якої просив здійснити погашення кредитної заборгованості (в тому числі достроково) в порядку черговості, яка передбачена Кредитним договором № 246-PBD від 21.12.2006 з урахуванням Договору про внесення змін № 1 від 19.06.2015, в загальній сумі 48800,00 Євро шляхом договірного списання коштів з поточного рахунку № [NUMBER] . При цьому, також було заявлено прохання здійснити анулювання (прощення) заборгованості за Договором в загальній сумі 48800,00 Євро. Датою анулювання (прощення) визначено 05.01.2016. За вказаною заявою 25.12.2015 ПАТ «Укрсоцбанк» здійснив списання 1 244 400,00 грн для купівлі 48 800, 00 євро по курсу 25,5 (у т.ч. комісія банку), що підтверджується випискою за 25.12.2015 по рахунку № [NUMBER] від 15.05.2017 (а.с.70-77). Зокрема, у вказаній виписці в рядку 5 зазначено: «Головний офіс АКБ «Укрсоцбанк» / Списання 1 244 400,00 грн для купівлі 48 800, 00 євро по курсу 25,5 (у т.ч. комісія банку) для [PERSON] ». В зазначеній заяві було визначено, що перерахунок анульованої (прощеної) заборгованості в національну валюту з метою декларування та сплати податку буде здійснено за офіційним курсом Національного банку України станом на 00 годин на визначену дату анулювання (прощення) заборгованості. Станом на 05.01.2016 офіційний курс Національного банку України щодо гривні по відношенню до євро становив 26,223129 грн/1 євро, а отже в гривневому еквіваленті було анульовано (прощено) суму 1 279 688,69 грн. Отже, з урахуванням погашення позивачем із загальної суми боргу 102 929, 23 Євро - 48 800,00 Євро, а також прощення Банком 48800,00 Євро, станом на 05.01.2016, заборгованість [PERSON] перед Банком склала 5 329, 23 Євро. В подальшому позивач на виконання умов Договору поруки сплатив решту боргу [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» на загальну суму 185 380, 00 грн, що з урахуванням коливання курсу гривні до Євро склало еквівалент 5 915, 93 Євро. Таким чином, у відповідності до ст. 556 Цивільного кодексу України внаслідок виконання позивачем, як поручителем, обов`язку боржника, - до позивача перейшли права кредитора, а саме: права вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 246-PBD від 21.12.2006 та договором іпотеки від 17.08.2007. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2019 у справі № 359/2368/19 (а.с.138-144, 145-155), яке набрало законної сили 01 вересня 2021 року, позов ТОВ «Багатогалузеве науково-виробниче підприємство «МС-Центр» було задоволено, вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 246-РВD від 21.12.2006, укладеним Акціонерним комерційним банком «ХФБ Банк Україна» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] , право вимоги за яким перейшло до поручителя Товариства з обмеженою відповідальністю «Багатогалузеве науково-виробниче підприємство «МС-Центр» у сумі 1 429 980, 00 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 17.08.2007, укладеним між Акціонерним комерційним банком «ХФБ Банк Україна» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк»), та [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С. та зареєстрованим за № 4217, право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Багатогалузеве науково-виробниче підприємство «МС-Центр», як до нового іпотекодержателя, а саме на: - земельну ділянку, кадастровий номер 3220882600:04:001:0026, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільский район, Гнідинська сільська рада СТ «Каштан», розміром 0,0500 га, цільове призначення: ведення садівництва; - земельну ділянку, кадастровий номер 3220882600:04:001:0189, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільский район, Гнідинська сільська рада СТ «Каштан», розміром 0,0500 га, цільове призначення: ведення садівництва; - садовий будинок 64,90 кв.м. загальної площі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, за ціною, встановленою на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Після укладення Договору іпотеки на переданій в іпотеку земельній ділянці за адресою: Киі?вська область, Бориспільськии? раи?он, сільська рада Гнідинська, «Каштан» садове товариство садівничого масиву «Вишеньки», площею 0,05 га, кадастровии? номер: 3220882600:04:001:0026, відповідачем збудований садовий будинок загальною площею 78,8 кв.м. (адреса: [ADDRESS] ), право власності на який та його місцезнаходження підтверджується: - Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 08.02.2008, згідно з яким за колишньою дружиною відповідача [PERSON] було зареєстровано право власності на вказаний садовий будинок; - ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 14.02.2013 у справі № 2607/9126/12, якою було визнано мирову угоду у справі про поділ спільного майна подружжя та вирішено у власність [PERSON] передати вказаний садовий будинок; - інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 276691389 від 26.09.2021, згідно з якою право власності на вказаний садовий будинок зареєстровано за [PERSON] (а.с.54-56); - рішенням Виконавчого комітету Гнідинської сільської ради № 91 від 25.09.2017, згідно з яким вирішено: «садовий будинок загальною площею 78,8 кв.м., житлово площею 21,7 кв.м., що належить [PERSON] на підставі ухвали суду про визнання мирової угоди від 14.02.2013 року, розташований на земельній ділянці для ведення садівництва площею 0,05 га кадастровий номер 3220882600:04:001:0026, за адресою: [ADDRESS] , який згідно наданого звіту про проведення технічного огляду будинку від 07.09.2017р. відповідає державним будівельним нормам, перевести у житловий будинок.». Відповідно до п.п. (іі) п. 1.3. Договору іпотеки визначено, що іпотека поширюється, в т.ч., на наступне майно та права Іпотекодавця (Предмет Іпотеки): «Земля» - як цей термін визначений у п. 1.5. Договору (земельні ділянки, кадастрові номери: 3220882600:04:001:0026, 3220882600:04:001:0189, що знаходяться за адресою: Київська область, Бориспільский район, Гнідинська сільська рада, СТ «Каштан», розміром 0,0500 га кожна, цільове призначення: ведення садівництва); та усі існуючі та майбутні Права та Доходи (як ці терміни визначені в п. 5.4.5. Договору іпотеки). Згідно з п. 5.4.5. Договору іпотеки на додаток до вищезазначеного та не обмежуючись його, іпотекодержатель у разі звернення стягнення на Предмет Іпотеки має право вимагати відступлення і одержання всіх або частини прав, у тому числі, без обмежень, повноваження, згоди, ліцензії або дозволи, що дають змогу або право Іпотекодавцю користуватися Будівлями та Землею, зводити Будівлі або експлуатувати їх (вище та надалі - «Права») та всіх доходів, у тому числі, без обмежень, доходів від Будівельних Контрактів та інших договорів, пов`язаних з Предметом Іпотеки, орендну плату, плату за управління або суми, одержані за страховими полісами (вище та надалі - «Доходи») від Іпотекодавця та будь-якої третьої особи, що пов`язані з Предметом Іпотеки. Пунктом 5.4.6. Договору іпотеки було передбачено, що іпотекодержатель на власний розсуд може реалізувати незавершене будівництво або закінчувати будівництво та після введення будівель в експлуатацію на розсуд іпотекодержателя право власності на будівлі переходять до іпотекодержателя та/або такі будівлі можуть бути реалізовані відповідно до порядку, встановленого статтею 5 Договору іпотеки. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За приписами ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо предметом іпотеки є два або більше об`єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя. Як відзначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2017 у справі № 198/161/15-ц, перехід прав кредитора до третьої особи в результаті виконання нею зобов`язання боржника на користь кредитора в рамках існуючих зобов`язальних правовідносин називається суброгацією. Вона веде не до припинення зобов`язання, а лише до заміни кредитора в існуючому зобов`язанні. Саме до таких випадків закон відносить положення ст. 556 ЦК України, якою передбачено передання поручителю прав кредитора, що означає заміну останнього і відповідно не веде до припинення основного зобов`язання. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 35 Закону у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Як зазначається в постанові Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №922/2416/17, аналіз положень статей 33, 36-39 Закону дає підстави для висновку про те, що законодавець визначив три способи захисту для задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових - на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Обрання певного способу правового захисту, у тому числі й позасудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 05.04.2017 зі справи № 6-3034цс16. Таким чином, зверненню стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку не обов`язково має передувати дотримання позасудового порядку, погодженого сторонами у Договорі іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня. Відповідно до ч. 5 ст. 590 ЦК України визначено, що якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (одне право), але його вимогу не буде задоволено в повному обсязі, він зберігає право застави на інші речі (права), які є предметом застави. Отже, чинним законодавством України передбачена можливість забезпечення виконання зобов`язання шляхом передачі в іпотеку не тільки одного об`єкта нерухомого майна, а й декількох. У разі перебування в іпотеці декількох об`єктів нерухомого майна кредитор має право на задоволення своїх вимог за рахунок будь-якого з об`єктів або їх всіх, у разі якщо їх сукупна вартість є необхідною для погашення заборгованості іпотекодавця в повному обсязі. Тобто законодавець пов`язує задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предметів іпотеки саме з обсягом невиконаного зобов`язання, що не вказує на те, що отримання у власність одного з предметів іпотеки у будь-якому випадку є наслідком припинення основного зобов`язання в повному обсязі. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 910/2535/18, від 19.06.2019 у справі № 904/9795/16, від 14.08.2019 у справі № 904/4356/17, від 19.09.2019 у справі № 910/9508/17, від 14.01.2020 у справі № 908/1506/17. Також, законодавством не передбачено такої підстави для відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки як неспівмірність заборгованості за основним зобов`язанням із вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення належного його виконання. Положеннями частини першої статті 39 Закону «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону «Про іпотеку», слід дійти висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Відповідно до частини 6 статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Верховний Суд у своїй постанові від 13.08.2019 у справі № 910/11164/16 зазначив, що преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Факт переходу до позивача прав кредитора та іпотекодержателя встановлено рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2019 у справі № 359/2368/19, яке набрало законної сили 01 вересня 2021 року, має преюдиційне значення для даного спору. Станом на вересень 2021 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2019 у справі № 359/2368/19 залишається невиконаним. При цьому, від моменту звернення до суду з позовом у справі № 359/2368/19 борг відповідача перед позивачем збільшився у зв`язку з інфляційними втратами та обов`язком сплатити 3 % річних за такий період. Оскільки сторона вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання, в тому числі з моменту звернення до суду до дня фактичного стягнення за відповідним судовим рішенням, позивач обрахував 3 % річних за період з моменту відкриття провадження у справі № 359/2368/19 (21.03.2019) по дату підготовки позовної заяви (24.09.2021) у цій справі наступним чином: 3 % річних = 1 429 980, 00 х 3 % /365 х 919 = 107 894,93 грн. Інфляційні втрати за період з моменту відкриття провадження у справі № 359/2368/19 (21.03.2019) по дату підготовки позовної заяви (24.09.2021) у цій справі складають: місяці прострочення: квітень 2019 - серпень 2021; Сукупний індекс інфляції = (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) = 1.13333846; інфляційне збільшення: 1 429 980,00 x 1.13333846 - 1 429 980,00 = 190 671,33 грн. Таким чином, окрім основного боргу в сумі 1 429 980,00 грн у відповідача існує перед позивачем також борг зі сплати 3 % річних в сумі 107 894,93 грн та інфляційні втрати в сумі 190 671,33 грн, всього: 298 566,26 грн. Оскільки Товариство, як поручитель, станом на сьогодні виконало взяті на себе зобов`язання перед Банком щодо погашення зобов`язань позичальника за кредитним договором та додатковими угодами до нього, наразі до Товариства перейшли всі права Банку у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Так, у разі перебування в іпотеці декількох об`єктів нерухомого майна кредитор має право на задоволення своїх вимог за рахунок будь-якого з об`єктів або їх всіх, у разі якщо їх сукупна вартість є необхідною для погашення заборгованості іпотекодавця в повному обсязі (аналогічний правовий висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 910/2535/18, від 19.06.2019 у справі № 904/9795/16, від 14.08.2019 у справі № 904/4356/17, від 19.09.2019 у справі № 910/9508/17, від 14.01.2020 у справі № 908/1506/17). Оскільки після укладення Договору іпотеки на переданій в іпотеку земельній ділянці за адресою: Киі?вська область, Бориспільськии? раи?он, сільська рада Гнідинська, «Каштан» садове товариство садівничого масиву «Вишеньки», площею 0,05 га, кадастровии? номер: 3220882600:04:001:0026, [PERSON] збудований садовий будинок загальною площею 78,8 кв.м. (адреса: [ADDRESS] ), право власності на який та його місцезнаходження підтверджується рядом письмових доказів, про які суд зазначив вище, з урахуванням п.п. (іі) п. 1.3., п. 5.4.5., п. 5.4.6. Договору іпотеки, відповідно до яких іпотека поширюється на предмет іпотеки - земельні ділянки, кадастрові номери: 3220882600:04:001:0026, 3220882600:04:001:0189, що знаходяться за адресою: Київська область, Бориспільский район, Гнідинська сільська рада, СТ «Каштан», розміром 0,0500 га кожна, цільове призначення: ведення садівництва); та усі існуючі та майбутні Права та Доходи іпотекодавця, а отже вказаний садовий будинок також є складовою частиною предмету іпотеки за Договором іпотеки. З огляду на це, з урахуванням визнання позову відповідачем [PERSON] , суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними фактичними обставинами справи та підлягають до задоволення. 6. Розподіл судових витрат. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору, що становить 12 964 гривні 10 копійок (а.с.15). Також належить з відповідача [PERSON] стягнути інші 50 відсотків сплаченого товариством судового збору згідно платіжного доручення №1299 від 26.09.2021 у розмірі 12 964 гривні 10 копійок (а.с.15), а також 1135,00 грн сплаченого судового збору за подання заяви про забезпечення позову відповідно до платіжного доручення №1301 від 26.09.2021 (а.с.7 провадження №2-з/359/156/2021), а всього належить стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 14099 гривень 10 копійок (12964,10 грн +1135,00 грн).

Outcome: approved