Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] 14.09.2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що з 29.06.2012 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, що підтверджувало свідоцтво про одруження.На підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси 05.11.2014 року шлюб було розірвано. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває повністю на її утриманні, оскільки відповідач проживає окремо в м. Звенигородка . На даний час вона здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не працює, а тому не має змоги заробляти кошти на проживання, внаслідок цього потребує матеріальної допомоги. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, та участі у вихованні дитини не бере, а тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], 07.12.2012 року в розмірі ? частини всіх видів його доходу та аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 07.12.2015 року. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, просив задоволити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.06.2012 року, який було розірвано на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.11.2014 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, оскільки відповідач з березня 2015 року проживає окремо в м. Звенигородка . Позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини та на утримання позивачки не надає. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" у 2015 році встановлені наступні розміри прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2015 року - 1176 гривень, з 1 грудня - 1330 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 грудня - 1167 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2015 року - 1218 гривень, з 1 грудня - 1378 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2015 року - 949 гривень, з 1 грудня - 1074 гривні. Крім того, ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на\~дитину, визначається\~судом відповідно до ст. 183 СК України. Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дитини, дійсної участі батька в її утриманні, підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку/доходу відповідача, оскільки судом встановлено, що відповідач є працездатним, інших утриманців немає та має можливість сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини. Частиною 1 ст.75 СК України, передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 ст. 84 СК України передбачає право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка знаходиться у відпустці по догляду за малолітнім сином, син повністю знаходиться на її утриманні, в звязку з чим вона не має можливості працювати та отримувати заробітну плату та потребує матеріальної допомоги, натомість відповідач є працездатною особою, інших утриманців немає, має задовільний стан здоровя та може надавати таку допомогу. Тому суд прийшов до висновку, що позов в частині стягнення аліментів на дружину також підлягає до задоволення у розмірі 300 грн. щомісячно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України При подачі позову даної категорії позивачка була звільнена від оплати судового збору, тому оплату судового збору відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно покласти на відповідача в сумі 487,20 грн. за вимогу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та 487,20 грн. за вимогу на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку згідно зі ст. 6 ч.3 п.2 ЗУ „Про судовий збір.

Outcome: approved