Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

25 січня 2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог, посилаються на те, що кожному з них на праві приватної власності належать земельні ділянки призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Остапівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що підтверджується правовстановлюючими документами на земельні ділянки, копії яких містяться в матеріалах справи. Між Приватно-орендним сільськогосподарським підприємством «Батьківщина» та кожним з позивачів було укладено договори оренди земельних ділянок, термін дії яких закінчився. 01.01.2016 року. Позивачі заперечують у поновленні договорів оренди земельних ділянок та просять суд зобов'язати ПОСП «Батьківщина» повернути належні їм земельні ділянки, якими відповідач продовжує незаконно користуватися. Позивачі, які були присутні в судовому засіданні та їх представники, адвокат Огризков А.А. та [PERSON]. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, та пояснили, що дійсно між позивачами або спадкодавцями та відповідачем було укладено договори оренди земельних ділянок 01.01.2016 року терміном на 10 років, згідно умов договорів строк дії закінчився 01.01.2016 року, проте ПОСП «Батьківщина» на сьогоднішній день не повертає їх земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та користується ними безпідставно. На запитання суду чому в договорах міститься виправлення дати їх укладення з 01.01.2006 року на 01.01.2007 рік позивачі, які особисто укладали договори пояснили, що після укладення трьох примірників договорів 01.01.2006 року вони були забрані представниками ПОСП «Батьківщина» для проведення їх реєстрації та повернуті назад власникам лише в 2007 році після їх реєстрації вже з виправленням. Однак підтвердженням факту укладення договорів в 2016 році є те, що одночасно з підписанням договорів підписувались акти прийому передачі земельних ділянок, які датовані 01 січня 2006 року, що було вписано ручкою. Представник позивачів, адвокат Огризков Андрій Анатолійович, який діє на підставі договорів про надання правової допомоги, позовні вимоги підтримав та пояснив, що дійсно між позивачами та відповідачем було укладено договори оренди земельних ділянок терміном на 10 років, строк дії закінчився 01.01.2016 року, проте ПОСП «Батьківщина» на сьогоднішній день не повернуло земельні ділянки. Між сторонами спірних договорів також укладались додаткові договори, в яких взагалі не вказана дата укладення первісного договору, однак в деяких додаткових договорах наявна чітка вказівка на строк закінчення дії договору 01.01.2016 року, наприклад додатковий договір з [PERSON] від 17 листопада 2011 року. Представник позивача [PERSON], [PERSON], яка діє на підставі довіреності (а.с. 126 Том 1), позовні вимоги підтримала, та пояснила, що між [PERSON] та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки 01.01.2006 року на 10 років, строк дії якого мав закінчитися 01.01.2016 року, проте відповідно до п. 3.1. даного договору, строк дії закінчується 01.01.2017 року. Чому в договорі зазначена саме така дата ні позивачу [PERSON], ні його представнику [PERSON] невідомо, так як всі договори були укладені з усіма позивачами в один день. ПОСП «Батьківщина» на сьогоднішній день не повернено земельну ділянку площею 3,66 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Остапівської сільської ради Миргородського району Полтавської області. Представник Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Батьківщина» ліквідатор [PERSON] в судовому засіданні заперечила позовні вимоги посилаючись на те, що договори між позивачами та ПСОП «Батьківщина» укладені 01.01.2007 року, а не 01.01.2006 року. Наявність виправлення року у бланках договорів пояснює виконанням договору на типографських бланках які могли бути виготовлені в 2006 році. Окрім того представник відповідача посилалась на те, що початком дії договору визначено момент їх державної реєстрації, а тому строк закінчення дії договору обраховується з моменту державної реєстрації. Представник відповідача пояснює наявність вказівки на строк закінчення дії договорів на 01.01.2016 року як на описку, однак суду не надала як доказ оригіналів спірних договорів, які знаходились на зберіганні в ПСОП «Батьківщина» . Представник Реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області в судове засідання не з'явився, установа направила на адресу суду заяву, в якій розгляд справи просила провести без участі їхнього представника. При вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення позивачів, представників позивачів та відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Встановлено, що між позивачами та відповідачем були укладені договори оренди земельних ділянок. Відповідно до змісту, досліджених в ході судового розгляду договорів, кожен з позивачів надав, а відповідач прийняв у строкове платне користування земельні ділянки, строком на 10 років. Вивчивши наявні в матеріалах справи правовстановлюючі документи на відповідні земельні ділянки, встановлено, що позивачі на законних підставах набули право власності, і як наслідок, правомірно передали їх в користування іншому суб'єкту. Пунктом п. 6.2. Договорів, передбачено, що передача земельної ділянки здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації договору за актом її приймання - передачі. При цьому строк оренди землі встановлено на 10 років (п 3.1.). Відповідно до умов договору земельні ділянки були отримані в оренду ПОСП «Батьківщина» 01 січня 2006 року, що підтверджено актами приймання передачі земельних ділянок від 01.01.2006 року з відповідними підписами Орендодавця та Орендаря. Статтею 17 Закону України «Про оренду землі » віл 06.10.1998, № 161-XIV в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі, який відповідно до ч. 4 статті 15 Закону України «Про оренду землі» являвся невід'ємною частиною договору оренди землі. Крім того, в текст договорів вносилися зміни, а саме: рік укладення договору-2006 надрукований типографським способом, а поверх цифри «6» кульковою ручкою написана цифра «7». Відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували внесення змін та дописів рукописним способом на момент фактичного підписання договорів, а не після цього. Позивачами та їх представниками заперечувався факт внесення змін та дописів в момент фактичного підписання договорів сторонами. Крім того, в п. 3.1. вказана конкретна дата закінчення дії договорів - 01.01.2016 р. Така ж дата міститься в умовах додаткових договорів, а саме земельна ділянка надається в тимчасове платне користування на умовах оренди строком до «01 січня 2016 року» (а.с. 34, 35,51, 73 ,81, 171, 172 Том 1). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що спірні договори укладені 01 січня 2006 року. За виключенням договору, що був укладений між ПОСП "Батьківщина" та позивачем [PERSON], в якому датою укладення договору вказано 01 січня 2017 року, а датою закінчення договору зазначено 01.01.2017 р. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що при вирішенні спору по даній справі, правове значення має наявність конкретної дати закінчення дії договорів, а саме - 01 січня 2016 року, яка вказана у договорі, що є підставою припинення дії договору. Нормами статті 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції чинній на момент укладення договору, визначається серед істотних умов договору оренди землі також строк дії договору оренди та встановлюється, що невід'ємною частиною договору оренди землі є і акт прийняття передачі об'єкта оренди. Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про оренду землі» в редакції чинній на момент укладення договору, відбулась передача позивачами (орендодавцями) об'єктів оренди орендарю у строки та на умовах, що визначені у договорах оренди землі, за актами прийняття-передачі, які датовані 01 січнем 2006 року. За змістом статей 18, 20 вищевказаного закону договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності спірні договори оренди зареєстровані у Миргородському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДКЗ» 12 червня 2007 року. Частиною 1 статті 19 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін. У пункті 3.1. договорів оренди землі укладених між позивачами та відповідачем, окрім [PERSON] визначено, що початок дії договору з моменту його державної реєстрації, закінчення дії договору 01 січня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Отже сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоду встановленій формі. Цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін, при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати момент укладення договору. Суд вважає, що орендодавці та відповідач дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельних ділянок, скріпивши договір своїми підписами, що і є моментом укладення договору оренди. За таких обставин, договори оренди землі припинили свою дію після закінчення строку, який розпочинається з моменту його укладення, а не з моменту державної реєстрації, оскільки державна реєстрація вказує на чинність договору і не може змінювати момент їх укладення, який як встановлено судом є 01.01.2006 року. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі 6-162ц13. Згідно ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Відповідно п.21 Договорів оренди після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому, порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Так як відповідач ухиляється від повернення земельних ділянок позивачам по закінченню строку дії договорів, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачів, в частині зобов'язання відповідача повернути земельні ділянки, отримані ним в оренду від [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Не підлягає до задоволення позовна вимога в частині зобов'язання відповідача повернути земельну ділянку, отриману ним в оренду від [PERSON] Оскільки, на момент звернення з позовом до суду, строк дії договору не закінчився, а позивачем не надано жодних доказів, які б були підставою для задоволення його позовної вимоги. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів слід стягнути судові витрати, понесені позивачами при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved