Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

29.09.2020 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради та Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори про визнання права власності на автомобіль в порядку спадкування за законом. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2021 року справу передано за правилами територіальної підсудності на розгляд Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2021 року справу прийнято до провадження цим складом суду. 25.02.2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] у новій редакції, яку прийнято до провадження ухвалою суду від 16.03.2021 року та одночасно з цим, виключено Шосту Дніпровську державну нотаріальну контору зі складу відповідачів та залучено як третю особу по справі. З урахуванням уточнень позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані наступним чином. [INFO] померла його матір, [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру та транспортний засіб марки «LEXUS», моделі «GS 200T», 2016 р.в. Він, як єдиний спадкоємець першої черги спадкування за законом, 23.09.2020 року отримав у державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонської Т.О. свідоцтво про право власності на спадщину за законом, що належало спадкодавцю - [PERSON] , а саме: на нерухоме майно у вигляді квартири [ADDRESS] . До спадкової справи № 28/2020, для отримання свідоцтва про право на спадщину на легковий автомобіль, він надав правовстановлюючі документи на рухоме майно, а саме: посвідчення про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , видане 09.02.2018 року Одеською митницею ДФС, відповідну митну декларацію № UA500650/2018/004963 до нього, нотаріально посвідчений переклад рахунку фактури № 569 (Invoice) від 21.11.2017 року. Постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонської Т.О. від 23.09.2020 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на транспортний засіб з тих підстав, що він переміщений через митний кордон України 08.02.2018 року та не має державної реєстрації на території України, яка передбачена Постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998 року. Згідно приписів п. 1 Порядку державної реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 року № 1388, ввезені на територію України транспортні засоби підлягають державній реєстрації на підставі заяви власників і митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронних митних декларації або виданих органами доходів та зборів посвідчень про їх реєстрацію в сервісних центрах МВС. Відповідно до п. 8 вказаного Порядку, документом, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери є підставою для державної реєстрації. Відповідно до п.п. 1.2, 4.12, 4.15, 4.17 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючого документу щодо належності цього майна спадкодавцеві. Отже, саме митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів є документом, який підтверджує право власності на транспортний засіб, які ввезені на територію України через митний кордон, а реєстрація вказаного ТЗ у відповідних сервісних центрах МВС лише підтверджує право власності заявника на автомобіль, та відповідно до абзацу 4 пункту 3 вказаного Порядку здійснюється в обов`язковому порядку з метою державного обліку зареєстрованих транспортних засобів, що включає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру МВС. Так як спадкодавець ввезла на територію України на законних підставах вказаний вище транспортний засіб, з оформленням всіх митних платежів, що підтверджується посвідченням про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданим 09.02.2018 року Одеською митницею ДФС та відповідною митною декларацією № UA500650/2018/004963 до нього, то саме з отриманням цих документів [PERSON] набула право власності на вказаний автомобіль. Оскільки, відповідно до п.п. 1.2, 4.12, 4.15, 4.17 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючого документу щодо належності цього майна спадкодавцеві, якими є посвідченням про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , видане 09.02.2018 року Одеською митницею ДФС та митна декларація № UA500650/2018/004963 до нього, висновок державного нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний легковий автомобіль у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу є помилковим. За вказаних обставин прохав суд визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка помeрла [INFO] , право власності на транспортний засіб, а саме: легковий автомобіль марки «LEXUS», моделі «GS 200T», тип двигуна бензин, робочий об`єм 1998 см3, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , рік випуску 2016. Ухвалою суду від 14.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі. Відповідач та третя особа правом на подання заяв по суті справи не скористались. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з урахуванням уточнень та прохав задовольнити. Зазначив, що оскільки інших спадкоємців у [PERSON] не має, то належним відповідачем у справі є територіальна громада міста Дніпра. Пояснення надав аналогічні тексту позовної заяви. Представниця відповідача у судовому засіданні прохала вирішити позовні вимоги [PERSON] згідно з вимогами чинного законодавства. Третя особа явку свого представника у судове засідання не забезпечила, до суду надала заяву, у якій прохала вирішити справу у відсутність представника нотаріальної контори. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи наданими сторонами письмовими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] померла, про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] та на автомобіль марки «LEXUS», моделі «GS 200T», ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , 2016 року випуску. 17.01.2020 року позивач по справі звернувся до Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини покійної матері, зазначивши, що іншим спадкоємцем є його батько - [PERSON] . В свою чергу, 17.01.2020 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] , на користь сина [PERSON] . З наданої до суду копії спадкової справи № 28/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що інші спадкоємці, окрім сина та чоловіка, відсутні. Заповіту на випадок своєї смерті покійна не залишила. По спливу шестимісячного строку, встановленого на прийняття спадщини, Шостою Дніпровською державною нотаріальною конторою видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON] , на квартиру [ADDRESS] . 23.09.2020 року позивач звернувся до Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на рухоме майно, яким є автомобіль марки «LEXUS», моделі «GS 200T», номер кузова [NUMBER] , 2016 року випуску. Згідно із отриманою нотаріусом відповіддю з територіального сервісного центру № 1249 від 28.07.2020 року за № 31/4-1249-71, за [PERSON] транспортні засоби зареєстровані не були. Відповідно до наданого спадкоємцем нотаріусу посвідчення про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 09.02.2018 року, [PERSON] ввезено з розмитненнями на територію України транспортний засіб марки «LEXUS», моделі «GS 200T», ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , 2016 року випуску. Зазначене посвідчення видано Одеською митницею Держмитслужби України на підставі митної декларації № UA500650/2018/004963 від 09.02.2018 року, рахунку-фактури № 569 від 21.11.2017 року, свідоцтва від 16.11.2017 року. 23.09.2020 року державним нотаріусом Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері, у вигляді автомобіля марки «LEXUS», моделі «GS 200T», у зв`язку з тим, що транспортний засіб не був зареєстрований за покійною у відповідності до вимог Порядку державної реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 року № 1388. Відповідно до вимог ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Відповідно до ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Нормою ст. 41\~Конституції України визначено, що\~право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з вимогами ч. 1, 5\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з\~вимогами ст. 328 ЦК України,\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ вимог ст. 321 ЦК України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з вимогами ст. 392 ЦК України,\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року, визначено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Згідно з п. 8 цього Порядку, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух"). Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Отже, за життя [PERSON] набула право власності на автомобіль марки «LEXUS», моделі «GS 200T», ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , 2016 року випуску, однак не встигла зареєструвати транспортний засіб в уповноважених органах МВС України. Враховуючи встановлені по справі обставини, суд дійшов висновку, що оскільки спадкодавець за життя не встигла зареєструвати за собою автомобіль в сервісному центрі МВС з отриманням свідоцтва про право власності, однак ввезла в Україну спірний автомобіль на законних підставах, про що свідчить проведення його декларування, розмитнення, сплата в повному обсязі всіх митних платежів, ці обставини дозволяють віднести транспортний засіб до обсягу спадкової маси, право на успадкування якого має позивач. Так, оскільки право власності [PERSON] на спірний автомобіль підтверджується посвідченням про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , що видано уповноваженим органом митницею, право власності на транспортний засіб виникає у момент його придбання, а не реєстрації у органах МВС України, нотаріус помилково відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль, який увійшов до складу спадщини, що залишилась після смерті матері позивача. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК (435-15). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. В силу того, що у [PERSON] інші спадкоємці за законом чи заповітом відсутні, позивачем вірно визначено відповідача по справі, яким є територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Через те, що спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, позивачем вірно обрано спосіб захисту права, шляхом визнання права власності в порядку спадкування за законом. У зв`язку з тим, що позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, його право на спадщину порушено та підлягає судовому захисту. З цих підстав позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовною заявою [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 2\~658 грн. 32 коп. Підстави для звільнення відповідача від сплати судового збору відсутні, оскільки норми процесуального законодавства та Закону України «Про судовий збір» не передбачають права суду на звільнення відповідача від стягнення з нього судового збору, понесеного позивачем. Через це понесений позивачем судовий збір слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved