Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

21 лютого 2018 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, просить стягнути із [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 15 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25 жовтня 1997 року між сторонами було укладено шлюб, який за реєстровано Черкаським міським відділом РАЦС ГТУЮ в Черкаській області. На сьогодні шлюбні відносини з відповідачем фактично припинено, сім'я розпалась остаточно і в збереженні сім'ї позивач не заінтересована. За час перебування у шлюбі в сторін народилось шестеро дітей, а саме: [INFO] року - дочка [PERSON], [INFO] року - дочка [PERSON], [INFO] року - син [PERSON], [INFO] року - син [PERSON], [INFO] року - син [PERSON], [INFO] року - син [PERSON]. З того часу, коли сторони почали проживати окремо, допомога відповідача на утримання дітей стала досить нестабільною. Водночас на утримання дітей позивач щомісяця витрачає приблизно 30 000 грн. Відповідач наразі офіційно працевлаштований,працює на посаді інженера з комп'ютерних систем у громадській організації «Черіті Тюнер» і, за даними позивача, отримує дохід у розмірі 50 000 грн. За таких обставин, на думку позивача, достатнім розміром аліментів на утримання дітей є сума в 15 000 грн. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити. Відповідач [PERSON] заперечив проти стягнення аліментів у зазначеному в позовній заяві розмірі. Додатково пояснив, що тривалий час їх сім'я проживала за рахунок його невеликої офіційної заробітної плати, додаткових заробітків, а також допомоги від батька позивача до часу смерті останнього. Він не відмовляється сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей, але в мінімальному розмірі, який встановлено чинним законодавством України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, її представника та відповідача, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд робить наступні висновки. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом установлено, що 25 жовтня 1997 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно Черкаським міським відділом державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а.с. 9). За час перебування у шлюбі в сторін народилось шестеро дітей, а саме: [INFO] року - дочка [PERSON], [INFO] року - дочка [PERSON], [INFO] року - син [PERSON], [INFO] року - син [PERSON], [INFO] року - син [PERSON], [INFO] року - син [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 10-15). Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Пред'явлення позивачем позову про стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості щодо способів виконання кожним із батьків обов'язку утримувати дітей. Частиною 3 статті 181 Сімейного Кодексу визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Положення ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 181, 182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дитини та, з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно із ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018рік"у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Судом установлено, що відповідач [PERSON] з 8 вересня 2016 року постійно працює в громадській організації «Черіті Тюнер» на посаді інженера з комп'ютерних систем, де його заробіток за період з липня по грудень 2017 року становив 10 800 грн з урахуванням податків. Крім того, в судовому засіданні 11 травня 2018 року [PERSON] визнав, і проти цього не заперечувала позивач, що його щомісячний неофіційний дохід становить 13 000 грн. Вказана обставина не підлягає доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Водночас позивач [PERSON] офіційно не працює та є домогосподаркою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи пояснення позивача, відповідача та надані сторонами докази щодо майнового стану та рівня доходів кожного з них, а також рівень споживчих цін, суд робить висновок про те, що розумним і достатнім буде стягнення з батька аліментів на утримання неповнолітніх дітей до повноліття кожного з них розмірі 1 300 грн щомісячно, починаючи з 21 лютого 2018 року. Інших обставин, які б давали підстави для стягнення аліментів у більшому чи меншому розмірі, судом не встановлено. Разом з цим, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Оскільки це рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог, у розмірі 91 грн 62 коп.

Outcome: approved