Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

28 січня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНКО-КОРПОРЕТ МЕНЕДЖМЕНТ», в якому просить (з урахуванням уточнення позовних вимог від 10 лютого 2015 року) стягнути з ТОВ «ДАНКО-КОРПОРЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» грошові кошти в розмірі 34449,65 грн., з якої 26260 грн. - сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 2850,64 грн. - компенсація втрати частини середньої заробітної плати, 5339,01 грн. - компенсація втрати частини заробітної плати за раніше виданим судовим наказом. Позовна заяви мотивована тим, позивач працювала у відповідача з 11.06.2013 року по 24.04.2014 року, при цьому відповідач не своєчасно і не в повному обсязі сплачував заробітну плату. Станом на день звільнення (24.04.2014 року) заборгованість становила 25146,74 грн., у зв'язку з чим 08.05.2014 року видано судовий наказ про стягнення вказаної заборгованості із заробітної плати, 19.06.2014 року відкрите виконавче провадження, яке триває, і до сьогодні заборгованість не сплачена. Час затримки розрахунку при звільненні складає 202 робочі дні (до 10.02.2015 року), тому стягненню підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 26260 грн., виходячи із середньоденної заробітної плати в розмірі 130 грн., компенсаційні втрати частини середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні становлять 2850,64 грн., компенсаційні втрати частини заробітної плати за раніше виданим судовим наказом становлять 5339,01, проіндексовані у зв'язку зі зростом цін на споживчі товари і тарифи на послуги більше ніж на 1% за даними Державної служби статистики України. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала, просила суд розглянути справу за її відсутності, та у разі неявки відповідача провести заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив. На електронну адресу суду надійшла фотокопія заяви про розгляд справи без участі відповідача. Проте на поштову адресу суду не надходила заява з підписом уповноваженої особи від товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНКО-КОРПОРЕТ МЕНЕДЖМЕНТ», фотокопію заяви відповідача, направлену на електронну адресу суду не можна вважати такою, що подана уповноваженою особою відповідача з дотриманням вимог чинного законодавства, правил ведення діловодства. Суд враховуючи думку позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 11.06.2013 року по 05.02.2014 року позивач працювала директором юридичної дирекції товариства з обмеженою відповідальності «ДАНКО-КОРПОРЕТ МЕНЕДЖМЕНТ», з 05.02.2014 року по 24.04.2014 року - начальник юридичного відділу товариства з обмеженою відповідальності «ДАНКО-КОРПОРЕТ МЕНЕДЖМЕНТ». Згідно наказу від 03.04.2014 року №5-О позивача звільнено за власним бажанням з 24.04.2014 року. Згідно довідки від 23.04.2014 року №25-Б станом на день звільнення (24.04.2014 року) заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем становила 25146 грн.74коп. Судовим наказом Кіровського районного суду м.Донецька від 08 травня 2014 року стягнуто з ТОВ «ДАНКО-КОРПОРЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» на користь позивача заборгованість заробітної плати з 11.06.2013 року по 24.04.2014 року в розмірі 25146 грн.74коп. Заборгованість не погашена до теперішнього часу. Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому; у разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року N 13 установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Як вбачається з Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 , середньоденна заробітна плата має бути розрахована виходячи з заробітної плати та кількості робочих днів за останні два місяці роботи, та враховуючи дані довідки відповідача від 07.05.2014 року № 27-Б про середню заробітну плату позивача, середньоденна заробітна плата складає 130 грн. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в сумі 26260 грн. (202 х 130 грн.). за період з 24.04.2014 року по 12.02.2015 року (202 робочих днів), виходячи з середньоденної заробітної плати в розмірі 130 грн. Згідно зі ст.ст.33,34 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Як роз'яснено Верховним Судом України в постанові Пленуму від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст.33 Закону в період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону "Про індексацію грошових доходів населення") і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 1998 р. N 663 (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення; компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст. 34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427 (зі змінами, внесеними постановою від 23 квітня 1999 р. N 692), підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Виходячи з вищенаведеного, у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати стягненню з відповідача на користь позивача підлягає компенсація в загальному розмірі 8189,65 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved