Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. 31.03.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 3032, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» заборгованості в сумі 11 824,00 грн., та стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.05.2021 року на адресу місця роботи позивача надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.05.2021 року. До того часу жодних документів щодо заборгованості, в тому числі листів, претензій, виконавчих листів позивач не отримував. З постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника стало відомо, що 31.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. вчинено виконавчий напис № 3032 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» заборгованості. 20 квітня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65208612 з виконання виконавчого напису № 3032 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» заборгованості у розмірі 11 824,00 грн. Позивач вказує, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки нотаріус не перевірив безспірності заборгованості, чим порушив норму ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріус не повідомляла боржника про те, що до неї звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконного нарахування сум і відповідно нотаріус не мала вчиняти виконавчий напис, оскільки нею не була перевірена безспірність вимог кредитора. Позивач зазначає, що на сьогоднішній день редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, натомість позивачем жодного кредитного договору не підписувалося та нотаріально такий договір не посвідчувався. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, включаючи витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.07.2021 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, роз`яснено порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання та витребувано від ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» копію Договору фінансового кредиту № 001/20/104303 від 13.09.2020 року (а.с. 38-39). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. 01.07.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва задоволено вимоги заяви представника позивача [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення по виконавчому провадженні № 65208612 за виконавчим написом від 31.03.2021 року виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. зареєстрованого у реєстрі за № 3032 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» заборгованості (а.с. 37). Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї процесуальними документами була направлена відповідачу та отримана ним 06.08.2021 року, про що свідчить зворотне поштове повідомлення наявне в матеріалах справи. 17.08.2021 року через засоби поштового зв`язку відповідачем було подано відзив на позов з проханням відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог з посиланням на те, що на момент вчинення виконавчого напису спір про право був відсутній, позивачем не спростовано обставин наявності суми заборгованості за кредитним договором на дату вчинення спірного виконавчого напису, у тому числі часткового чи повного погашення боргу, чи існування іншої суми кредитної заборгованості. У зв`язку з невиконанням позивачем зобов`язань за договором кредиту, який був укладений в електронній формі за яким ТОВ «Глобал Кредит» [PERSON] були перераховані кошти на його платіжну картку, у ТОВ «ФК «Сонаті» були всі обґрунтовані та законні підстави на звернення стягнення на грошові кошти позивача шляхом вчинення виконавчого напису. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 31 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3032, за яким з позивача [PERSON] звернено стягнення за Договором № 001/20/104303 від 13.09.2020 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ КРЕДИТ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги № С-ГК-260321-2 від 26.03.2021 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ», ідентифікаційний код юридичної особи 43518172, за період з 26.03.2021 року по 31.03.2021 року у розмірі 10 824,00 грн., яка складається із заборгованості за сумою кредиту у розмірі 3 300,00 грн. та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 7 524,00 грн.; також з [PERSON] стягнуто витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису. Всього з позивача на користь ТОВ «ФК «Сонаті» стягнуто 11 824 грн. (далі - виконавчий напис, а.с. 10). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д.О. від 20.04.2021 року відкрите виконавче провадження (ВП № 65208612) з примусового виконання спірного виконавчого напису (а.с. 9). 14.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д.О. в рамках виконавчого провадження № 65208612 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 8). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів встановлено Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 31 березня 2021 року убачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувалася ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 31.03.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. у редакції від 29.11.2001 року передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. При цьому визначено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як убачається із копії договору фінансового кредиту № 001/20/104303 від 13.09.2020 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Глобал Кредит», на підставі якого було вчинено спірний виконавчий напис, договір не був посвідчений нотаріально, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. При вирішенні спору суд також враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року по справі № 757/24703/18-ц, відповідно якої для вчинення виконавчого напису нотаріусу слід надавати серед інших документів оригінал нотаріально посвідченого договору, згідно пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вищенаведені обставини свідчать про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, тому, враховуючи предмет спору, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу судових витрат між сторонами з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім за подачу позову судовий збір в дохід держави у розмірі 908 грн. та судовий збір сплачений за подачу до суду заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн. (а.с. 1, 16). В частині стягнення витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Судом встановлено, що 25.05.2021 року між [PERSON] та адвокатом Столярчуком В.М. укладено Договір № 03/21 про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (далі - договір, а.с. 12). Згідно п. 3.1 Договору, розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього Договору правову допомогу становить 5 000 грн. та сплачений клієнтом адвокату в момент підписання цього Договору. Відповідачем суду подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з посиланням на те, що до позову не додано жодного підтвердження реальної оплати позивачем зазначеної суми 5 000 грн., відсутній акт виконаних робіт, а отже відсутні докази того, що розмір гонорару є співмірним обсягу наданих адвокатом послуг. За правилами частини 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем не наведено жодних обґрунтувань щодо не співмірності заявлених до відшкодування понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката. Надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат та заперечень відповідача, суд дійшов висновку про достатність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved