Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

15 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 10 вересня 2016 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], про що було зроблено актовий запис №331 у Дунаєвецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Позивача було записано батьком дитини, оскільки сторони перебували у шлюбі, однак він вважає, що не може бути батьком дитини, оскільки на час її ймовірного зачаття відповідачка мала стосунки з іншим чоловіком, про що розповіла після народження дитини. У зв'язку з цим сторони припинили шлюбні відносини та спільне господарство. 10 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з позивача аліментів на утримання сина [PERSON] та на її утримання до досягнення дитиною трьох років, а тому [PERSON]звернувся з даним позовом про виключення запису його як батька з актового запису про народження дитини. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити та пояснила, що [PERSON] не є батьком дитини, оскільки на час її ймовірного зачаття відповідачка мала стосунки з іншим чоловіком, про що розповіла позивачу лише після народження дитини. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила, що позивач дійсно не є батьком дитини. Від проведення експертизи категорично відмовляється. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони т, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 04 жовтня 2016 року [PERSON] народила дитину - сина [PERSON], про що зроблено актовий запис в Книзі реєстрації народжень в Дунаєвецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області за №331 від 19 жовтня 2016 року, що вбачається із свідоцтва про народження серії І-БВ №280688. В зазначеному актовому записі та в свідоцтві про народження дитини відповідачка [PERSON] записана матір'ю, а позивач [PERSON] батьком дитини\~, що відповідає вимогам\~ст.122 Сімейного кодексу України, оскільки дитина була народжена в шлюбі [PERSON] та [PERSON], який зареєстровано 10 вересня 2016 року Дунаєвецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-БВ №150773, який розірвано за рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 05 лютого 2018 року. Аналіз доказів, встановлених обставин та показань сторін\~\~у їх сукупності переконує суд у тому, що позов [PERSON] підлягає задоволенню,\~\~виходячи з наступного. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні 14 березня 2018 року позов визнала. Від проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи відповідачка [PERSON] відмовилася, посилаючись на те, що позов визнає, оскільки позивач дійсно не є біологічним батьком дитини [PERSON], у звязку із чим вважає проведення експертизи необов'язковим та недоцільним. Крім того, [PERSON] повторно не з'явилась разом з дитиною [PERSON] до експертної установи для одночасного відібрання біологічних зразків, чим унеможливила виконання експертного дослідження, яке призначалось ухвалою Дунаєвецького районного суду від 13 листопада 2017 року, що підтверджується листом КУ "Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи" №487-02 від 13 лютого 2018 року. Відповідно до ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.\~ Оскільки судово-медична молекулярно-генетична експертиза необхідна для встановлення наявності або відсутності кровного споріднення між позивачем та дитиною [PERSON] і від участі в експертизі відповідачка [PERSON], яка визнала позов, відмовилася, то суд визнає факт відсутності кровного споріднення між особою, яка записана в актовому записі та свідоцтві про народження батьком, тобто [PERSON], та дитиною [PERSON], [INFO], а відтак судом встановлено, що позивач не є батьком дитини. Встановленому судом факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються\~Сімейним кодексом України,\~Цивільним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1\~ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України. Так, пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що\~\~кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 4 ЦПК України\~встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав\~це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Таким чином, кожна особа може звернутися до суду із позовом про захист свого порушеного права, обравши один із передбачених\~ст.16 ЦК України\~способів захисту цивільного права, що відповідає специфіці виниклих правовідносин. Статтями\~121,\~122,\~136 СК України\~встановлено, що права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125 СК України. Відповідно до\~ст.122 СК України\~дитина, яка зачата і (або) народжена в шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоровя про народження дружиною дитини. На підставі\~ст.136 СК України\~особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей\~122,\~124\~і\~127\~цього\~Кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як про батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої\~статті 123 Сімейного Кодексу України. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до розяснень, що містяться в п.11\~постанови Пленуму Верховного Суду України за №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] не є батьком [PERSON], то позов підлягає задоволенню.\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved