Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

26.04 2017 року представник ПАТ КБ "Приват Банк" Сафір Ф.О. звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] суму боргу за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 15.06.2016 року у сумі 27898,34 гривень, а також судовий збір в розмірі 1600,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак напередодні направив заяву в якій просив справу слухати за його відсутності в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явилася, позовні вимоги визнала, але в зв'язку з тяжким матеріальним становищем просила не стягувати з неї штрафи передбачені п.2.2. Генеральної угоди та нараховані відсотки. Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 15.06.2016 року укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт про надання кредиту у розмірі 19196,70 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно умов Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт погашення заборгованості повинно здійснюватись у встановленому банком (позивачем) порядку, а саме: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця, позичальник (відповідач) повинен надати банку (позивачу) грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками а також інші витрати згідно умов Генеральної угоди. Згідно п.2.2 умов Генеральної угоди у випадку порушення строків погашення заборгованості починаючи з 32-го дня порушення - заборгованість вважається простроченою та позичальник повинен сплатити штраф Банку в розмірі 6500,15 гривень. Однак, у порушення умов Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідач свої зобов'язання не виконував в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 05.04.2017 року виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 27898,34 грн., з яких: 1. заборгованість за кредитом -16084,41 грн.; 2. заборгованість по процентам за користування кредитом - 1453,56 грн.; 3. заборгованість по комісії - 3860,22 грн.; 4. штраф передбачений п. 2.2. Генеральної угоди - 6500,15 грн. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, оскільки відповідач, укладаючи кредитний договір, взяв на себе зобов'язання своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом та повернути суму кредиту у строки визначені договором, чого не виконував, при цьому порушуючи умови договору, а тому позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 21 389,19 гривень. В силу вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідачка в судовому засіданні посилаючись на тяжке матеріальне становище на підтвердження останнього надала копії документів, які датовані 2015-2016 роками, а тому вони не можуть слугувати доказом наявності зазначених обставин на час розгляду справи. Таким чином судом не встановлено обставин які мають істотне значення та можуть слугувати підставою для зменшення неустойки. Крім того штраф передбачений п.2.2 Генеральної угоди встановлено у розмірі 6500,15 гривень, тобто у меншому розмірі ніж розмір тіла кредиту, відповідно зменшенню не підлягає. Таким чином вимоги позивача щодо стягнення штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди б/н від 15.06.2016 року у розмірі 6500,15 гривень також підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 1600,00 гривень.

Outcome: approved