Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , аліменти у розмірі 33% частини усіх доходів відповідача але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 11.10.2007 позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.11.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідач не надає коштів на утримання дітей, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 березня 2021 року було відкрито провадження по справі . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні зазначив що є пенсіонером.. За можливості надає матеріальну допомогу дітям та частково відповідачу, проти задоволення позовних вимог заперечував. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] та копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони по справі є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.11.2019 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст.181Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти)присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1,2 ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Приписами ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є пенсіонером, має стабільний та регулярний дохід щомісяця у вигляді пенсії, утриманців не має, тому не позбавлений можливості утримувати дітей. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 18 березня 2021 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. При цьому суд відповідно до ч. 2 ст. 18 ЦПК України роз`яснює відповідачеві його відповідальність за прострочення сплати аліментів, передбачену ст. 196 Сімейного кодексу України. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved