Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

18.01.2019 р. позивач [PERSON] звернулася до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Рівненської райдержадміністрації Рівненської області про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є баба малолітньої [PERSON] , [INFO] З моменту народження внучка проживає з нею, перебуває на її утриманні. Вона прикладає максимальних зусиль задля створення комфортних умов для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Дбає про те, щоб вона була здорова та доглянута. Відповідачі - батьки дитини систематично ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до виховання дитини. Вони спільно з дитиною не проживають, не відвідують заклад дошкільної освіти, не забезпечують супровід малолітньої [PERSON] у закладах охорони здоров`я, не забезпечують дитину речами першої необхідності. Мати малолітньої [PERSON] жодного дня не перебувала у трудових правовідносинах та непрацевлаштована і на даний час. Жодних дій з метою пошуку постійного місця роботи не здійснює. Вона веде безладний спосіб життя, постійно змінює місце проживання та співмешканців. У серпні 2017 року вона взагалі пішла з дому. Вона хоча фізично проживала в одному помешканні з дитиною до серпня 2017 року, проте жодних інтересів щодо життя та виховання дитини не проявляла. 03.09.2017 р. мати взяла дитину на прогулянку, та зникла на тривалий час. Після тривалих пошуків, мати була виявлена з голодною дитиною у Млинівському районі у будинку не придатному для життя та виховання дитини. Батько малолітньої [PERSON] проти позбавлення батьківських прав не заперечує. Ухвалою суду від 04.03.2019 р. відкрито загальне позовне провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 23.04.2019 р. було витребувано від Великоомелянської сільської ради Рівненської області матеріали, на підставі яких було затверджено рішення №155 від 28.11.2018 р. висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів. Ухвалою суду від 07.05.2019 р. вирішено клопотання позивача про допит свідка та закрито підготовче провадження у справі. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали. Позивач пояснює, що відповідачі ніяким чином не допомагають дитині ні морально, ні матеріально. Забезпечує дитину усім необхідним: одягом, взуттям, продуктами харчування, ліками вона сама. Відповідачі з 2017 року навіть не намагалися спілкуватися з дитиною. Відповідачі, будучи батьками малолітньої [PERSON] , пішли з дому і вже два роки життям дитини не цікавляться. Вони самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, взагалі не надають коштів на її утримання. Пояснює, що надалі у разі зміни їх ставлення як до дитини, так і до способу їх життя - влаштування на роботу, вона буде сприяти їм у поновлення їх батьківських прав. Представник ООП Рівненської райдержадміністрації Рачкилюк М.В. підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів - батьків малолітньої [PERSON] . Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що ніяких перешкод у вихованні дитини йому та відповідачці [PERSON] ніхто не чинить, вони самоусунулися від її виховання та утримання з 2017 року. У подальшому в судове засідання не з`явився, подав заяви про розгляд справи у його відсуьності та про визнання позову. Відповідачка [PERSON] не з`явилася в судове засідання жодного разу. Судом неодноразово вживалися заходи щодо її повідомлення про місце, час та дату судових засідань, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачі є належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду даної цивільної справи на офіційному сайті Судова влада, що підтверджується витягом з сайту. Така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мала можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без її участі, відзив на позов до суду не подала. Судом приймається до уваги, що за положеннями статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, представника третьої особи, показання свідка [PERSON] , дослідивши докази, надані на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які позивач вважає достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження на ім`я [PERSON] , актовий запис № 12, зареєстрований у Виконавчому комітеті Великоомелянської сільської ради Рівненського району Рівненської області 18.04.2014 р., батьками дитини є батько [PERSON] та мати [PERSON] . Згідно з ч.1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю відповідачки [PERSON] , [INFO] , (Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища 30.09.2011 р. реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Млинівського районного управління юстиції у Рівненській області 21.09.2011 р. , актовий запис 4, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] ). Позивач [PERSON] працює в ОКП «Міжнародний аеропорт Рівне», є інвалідом 3 групи захворювання і на даний час проходить перекомісію (пенсійне посвідчення № [NUMBER] ). Як вбачається з довідки №02 від 17.01.2019 р.КДНЗ «Росинка», малолітня [PERSON]. , [INFO] зареєстрована та відвідує КДНЗ «Росинка» з 01.09.2018 р. на протязі даного часу дитиною піклується бабуся [PERSON] , яка вчасно сплачує батьківську плату, приймає участь у засіданнях батьківського комітету, відвідує дитячі свята, одягає дитину. Протягом даного часу батьки жодного разу не були присутні в закладі та не цікавилися її життям. Згідно з довідкою №2 від 10.01.2019 р. фельдшерсько-акушерським пунктом с.Вересневе, батьки малолітньої [PERSON] її вихованням та доглядом не займаються, дитиною опікується і привозить до лікаря бабуся [PERSON] . Судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої доньки [PERSON] протягом тривалого періоду часу, а саме з серпня 2017 року, про що в судовому засіданні підтвердила свідок [PERSON] , яка доводиться племінницею позивачці. Відповідачі життям своєї дитини, у тому числі її побутом, станом здоров`я тощо, не цікавляться, не турбуються про її фізичний та духовний розвиток. Як вбачається з акту Великоомелянської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 02.11.2018 р., акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 21.01.2019 р., малолітня [PERSON] проживає з позивачем - бабусею [PERSON] , яка самостійно займається її вихованням та утриманням. Відповідачі разом з дитиною не проживають, участі у її вихованні не беруть, батьківські обов`язки не виконують. Згідно висновку виконавчого комітету Великоомелянської сільської ради, який затверджений рішенням Великоомелянської сільської ради Рівненського району Рівненської області №155 від 28.11.2018 р., доцільно позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітньої доньки [PERSON] , 2014 р.н. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законодавство України, яке регулює сімейні відносини визначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Відповідно до п.п.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як було встановлено в судовому засіданні, будь-яких перешкод відповідачам виконувати належним чином покладені на них обов`язки по вихованню дитини ніхто не чинив, вони самі, маючи юридичну і фактичну можливість здійснювати батьківські обов`язки, самоусунулися від їх виконання. Водночас, суд дійшов висновку, що зазначені обставин, які підпадають під визначення дій особи, як "ухилення від виконання батьківських обов`язків" не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Матеріалами справи підтверджується, що відповідачі протягом тривалого часу - з серпня 2017 року залишили дину, не приймають участі у житті доньки, не відвідують її, не цікавляться її здоров`ям, не надають їй матеріального утримання, не приймають участі в навчально-виховному процесі доньки. За вказаних обставин, враховуючи викладене вище, суд дійшов переконливого висновку про ухилення відповідачами від виконання своїх батьківських обов`язків, що є правовою підставою для позбавлення їх батьківських прав. Суд переконаний в тому, що в даному випадку позбавлення батьківських прав матиме позитивний вплив на подальше життя дитини. При вирішенні спору суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є достатньо обґрунтованими та не суперечать інтересам дитини. Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачам у справі зміст статті 169 СК України, що мати, батько позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст.141 ЦПК судові витрати підлягають до стягнення з відповідачів в прибуток Державного бюджету України солідарно, оскільки позивачку слід звільнити від сплати судового збору згідно її клопотання, яке є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, з відповідача [PERSON] у зв`язку з визнанням ним позову підлягає до стягнення 192 грн. 10 коп., а з відповідачки [PERSON] 384 грн. 20 коп.

Outcome: approved