Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів та заборгованості по сплаті аліментів, мотивуючи позовні вимоги тим, що 11.02.2004 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. В зв'язку з тим, що він постійно проживав і працював у Королівстві Бельгія, після реєстрації шлюбу вони переїхали на постійне місце проживання до Королівства Бельгія в м. Фльорюс. [INFO] року в м. Шарлеруа народилася дочка [PERSON]. Їх сім'я проживала в його власному будинку по [ADDRESS]. 11.04.2006 року відповідач пішла з дому, залишивши його з дитиною і вимагала розлучення в суді першої інстанції м. Шарлеруа. Оскільки дитина є громадянкою Італії, він змушений був звернутись до суду про визначення місця проживання дитини. Місцем проживання дитини апеляційним судом м. Монс визначено місце проживання дитини з батьком, тобто з ним. Однак він вирішив не травмувати дитину, і, діючи в інтересах дитини, переїхав з Бельгії до Вінниці, де придбав будинок по [ADDRESS]. Відповідач з дочкою поселилася в будинку, який він придбав, так як іншого житла в м. Вінниці не було (свою однокімнатну квартиру по вул. Ватутіна в м. Вінниці, відповідач здавала). Жодних суперечок між ними не було. Він від'їжджав у справах до Бельгії, де вони проживали до приїзду в Україну, і повертався до дружини. Про те, що відповідач розірвала з ним шлюб, він нічого не знав, так як вважав, що справа про розірвання шлюбу закрита у зв'язку з примиренням сторін. Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 10.07.2006 року розірвано шлюб між ним та відповідачем. Тривалий час в суді вирішувалося між ними питання про визначення місця проживання дитини та участі батьків у вихованні дочки [PERSON]. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.04.2008 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Поки вони проживали в Україні, він добровільно сплачував відповідачу аліменти. Після вирішення всіх спірних питань, вони знову помирилися і повернулися до Бельгії, де він з дочкою проживає до цього часу. З червня 2008 року вони проживали в Бельгії разом, в даний час [PERSON] з ним не проживає. В зв'язку з тим, що вони з відповідачем проживали разом, вели спільне господарство, виховували дитину, аліменти він не сплачував, так як фактично утримував дитину і дружину. Нещодавно на його адресу надійшов лист з ВДВС, в якому державний виконавець просить сплатити заборгованість по аліментах. З 2008 року і на даний час дочка [PERSON] проживає з ним в Бельгії, знаходиться на повному його утриманні, відповідач дитину не утримує, покинула сім'ю та проживає окремо, однак він до відповідача жодних претензій немає. Вважає, що сплачувати аліменти не повинен, оскільки самостійно утримує дитину. Просить звільнити його від сплати аліментів та заборгованості по аліментах на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], що стягуються відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.04.2008 року. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з наведених у позові підстав, судові витрати залишити без відшкодування. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи викладене, суд ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дослідивши в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню на підставі наступного. Як встановлено в судовому засіданні, Ленінським районним судом м. Вінниці 14.05.2008 року видано виконавчий лист №2-1070/08 про стягнення з [PERSON], [INFO], громадянина Італії, проживаючого в м. Вінниці, аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08.01.2008 року і до повноліття дитини. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів виданого Ленінським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції станом на 23.12.2013 р. заборгованість по сплаті аліментів становить 36 000 грн. 00 коп. Відповідно до свідоцтва про проживання [PERSON], [INFO], громадянка Італії проживає за адресою: [ADDRESS] з 01.02.2005 року , внесена в реєстр населення Фльорус з 01.02.2005 року. Відповідно до свідоцтва про склад сім'ї від 30.08.2013 року, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають по [ADDRESS]. Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні виконавчого провадження, на виконанні в Ленінському відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1070/08 виданого Ленінським районним судом м. Вінниці 14.05.2008 року про стягнення з [PERSON], [INFO], громадянина Італіїї проживаючого в м. Вінниці, аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08.01.2008 року і до повноліття дитини. 23.05.2008 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Боржнику надсилалися попередження про необхідність виконання рішення суду та виклики до державного виконавця. Боржником сплачувалися аліменти в 2008 році. Державним виконавцем було зроблено відповідні запити про майновий стан боржника. Станом на 01.09.2013 року заборгованість по сплаті аліментів становить 34 000грн. 00 коп. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що стягувач [PERSON] не зверталася до Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції із будь-якими заявами щодо примусового виконання виконавчого листа №2-1070/08 та щодо стягнення заборгованості по сплаті аліментів. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно ст. 18 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: 1) встановлення правовідношення; 2) примусове виконання добровільно не виконаного обов'язку; 3) припинення правовідношення, а також його анулювання; 4) припинення дій, які порушують сімейні права; 5) відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; 6) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; 7) зміна правовідношення; 8) визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Згідно ст. ст. 180-181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов'язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи те, що позивач виконує свій обов'язок по утриманню та вихованню неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], дитина з 2008 року проживає з позивачем та перебуває на його утриманні, відповідач проживає окремо від дитини, суд вважає це обставинами, що мають істотне значення та приходить до висновку, про можливість звільнення позивача від сплати аліментів та від сплати заборгованості за аліментами. Крім того, суд зазначає, що після набрання рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.04.2008 року законної сили, яким з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини, змінилися обставини, що впливають на тривалість чи припинення платежів, тому позивач має право вимагати звільнення від сплати аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем доведено свої позовні вимоги, а тому позов підлягає задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що представник позивача просить суд залишити судові витрати без відшкодування, та вважає, що судові витрати слід залишити без відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: approved