Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

29 червня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Вимоги обгрунтовує тим, що являється основним наймачем квартири за адресою [ADDRESS]. Також у даній квартирі зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], який з серпня 2010 року в даній квартирі не проживає, на нього йде нарахування по оплаті за комунальні послуги, а вона змушена проводити оплату комунальних послуг ще й за відповідача, який такими послугами не користується. Зазначає, що відповідач [PERSON] добровільно виїхав із квартири, перешкод у користуванні квартирою вона йому не чинила, його особостих речей у квартирі немає. Тому позивач звернулась до суду, просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування жиитловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS] Волинської області. Позивач [PERSON] до проведення даного судового засідання подала до суду письмову заяву, просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечує. В судовому засіданні, яке відбулось 15 листопада 2016 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що її чоловік відповідач по справі [PERSON] не проживає шостий рік без поважних причин у квартирі за адресою: [ADDRESS] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з′явився, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи через оголошення в газеті "Волинь нова", про причини неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Допитані в судовому засіданні, яке відбулось 15 листопада 2016 року свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що бараки за адресою: [ADDRESS] не приватизовані, відповідач [PERSON] коли одружився з позивачем [PERSON] проживав у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Крім того свідки показали, що дитині позивача та відповідача зараз сім років, а коли дитині був один рік відповідач [PERSON] поїхав, і з того часу його не було видно, у квартирі він не живе шість років, перешкод у проживанні та користуванні квартирою немає і ніхто йому їх не чинить. Суд, заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із довідки ЖКП №1 від 14.06.2016 року вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON], її дочка [PERSON], 2008 року народження, сини [PERSON], 2009 року народження та [PERSON], 2014 року народження та чоловік - відповідач [PERSON] (а.с.4). З акту, складеного посадовими особами ЖКП №1 від 14 червня 2016 року та акту, складеного посадовими особами ЖКП №1 від 20 березня 2014 року вбачається, що [PERSON] за місцем реєстрації - [ADDRESS] фактично не проживає за даною адресою з 2010 року (а.с.5,6). Із копії паспорта позивача [PERSON] вбачається, що вона зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.7,8). Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім′ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад втановлені строки, згідно ст. 72 Житлового Кодексу України провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає за адресою [ADDRESS] без поважних причин з серпня 2010 року, тобто більше шести місяців, місце проживання, перебування його не відоме. Ніхто відповідачу не чинить жодних перешкод у користуванні житлом, тому суд позов задовольняє та визнає [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]

Outcome: approved