Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначним позовом, посилаючись на те, що рішенням Соснівського райсуду м. Черкаси від 09.08.2004 року з нього були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ? частини доходів щомісячно, за період з червня 2013 року по березень 2014 року з [PERSON] стягнуто грошові кошти на утримання неповнолітньої доньки в сумі 11525,27грн, хоча з 17.05.2013 року по даний час неповнолітня дитина проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні, однак позивачка не бере участі в утриманні дитини в період проживання доньки у батька, в зв'язку з чим просить припинити стягнення аліментів на користь позивачки, стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в сумі 1/4 частини заробтьку щомісячно, стягнути з відповідачки грошові кошти в сумі 11525,27грн. отримані в рахунок аліментів в червні 2013 - березні 2014 року без законних підстав в зв'язку з тим, що дитина в цей час не перебувала на її утриманні, також стягнути судові витрати по оплаті судового збору в сумі 344,10 грн., оплату правової допомоги в сумі 3400 грн. В судовому засіданні позивач, його адвокат [PERSON], позовні вимоги підтримали, пояснили, що неповнолітня донька сторін з травня 2013 року виявила бажання проживати з батьком та фактично проживає з позивачем, однак відповідач не погодилась на припинення стягнення з позивача аліментів, не бере участі в утриманні дитини в період проживання її з батьком, чим ставить його в скрутне матеріальне становище, оскільки позивач змушений самостійно утримувати дитину та додатково сплачувати аліменти на неї матері, з якою дитина не проживає, чим порушені права та законні інтереси позивача та завдана матеріальна шкода. Просили суд позов задоволити. Представник відповідачки, адвокат [PERSON] позов визнав частково, не заперечував проти припинення стягнення аліментів, а також стягнення аліментів з позивачки, в іншій частині просив відмовити, оскільки до вирішення судом спору між сторонами про місце проживання дитини позивач мав сплачувати відповідачці аліменти. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Аліменти можуть бути визначені у частці заробітку (доходу) батька (матері) (ст.181 СК України) або у твердій грошовій сум. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що рішенням Соснівського райсуду м. Черкаси від 09.08.2004 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ? частини доходів щомісячно. Рішенням Соснівського райсуду м. Черкаси від 18.02.2014року, що набрало законної сили, відмовлено в задоволенні вимог [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір'ю та встановлено, що з травня 2013року неповнолітня [PERSON] за своїм бажанням проживає з батьком, орган опіки та піклування м. Черкаси у своєму висновку № 352/30/02-47 від 13.08.2013року вважає доцільним визначити місце проживання неповнолітньої з батьком [PERSON], з урахуванням бажання дитини. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з довідками про заробітну плату відповідача, наданими Академією пожежної безпеки ім. Героїв Чорнобиля за період з червня 2013 року по березень 2014 року позивачем сплачено аліментів в сумі 11 525,27 грн. на користь відповідачки. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки з моменту фактичної зміни неповнолітньою донькою сторін місця проживання, яка з 17 травня 2013 року стала проживати з батьком на утриманні останнього, відпала правова підстава для стягнення з батька аліментів на користь матері, в зв'язку з цим фактично отримані кошти в рахунок аліментів відповідачкою з червня 2013 року по березень 2014 року в сумі підлягають до стягнення на користь позивача. Заперечення проти позову в цій частині суд вважає такими, що не грунтуються на законі, оскільки дані кошти за цільовим призначенням мають витрачатись на утримання дитини, яка з червня 2013 року з відповідачкою не проживала та не перебувала на її утриманні. Також до стягнення з відповідачки підлягають також аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходів, з моменту заявлення відповідних позовних вимог 28 жовтня 2013 року, оскільки кожен з батьків зобов'язаний брати участь в утриманні дитини, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та майновий стан сторін, кожен з яких не обмежений у працездатності, працює, інших неповнолітніх дітей немає. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені судові витрати, до яких відносяться судові витрати по оплаті судового збору та оплаті правової допомоги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративний справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. До стягнення з відповідачки в силу вимог ст. 88 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 229,40 грн., пропорційно до задоволеної частини процесуальних вимог, з яких вимога забезпечення позову, оплачена судовим збором 114,70грн. була залишена без задоволення, а також частина витрат по оплаті правової допомоги в сумі 716,60грн., згідно розрахунку 0.5 год*40%1147 грн.+0.5 год*40%1218 грн.+ 0.5 год*40%1218 грн. = 716,60 грн. відповідно до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративний справах", виходячи з тривалості судових засідань у справі за участю адвоката позивача, враховуючи підтвердження документально понесення вказаних витрат позивачем.

Outcome: approved