Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

28 жовтня 2006 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на земельний пай розміром 1,7 в умовних кадастрових гектарах, який перебував у користуванні КСП "ім. Лесі Українки" с. Яланець Бершадського району Вінницької області. Так як [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась, [PERSON] є єдиним спадкоємцем на майно померлого. Однак, оформити право власності на спадкове майно він не може, так як постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропуском строку прийняття спадщини. Причиною пропуску строку позивач визначає те, що на момент відкриття спадщини він проживав поза межами Бершадського району, а саме в смт. Чечельник Вінницької області. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити йому, як спадкоємцю першої черги за законом, додатковий трьохмісячний строк для прийняття спадщини, що належала померлому 28 жовтня 2006 року [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідач - представник Яланецької сільської ради в судове засідання не з'явився, однак за підписом Яланецького сільського голови до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без участі представника сільської ради. З урахуванням викладеного та відповідно до вимог ЦПК України, суд вирішив розгляд справи проводити без участі сторін на підставі наявних в матеріалах доказів та не фіксувати судовий процес за допомогою технічних засобів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 6) [PERSON] помер 28.10.2008 року. Відповідно до постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 255/02-31 від 25.06.2015 року (а.с. 5) синові померлого [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки він пропустив строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. З довідки Яланецької сільської ради №382 від 09.04.2015 року (а.с.9) вбачається, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є його діти син -[PERSON] та дочка - [PERSON]. Остання від прийняття спадщини відмовилась, про що надала заяву, посвідчену секретарем сільської ради від 10.04.2015 року (а.с.10). Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку у шість місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. За заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладені обставини, судом достовірно встановлено про поважність пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, у зв'язку з віддаленістю проживання, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7,

Outcome: approved