Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

22.04.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 17.08.2016 року уточнила та просить визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом, право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Першотравневий, 2, мотивуючи тим, що вищевказана частка житлового будинку належить [PERSON] 14.10.2015 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Першотравневий, 2. 30.10.2014 року [PERSON] залишив заповіт, згідно умов якого все своє майно заповів позивачу. [PERSON] прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини мешкала разом із спадкодавцем. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено, у звязку із тим, що право власності на спадкове майно не зареєстроване в установленому законом порядку. 15.08.2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з зустрічним позов та просять визнати право спільної сумісної власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Першотравневий, 2, свої вимоги мотивують тим, що вищевказана частина житлового будинку була придбана в період шлюбу, тобто належить їм на праві спільної сумісної власності. Враховуючи, що частки співвласників не визначені, позивачі позбавлені права розпорядження майном. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.08.2016 року зустрічний позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] міської ради Одеської області про визнання права спільної сумісної власності був прийнятий та обєднаний в одне провадження з позовом [PERSON] до [PERSON] міської ради Одеської області, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні підтримав первісні позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні, зустрічні позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні уточнені первісні позовні вимоги визнали та не заперечують проти їх задоволення, зустрічні позовні вимоги підтримали та наполягають на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] міської ради Оденської області в судовому засіданні уточнені первісні позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення, зустрічні позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Першотравневий, 2 на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.10.2007 року та на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 22.02.1989 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1-705. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 431435 від 15.10.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 14.10.2015 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Першотравневий, 2. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 30.10.2014 року секретарем Банніковської сільської ради Болградського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 134, [PERSON] заповів усе його майно нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право [PERSON], [INFO]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43602627 від 15.04.2016 року, наданої приватним нотаріусом [PERSON], заповіт [PERSON] від 30.10.2014 року, зареєстрований за № 134 не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини мешкала разом із спадкодавцем, що підтверджено записами будинкової книги, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] № 215/02-14 від 15.04.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що право власності на спадкове майно не зареєстроване в установленому законом порядку. Що стосується зустрічних позовних вимог, то суд прийшов до наступного висновку. Судом було встановлено, що 15.07.1988 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 473944, виданим 15.07.1988 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану по м. Ізмаїл. Частиною 2\~ст. 60 СК України\~передбачено, що вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] була відведена земельна ділянка загальною площею 400 кв.м., яка розташована в м. Ізмаїл Одеської області по провулку Першотравневий, 2-4. За час подружнього життя на вищевказаній земельній ділянці був побудований житловий будинок з надвірними спорудами, тобто відповідно до вимог ст. 60 СК України є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлене договором або законом. У п. 30\~\~постанови № 1 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", Пленум Верховного Суду України зазначив, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст.\~63, ч. 1 ст.\~65 СК. Частина 1\~ст.61 СК України\~визначає, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно довідки № 1277 від 15.08.2016 року, наданої комунальним підприємством «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації», житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Першотравневий, 2 побудований у 1990 році є завершений будівництвом та відповідно до Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованої в Мінюсті України за № 582/5773 від 10.07.2001 року не належить до самочинного будівництва. Крім того, згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України обєкти, які були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року прийняттю в експлуатацію не підлягають. Вищевказаний обєкт нерухомості має самостійний адресний номер: провулок Першотравневий № 2 в м. Ізмаїл Одеської області. Вислухавши, думку осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позови підлягають задоволенню, оскільки відповідачі за первісним та за зустрічним позовом визнали позови і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved