Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

22.09.2014 року складу суду була передана для розгляду справа за позовом [PERSON] відповідно до якого вона просить суд стягнути з відповідача [PERSON] 101397,00 гривень неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Свій позов позивач обґрунтовує наступним. Шлюб між позивачем та відповідачем було зареєстровано 18.07.2006 року. У сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 20.08.2008 року з відповідача присуджено до стягнення аліменти на користь позивача на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Починаючи з січня 2010 року відповідач перестав сплачувати аліменти. Станом на 01.07.2013 року сума заборгованості за аліментами складає 19802,51 гривень, що частково підтверджується довідкою про заборгованість, виданою ВДВС Миколаївського РУЮ. Тому у позивача виникло право на стягнення пені. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала до Миколаївського районного суду Львівської області клопотання про проведення розгляду справи у її відсутності, зазначивши, що відповідач не сплачує аліменти, заявлені позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі та просить суд врахувати неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів по день ухвалення рішення у справі та стягнути зазначену суму з відповідача. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявлявся, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи. Подав протест відповідно до якого зазначив, що безпідставно зазнає переслідування та тиску з боку судової влади. Відомостей про причину його неявки немає. Згідно вимог ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 20.08.2008 року у справі №2-424/08 вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах виданого ВДВС Миколаївського РУЮ у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів за період з січня 2010 року по серпень 2012 року у розмірі 12213,89 гривень. Згідно заяви позивача дана заборгованість по даний час не погашена. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитина наділена правом на повноцінне харчування, належне житло, розвиток та медичне обслуговування. Дане право дитини гарантується державою та забезпечується її батьками. Однак, незважаючи на те, що відповідачу було відомо про обов'язок утримувати дитину та про стягнення з нього аліментів, він від покладеного на нього обов'язку ухиляється. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки позивач надала суду докази, що підтверджують наявність заборгованості за період з січня 2010 року по серпень 2012 року у розмірі 12213,89 гривень, то позовні вимоги у частині сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню лише у частині, стягнення неустойки (пені) щодо документально підтвердженої заборгованості. Однак, це не позбавляє позивача права звернутися у суд з позовом, навівши нові підстави та конкретизувавши позовні вимоги, на підтвердження яких подати відповідні докази. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у справі в розмірі 114 гривень 70 копійок в користь позивача.

Outcome: approved