Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з вищевказаним позовом, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 січня 2017 року було задоволено; суд вирішив: витребувати із володіння [PERSON] в користь [PERSON] 2/3 частини квартири [ADDRESS]; скасувати державну реєстрацію права власності на частку в квартирі [ADDRESS], зареєстрованого 16.02.2015 року за [PERSON], яка була здійснена на підставі Договору дарування від 27.01.2012р. Судом при ухваленні вказаного рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат. З ініціативи суду вирішується питання щодо розподілу судових витрат по справі. Сторони в судове засідання не з'явились. Як слідує із змісту ст.220 ЦПК України, присутність сторін при ухваленні додаткового рішення суду не є обов'язковою, а тому суд вважає за можливе розглядати питання щодо ухвалення додаткового рішення суду за відсутності сторін. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення суду у вищевказаній цивільній справі з наступних підстав. Як слідує із змісту ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що 31 січня 2017 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області задоволено позов [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - [PERSON], про витребування майна з чужого незаконного володіння, суд вирішив: витребувати із володіння [PERSON] в користь [PERSON] 2/3 частини квартири [ADDRESS]; скасувати державну реєстрацію права власності на частку в квартирі [ADDRESS], зареєстрованого 16.02.2015 року за [PERSON], яка була здійснена на підставі Договору дарування від 27.01.2012р. Із матеріалів справи вбачається, що позивач звільнена від сплати судового збору. Судом встановлено, що питання про судові витрати розглядалось в судовому засіданні, проте в резолютивній частині рішення суду про це не зазначено, відсутні дані стосовно стягнення з відповідача в дохід держави судового збору, як передбачено в даному випадку вимогами ст.88 ЦПК України. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч.1, 2 п.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору для позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 грн). Позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що слід ухвалити додаткове рішення у справі, стягнувши з відповідача в дохід держави 1280 грн. судового збору

Outcome: approved