Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

24 липня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Новомосковського міськрайонного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, третя особа - [PERSON] , в якому просив визнати його батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , а також зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини за № 467 від 03 жовтня 2017 року. Ухвалою суду від 24 липня 2019 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 15 серпня 2019 року, канцелярією суду зареєстровано уточнену позовну заяву [PERSON] , відповідно до якої позивач просить визнати його батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з липня 2016 року він почав проживати з [PERSON] , яка на момент їх знайомства перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] - третя особа по справі. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2017 року. В результаті тривалих стосунків позивача з відповідачем, у них [INFO] народилася дочка - [PERSON] . Про народження доньки позивачеві стало відомо лише в березні 2019 року. Він є її біологічним батьком, але, не має можливості приймати участі у житті та вихованні своєї доньки, оскільки не записаний батьком дитини у свідоцтві про її народження. Позивач бажає бути записаним як батько у свідоцтві про народження своєї дочки - [PERSON] , [INFO] . Отже, визнання його батьком необхідне позивачеві для реалізації в повній мірі батьківських прав, представництва та захисту інтересів своєї дитини. У зв`язку з вищевикладеним, позивач посилаючись на вимоги ч.1 ст.129 СК України, звернувся до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 12 вересня 2019 року відкрите провадження у справі. В судове засідання представник позивача - адвокат Науменко О.І. не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає. Разом з заявою подала копію свідоцтва про реєстрацію шлюбу з позивачем - [PERSON] . Третя особа - [PERSON] , в судове засідання не з`явився, письмові заперечення на позов не подав, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи - Новомосковського міськрайонного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області в судове засідання також не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач та третя особа по справі - [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 лютого 2005 року, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.43). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2017 року (а.с.46). Суду подано свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 03 жовтня 2017 року, у відповідності до якого [PERSON] народилася [INFO] в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, про що 03 жовтня 2017 року Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складений відповідний актовий запис №467, батьками дитини значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.45). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини. Як зазначає [PERSON] у своєму позові, з липня 2016 року він почав проживати з [PERSON] , яка на момент їх знайомства перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] - третя особа по справі. В результаті тривалих стосунків позивача з відповідачем, у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Про народження доньки позивачеві стало відомо лише в березні 2019 року. Він є її біологічним батьком і бажає бути записаним як батько у свідоцтві про народження своєї дочки - [PERSON] , [INFO] . Так, суду подано експертний висновок генотипоскопічного дослідження № 27802 від 24 вересня 2020 року, у відповідності до біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , не виключається. Ймовірність того, що отриманий результат не є наслідком випадкового збігу індивідуалізуючих ознак неродинних осіб, складає 99,999999%. Таким чином, висновком генотипоскопічного дослідження №27802 встановлено, що ймовірність батьківства [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , складає 99,999999%. Крім того, відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України). Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 2 ст.76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи позов в частині зобов`язання третьої особи внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, то ці вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на те, що відомості про батька та пов`язані з цим інші зміни зазначені в рішенні суду, вносяться органом державної реєстрації актів цивільного стану України, на підставі рішення суду, що врегульовано наступними нормами законодавства. У відповідності до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до ПРАВИЛ державної реєстрації актів цивільного стану в Україні (затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5) абз.8 пункту 20 глави 1 розділу ІІІ, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно ПРАВИЛ внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01. 2011року №96/5) підпункт 2.16.4 пункту 2.16розділу II на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Згідно ч.4 ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved