Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

20.09.2017 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після смерті матері відкрилась спадщина на майно, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] який позивач прийняв шляхом фактичного управління та володіння спадковим майном, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами йому відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить визнати за ним право власності на даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує із підстав, зазначених у позовній заяві. Просить визнати право власності на будинок. Від представника відповідача також надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). Факт належності будинку [PERSON] підтверджується довідкою Затурцівської сільської ради, витягом з погосподарської книги та частково технічним паспортом на будинок (а.с. 8-13). Факт родинних відносин позивача і спадкодавця підтверджується копіями свідоцтва про народження позивача та паспорта (а.с. 4, 5, 15). Інших осіб, які б претендували на обов'язкову частку в спадковому майні судом не встановлено. Відповідно до постанови ПВСУ від 30.05.2008 N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] відкрилась спадщина. Позивач, проживаючи у спадковому будинку прийняв спадщину, тому в даному рішенні слід застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.2 ст. 553 ЦК УРСР, вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Такими чином, суд, вважає, що, оскільки на момент відкриття спадщини спадкодавцеві [PERSON], належав на праві власності спірний будинок, то суд дійшов висновку, що право власності на це спадкове майно переходить до позивача як спадкоємця за законом першої черги спадковості, який прийняв спадщину фактично вступивши в управління та володінням спадковим майном. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved