Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

[PERSON] (далі-заявник) звернувся до Монастириського районного суду Тернопільської області із заявою про визнання [PERSON] недієздатною, встановлення над нею опіки та призначити [PERSON] її опікуном. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що [PERSON] проживає разом з заявником і доводиться йому сестрою. Також в заяві зазначає, що [PERSON] є інвалідом першої групи. Через хвороби вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому вважає, що його сестра може бути визнана недієздатною і що він може бути призначений її опікуном, оскільки є її братом та за своїми особистими якостями та матеріальним станом може виконувати обовязки опікуна. [PERSON] в останнє судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримуює повністю, просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Ковалівської сільської ради в останнє судове засідання не зявився, суду подав заяву про слухання справи у його відсутності, не заперечує щодо задоволення заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлено наступне. Згідно з ст. 234 ЦПК України - суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною. Відповідно до ч. 3 ст. 237 Цивільного процесуального кодексу України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. В сімї [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 08.04.1982 року зроблено запис №8 та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 03.10.1985 року, зроблено запис №30. Згідно вищевказаних свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою. Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №175 від 10.03.2015 року, виданою Ковалівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області встановлено, що [PERSON] та його сестра [PERSON] проживають та зареєстровані в с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області та проживають в одному житловому будинку, що також підтверджується паспортними даними зазначених осіб (а.с. 2, 3) та свідоцтв про народження (а.с.4,5). Підставою звернення [PERSON] з заявою до суду про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки з призначенням їй опікуна послужило те, що його сестра, [PERSON], є інвалідом першої групи з дитинства і через свою хворобу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК). Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Підставою для прийняття рішення про визнання особи недієздатною є юридичні та медичні критерії, представлені в сукупності. До медичних критерій відноситься наявність у людини певних серйозних захворювань, пов'язаних з психічними розладами. До юридичних критеріїв відноситься нездатність людини керувати власними діями або нездатність розуміти, що відбувається навколо нього. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [INFO], потребує постійного стороннього догляду, оскільки втратила здатність до самообслуговування, внаслідок наявності у неї захворювання - дитячого церебрального паралічу, тетрапарез, що підтверджується довідкою Сер. МСЕ №052226 серії ТЕР від 10.02.2003 року (а.с.7), даними з історії її хвороби зазначеними в амбулаторній картці №517, яка була надана на вимогу суду комунальною установою Монастириської районної ради «Монастириське районне територіальне медичне обєднання». Згідно висновку судово-психіатричного експерта №253 від 12.05.2015 року наданого Тернопільською обласною комунальною клінічною психоневрологічною лікарнею, встановлено, що [PERSON] виявляє ознаки аномалії розвитку важка розумова відсталість, що сягає рівня недоумства та вказане захворювання позбавляє [PERSON] здатності усвідомлювати характер своїх дій та керувати ними. Згідно Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року (з наступними змінами та доповненнями) під тяжким психічним розладом розуміють порушення психічної діяльності функціонального характеру (затьмарення свідомості, порушення адаптації та сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи памяті), яке позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, оцінювати свій психічний стан і поведінку. Отже, оскільки психічний розлад є підставою як для обмеження цивільної дієздатності, так і для визнання фізичної особи недієздатною, характер (ступінь) психічного розладу має кваліфікуюче значення для застосування відповідних статей ЦК України. З огляду на наведене, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON], оскільки вона страждає на важку розумову відсталість, що сягає рівня недоумства, у зв'язку з чим вона позбавлена здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними, що не суперечить приписам ч. 1 ст. 39 ЦК України. В звязку з цим у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених заявником, а тому заява [PERSON] в частині щодо визнання [PERSON] недієздатною підлягає до задоволення. Вирішуючи заяву в частині встановлення та призначення опіки над [PERSON], суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 241 ЦПК України (ч. 1 ст. 41 ЦК України) суд, ухвалюючи рішення про визнання особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає опікуна. Згідно ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Відповідно до приписів ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною 4 ст. 63 ЦК України передбачено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до рішення виконавчого комітету Ковалівської сільської ради № 21 від 27.05.2015 року та подання органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Ковалівської сільської ради, додаток до рішення виконкому сільської ради № 21 від 27.05.2015 року вбачається доцільним призначити опікуном над [PERSON], [INFO], жительку с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області, її рідного брата [PERSON], [INFO], жителя с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області, який за станом здоров'я може бути опікуном, проживає разом в одному будинку з [PERSON], має всі необхідні матеріально-побутові умови для нормального проживання, за місцем проживання та роботи характеризується з позитивної сторони (а.с. 8, 9), до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Таким чином, з метою захисту майнових прав та інтересів недієздатної [PERSON], суд вважає за можливе призначити її опікуном [PERSON], тим самим задовольнивши заяву по суті. Відповідно до п.9 ч.2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", за подання заяви про визнання фізичної особи недієздатною, судовий збір не справляється. Судові витрати, пов'язані з провадженням справи, необхідно віднести на рахунок держави, як це передбачено ч. 2 ст. 240 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved