overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу . Ухвалою суду від 22.06.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У підготовчому судовому засіданні суд з»ясував відношення сторін до позову. Відповідачка позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем . Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги , вказує, що 03.11.1999 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у Кам"янець-Подільському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 669. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалось, оскільки між ними не було взаєморозуміння , поваги , не могли знайти спільної мови при вирішенні сімейних проблем, оскільки мають різні характери та різні погляди на життя . Протягом останніх двох років не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Примирення неможливе, оскільки відповідачка підтримує фактичні шлюбні відносини з іншим чоловіком. Сім»я існує формально. Майнового спору та спору щодо місця проживання дитини немає, тому просить суд розірвати шлюб і справу слухати у його відсутності. Представник позивача [PERSON] направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов свого довірителя підтримує в повному обсязі. Відповідачка також направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу . Суд розглядає справу у відсутності учасників справи . Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення. Згідно ст. 55 СК України подружжя зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Сторони зареєстрували шлюб 03.11.1999 року у Кам"янець-Подільському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 669, від якого мають доньку - [PERSON] , [INFO]. Протягом останніх двох років сторони не піклуються про побудову сімейних відносин, не дбають про спільне матеріальне забезпечення сім'ї, не підтримують подружніх відносин, втратили почуття поваги та любові один до одного, а тому збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та неповнолітньої дитини , що має істотне значення . Майнового спору та спору щодо місця проживання дитини у сторін немає. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи, а позов підлягає задоволенню. На підставі ст.110 Сімейного Кодексу України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу . Ухвалою суду від 22.06.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У підготовчому судовому засіданні суд з»ясував відношення сторін до позову. Відповідачка позов визнає , проти розірвання шлюбу не заперечує. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем . Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги , вказує, що 30.09.1999 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у Кам"янець-Подільському міському відділі реєстрації актів громадянського стану , актовий запис № 570. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалось, оскільки між ними не було взаєморозуміння , поваги , не могли знайти спільної мови при вирішенні сімейних проблем, оскільки мають різні характери та різні погляди на життя . З 2003 року не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Примирення неможливе, оскільки відповідачка підтримує фактичні шлюбні відносини з іншим чоловіком. Сім»я існує формально, тому просить розірвати шлюб і справу слухати у його відсутності, про що подав відповідну заяву. Відповідачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, оскільки підтримує фактичні шлюбні відносини з іншим чоловіком. Суд розглядає справу у відсутності учасників справи . Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення. Згідно ст. 55 СК України подружжя зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Сторони зареєстрували шлюб 30.09.1999 року у Кам"янець-Подільському міському відділі реєстрації актів громадянського стану , актовий запис № 570, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. З 2003 року сторони не піклуються про побудову сімейних відносин, не дбають про спільне матеріальне забезпечення сім'ї, не підтримують подружніх відносин, втратили почуття поваги та любові один до одного. На даний час відповідачка підтримує фактичні шлюбні відносини з іншим чоловіком, а тому збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та неповнолітніх дітей , що має істотне значення . Дані обставини підтверджуються матеріалами справи, а позов підлягає задоволенню. На підставі ст.110 Сімейного Кодексу України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 02.09.2004 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського РУЮ Івано-Франківської області, зроблено запис за № 65. В позові вказав, що від спільного проживання з відповідачкою дітей не має. Серед підстав звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, [PERSON] зазначає те, що з відповідачкою спільне життя не склалося. Спільно не проживають з 2006 року. На даний час він ([PERSON]) має намір створити сім'ю з іншою жінкою. В зв'язку з цим вважає, що шлюб існує формально та просить його розірвати. В судове засідання [PERSON] не з'явився. Як вбачається з матеріалів справи - справу просить розглядати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити. [PERSON] в судове засідання також не з'явилася. Про час і місце судового розгляду була належним чином повідомлена, що підтверджується оголошенням від 05.06.2014 року (№ 100(5229)) про виклик в судове засідання розміщеним в газеті "Урядовий кур'єр". Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із таких підстав: відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно ст. 21 ч. 1 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. В судовому засіданні встановлено, що 02.09.2004 року сторони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського РУЮ Івано-Франківської області, зроблено запис за № 65 (свідоцтво про шлюб серія: [NUMBER] від 02.09.2004 року, при матеріалах справи). Від спільного проживання в сторін дітей не має. Відповідно до ст. 56 ч. 2 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. На основі цього позивач відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України й скористався своїм правом на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. В силу ст. 51 ч. 1 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Проте сторони втратили почуття взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. За таких обставин шлюб існує формально. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, суд вважає, що слід постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки, як вже встановлено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Згідно ст. 114 ч. 1 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві позивач зазначив, що з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.02.1998 року. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.06.2005 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який з 2012 року проживає з ним та перебуває на його утриманні. Оскільки відповідачка матеріальну допомогу на утримання сина не надає, прохає суд стягувати з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожного місяця до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підтримує, прохає розглянути справу та прийняти рішення в його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила. Суд, вивчивши матеріали справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.02.1998 року. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.06.2005 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який з 2012 року проживає з батьком, про що свідчить підтвердження сусідів від 21.05.2014 року засвідчене головою правління ОСББ №76, та паспорт серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON], де зазначено місце його реєстрації [ADDRESS]. Відповідачка матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина в добровільному порядку не надає, має можливість її надавати. Відповідно до ст. 180 СК України "батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття". Суд вважає необхідним, починаючи з 26.05.2014 року стягувати з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітної плати кожного місяця до його повноліття. Суд також вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, дали пояснення, що під час спільного проживання без реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] [INFO] року у них народилася донька [PERSON]. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 14.09.2012 року [PERSON] було визнано батьком неповнолітньої доньки [PERSON]. З грудня 2004 року [PERSON] та [PERSON] припинили спільне проживання, з того часу відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. [PERSON] на даний момент сама виховує двох дітей доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, та сина [PERSON],[INFO], батьком якого є інший чоловік. Оскільки відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, прохає суд стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожного місяця до повноліття дитини та понесені судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши позивачку її представника, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 14.09.2012 року [PERSON], [INFO], визнано батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. З грудня 2004 року сторони припинили спільне проживання, з того часу відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, має можливість її надавати. Донька Алліна проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України "батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття". Суд вважає необхідним, починаючи з 06.02.2015 року стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітної плати кожного місяця до її повноліття. Суд також вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обгрунтування позову у заяві зазначив, що [PERSON] позичив у нього 1800 грн. , які зобов"язався повернути до 15 грудня 2013 року. Про це він власноручно 28 листопада 2013 року написав розписку. Однак, цей строк пройшов, [PERSON] борг не повернув, на телефонні дзвінки не відповідає, уникає зустрічей з ним . В судовому засіданні позивач пояснив , що фактично він в квітні 2012 року продав [PERSON] пневматичну гвинтівку. Той обіцяв заплати за неї , але до цього часу грошей йому не повернув, хоча написав розписку про їх повернення до 15 грудня 2013 року. Відповідач [PERSON] позов визнав і пояснив , що він в квітні 2012 року придбав в борг у [PERSON] пневматичну гвинтівку. Але до цього часу він грошей за неї не заплатив. Це було викликано тим , що він значну суму грошей , біля 25 тис. грн. , програв на гральних автоматах , потім захворів , лікувався від алкоголізму. Оцінивши подані докази, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З розписки [PERSON] вбачається, що він до 15.12.2013 року зобов"язався повернути позивачу 1800 грн. Про те, у визначений строк [PERSON] борг позивачу не повернув. Враховуючи наведене, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1800 грн. боргу за довором позики та судові витрати в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 2012 року він позичив відповідачу [PERSON] 9 700 доларів США, щоб той міг започаткувати свій бізнес, з умовою, що вказані гроші відповідач поверне йому із додатковою винагородою. Однак, на його неодноразові вимоги повернути кошти, [PERSON] боргу не повертав, вигадуючи різні обіцянки та легенди.. Внаслідок цього, він в серпні 2012 року звернувся в Золочівський РВ ГУМВСУ у Львівській області, щоб притягнути відповідача до кримінальної відповідальності за шахрайські дії. 30.08.2012 року Золочівський РВ ГУМВС України у Львівській області винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи щодо [PERSON] за відсутністю в його діях складу злочину. В приміщенні Золочівської міліції відповідач написав йому розписку, що він зобов'язується повернути позивачу 70 тисяч гривень до кінця 2013 року. Вкінці грудня 2012 року відповідач повернув йому 3 тисячі грн., але переконливо попросив його позичити йому ще 1 тисячу доларів США на лікування після автомобільної аварії, що він і зробив. Однак, до цього часу боргу відповідач не повернув і загальна сума заборгованості становить 10 700 тисяч доларів США або 82600 грн. Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з відповідача вказаний борг, а також судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду в сумі 826 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги і просив стягнути із відповідача боргу у сумі 73200 грн. , а саме: 7000 грн.боргу згідно розписки, 3200 грн боргу згідно чеку банку та судові витрати. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги з врахуванням уточнених вимог. підтримав повністю, дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просять суд позов задоволити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи про що свідчить повідомлення про отримання повістки, а тому згідно ст.224 ЦПК України проведено заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позову слід задоволити з наступних підстав. Згідно розписки даної [PERSON] 03.09.2012 року він зобов'язався повернути [PERSON] протягом 2012-2013 років борг в сумі 70000 грн., який він у нього позичив на свої потреби. Відповідно до чека "Приватбанку" № 24012013125838 від 24.01.2013 р. позивач перерахував, а [PERSON] отримав 3200,00 грн. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З наведеного вбачається, що вимоги позову підставні, тому його слід задоволити. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають також стягненню судові витрати в сумі 826,0 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача суму боргу в розмірі 32000,00 грн. та судового збору в сумі 320,00 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13.08.2013 року між ним та відповідачем [PERSON] в письмовій формі був укладений договір займу, про що було складено розписку. Відповідно до розписки він передав [PERSON] гроші в сумі 32000,00 грн. строком до 13.12.2013 року. У вказаний строк відповідач гроші не повернув. На його прохання про повернення грошей відповідач відповідає відмовою. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму боргу в розмірі 32000,00 грн., судовий збір в сумі 320,00 грн., а також витрати за надання правової допомоги. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та суду пояснив, що гроші, які позивач вимагає повернути, він не отримував. Він придбав у позивача автомобіль «Фольксваген», за який частину грошей він повернув, а решту в сумі 32000,00 грн. залишився винен. Оскільки документи на автомобіль, який він придбав у позивача, були несправжні, то автомобіль він продав на запчастини. У зв'язку з такою неприємною ситуацією, він вирішив, що з позивачем він розрахувався. Але визнає, що він писав розписку. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з договору позики від 13.08.2013 року, відповідач підтверджує борг перед позивачем у сумі 32000,00 (тридцять дві тисячі) гривень, який зобов'язується повернути в строк до 13.12.2013 року. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 625 ч.1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання. Таким чином з відповідача підлягає стягненню сума неповернутої позики в розмірі 32000,00 (тридцять дві тисячі) грн. Вимоги позивача про відшкодування витрат на юридичні послуги підлягають задоволенню відповідно до постанови КМУ від 27.04.2006 року "Про граничний розмір витрат пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ…" в сумі 1500 грн. Крім цього відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий сбір у розмірі 320,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на його користь аліментів в розмірі 1/4 частини доходів відповідачки на утримання сина [PERSON], [INFO], який народився під час укладеного сторонами 05.02.2010 року шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивач підтримав позов та викладені у позовній заяві обставини справи. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, пояснивши, що з грудня 2013 року вона не надавала матеріальну допомогу на утримання сина, але по телефону цікавилася його життям. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення вказаних осіб, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідачка являється матір"ю малолітньої дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з батьком, перебуваючи на його утриманні, про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка Бабушківської сільської ради від 12.05.2014 року № 167. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України обоє батьків зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачає, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а згідно ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом і вказаний позивачем розмір стягнення (1/4 частина всіх доходів матері) є прийнятною, зважаючи на працездатність останньої. З огляду на задоволення позову, з відповідачки у дохід держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved