Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Брилянт І.О., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 3/25 часток в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510137000:03:003:0073, що розташована за адресою: [ADDRESS] (цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд). Позов мотивовано тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Малою Н.С. було заведено спадкову справу №122/2017, згідно якої до складу спадкового майна ввійшли: 3/25 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510137000:03:003:0073, що розташована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим 14.03.2018 року нотаріусом Малою Н.С. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на 3/25 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку було відмовлено, про що 05.04.2018 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №497/02-31, оскільки співвласниками земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , крім спадкодавця є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , частка померлого у спільній сумісній власності на земельну ділянку не визначена, визначити склад спадкового майна та належність цього майна померлому неможливо. Викладене стало підставою для звернення позивача до суду із зазначеним позовом. Ухвалою суду від 10.07.2020 року в справі відкрито загальне позовне провадження, надано відповідачам строк для надання відзиву на позовну заяву. 03.08.2020 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона визнає позовні вимоги [PERSON] 12.08.2020 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він визнає позовні вимоги [PERSON] 12.08.2020 року до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він визнає позовні вимоги [PERSON] . Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача [PERSON] надала до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача підтримала повністю та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, просила суд розглядати справу у відсутність позивача та його представника та, враховуючи визнання відповідачами позову в повному обсязі, просила ухвали рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у відзиві на позовну заяву просила суд розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу у його відсутність. Згідно ч.ч. 3, 4\~ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього\~Кодексу. Відповідно до ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши в межах підготовчого судового засідання обставини справи, суд приймає визнання відповідачами позову та вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 16, 21). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з: 3/25 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами номер [ADDRESS] та частки в земельній ділянці загальною площею 0,1000 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 0510137000:03:003:0073. 14.03.2018 року позивачу державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Малая Н. С. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/25 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами номер [ADDRESS] (а.с. 21). Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] , про що 05.04.2018 року виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 497/02-31 у зв`язку із тим, що в державному акті зазначені ще й інші співвласники, однак їх частка у спільній власності не визначена (а.с. 23). Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] від 25.10.2017 вбачається, що [PERSON] за життя на праві власності належало 3/25 часток житлового будинку, [PERSON] належить 9/100 часток в будинку, [PERSON] 21/100, [PERSON] за життя належало 349/600 часток в будинку (а. с.18). З копії спадкової справи №248/2011 до майна померлої [INFO] [PERSON] судом встановлено, що спадкоємцем померлої є відповідач у справі [PERSON] , який згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.09.2019 року успадкував після померлої 349/600 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами номер [ADDRESS] (а.с.146 зворотній бік). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №957666, виданого [PERSON] 18 квітня 2007 року на підставі рішення Вінницької міської ради від 25 травня 2006 року №93 та рішення Вінницької міської ради від 22 вересня 2006 року №391, останній є співвласником земельної ділянки, кадастровий номер 0510137000:03:003:0073, площею 0,1000 га на [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а. с. 24). У додатку до вказаного державного акту серед співвласників земельної ділянки зазначено: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Частка у спільній власності спільна сумісна власність. Неможливість оформлення позивачем спадкових прав на частку у вказаній земельній ділянці в нотаріальному порядку і зумовило її звернення до суду з позовною заявою. Згідно ч. 1 та ч. 2\~ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1\~ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Разом з тим, частинами 1 та 2\~статті 372 ЦК України\~передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч. 1\~ст. 86 ЗК України\~земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно з ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Згідно із ч.1 ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. При цьому зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Такого висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.3.4 інформаційного листа від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Частинами 4,5 ст.89 ЗК України передбачено, що співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності з виділенням частки співвласника може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачене законом або не встановлено судом. Відповідні роз`яснення містять положення п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Відповідно до ч.4 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Оскільки померлому [PERSON] на момент смерті належало 3/25 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами номер [ADDRESS] , то його частка у земельній ділянці, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510137000:03:003:0073, що розташована за адресою: [ADDRESS] (цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), на момент смерті становила відповідно 3/25, що пропорційно до його частки у праві власності на житловий будинок. Право власності [PERSON] на частку в земельній ділянці входить до спадкової маси, на яку відкрилась спадщина після його смерті, та може спадкуватись на загальних підставах. Згідно із ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно із ч.2 ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. При цьому Пленум Верховного суду України у п.10 постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» звернув увагу судів на те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Позивач по справі є спадкоємцем померлого [PERSON] за заповітом, що підтверджується матеріалами спадкової справи №122/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.08.2018 року позивач успадкувала після померлого 3/25 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами номер [ADDRESS] (а.с.151-185). Інших осіб, які б мали право на спадщину після померлого [PERSON] , судом не встановлено. Згідно ст.131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до статей 321, 328, 392\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або його незаконність не встановлена судом. Власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Враховуючи наведене та те, що відповідачі визнали позов, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на 3/25 часток в праві власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510137000:03:003:0073, що розташована за адресою: [ADDRESS] (цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved