Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до Купчинецької сільської ради Іллінецького району Вінницької області, вказавши, що [INFO] року у віці 80 років померла його мати [PERSON], яка за життя заповіту не залишила. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України після смерті матері є позивач, інших спадкоємців немає. До спадкового майна покійної входить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст. 1270 ЦПК України, як єдиний спадкоємець за законом в установлений законом шестимісячний строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Іллінецького районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, та отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку (пай) (копію свідоцтва від 02.06.2012 року), однак свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, що належав спадкодавцю нотаріус не видає в зв»язку із тим, що первинна реєстрація домоволодіння та господарських будівель у встановленому порядку проведена не була, тому позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Відповідно до довідки Купчинецької сільської ради Іллінецького району, житловий будинок [ADDRESS] дійсно належав [PERSON]. За даною адресою було відкрито спадщину. Спадкоємцем першої черги після смерті матері, згідно ст. 1261 ЦК України, є позивач, інших спадкоємців не має, так як позивач був єдиним сином у батьків. На даний час позивач бажає оформити спадкове майно після смерті матері на своє ім'я, однак, не може цього зробити в нотаріальному порядку, оскільки правовстановлюючі документи на спадковий будинок відсутні, за життя мати спадкоємця технічної документації на будинок не виготовляла, а отже, формально не була його власником, так як не було проведено реєстрації права власності на нерухоме майно в бюро технічної інвентаризації. Саме тому, він змушений звернутися до суду для встановлення факту належності на праві приватної власності [PERSON] житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] та після цього - визнання за [PERSON] права власності на дане спадкове майно в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, засобами поштового зв'язку надіслав на адресу суду заяву, у якій просив розглядати справу у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач - Купчинецька сільська рада Іллінецького району Вінницької області позовні вимоги визнала повністю, про що до суду подано відповідний лист із проханням вирішити справу у відсутність представника сільської ради. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. За таких обставин суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України, виходячи з наступного. Згідно Листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на будинок колгоспного і робітничого двору. Відповідно до довідки виконавчого комітету Купчинецької сільської ради Іллінецького району Вінницької області за № 28 від 07.02.2014 року, [PERSON], згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету сільської ради за № 1, особовий рахунок [NUMBER] за 2011-2014 роки, була зареєстрована в [ADDRESS] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем інші особи не зареєстровані і не проживали. Вказане є підставою для встановлення факту належності на праві власності спадкодавцю [PERSON] вказаного житлового будинку. Враховуючи той факт, що [PERSON] прийняв спадщину, належну йому після смерті матері, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно після смерті матері, що складається з житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] Суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем і задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки вони, крім повного їх визнання відповідачем, підтверджуються поданими позивачем письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а. с. 6), довідкою № 28 від 07.02.2014 року, на час відкриття спадщини у будинку [ADDRESS] була зареєстрована та постійно проживала разом лише спадкодавець (а. с. 9), довідкою № 27 від 07.02.2014 року Купчинецької сільської ради про те, що згідно записів погосподарської книги № 1, особовий рахунок [NUMBER], житловий будинок [ADDRESS] дійсно належав [PERSON] (а. с. 8), копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] (а. с. 11,12), копією спадкової справи ( а.с. 21-42). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи те, що [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину та він не може у встановленому законом нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на спірний житловий будинок із господарськими будівлями по причині того, що правовстановлюючі документи на право приватної власності на будинок відсутні, в такому випадку спадкові права [PERSON] підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на спірний житловий будинок із господарськими будівлями. Оцінюючи в сукупності всі досліджені у справі докази, а також враховуючи повне визнання відповідачем по справі позову, суд визнає доведеними вимоги позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved