Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

29 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд усунути перешкоди щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що у 2008 році сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. З відповідачем сімейне життя не склалося і за рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31.10.2014 року шлюб було розірвано. Відповідно до рішення суду діти проживають з відповідачем. Однак за час окремого проживання відповідач чинить опір у спілкуванні з дітьми, забороняє бачитись по декілька тижнів, влаштовує сварки в присутності дітей, які негативно впливають на їх психічний стан, забороняє дітям телефонувати. Позивач просить суд, зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у вихованні та спілкуванні з дітьми та визначити наступні способи участі у вихованні дітей: побачення два дні на тиждень: з п'ятниці 18.00 години до неділі 18.00 години за місцем проживання позивача, спільний відпочинок: осінні, зимові, весінні шкільні канікули та першу половину літніх канікул діти проводять з позивачем та у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні діти проводитимуть з позивачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про дату, місце і час розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, місце і час судового розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позовної заяви не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 04 липня 2008 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №52. Як вбачається з матеріалів справи сторони від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2014 року шлюб було розірвано, визначено проживання дітей [PERSON] та [PERSON] з батьком [PERSON] Відповідно до ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. У відповідності із ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Умовами повноцінного виховання дитини є постійний контакт з батьками та контакт з іншими родичами. Вказана стаття закріплює право на спілкування в широкому розумінні, яке включає в себе не тільки особисті зустрічі, але й спілкування по телефону, поштою, електронною поштою та іншими засобами зв'язку. У відповідності до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов'язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Отже, із системного тлумачення ч. ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ст. 7, 141, 159 Сімейного Кодексу України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дітьми є законними і обґрунтованими. В судовому засіданні не доведено жодних обставин, які б свідчили, що спілкування матері з дітьми буде перешкоджати їх нормальному розвитку. Суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинний існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків зі своїми дітьми служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина має рости під опікою і відповідальністю обох батьків. Суд вважає, що участь матері у вихованні дитини, спілкування між ними не лише забезпечить виконання материнських прав позивача, а буде відповідати й інтересам дітей. Аналізуючи докази у справі, суд приходить до висновку, що як позивач, так і відповідач обоє з любов'ю ставляться до спільних дітей, при цьому мати дітей має на меті приймати активну участь у вихованні дочок, спілкуванні з ними. Оскільки позивач [PERSON] проживає окремо від дітей, суд, встановлюючи порядок участі позивача у вихованні дітей, спілкуванні з ними, вважає, що спілкування матері і доньок повинно бути більш регулярним, однак з пріоритетним врахуванням інтересів дітей, їх віку, стану їх здоров'я, режиму дня, тощо. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дітьми буде перешкоджати їх нормальному розвитку, оскільки діти для повного і гармонійного розвитку їх особистості потребують любові і розуміння. Вони мають, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що для забезпечення інтересів дітей, з метою створення умов для виконання матір'ю, яка проживає окремо, обов'язку по вихованню дітей та здійснення її права на особисте спілкування з ними, необхідно визначити спосіб участі позивача у вихованні малолітніх доньок. При визначенні часу спілкування позивача з малолітніми доньками, суд враховує, що позивач як мати має право на особисте спілкування з дітьми, на вікові особливості дітей, і вважає, що в цьому віці доцільно встановити такий порядок участі позивача у вихованні дитини, як побачення два дні на тиждень: з п'ятниці 18.00 години до неділі 18.00 години за місцем проживання позивача, спільний відпочинок: осінні, зимові, весінні шкільні канікули та першу половину літніх канікул діти проводять з позивачем та у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні діти проводитимуть з позивачем.

Outcome: approved