Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

29.03.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані за адресою: вул. Стефаника, 3, с. Жуків, Тлумацький район, Івано-Франківська область. Свої вимоги обґрунтовує тим, що по вул. Стефаника, 2 в с. Жуків Тлумацького району Івано-Франківської області проживали її батьки [PERSON] та [PERSON], і їм згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 03.11.2000 року виконавчим комітетом Жуківсьої сільської ради Тумацького району Івано-Франківської області, на підставі рішення № 42 від 12.09.2000 року, яке зареєстроване в Коломийському МБТІ в реєстровій книзі № 2, під реєстровим № 343, на праві спільної часткової власності (по 1/2 частці) належало будиноковолодіння по вказаій адресі. 27.04.2002 року матір [PERSON] померла. Після її смерті батько (чоловік спадкодавця) [PERSON] вступив в управління та володіння спадковим майном та 06.02.2004 року Тлумацькою районною державною нотаріальною конторою на його імя було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 103 на 1/2 (половину) житлового саманного будинку та господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: вул. Стефаника, 2, с. Жуків, Тлумацький район, Івано-Франківська область. Рішенням сесії Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франкывської області від 18.02.2016 року № 39-03/16 затверджено переадресацію житлових будинків сіл Живачів та Олещин Жуківської сільської ради, і після цього будинок по вул. Стефаника, 2 в с. Жуків Тлумаького району Івано-Франкіської області, значиться за адресою: вул. Стефаника, 3 в с. Жуків Тлумаького району Івано-Франкіської області. 15.11.2016 року [PERSON] помер. Ще за життя він заповів позивачу на випадок його смерті свсе своє майно. Позивач прийняла спадщину за заповітом після смерті батька, шляхом подачі до нотаріальної контори, згідно ст. 1269 ЦК України, заяви про прийняття спадщини. Однак в нотаріальному порядку їй було відмовлено в оформленні спадщини за заповітом, оскільки відсутні (втрачені) правовстановлюючі документи, які би посвідчували право власності на нерухоме майно, а саме Свідоцтво про право власності, видане 03.11.2000 року виконавчим комітетом Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області та свідоцтво про право на спадщину за законом посвідчене державним нотаріусом Тлумацької районної державної нотаріальної контори [PERSON] 06.04.2004 року за реєстровим № 103. Дані документи втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Злагода» і вони вважаються недійсними. У звязку з вищевказаним, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані за адресою: вул.Стефаника, 3, с. Жуків, Тлумацький район, Івано-Франківська область в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON] Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилася, однак в позовній заяві просила позов задовольнити та розгляд справи провести без її участі. Представник відповідача Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не зявився, однак на адресу суду направив заяву, у якій вказав, що позов визнає та просить справу розглядати без його участі. У зв'язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 03.11.2000 року виконавчим комітетом Жуківсьої сільської ради Тумацького району вано-Франківської області, на підставі рішення № 42 від 12.09.2000 року, яке зареєстроване в Коломийському МБТІ в реєстровій книзі № 2, під реєстровим № 343 03.11.2000 року, на праві спільної часткової власності (по 1/2 частці кожному) належало будиноковолодіння за адресою: вул. Стефаника, 2 , с. Жуків, Тлумацький район, івано-Франківська область (а.с. 4, 4 зворот). Згідно копії технічного паспорту від 01.11.2000 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди побудовані 1960 року (а.с. 19-21). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] (по 1/2 частці кожному). належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул. Стефаника, 2, в с. Жуків Тлумацького району Івано-Франківської області. Позивачка [PERSON] народилася 25.03.1957 року і її батьками були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 22). 01.02.1975 року [PERSON] (позивач) уклала шлюб з [PERSON] і після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище "Козоріз", що підтверджується копію свідоцтва про шлюб (а.с. 22). 27.04.2002 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON], для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (батько позивача, чоловік спадкодавця) вступив у володіння та користування спадковим майном, був зареєстрований та проживали разом, проводив похорон померлої дружини, вели спільне господарство, що підтверджується довідкою Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 88/02-11 від 12.03.2018 року (а.с. 6). 06.02.2004 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON] (мати позивача), а саме 1/2 (половину) житлового саманного будинку (а.с. 5). Дані відомості також підтверджуються копією витягу про реєстрацію права вдасності на нерухоме майно (а.с. 5 зворот) та копією спадкової справи № 20/2003 від 06.02.2003 року, заведеної державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківськкої облаті після смерті [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] (батько позивача) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON], який бажав прийняти та прийняла спадщину (а.с.33-38). Згідно довідки Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 314 від 23.03.2018 року (а.с. 15), згідно рішення третьої сесії Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 39-03/16 від 18.02.2016 року «Про переадресацію житлових будинків сіл Живачів та Олещин» житловий будинок [PERSON] значиться за адресою: вул. Стефаника, 3 в с. Жуків Тлумацького району Івано-Франкіської області. 15.11.2016 року [PERSON] помер, що підтверджуєтьсякопією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Ще за життя [PERSON] (батько позивача) посвідчила на імя позивача [PERSON] заповіт, яким заповів їй все належне на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 08.05.2002 року (а.с. 9). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивач) прийняла спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], оскільки подала у шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори (а.с. 41). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 47/2017 від 28.04.2017 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] після смерті [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] (а.с. 40-53). Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані по вул.\~Стефаника, 3, в с. Жуків Тлумацького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за законом після померлого батька [PERSON] Позивачу в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом, оскільки відсутні правовстановлюючі документ, які б посвідчували право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані по вул. Стефаника, 3, в с. Жуків Тлумацького району Івано-Франківської області, а саме свідоцтво про право власності, видане 03.11.2000 року виконавчим комітетом Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області та свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Тлумацької районної державної нотаріальної контори [PERSON] 06.04.2004 року за реєстровим № 103, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 158/02-31 від 14.03.2018 року (а.с. 11). Як вбачається з оголошення в газеті «Злагода» від 17 березня 2018 року слід вважати недійсним втрачені документи: свідоцтво про право власності, видане 03.11.2000 року виконавчим комітетом Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області на підставі рішення № 42 від 12.09.2000 року, на імя [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Стефаника, 3, с. Жуків Тлумацького району Івано-Франківська область та свідоцтво про право на спадщину за законом, серії ВВВ № 147771, видане 06.02.2004 року державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори [PERSON] 06.04.2004 року на імя [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Стефаника, 3, с. Жуків Тлумацького району Івано-Франківська область (а.с. 13-14). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 352,40 грн. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved