Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Молочківської сільської ради про визнання за нею права власності на земельні ділянки площею відповідно 2,8281 га та 1,0631 га, що розташовані на території Молочківської сільської ради, Чуднівського району, Житомирської області, які належали її батькові [PERSON], який помер 05.01.2015 року, і після смерті якого відкрилась спадщина, яку позивачка прийняла в установленому законом порядку, подавши заяву в нотаріальну контору, але не може оформити право власності на земельні ділянки, так як у Державному акті на право власності на земельну ділянку зроблена помилка у написанні загальної площі двох земельних ділянок, в звязку з чим вона змушена звернутись в суд із позовною заявою як єдина спадкоємиця покійного. У судове засідання сторони не з"явилися, в зв"язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. [PERSON], який помер 05.01.2015 року, за життя набув право власності на земельні ділянки площею відповідно 2,8281 га та 1,0631 га, що розташовані на території Молочківської сільської ради, але при видачі йому 22.09.2004 року Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 109288, згідно розпорядження голови Чуднівської РДА від 09.03.2004 року за № 131 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за № 010422400050, була зроблена фактично арифметична помилка у написанні загальної площі двох земельних ділянок, яка не співідносться із сумою двох окремих земельних ділянок, площа яких зазначена правильно, тобто у відповідності із витягом з документації із землеустрою. Водночас, згідно норм діючого законодавства будь-які виправлення в державних актах не допускаються, що й зумовило звернення позивачки в суд. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України позивачка є спадкоємцем першої черги щодо майна померлого батька. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, подавши заяву у нотаріальну контору, а спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ст. 1225 ЦК України та згідно п. 10 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Після смерті батька позивачка прийняла спадщину в установленому законом порядку відповідно до ст.ст. 1261, 1269 ЦК України, подавши відповідну заяву в нотаріальну контору, що підтверджується змістом наявної у матеріалах справи постанови державного нотаріуса Чуднівської ДНК від 15.08.2015 року № 320/02-31, але в звязку із допущеною опискою щодо загальної площі двох земельних ділянок у державному акті, це не дає позивачці можливості отримати нотаріальне свідоцтво, а тому її право власності на землю в порядку спадкування підлягає розгляду та, враховуючи подані нею належні докази, визнанню судом. Осіб, які оспорювали б право власності покійного, немає. Дані про зміну власника з дня видачі державного акту відсутні. Інші особи з дня смерті спадкодавця на спадкове майно прав не заявляли. На підставі викладеного,

Outcome: approved