Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району, за участю третьої особи: Реєстраційна служба Мелітопольського міськрайонного управління юстиції про визнання права власності на частини земельної ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позову, позивачі посилаються на те, що їх мати, [PERSON], померла [INFO]. Спадкоємцями за законом першої черги є вони - позивачі по справі. Вони обидва прийняли спадщину у встановленому законом порядку та 02 липня 2013 року отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого вони успадкували по ? частки спадкового майна, а саме - 27/50 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Крім того, за життя [PERSON] отримала спадщину у вигляді земельної ділянки площею 6,5га, розташованої на території Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області після смерті свого чоловіка - [PERSON]. Вартість земельної ділянки складає 61541,19 гривень. Звернувшись до приватного нотаріуса Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, ними було отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 липня 2013року у зв'язку із тим, що право власності на земельну ділянку не було зареєстровано за [PERSON] у відділі Держкомзему у Мелітопольському районі. Таким чином, на теперішній час вони позбавлені можливості належним чином оформити свої спадкові права, а саме отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на неї за спадкодавцем. Вирішити дане питання позасудовим порядком не можливо, тому позивачі просять суд визнати за ними, [PERSON] та [PERSON], право власності по 1/2 частині земельної ділянки площею 6,5 га, розташованої на території Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В судове засідання позивачі не з'явилися, але надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі. Представник відповідача - Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району - в судове засідання не з'явився але надав заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції - в судове засідання не з'явився але надав заяву про розгляд справи у їх відсутності, просить прийняти рішення на розсуд суду. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Згідно ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч.1 ст. 1222 ЦПК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч.2 ст. 182 ЦК України, державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла мати позивачів [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.02.2012р. (а.с.5). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з 27/50 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 6,5га, розташованої на території Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, яку померла за життя успадкувала після смерті свого чоловіка - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.08.2010 року та відповідною відміткою державного нотаріуса на державному акті про право приватної власності на землю. Вартість земельної ділянки, як вказано у свідоцтві про право на спадщину за законом від 03.08.2010 року складає 61541,19 гривень (а.с.7,8). Згідно вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачі по справі є єдиними спадкоємцями першої черги за законом. 02 липня 2013 року позивачі обидва прийняли спадщину у встановленому законом порядку та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого вони успадкували по ? частки спадкового майна, а саме - 27/50 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.9,10). Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивачі звернувшись до приватного нотаріуса Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 липня 2013 року у зв'язку із тим, що право власності на земельну ділянку не було зареєстровано за [PERSON] у відділі Держкомзему у Мелітопольському районі (а.с.6). Згідно ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ч. 1, 2 ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Враховуючи вищевикладене, той факт, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями за законом, з заявою про відмову від прийняття спадщини до державної нотаріальної контори не зверталася, сторони не заперечують проти оформлення права власності за позивачами, на даний час у зв'язку із смертю матері не мають можливості зареєструвати право власності на земельну ділянку у відповідних органах державної реєстрації для отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, однак мають бажання прийняти спадщину, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачами право власності на спадкове майно за законом. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved