Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

21 грудня 2018 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати за ними за набувальною давністю право власності на нерухоме майно, а саме Ѕ частину домоволодіння №195, яке розташоване по вул. Гагаріна в м. Сарни Рівненської області. В обґрунтування вимог вказували, що дана Ѕ частина домоволодіння відповідно до архівної довідки №78 від 01.03.2016 року належала [PERSON], яка померла 23.06.2003 року. Спадщину після її смерті ніхто не приймав та не оформляв. Позивачі зазначають, що їх матір [PERSON] фактично володіла даною частиною вказаного будинку з 1989 року, так як була власницею іншою частиною вказаного будинку, а саме Ѕ за вищевказаною адресою. [PERSON], [PERSON], [PERSON] в позові пояснили, що вони з народження та по сьогоднішній день користуються житловим будинком, розташованим в м. Сарни по вул. Гагаріна,195, Рівненської області. Крім того, зазначили, що Ѕ частину, належну їх матері [PERSON], вони успадкували після її смерті та оформили право власності. 22 грудня 2018 року у справі відкрито провадження, та справу призначено до підготовчого судового засідання на 22.01.2019 р. на 13:30 год. 22 січня 2019 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Сарненської міської ради Рівненської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю закрито справу призначено до судового розгляду на 12:45 год. 13 лютого 2019 року. Позивачі в судове засідання не зявилися, через канцелярію суду надали заяви в яких позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, проти позовних вимог не заперечили. Відзив на позовну заяву не надав, та не повідомив суд про причини його неподання. Дослідивши позов та додані до нього докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що Ѕ частина домоволодіння, яке розташоване в м. Сарни по вул. Гагаріна,195, Рівненської області, відповідно до архівної довідки належало [PERSON], яка померла [INFO]. Після її смерті спадщину ніхто не оформив. Даною частиною будинку по даний час володіють позивачі у справі, які успадкували іншу Ѕ частину даного володіння після смерті їх матері [PERSON], яка померла. Таким чином, позивачі користуються нерухомим майном, а саме Ѕ частиною домоволодіння, розташованого в м. Сарни по вул. Гагаріна,195, Рівненської області з 2003 року, відкрито володіють ним з 2014 року, проте оформити право власності не можуть за відсутності правовстановлюючих документів. Відповідно до ч.2\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1\~ст.344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду (ч.4\~ст.344 ЦК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст.15,\~16 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 р. № 5, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Таким чином, давнісний володілець повинен довести факти добросовісності заволодіння, відкритості, безтитульності, безперервності і тривалості свого володіння. Статтею 392 ЦК України\~передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як роз'яснено у п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3\~ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2\~ст. 344 ЦК України). За змістом ч. 1\~ст. 344 ЦК України\~необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, володілець не повинен був та не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, тобто обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали б найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Таким чином, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий. Тобто право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Судом встановлено, що позивачі добросовісно, відкрито та безперервно володіють нежитловим приміщенням, що по вул. Гагаріна,195, м. Сарни Рівненської області понад десять років. Протягом всього часу володіння згаданим майном вони не приховували факт знаходження майна в їх володінні та у володінні їх матері [PERSON] Отже, факти, викладені [PERSON], [PERSON], [PERSON] у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, які є достовірними, сумніву у суду не викликають, визнання права власності за позивачами не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, наявні всі необхідні елементи набувальної давності, у зв'язку з чим, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved