Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації, [PERSON] селищної ради Великобурлуцького району Харківської області про визнання права власності на земельну частку (пай) на землях, які знаходяться в колективній власності колишнього акціонерного сільськогосподарського товариства «НИВА», площею 6,34 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території с. Плоске Великобурлуцького району Харківської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0082624, виданого 06.03.1997 року на імя [PERSON], яка померла 27 січня 2015 року в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 січня 2015 року померла його рідна тітка [PERSON] Позивач має намір прийняти спадщину після смерті тітки. До спадкового майна входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АСТ «Нива», розміром 6,34 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий на підставі рішення [PERSON] районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року за № 602. Позивач являється єдиним спадкоємцем за законом та інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини не було. У шестимісячний строк для прийняття спадщини, а саме: 09 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі п.п.4.15 пункту 4 глави 10 розділу П «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», оскільки позивачем не було надано правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Надати оригінал правовстановлюючого документу позивач не має можливості, бо його було втрачено померлою ще за життя, що й вимусило позивача звернутись до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві. Просить в судовому порядку захистити його право та визнати за ним право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті його рідної тітки [PERSON] Представник [PERSON] селищної ради Великобурлуцького району Харківської області до суду не зявився, про час і місце судового засідання відповідача було повідомлено належним чином (а.с.25). На адресу суду селищний голова направив листа, в якому зазначено, що позов визнають, просять розглядати справу без їх участі (а.с.26). Суд вважає можливим розглянути даний позов без представника відповідача. Представник [PERSON] районної державної адміністрації [PERSON], який діє на підставі довіреності № 01-58/732 від 18.03.2015 року позовні вимоги позивача визнав та не заперечує проти задоволення позову. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, \~всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. З огляду на викладене, право позивача порушене та підлягає захисту у спосіб, передбачений\~статтею 392 ЦК України. Судом встановлено, що 27 січня 2015 року у віці 62 років померла [PERSON], про що 29 січня 2015 року складено відповідний актовий запис за № 03 (а.с.07). Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0082624 [PERSON], на підставі рішення [PERSON] районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року за № 602, належить право на земельну частку (пай) у землях акціонерного сільськогосподарського товариства «Нива», розміром 6,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.10). Оригінал сертифіката втрачено померлою ще за життя, заповіту дана особа не склала. Відповідно до\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 55 Конституції України\~кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. На врегулювання земельного питання з метою забезпечення правильного однакового застосування законодавства при розгляді судами земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів Пленумом ВСУ винесено Постанову «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року, де п.24 зазначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Відповідно до п.п. 16-17\~Перехідних положень ЗК України\~громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. В разі смерті власника такого сертифіката, спадкування права на земельний пай здійснюється за нормами чинного законодавства, згідно норм ЦК України. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Згідно із ч.1\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до\~статті 1225 ЦК\~(\~435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування\~\~права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ст.2 цього Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ч.1\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.2\~ст.1223 ЦК України\~у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до п.г ч.1\~ст.81 ЗК України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на право на земельну частку (пай) на території Великобурлуцького району Харківської області без надання правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай), про належність спадкового майна (прав) померлій, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 жовтня 2015 року [PERSON] районної державної контори Харківської області (а.с.11). Відповідно до вказаної постанови інших заяв, крім заяви [PERSON], про прийняття (відмову) від спадщини не надходило. \~\~\~\~Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ВЛ №250113 батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.150). Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України батьком [PERSON] є [PERSON], матірю [PERSON] (а.с.13). [PERSON] є також батьком [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України (а.с.14). Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоїла прізвище чоловіка «Гура», відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ВЛ № 497441(а.с.12). Отже з наведеного вище вбачається, що [PERSON] є рідною тіткою позивача [PERSON] і дана особа є спадкоємцем за законом. Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги позивача про визнання права на земельну частку (пай), яке належало померлій [PERSON] підлягають задоволенню. \~\~\~ Отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у виді права на земельну частку (пай) позивач не в змозі з тих підстав, що оригінал правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) було втрачено. Згідно з п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Згідно ч.1\~ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на земельну частку (пай) не порушує права та законні інтереси інших осіб. Крім того, судом враховується, що відповідачі позовні вимоги визнали, що відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підставив, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи те, що рідна тітка позивача [PERSON] за життя загубила сертифікат не право на земельну частку (пай), а позивач\~входить до кола спадкоємців за законом, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову у повному обсязі, оскільки це не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Outcome: approved