Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

I.Виклад позиції позивача та заперечень відповідача : 14 жовтня 2014 року, представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та в остаточній редакції якого від 11.03.2019 р., просив суд, стягнути з [PERSON] та її поручителя [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» солідарно заборгованість за кредитним договором №014/0036/82/68880 від 27 грудня 2006 року у сумі 16877,57 доларів США та судових витрат в сумі 2164,71 грн. Даний позов мотивований тим, що між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 27 грудня 2006 року укладено кредитний договір №014/0036/82/68880, на підставі якого, остання отримала споживчий кредит в сумі 25000 доларів США строком до 27 грудня 2026 року із сплатою 14% річних, надання якого проводилося згідно вимог п. 3.2 Кредитного договору №014/0036/82/68880 від 27 грудня 2006 року шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальниці [PERSON] , яка після розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , отримавши його прізвище, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.11.2013 р. Для забезпечення належного виконання Відповідачкою [PERSON] умов кредитного договору №014/0036/82/68880 був укладений договір поруки № 1 від 27 грудня 2006 року, згідно якого відповідач [PERSON] виступив поручителем своєї дружини [PERSON] , взявши на себе зобов`язання відповідати перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» в тому ж обсязі й на тих самих умовах що й позичальниця [PERSON] , що виникають з умов кредитного договору №014/0036/82/68880, в повному обсязі цих зобов`язань. Крім цього, 28.12.2006 року між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Рєкою Л.А., зареєстрований під № 10569 , на підставі якого [PERSON] передала в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 014/0036/82/68880 від 27 грудня 2006 року, двокімнатну квартиру за [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 25.02.2003 р. (реєстр. № 348), зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно (реєстр. № 1301959), номер запису 42 к низі 2, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 679087 від 01.06.2003 р. Так пунктами 2.1.1, 2.1.4 та 2.1.5 Іпотечного договору [PERSON] засвідчила і гарантувала, що предмет іпотеки знаходиться у її власності до моменту укладання цього договору, нікому не відчужений, під забороною (арештом), а також заставою, у тому числі податковою, не перебуває, судового спору щодо нього, а також прав третіх осіб (за договорами найма, оренди тощо) немає. Предмет іпотеки не знаходиться у спільній частковій власності, не є часткою, паєм. На момент укладання Іпотечного договору за адресою предмета іпотеки місце проживання малолітніх дітей зареєстроване не було (Розділ 2 договору іпотеки). Зареєструвавши третіх осіб в іпотечній квартирі (майні) відповідач [PERSON] порушила права банку як Кредитора, зазначені у Розділі 2 договору іпотеки. Щомісячна сплата кредиту [PERSON] не здійснювалась, станом на 11.08.2014 року заборгованість за Кредитним договором №014/0036/82/68880 від 27 грудня 2006 року становить 16 877,57 доларів США, в тому числі: - заборгованість по кредиту -13 969,74 доларів США; - заборгованість по сплаті відсотків -1476,67 доларів США; - пеня за порушення графіку повернення кредиту та сплату відсотків -1 431,16 доларів США. 2. [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву та зустрічну позовну заяву про захист прав споживачів, в яких просила суд відмовити АТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення заборгованості, ухвалити рішення про визнання договору про надання споживчого кредиту № 014/0036/82/68880 від 27 грудня 2006 року, укладеного між нею та АТ «Райффайзен Банк Аваль» недійсним, вказавши, що 27.12.2006 року, між нею та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено Кредитний договір №014/0036/82/68880, відповідно до якого, їй було надано кредит у розмірі 25000 доларів США, 27.12.2006 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №1, в забезпечення кредитного договору №014/0036/82/68880 від 27.12.2006 року та 28.12.2006 року між нею та АТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Рєкою Л.А., зареєстрований під №10569 , на підставі даного договору [PERSON] передала в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №014/0036/82/68880 від 27 грудня 2006 року, двокімнатну квартиру за [ADDRESS] та складається в цілому з:128-1-коридор-6,9 кв.м; 128-2-балкон-0,8 кв.м;128-3-житлова кімната-13,7 кв.м;128-4-кладова-1,2 кв.м; 128-5-санвузол-3,0 кв.м;128-6-кухня-5,6 кв.м; 128-7-житлова кімната-9,7 кв.м; 128-8-балкон-0,8 кв.м; розмір жилої площі квартири становить-23,4 кв.м, загальна площа-41,7 кв.м, яка належить їй на праві власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Панченко О.О., від 25.02.2003 року за реєстром №348, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 1301959. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] просила суд визнати договір про надання споживчого кредиту №014/0036/82/68880 від 27 грудня 2006 року недійсним у зв`язку з порушенням прав її дітей та отримання кредиту в іноземній валюті. Представниця 3-ої особи Органу опіки та піклування Овідіопольської РДА просила суд відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] мотивуючи це відсутністю будь-яких порушень прав доньки [PERSON] - [PERSON] , [INFO] і задовольнити первісний позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» як такий, що відповідає нормам Закону та кредитного договору. В засіданні суду представники позивачів АТ «Райффайзен Банк Аваль» повністю підтримали свій первісний позов в уточненій редакції від 11.03.2019 р. та просили його задовольнити та повністю відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] , чиї представники наполягали на його задоволенні та просили суд відмовити у задоволенні первісного позову. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в жодне з судових засідань не з`явився, про дати, час та місце проведення всіх судових засідань повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою ВАДР ГУДМС України в Одеській області від 28.03.2018 р, про реєстрацію місця проживання [PERSON] за адресою : [ADDRESS] та численними поштовими повідомленнями, які повернулися до суду з відмітками про вручення судових повісток, причини неявки суду не повідомив, заяви, відзиву на письмових пояснень з приводу спору суду не надав (а.с. 112,118,128,193,195,239,246 т. 1, а.с. 18,93 т. 2). II.Заяви (клопотання) учасників справи. 3. 26.12.2017 р. [PERSON] надала заяву про перегляд заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області по цивільній справі №509/4623/14 від 18 грудня 2014 року (а.с. 75-78 т. 1). 4. 27.07.2018 р. [PERSON] надала Відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.131-134 том справи 1). 5. 27.07.2018 р. та 14.08.2018 р. [PERSON] надала дві аналогічні зустрічні позовні заяви про захист прав споживачів (а.с. 138-184 т. 1). 6. 23.11.2018 р. АТ «Райффайзен Банк Аваль» надав відзив на зустрічну позовну заяву про захист прав споживачів (а.с. 203-206 т. 1). 7. 11.03.2019 р. АТ «Райффайзен Банк Аваль» надав заяву про уточнення розміру позовних вимог (а.с. 26 т. 2). 8. 11.03.2019 р. АТ «Райффайзен Банк Аваль» надав відповідь на відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.30-32 т. 2). 9. 11.03.2019 року відповідачка [PERSON] надала заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.66-68 т. 2). III.Інші процесуальні дії у справі. 10. 18 грудня 2014 року Овідіопольським районним судом Одеської області було ухвалено заочне рішення по справі №509/4623/14-ц згідно якого стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість у розмірі 16877,57 доларів США, що еквівалентно 216471,35 гривен, яка складається в цілому з заборгованості по кредиту в сумі 13969,74 доларів США, що еквівалентно 179175,58 гривен; заборгованості по сплаті відсотків в сумі 1476,67 доларів США, що еквівалентно 18939,74 гривень, пені в сумі 1431,16 доларів США що еквівалентно 18356,03 гривень. 11. 16 березня 2018 року Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 грудня 2014 року у цивільній справі №509/4623/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано. IV.Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 12. 27 грудня 2006 року Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено Кредитний договір №014/0036/82/68880, на підставі якого [PERSON] отримала споживчий кредит в сумі 25 000,00 доларів США строком до 27 грудня 2026 року із сплатою 14,0 відсотків річних. 13. Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п.3.2 Кредитного договору №014/0036/82/68880 від 27 грудня 2006 року шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника (а.с. 9-28 т. 1). Особисто [PERSON] на останньому аркуші кредитного договору своєю рукою зробила примітку, що договір нею прочитаний, його умови та правові наслідки підписання кредитного договору їй зрозумілі та вона з ними згодна, підпис під цим договором зроблений нею власноручно та добровільно (а.с. 14 т. 1). 14. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 04.04.2011 року була укладена Додаткова угода №2 до Кредитного договору, відповідно до якої, строк погашення кредиту був збільшений, графік погашення кредиту та сплати інших платежів викладений в новій редакції в Додатку №1, який є невід`ємною частиною додаткової угоди, що на думку суду є значними поступками з боку банку з приводу зменшення фінансового навантаження позичальниці Подвисоцької О.В. (а.с. 29 т. 1). 15. Відповідно до п.п. 1.1, 2.4, 4 Додаткової угоди [PERSON] зобов`язалася щомісячно повертати кредитні кошти позивачам згідно графіку погашення та щомісячно сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14% річних. 16. Для забезпечення належного виконання [PERSON] умов кредитного договору №014/0036/82/68880 був укладений договір поруки №1 від 27 грудня 2006 року, згідно якого [PERSON] виступив поручителем [PERSON] і взяв на себе зобов`язанням перед Акціонерним Товариством «Райффайзен Банк Аваль» відповідати по зобов`язанням [PERSON] , що виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі цих зобов`язань (а.с. 30-31 т. 1). 17. 28 грудня 2006 року між [PERSON] та АТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського РНО Одеської області Рєкою Л.А., зареєстрований під №10569 , на підставі якого [PERSON] передала в іпотеку в якості забезпечення нею виконання зобов`язання за кредитним договором № 014/0036/82/68880 від 27 грудня 2006 року, двокімнатну квартиру за [ADDRESS] та складається в цілому з:128-1-коридор-6,9 кв.м; 128-2-балкон-0,8 кв.м;128-3-житлова кімната-13,7 кв.м;128-4-кладова-1,2 кв.м; 128-5-санвузол-3,0 кв.м;128-6-кухня-5,6 кв.м;128-7-житлова кімната-9,7 кв.м; 128-8-балкон-0,8 кв.м; розмір жилої площі квартири становить-23,4 кв.м, загальна площа-41,7 кв.м, яка належить їй на праві власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського РНО Одеської області Панченко О.О., від 25.02.2003 року за реєстром №348, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №1301959 (а.с. 147-152 т. 1). 18. Щомісячна сплата кредиту [PERSON] не здійснювалась, станом на 11.08.2014 року заборгованість за Кредитним договором №014/0036/82/68880 від 27 грудня 2006 року становить 16 877,57 доларів США. V.Оцінка Суду. 19. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч.2 ст. 1050 ЦК України). 20. Згідно п.6.5 кредитного договору кредитор має право достроково вимагати погашення заборгованості позичальника за кредитом або стягувати таку заборгованість, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та неустойки. Таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та майнових прав позичальника, включаючи забезпечення за цим договором, за умови попередньої (за 30 днів) надіслання відповідної вимоги позичальнику рекомендованим листом (а.с. 11 т. 1). Відповідно до п.9.1 кредитного договору, строк дії договору розпочинається з дати його підписання та діє до повного погашення кредитної заборгованості (сума кредиту, відсотків за користування, неустойок, відшкодування можливих збитків). За п.10.1 кредитного договору, за порушення строків повернення кредитної заборгованості, відсотків за користування кредитом та комісії, передбачених положеннями цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення починаючи з наступного дня після закінчення строку виконання зобов`язань. 21. [PERSON] не виконує належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором від 27 грудня 2006 року, регулярних платежів в рахунок погашення боргу не здійснює в повному обсязі, у зв`язку із чим виникла заборгованість станом на 11 серпня 2014 року у розмірі 16877,57 доларів США, а тому у банка виникло право передбачене законом і договором вимагати повернення кредиту в повному обсязі. 22. Відповідачка [PERSON] не оспорювала в суді та в своїх письмових запереченнях правильність нарахованої збанком аборгованості по кредитному договору №014/0036/82/68880 від 27 грудня 2006 року. 23. Як роз`яснено в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" - підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. 24. Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний), або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених ч.1ст.215 ЦК України, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити, виходячи з норм чинного законодавства (ст.ст. 536,638,1056-1 ЦК України). 25. За змістом ст.ст. 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» - до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. 26. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до кредитного договору №014/0036/82/68880 від 27 грудня 2006 року та додатка до даного договору, позичальницю [PERSON] було повністю і належним чином повідомлено, про мету кредиту, розмір кредитування, власний внесок, гранично мінімальну відсоткову ставку, строк кредиту, форму кредиту. У вказаному додатку надано розрахунок орієнтованої сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, про що відповідачка була обізнана в повному обсязі згідно її особистої відмітки під текстом договору. 27. Матеріалами справи підтверджено, як вбачається з кредитного договору №014/0036/82/68880 від 27 грудня 2006 року [PERSON] була ознайомлена з умовами та правовими наслідками підписання кредитного договору, які, як вона зазначила є для неї зрозумілими, вона з ними погодилася, про що зроблено добровільно та власноручно нею підпис на кожному аркуші, що свідчить про досягнення домовленості про істотні умови кредитного договору (а.с. 14 т. 1). 28. Так, кредитний договір містить положення про можливість зміни відсоткової ставки в односторонньому порядку банком з письмовим повідомленням про це позичальника, розміру пені в разі порушення умов виконання кредитного договору, застосування можливості дострокового стягнення коштів за кредитним договором. 29. Боржник мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення було вільним та відповідало його внутрішній волі, а [PERSON] особисто підписала кредитний договір, чим засвідчила отримання всієї необхідної їй інформації та погодилася з умовами договору щодо сплати кредиту в установлені договором строки та виконання всіх зобов`язань по кредитному договору. Також, [PERSON] на момент укладення договору не заявляла будь-яких додаткових вимог щодо умов кредитного договору та в подальшому виконувала його умови; кредитний договір містить відомості щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; графік погашення кредиту, отже міститься повна інформація стосовно умов кредитування, згадавши про нібито порушення прав її малолітньої (на час укладення кредитного договору) доньки [PERSON] , [INFO] лише після звернення АТ «Райффайзен Банк Аваль» з первісним позовом до суду. 30. Так, за юридичною природою кредитний договір є реальним договором, оскільки для його укладення, крім згоди сторін, необхідно вчинення певної дії, зокрема передачі коштів, а тому такий договір є укладеним з моменту передачі грошей, які отримані [PERSON] 27 грудня 2006 року у розмірі 25000 дол. США. 31. Згідно ст.ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ст. 641 ЦК України). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України). З огляду на викладене, кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору. Позивач не звертався до відділень банка для урегулювання всіх питань після укладання договору, заяв про розірвання даного договору також не подавав. Укладений між банком та [PERSON] кредитний договір з додатками та додатковими угодами до нього містить встановлені законом реквізити, а сторони в письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов, які визначають суть кредитних правовідносин. За змістом ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. До відносин за кредитним договором застосовуються положення, що регулюють договір позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. З огляду на вказані положення закону договір позики є реальним та вважається укладеним із моменту передання грошей. Доводи [PERSON] про те, що кредитний договір начебто не відповідає Закону України «Про охорону дитинства» - є хибними, безпідставні і направленими на ухилення від сплати банку кредитної заборгованості, шляхом пред`явлення штучного і безпідставного надуманого позову, оскільки матеріалами справи підтверджено, що спірний кредитний договір є укладений та підписаний сторонами за власною згодою і добровільно, що зокрема доводить вищевказана примітка [PERSON] під кредитним договором. Суд звертає увагу на те, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; [PERSON] на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав [PERSON] необхідні відомості, що передувало укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у кредитному договорі та у Додатку №1, який підписаний [PERSON] , міститься повна інформація стосовно умов кредитування. 32. На підставі пункту 3.1 Договору поруки №1 від 27 грудня 2006 року, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , сторони домовились, що у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, Поручитель і Позичальник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги, у відповідності до ч.1,2 ст.192 ЦК України. На підставі пункту 3.2 сторони договору встановлюють, що Поручитель, у випадку невиконання чи неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору виплачує в безспірному порядку Кредитору пеню від загальної суми заборгованості Позичальника по кредитному договору в розмірі подвійної відсоткової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості за кожний день прострочення з дня виникнення зобов`язання Поручителя погасити заборгованість Позичальника. Зазначений висновок повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 02 грудня 2015 року в справі № 6-1341цс15. 33. Щодо отримання грошових коштів в іноземній валюті, то статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу. Натомість статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. 03 грудня 2001 року Акціонерний поштово-пенсійний банк «Аваль» отримав банківську ліцензію №10, видану Національним банком України (а.с. 34-63 т. 2). На підставі пункту 10 Дозволу №161 від 13 листопада 2006 року Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» має право здійснювати валютні операції. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому порядку банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями (статті 19,47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу 2 Закону України від 15.02.2011 р. №3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України «Про Національний банк України» в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу», затверджене постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 №483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 09.11.2004 за №1429/10028). Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15.02.2011 №3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій). Відтак надання та одержання кредиту в іноземній валюті і сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. Відповідно до положень статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України). Істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача всупереч принципу добросовісності судом не встановлений. Таким чином судом встановлено, що зміст вказаного кредитного договору не суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» §58, від 10 лютого 2010 року). VI.Розподіл судових витрат між сторонами. 34. У зв`язку із задоволенням пред`явлених до [PERSON] та [PERSON] позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, на користь позивачів підлягають стягненню в дольовому порядку витрати по оплаті судового збору в сумі 2164,71 грн., по 1082,35 грн. з кожного, як підтверджені банком документально.

Outcome: approved