Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

15 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 12 травня 2014 року між нею (надалі позивач) та [PERSON] акціонерним товариством «Перший [PERSON] [PERSON]» (надалі - відповідач) було укладено кредитний договір № ОР-6355241 (надалі кредитний договір), відповідно до якого відповідачем надано позивачу кредитні кошти в національній валюті в сумі 30758 гривень 10 копійок із кінцевим строком повернення 12 травня 2018 року. У червні 2018 року позивач дізналась, що 02 травня 2018 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва [PERSON] відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису приватної нотаріуса [PERSON] (надалі - третя особа) від 22.03.2018 р. про звернення стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший [PERSON] [PERSON]» заборгованості в розмірі 53699 гривень 78 копійок. Ознайомившись з постановою про відкриття виконавчого провадження, позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріус [PERSON] не отримувала від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобовязання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахувала та не перевірила факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушила ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та главу 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5. Розрахунок розміру невиконаних зобовязань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Окрім того, позивач зазначає, що виконавчий напис зроблено 22.03.2018 року, але на цей час постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. визнано незаконними та нечинними пункти постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" на підставі якої нотаріусом і було зроблено запис. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1654, вчинений приватним нотаріусом КМНО [PERSON] від 22 березня 2018 року, щодо звернення стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший [PERSON] [PERSON]» заборгованості. Відповідач [PERSON] акціонерне товариство «Перший [PERSON] [PERSON]» направив відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову заперечував з наступних підстав. [PERSON] акціонерне товариство «Перший [PERSON] [PERSON]» є правонаступником усіх прав та зобовязань Публічного акціонерного товариства «Банк «[PERSON] Капітал». На баланс ПАТ «ПУМБ» внаслідок приєднання Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Капітал» була передана заборгованість [PERSON] за кредитним договором № ОР - 6355241 від 13.05.14 р. Згідно з яким відповідачу видано кредит у сумі 30758,10 грн., з процентною ставкою у розмірі 9,00% річ комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,35%, зі сплатою заборгованості згідно з графіком. Позивачем підписано Кредитний договір № ОР - 6355241 від 13.05.14 р., пропозицію укладення договору (оферта), умови кредитного договору, якими зокрема позивач ознайомлений з реальною процентною ставкою кредиту та повідомлений про абсолютне подорожання кредиту відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Позичальник підтвердив, що ознайомлений з наявними формами кредитування, умовами отримання та користування кредитом, тарифами банку і проінформований про переваги та недоліки запропонованих схем кредитування. Однак, в порушення вимог кредитного договору [PERSON] не здійснювала погашення чергових платежів у встановлені кредитним договором строки. Що свідчить про невиконання зобовязань за договором. Відповідач направив рекомендованим листом на адресу місця реєстрації позивача письмову вимогу у якій повідомив, що позивач є правонаступником ПАТ «[PERSON] Капітал» та запропонував погасити заборгованість, яка станом на 09.06.2017 року становила 53113,12 грн. Відтак твердження позивача про відсутність заборгованості за кредитним договором перед ПАТ «ПУМБ» не відповідає дійсності. До того ж позивачем не надано суду жодної квитанції на підтвердження сплати кредитної заборгованості. Позичальник до наступного часу не виконує зобовязання за кредитним договором, чергові платежі не сплачує, у звязку з чим у позивача виникла заборгованість, яка на дату вчинення виконавчого напису складала: 53699,78 гривень. Таким чином, станом на 12.03.18 р. (включно) заборгованість [PERSON] перед ПАТ «ПУМБ» за кредитним договором № ОР-6355241 становила 53699,78 грн. До наступного часу заборгованість не погашена. Таким чином твердження позивача про неузгодженість суми заборгованості по кредитному договору не відповідає дійсності. Нотаріус отримав всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, у тому числі підтвердження того, що позивач був належним чином обізнаний про порушення основного зобовязання, та можливі наслідки не усунення вказаних порушень. При цьому позивачем до позовної заяви не надано суду жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості, що стягнута згідно виконавчого напису, а відтак не має підстав вважати, що банком не була підтверджена безспірність вимог. Також сума заборгованості не спростовується й наданим позовом до якого не додано жодної квитанції про сплату кредитної заборгованості [PERSON] Тому відповідач просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Разом з позовною заявою позивач заявила клопотання про витребування у приватного нотаріуса КМНО [PERSON] матеріалів справи по вчиненню виконавчого напису № 1654 від 22.03.2018 р., яке було задоволене судом. Однак, приватний нотаріус витребуваних судом матеріалів не надала. Ухвалою суду від 20 серпня 2018 року позов прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. В судовому засіданні учасники справи підтримали викладене в заявах по суті справи. Заслухавши позивача, представника відповідача, безпосередньо дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України,\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 12 травня 2014 року [PERSON] укладено кредитний договір № GР 6355241 з АТ «[PERSON] КАПІТАЛ», за умовами якого банк надав позивачу кошти у порядку та на умовах, визначених договором (а.с. 8,43). Позивач є правонаступником всіх прав та обов'язків ПАТ«[PERSON]\~КАПІТАЛ»,\~що підтверджується\~копією статуту\~(а.с.\~41-42). 22 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис (а.с. 43), що зареєстрований у реєстрі за № 1654, про стягнення з [PERSON], яка є боржником за кредитним договором № GР 6355241 від 12.05.2014 року, укладеним нею із АТ «[PERSON] КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є [PERSON] акціонерне товариство «Перший [PERSON] [PERSON]» заборгованості за кредитним договором № GР 6355241 від 12.05.2014 року. Строк платежу за кредитним договором № GР 6355241 від 12.05.2014 року настав. Стягнення заборгованості проводиться за період з 12 березня 2017 року по 12 березня 2018 року. Сума заборгованості складає 53699,78 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 27653,52 грн. прострочена заборгованість за комісією 17854,89 грн. прострочена заборгованість за процентами 5510,64 грн. строкова заборгованість за сумою кредиту 2263,75 грн. строкова заборгованість за комісією 400,14 грн. строкова заборгованість за процентами 16,84 грн. 02 травня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва [PERSON] відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 1654, виданого 22.03.2018 року приватним нотаріусом [PERSON], про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший [PERSON] [PERSON]» заборгованості в розмірі 53699,78 грн. (а.с. 7). За загальним правилом статей\~15, 16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22.02.12р. № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі -\~\~Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 [PERSON] 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 [PERSON] 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 [PERSON] 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 [PERSON] 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 [PERSON] 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15, 16, 18, ЦК України, статей\~50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87, 88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.\~\~ Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду\~\~України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові\~Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). З матеріалів справи вбачається, що нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису не було дотримано всіх вимог, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій, оскільки письмова вимога № 370 від 01.02.2018 року про усунення порушень за кредитним договором № GР\~ 6355241\~від 12.05.2014\~року була направлена позивачу згідно списку згрупованих поштових відправлень під № 0530018209909. Однак, у вказаному списку відсутня дата такого відправлення (а.с. 38). Разом з цим із роздруківки офіційного сайту «Украпошта» вбачається, що відправлення з номером 0530018209909 прийняте до відділення ЦОКК 5 м. Києва 06 лютого 2018 року, 13 лютого 2018 року з м. Глухова повернуто за зворотною адресою з відміткою «інші причини», а 19 лютого 2018 року у м. Києві вручено відправнику. Позивач в судовому засіданні повідомила, що не отримувала письмової вимоги. Поштове повідомлення про її вручення відповідачем до суду не надане. З огляду на вказане суд критично ставиться до твердження представника відповідача щодо вручення письмової вимоги [PERSON] 19 лютого 2018 року. Отже, недотриманням приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]\~вказаних вимог Порядку щодо спливу 30-денного строку з моменту надіслання банком письмової вимоги до боржника, було порушено права позивача на спростування розміру заборгованості. На підставі викладеного,

Outcome: approved