Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

26.03.2018 року заявник звернулася до суду з названою заявою з урахуванням збільшеного розміру заявлених вимог. Посилалася на те, що вона є донькою [PERSON], яка померла [INFO] року. Заявник [PERSON] є спадкоємицею за законом після смерті матері. Але коли вона звернулась до державного нотаріуса Волноваської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, їй відмовили у відкритті спадкової справи, оскільки є протиріччя в написанні її прізвища до реєстрації шлюбу «[PERSON]» та прізвища матері «[PERSON]». Крім того, у правовстановлюючому документі - Державному акті на право власності на землю серії [NUMBER] прізвище її матері невірно вказано як «[PERSON]». Помилково вважаючи, що оскільки на день смерті матері заявник проживала з нею, тому прийняла спадщину, [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса з метою прийняти спадщину, однак отримала відмову, оскільки відсутні докази постійного проживання разом з матір'ю на день її смерті. Встановлення фактів родинних відносин, належності правовстановлюючого документу та постійного проживання на день смерті матері необхідно їй для прийняття спадщини. Тому просила суд встановити факт, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], померлої [INFO] року. Також просила встановити факт належності Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] померлій [PERSON] та факт спільного проживання заявника разом із [PERSON] на день її смерті [INFO] року. У судове засідання [PERSON], належним чином повідомлена про дату,час та місце розгляду справи, не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні заяви наполягала. Представник заявника [PERSON], належним чином повідомлена про дату,час та місце розгляду справи, не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні заяви наполягала. Представник заінтересованої особи, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просив прийняти на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] судом встановлено, що матір'ю заявника мовою оригіналу є «[PERSON]», прізвище заявника мовою оригіналу також вказано як «[PERSON]» (а.с.5). З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що дошлюбне прізвище заявника є «[PERSON]» (а.с.12). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що мати заявниці [PERSON] померла [INFO] року (а.с.6). Таким чином, суд приходить до висновку, що заявник є донькою померлої [PERSON] та має право на спадщину після її смерті за законом, але юридично оформити на себе спадщину не має можливості, у зв'язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні відносини із спадкодавцем. Відповідно до Державного акту на право власності за земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 08.08.2006 року Волноваською районною державною адміністрацією, матері заявника на праві власності належала земельна ділянка загальною площею 6,340 га на території Калинівської сільської ради Волноваського району Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Але у державному акті прізвище помилково зазначено як «[PERSON]» (а.с.13-14). Тобто, матері заявника на праві власності належала вищевказана земельна ділянка, однак існують розбіжності в написанні її прізвища в Державному акті, паспорті громадянина України та свідоцтві про смерть. З довідки, виданої виконкомом Калинівської сільської ради Волноваського району Донецької області №02-40/288 від 25.04.2018 року вбачається, що заявник [PERSON] дійсно проживала разом з матір'ю - [PERSON] до дня її смерті - до [INFO] року за адресою: [ADDRESS] З письмових роз'яснень приватного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу від 15.05.2018 року №346/01-16 вбачається, що заявнику роз'яснено, що у неї відсутні докази про постійне проживання зі спадкодавцем, оскільки різні адреси реєстрації в паспортах громадян України, тому відсутні підстави для прийняття від неї будь-яких заяв з питань спадкування (а.с.52). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1, п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5 на підставі п.6 суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За приписами ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, статею1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно роз'яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Виходячи з вищенаведеного, з урахуванням письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], суд приходить до висновку, що встановлення факту родинних відносин, належності правовстановлюючого документу та постійного проживання, мають юридичне значення для заявника [PERSON], так як від них залежить виникнення майнових прав, іншого порядку їх встановлення діюче законодавство не передбачає, тому вимоги заявника обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Outcome: approved