overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

24.03.2015 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про призначення його опікуном недієздатної [PERSON]. В обгрунтування вимог заяви вказав, що рішенням суду його мати [PERSON] була призначений опікуном дочки, його сестри [PERSON], яка була у судовому порядку визнана недієздатною. Після смерті [INFO] його брата [PERSON] у віці 35 років, стан здоров"я матері погіршився, а тому вона не має змоги виконувати обов"язки опікуна, оскільки догляд за сестрою, яка є психічнохворою потребує значних зусиль. На даний час мати звернулась до суду із заявою звільнення її від повноважень опікуна. Враховуючи, що сестра потребує опіки та він за висновком органу опіки та піклування Жидачівської РДА Львівської області може здійснювати повноваження опікуна, просив призначити його опікуном недієздатної сестри. В судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги заяви підтримав та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Жидачівської РДА, за довіреністю Хомин О.Л., у судовому засіданні не заперечила проти задоволення заяви із підстав, зазначених в ній. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Жидачівського районного суду від 10 червня 2013 року визнано недієздатною сестру заявника [PERSON], 1975 р.н. та цим же рішенням суду їхню матір [PERSON] було призначено опікуном недієздатної. Також, судом встановлено, що опікун недієздатної - мати заявника, хворіє, що стверджується довідкою Журавнівської міської лікарні №11 від 28.01.2015 року, а тому за станом свого здоров'я не може виконувати повноваження опікуна. 24.03.2015 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про звільнення її від повноважень опікуна недієздатної дочки [PERSON]. Відповідно до ст.58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно статті 60 ч.1 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Стаття 63 ЦК України передбачає, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Згідно подання № 02-17/459 від 19.02.2015 року орган опіки і піклування Жидачівської РДА вважає за необхідне опікуном [PERSON] призначити [PERSON]. Перешкод, зазначених у ст.64 ЦК України при призначенні опікуном [PERSON] над недієздатною [PERSON], не встановлено, а тому суд вважає, що поскільки із-за хвороби її матір [PERSON] не може доглядати за недієздатною, то дана заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

24.03.2015 року заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про звільнення її від повноважень опікуна недієздатної [PERSON]. В обгрунтування вимог заяви вказала, що рішенням суду вона була призначена опікуном дочки [PERSON], яка у судовому порядку була визнана недієздатною. Після смерті [INFO] її сина - [PERSON] у віці 35 років, стан здоров"я заявниці погіршився, а тому вона не має змоги виконувати обов"язки опікуна, оскільки догляд за дочкою, яка є психічно хворою, потребує значних зусиль. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] за довіреністю [PERSON] вимоги довірительки підтримала та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Жидачівської РДА Львівської області за довіреністю Хомин О.Л., в судовому засіданні не заперечила проти задоволення заяви із підстав, зазначених в ній. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників заявника та заінтересованої особи, суд приходить до висновку про те, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Жидачівського районного суду від 10 червня 2013 року було визнано недієздатною дочку заявниці [PERSON],1975 р.н. та цим же рішенням суду заявницю було призначено її опікуном. Також, судом встановлено, що заявниця хворіє, що стверджується довідкою Журавнівської міської лікарні №11 від 28.01.2015 року та за станом свого здоров'я не може виконувати повноваження опікуна. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 241 ЦПК України суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заяву [PERSON] слід задовольнити та звільнити її від повноважень опікуна недієздатної [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

24.03.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, зазначивши, що він є власником квартири, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Незалежності України, 26/39. Відповідно до довідки у вказаному житлі зареєстрований відповідачі [PERSON], яка є його донькою та [PERSON], його онука. Відповідачі припинили мешкати в квартирі, проте добровільно знятися з реєстрації відмовляються. В той час як відповідачі залишаються зареєстрованими у вказаному помешканні, на них нараховуються експлуатаційні витрати та комунальні платежі, у погашенні яких відповідачі участі не приймають. В зв'язку з тим, що відповідачі більш одного року не мешкають за місцем реєстрації, житлом не користується позивач просить суд визнати їх такими, які втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Незалежності України, 26/39. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву (а.с. 39 - заява) позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку ( а.с. 18, 21, 23, 33,34, 37 - повідомлення). Третя особа Служба у справах дітей Виконкому Довгинцівської районної у місті ради в судове засідання не з'явилася, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином (а.с.30- повістка). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу квартири АЕА № 352795 позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Незалежності України, 26/39 (а.с. 4 копія договору купівлі-продажу). Згідно з довідкою, виданої директором КП "ЖЕО№ 45" (а.с.6) відповідачі зареєстровані за адресою: [INFO]. Згідно акту про фактичне не проживання особи у житловому приміщенні (а.с.8 копія акту) відповідачі [PERSON], [PERSON] не проживають в вищевказаній квартирі з 15.01.2008 року по даний час. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла абозаконом. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що та обставина, що відповідачі продовжують бути на реєстраційному обліку за вказаною адресою, але не проживають у вищевказаній квартирі не користуються ним, надає суду підставу вважати, що знаходження відповідачів на реєстраційному обліку порушує законні права позивача. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

24.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання втратившою право користування квартирою [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю останньої в ньому без поважних причин понад один рік. Позивач обґрунтував свої позовні вимоги тим, що відповідач з січня 2010 року не проживає в квартирі [ADDRESS], не сплачує за комунальні послуги, відсутні її особисті речі. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Відповідач позов визнала. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору міни квартирами позивач є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. У зазначеній квартирі крім [PERSON] також зареєстрована відповідачка, з 05.05.1992року. З 30.12.1992 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, але у березні 2015 року шлюб розірвано за рішення Деснянського районного суду у м. Чернігова. Фактично відповідачка з січня 2010 року не проживає в квартирі, що підтверджується актом КП "Деснянське", про що не заперечувала відповідач в судовому засіданні. Фактичним місцем проживання відповідачки є: [ADDRESS]. Згідно із ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вище викладене, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 24.03.2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт його проживання з [PERSON], яка померла 24.10.2015 року, однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з січня 2006 року по 24.10.2015 року. В обґрунтування заяви вказував, що з січня 2006 року він проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки. 24.10.2015 року [PERSON] померла. [PERSON] за власні кошти організував поховання [PERSON], поминальний обід та встановив надмогильну споруду. Встановлення зазначеного факту заявнику необхідно для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив встановити факт проживання однією сім'єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу, просив розглядати справу без його участі. \~\~\~\~\~\~\~\~ Заінтересована особа Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.\~ Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 3710 від 05.10.1993 року. Згідно акту про проживання від 28.01.2016 року, складеного начальником ЖКП "Південь" ЖЕК № 17, заявник [PERSON], [INFO], з січня 2006 року по 24.10.2015 року проживав у [INFO] однією сім'єю з [PERSON] Зазначені обставини підтверджено письмовими свідченнями підписавшими акт про проживання їх сусідів - свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу з 2006 року по день смерті [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~24 жовтня 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФП № 228962, виданого 27.10.2015 року. Ту обставину, що [PERSON] забезпечив організацію поховання фактичної дружини, справив поминальний обід, за свій рахунок придбав та встановив надмогильну споруду - пам'ятник підтверджено наданими заявником накладною № 2 від 27.10.2015 року, довідкою, квитанціями № 714420 від 01.02.2016 року та № 275 від 27.10.2015 року про оплату ритуальних послуг та надмогильного пам'ятника. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу розглядаються судом в порядку окремого провадження. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Той факт, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю, доведено дослідженими доказами та ніким не оспорюється. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки дозволяє [PERSON] реалізувати своє право на прийняття спадщини за законом після смерті фактичної дружини [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

24.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]., яка не цікавиться і не приймає участі в житті дитини, ніяких стосунків з нею не підтримує, не займається навчанням та вихованням сина, коштів на його утримання не надає, не цікавиться його здоров'ям, не виховує, жодного разу не відвідала дитину, місце проживання її на даний час невідоме. Представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачка була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України, з дотриманням правил ч.4 цієї статті, викликана в суд через оголошення в газеті «Вінниччина». На підставі вимог ст. 224 ЦПК України за заявою представника позивача суд проводить заочний розгляд справи. З урахуванням позиції представника позивача та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що [PERSON], [INFO] р.нар., є матір`ю [PERSON], [INFO]., з травня 2005 року на території Жерденівської сільської ради не проживає, не цікавиться і не приймає участі в житті дитини, ніяких стосунків з нею не підтримує, не займається навчанням та вихованням сина, коштів на його утримання не надає, не цікавиться його здоров'ям. Виконкомом Жерденівської сільської ради Гайсинського району від 20.03.2017 року надано суду висновок про доцільність і відповідність інтересам дитини [PERSON] романа Івановича, 22.052000 р. нар., позбавити його матір [PERSON], [INFO] р.нар., батьківських прав відносно її сина (а.с. 5). Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції Організації об'єднаних націй (ООН) "Про права дитини", за якою в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (принцип верховенства інтересів дитини). Відповідно до п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України, мати може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Оскільки, відповідач [PERSON] протягом тривалого часу (понад десять років) ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON], [INFO], не виявляє до сина щонайменшої материнської турботи, ніяких стосунків з ним не підтримує, не займається навчанням та вихованням сина, коштів на його утримання не надає, не цікавиться його здоров'ям, то з метою захисту прав дитини його необхідно позбавити батьківських прав щодо дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

24.04.2014 р. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вказувала на те, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Посилаючись на вищевикладене позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] визнав позов. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд встановив [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] Відповідно до Довідки КП "Океан" за вих. № 1513 від 11.04.2014 р. неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матір`ю - [PERSON], , за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] працює, однак в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] не надає. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані матеріально утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. З відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

24.04.2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що від шлюбу із відповідачем вона має малолітнього сина [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Батько дитини добровільно не надає допомоги на утримання сина. В судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви, за змістом яких позивач підтримала позовні вимоги, а відповідач позовні вимоги визнав, просили розглянути справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.04.2000р.( а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.2). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи, малолітній [PERSON] проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Судом встановлено, що відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню дитини, а тому вимога позивача про стягнення аліментів підлягає задоволенню. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач має незадовільний стан здоров*я, та інших утриманців, він офіційно працює в ГПУ"Шебелинкагазвидобування", отримує постійну заробітну плату, у зв*язку з чим суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

24.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом і свої доводи обґрунтовує тим, що 12.02.2013року ПАТ КБ "Приватбанк" і відповідач, [PERSON] уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 14619,46грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За станом на 25.03.2014року сума заборгованості, включаючи відсотки за користування кредитом склала: сума основного боргу 12567,16грн., заборгованості по процентам - 548,41грн., штраф - 2249,96грн. Загальна сума заборгованості складає 15365,53грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав заяву слухати справу без його участі, на позові наполягає. Відповідач до судового засідання не з'явився, але була повідомлена належним чином про день та час слухання справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 14619,46грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За станом на 25.03.2014року сума заборгованості, включаючи відсотки за користування кредитом склала: сума основного боргу 12567,16грн., заборгованості по процентам - 548,41грн., штраф - 2249,96грн. Загальна сума заборгованості складає 15365,53грн. Тому, суд стягує з відповідача заборгованість перед банком у сумі 15365,53грн. На підставі ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 243,60грн. судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved