Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

23 грудня 2015 року позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, розташований по [ADDRESS], що належав на праві приватної власності його батьку, [PERSON], який помер [INFO]. Свої вимоги він обґрунтував тим, що прийняв спадщину, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Під час розгляду справи позивач підтримав позов та просив його задовольнити. Третя особа [PERSON] позов визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Представник Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення позивача та третьої особи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Згідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Таким чином, час і підстави виникнення права власності на житловий будинок у спадкодавця визначаються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, а підстави спадкування зазначеного майна визначаються законом, який діяв на час відкриття спадщини, тобто згідно з положеннями книги шостої ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року). Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, яка діяла на час виникнення правовідносин щодо права власності на спірний будинок, та втратила чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5), визначала, що підтвердженням належності житлового будинку (частки будинку) відчужувачу, розмір будинку та земельної ділянки, на який він розташований, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету селищної, сільської ради народних депутатів. Як убачається з технічного паспорту, спірний будинок з господарськими будівлями був збудований в 1967 році (а.с. 44-48), до введення в дію діючого ЦК України. Факт належності будинку батьку позивача, [PERSON], підтверджується випискою з погосподарської книги № 904 від 06 листопада 2015 року, в якій зазначено, що відповідно до погосподарської книги Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області № 7, особовий рахунок № [NUMBER], головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS], рахувався [PERSON], [INFO] (а.с. 10-12). Згідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості від 09 листопада 2015 року, ринкова вартість зазначеного житлового будинку складає 105183 гривні (а.с. 13-49). Довідка № 1104 від 15 грудня 2015 року Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області підтверджує, що будинок придатний для проживання, відповідає санітарним та технічним нормам (а.с.53). Ст.ст.1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 2 ст.1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Ст. 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частин 1, 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Колісненською сільською радою Саратського району Одеської області, позивач [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.8). [PERSON] до дня своєї смерті проживав в [ADDRESS], та помер [INFO]. Вказані обставини підтверджуються довідкою № 904 від 06 листопада 2015 року Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Кулевчанською сільською радою Саратського району Одеської області (а.с. 9, 51). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі, на житловий будинок з господарськими будівлями під [ADDRESS] (а.с. 44-48). Заповіту спадкодавець [PERSON] не залишив, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.49). Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦПК України право на спадкування одержують спадкоємці за законом першої черги: син спадкодавця - [PERSON] та дружина спадкодавця - [PERSON] (а.с.7). [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що вона відмовилась від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її чоловіка, і на спадщину не претендує. Позивач, як спадкоємець за законом першої черги подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 13 жовтня 2009 року приватний нотаріус Саратського районного нотаріального округу Сулаков І.І. відкрив спадкову справу за заявою [PERSON], свідоцтва про право на спадщину не видавались. Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с. 72-84). З відповіді нотаріуса вбачається, що він відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючих документів (а.с.55). Таким чином, позивач, як спадкоємець за законом першої черги, прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті його батька, [PERSON]. За таких обставин суд вважає необхідним позов задовольнити, визнавши за позивачем право власності на належний спадкодавцеві житловий будинок з господарськими будівлями.

Outcome: approved