Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

23.03.2018 до суду надійшов даний позов, в якому позивач провести поділ майна подружжя визнавши за позивачем та відповідачем по 1/2 частину домоволодіння по вул. Толстого, 2, в м. Шпола Черкаської області, а саме на житловий будинок, позначений в по-етажному плані літерою «А-1» загальна площа якого складає 46,8 кв.м , а також веранда «а», сарай «Б», сарай «В», убиральня «Г» , колодязь «К», огорожа «1», вартістю 33000,00 грн. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.09.2008 позивач зареєстрував шлюб з [PERSON]. Від шлюбу 04.07.2010 у сторін народилась дитини [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства в зв'язку з чим позивач звернувся до Шполянського районного суду з позовом про розірвання шлюбу. Під час перебування позивача та відповідача в шлюбі, між [PERSON] та [PERSON] 10.09.2014 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, які знаходяться в м. Шпола, Черкаської області по вул. Толстого, 2, посвідченого приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу [PERSON] в реєстрі за № 6942537 10.09.2014. Відповідно до п. 1 вказаного вище договору купівлі-продажу, [PERSON] купив житловий будинок, позначений в по-етажному плані літерою «А-1» загальна площа якого складає 46,8 кв. м,, а також веранда «а» , сарай «Б» , сарай «В», убиральня «Г» , колодязь «К», огорожа «1». Таким чином, вказаний вище житловий будинок був придбаний відповідачем під час перебування його в шлюбі з позивачем, а тому відповідно до ст. 60 сімейного Кодексу України вказане майно є їх спільною сумісною власністю, внаслідок чого кожен із подружжя має рівні права щодо володіння, користування та розпорядження цим, ціну позову складає дійсна вартість житлового будинку, що складає 33000,00 грн. Позивач не наполягає на реальному розподілі майна подружжя а претендую лише на його частку, а саме Ѕ частину домоволодіння що розташоване в м. Шпола, Черкаської області, по вул. Толстого, 2, загальною вартістю 33000,00 грн. Тому позивач і звернувся до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, вказавши що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, вказавши що позовні вимоги визнає. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 28.03.2018 було відкрите провадження по справі. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28.09.2008, що підтверджується свідоцтвом ро шлюб серії 1-ЕЛ №032976 від 28.09.2008, виданим виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Коропського району Чернігівської області, актовий запис №03. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на «Толстоусова» (а.с.5). Згідно з свідоцтвом про народження серії 1-ЕЛ №093814 від 14.07.2010, виданим виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Коропського району Чернігівської області, [PERSON] народилась 04.07.2010, актовий запис №05. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 10.09.2014, посвідченого приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в м. Шпола, вул. Толстого, 2, Шполянського району, Черкаської області, на не приватизованій земельній ділянці, площею 0,1000 га, кадастровий номер: 7125710100:01:002:0784. Ціна будинку 33000,00 грн. (а.с.8-9). Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №26593976 від 10.09.2014, виданим приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудамипо вул. Толстого, 2, в м. Шпола, Черкаської області (а.с.7). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок садибного типу по вул. Л. Толстого, 2, в м. Шпола, Черкаської області, житловий будинок під літ. А-1 побудований в 1961 році, сарай під літ. Б побудований в 1970 році, сарай під літ. В побудований в 1980 році. Дати побудови веранди під літ а, вбиральні під літ. Г, колодязю під літ. К та огорожі піж №4 не вказані (а.с.10-11). Як вказано в ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Разом з тим згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України майно, набуте одним з подружжя за час шлюбу, але за кошти, які належали йому (їй) особисто, є особистою приватною власністю чоловіка (дружини). Відповідно до ч. 7 цієї ж статті, якщо у придбання майна вкладені, крім спільних коштів, кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні відповідно до розміру внеску є його особистою приватною власністю. В п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"(далі - Постанова Пленуму ВСУ №11), роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті60,69 СК, ч. 3ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Як зазначив Верховий Суд у постанові по справі № 6-399цс17 від 05.04.2017 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норму ст. 60 СК України застосовано правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя. Суд визнає спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Толстого, 2, в м. Шпола, Черкаської області. Відповідно дост.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, за взаємною згодою. Згідно з ч.2ст.70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Підстав для відступу від засад рівності часток подружжя немає. Позивач просить суд визнати за ним право власності на Ѕ ідеальну частину спірного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, не проводячи при цьому реальний розподіл будинку. Виходячи з вищевикладеного, суд повністю задовольняє позовні вимоги позивача. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з позивача на рахунок відповідача судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved