Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

18 січня 2016 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетрвоська з позовною заявою до Дніпропетровської міської ради, третя особі без самостійних вимог - Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора , про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Позивач у своєму позові посилається на те, що [INFO] року померла [PERSON] (спадкодавець), після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з майна спадкодавця - житлова квартира [ADDRESS]. Право власності на зазначену квартиру виникло у Спадкодавця на підставі Свідоцтва про право власності. 20.10.2009 року [PERSON] складено заповіт, за яким вона заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, а також взагалі все що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, позивачу - [PERSON], який є рідним братом померлої. Заповіт був посвідчений Нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Алєксєєнко В.О., про що, згідно витягу з Спадкового реєстру № 21863381 від 20.10.2009 року, було зроблено запис в реєстрі нотаріальних дій за № 108. Після смерті [PERSON], Позивач, у строки встановлені чинним законодавством, звернувся до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом , а в подальшому із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 19.11.2015 постановою Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори відмовлено Позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті гр. [PERSON] (Спадкодавець), померлої [INFO] року. В обґрунтування відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті Спадкодавця у постанові Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори зазначено, що відмовлено у зв'язку із відсутністю у спадкоємця оригінала свідоцтва про право власності на спадкове майно. За таких обставин, Позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку. В зв'язку з чим він звернувся до суду і просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно, в порядку спадкування за заповітом, що залишилося після смерті [PERSON], а саме: квартиру [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з'явився, однак представником позивача подана до суду заява, якою позовні вимоги підтримані повністю та представник просила справу розглянути без її присутності. Представник відповідача у судове засідання прибув. Позовні вимоги не визнав,проти задоволення позову заперечував. Третя особа повідомлена про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явилась. Оскільки особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, а представник відповідача не заперечував проти розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.158 ч.2 ЦПК України вважає за можливе провести судовий розгляд у судовому засіданні за відсутності позивача та третьої особи та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [INFO] року померла [PERSON] ( а. с. 23 зворотній бік). 20.10.2009 року [PERSON] складено заповіт, за яким вона заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, а також взагалі все що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, позивачу - [PERSON], який є рідним братом померлої. Заповіт був посвідчений Нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Алєксєєнко В.О., про що, згідно витягу з Спадкового реєстру № 21863381 від 20.10.2009 року, було зроблено запис в реєстрі нотаріальних дій за № 108.( а. с. 22 зворотній бік) Крім позивача, інші спадкоємці, які претендують на спадщину після смерті [PERSON] , немає. Постановою Сьомої Дніпропетровської державної контори від 19.11.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка складається з квартири [ADDRESS]) , у зв'язку з тим, що у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на вищезазначену квартиру.(а.с.32) Відповідно до ст.ст. 1233, 1234 ЦК України, Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Право на заповіт Спадкодавець здійснила особисто, під час складання заповіту мала повну цивільну дієздатність, що було перевірено нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Алєксєєнко В.О., та про що зазначено у заповіті. Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Як вбачається із заповіту від 20.10.2009 року, заповідач - [PERSON] охопила заповітом права, які належали їй на момент складання заповіту та ті що будуть їй належати на момент смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт складений Спадкодавцем у письмовій формі, із зазначенням місця його складення - в приміщенні нотаріальної контори за адресою: [ADDRESS] та із зазначенням часу його складення - о 10 годині 55 хвилин. Відповідно до ч. 2 ст. 1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Як вбачається заповіт від 20.10.2009 підписано особисто заповідачем - [PERSON]. Згідно ч. 3 ст. 1247 ЦК України, заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Як вбачається із заповіту від 20.10.2009 року, він посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Алексєєнко В.О.. Таким чином, заповіт [PERSON] від 20.10.2009 року, складений відповідно до вимог встановлених Цивільним кодексом України, зокрема главою 85, а саме складений особою, яка мала на це право, з дотриманням вимог до форми заповіту та вимог до його посвідчення. Щодо обставин зазначених Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною контори у постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19.11.2015 року необхідно зазначити, що такі обставини не можуть бути підставою для позбавлення спадкоємця права власності на спадкове майно з огляду на наступне. Вищезазначена квартира є об'єктом майнового характеру. Заповідач відповідно до Державних актів на право власності на квартиру мала певні права на неї - зокрема право власності. Згідно відповіді КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» №16347 від 25.11.2016р. суду, з архіву, було надано копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.01.2010р.за №3060 та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.01.2010р. №25171152. Таким чином вищевказані правовстановлюючі документи підтвердили право власності спадкодавця - [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України право власності на квартиру - це право володіти, користуватися і розпоряджатися квартирою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту заповіту вбачається, що волевиявлення Спадкодавця було спрямоване на спадкування усього її майна Позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.. 328 ЦК України). Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Судом встановлено, що Позивач прийняв спадщину, оскільки подав заяву про її прийняття до нотаріальної контори, однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру у зв'язку із неподанням правовстановлюючих документів про належність спадкодавцю нерухомого майна. Відповідно до ч. 3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За вимогами ст. ст.328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність прав власності не випливатиме із закону. Згідно з п.п.5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право встановлювальним документом, на підставі якого провадиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна може бути рішення суду, що набрало законної сили про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, а також те, що спір між сторонами врегульовано при судовому розгляді справи. За таких обставин, Позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі ст. ст. 25 ч.4, 328, 1216-1218, 1223, 1261 ЦК України та

Outcome: approved