Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання, обгрунтовуючи позов тим, що до 07.10.2017 року його мати отримувала від відповідача, який є його батьком, аліменти на його утримання. На даний час позивачу виповнилось 18 років, а тому, відповідач припинив сплачувати аліменти. На даний час позивач навчається на ІV курсі денної форми навчання в Коледжі електронних приладів Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу. Навчання у коледжі крім побутових витрат також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт, на що доходу його матері не вистачає. Так як відповідач має постійне місце роботи, працює в ПАТ Прикарпаттяобленерго, інших утриманців немає, а тому просив суд стягувати з відповідача аліменти на його користь до 23 років, за умови продовження навчання щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача. 14.12.2017 року представник позивача подав до суду заяву, відповідно до якої просив при ухваленні рішення стягнути з відповідача на користь позивача 900,00 грн. витрат на правову допомогу (а.с.26). В судове засідання позивач, представник позивача не зявились, представник позивача подав до суду заяву, відповідно до якої, позовні вимоги підтримує, просить проводити розгляд справи без участі позивача та його представника (а.с.15). Відповідач в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої просив проводити розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не запреречив (а.с.12). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія І-НМ №015366 виданого 21.10.1999 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], 07.10.1999 р.н.(а.с. 2). Судом встановлено, що повнолітній [PERSON] проживає з матірю, перебуває на її утриманні та навчається на денному відділенні в Коледжі електронних приладів Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу на ІV курсі в групі ПІ-14-02 терміном навчання до 30.06.2018 року, що підтверджується довідкою №270 від 20.09.2017 року(а.с. 3). У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Одже, обовязковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно довідки №270 від 20.09.2017 року виданої директором Коледжу електронних приладів Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу термін навчання позивача визначено до 30.06.2018 року (а.с.3). Навчання у коледжі крім побутових витрат також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт. Як вбачається із матеріалів справи, а саме Довідки №1805 про зробітну плату та інші доходи за 2017 рік від 12.12.2017 року виданої [PERSON], останній працює в АТ Прикарпаттяобленерго на посаді старший майстер (Івано-Франківський РЕМ) та його дохід за період червень 2017 року по листопад 2017 року становить 75 717,51 грн. (а.с.27). Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на користь позивача. Крім цього, відповідач не заперечує щодо стягнення з нього на користь сина на його утримання аліментів в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) на місяць (а.с.12). За приписами ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача на його утримання щомісячно в розмірі 1/4 частини від усіх заробітків (доходів) до закінчення ним навчання 30.06.2018 року, починаючи з 11.10.2017 року. Що стосується позовної вимоги про стягнення 900,00 грн. витрат на правову допомогу, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. 09.10.2017 року між позивачем [PERSON] та адвокатом [PERSON] було укладено Договір №62 про надання правової допомоги (а.с.16), на виконання якого виконавцем надано замовнику юридичні послуги (правничу домопогу), перелік яких міститься в Акті передачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) №62/1, що є Додатком №1 до вищезазначеного договору (а.с.41). За надані послуги позивач оплатив адвокату гонорар в розмірі 900,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №62 від 09.10.2017 року (а.с.28). Отже, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним витрати за надання правової допомоги в розмірі 900,00 грн. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини\~вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. . А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 640,00 гривень судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст.ст. 133, 141, 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved