Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] - про розірвання мирової угоди. Позивачі при зверненні до суду мотивували свої вимоги тим, що 30 квітня 2009 року між [PERSON], [PERSON] (позивачі/сторона 1) та [PERSON] (відповідач/сторона 2), в присутності представника за довіреністю [PERSON]., був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] на вкрай невигідних умовах, який повинен був виступати гарантією повернення грошових коштів, отриманих [PERSON] від [PERSON], для термінового лікування [PERSON], що перебувала на той момент в тяжкому стані. З метою захисту своїх прав та законних інтересів позивачі звернулись до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою про визнання недійсним вищезазначеного договору. 20 вересня 2010 року Солом'янським районним судом м. Києва було винесено ухвалу, якою затверджено мирову угоду сторін по цивільній справі № 2-336-1/10 про визнання недійсним договору купівлі-продажу на наступних умовах: - Сторона 1 відмовляється від вимоги про визнання недійсним договору купівлі- продажу квартири [ADDRESS] від 30. 04. 2009 р., посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №3337. - Сторона 2 бере на себе зобов'язання здійснити продаж квартири [ADDRESS] на користь покупця, наданого Стороною 1. - Сторона 1 бере на себе зобов'язання протягом 5 (п'ять) календарних місяців з дати укладення мирової угоди знайти покупця на квартиру [ADDRESS] та сплатити стороні 2 суму у розмірі, еквівалентному 15000,00 (п'ятнадцять тисяч) доларів США в гривнях за офіційним курсом долару США до гривні установленому Національним банком України на день сплати, а сторона 2 зобов'язується підписати договір купівлі-продажу квартири з покупцем, наданим стороною 1, за ринковою ціною, запропонованою покупцю стороною 1. Вищезазначений термін в 5 місяців може бути продовжений за взаємною письмовою згодою сторін. - Сторона 2 зобов'язується надавати оригінали необхідних документів для реєстрації угоди в органах БТІ. Для цього відповідач надає відповідну нотаріальну довіреність спеціалісту, наданому позивачем, на представництво в БТІ м. Києва та інших компетентних органах з питань реєстрації та отримання всіх необхідних документів для відчуження квартири [ADDRESS] третім особам на умовах цієї мирової угоди. - Сторона 2 зобов'язується не чинити будь-яких перешкод для зібрання та оформлення всіх необхідних документів для продажу зазначеної квартири, а сторона 1 зобов'язується в термін 2-х місяців зібрати необхідні для продажу документи та цілковито сприяти оформленню купівлі-продажу квартири [ADDRESS] на найвигідніших умовах. Всі витрати, пов'язані з оформленням та зібранням комплекту відповідних документів для продажу вищезазначеної квартири покладається на сторону 1. - Отримані стороною 2 від покупця, наданого стороною 1, квартири [ADDRESS] кошти сторони розподіляють між собою в наступному порядку: сторона 2 отримує суму еквівалентну 15000,00 (п'ятнадцять тисяч) доларів США в гривнях за офіційним курсом долару США до гривні, встановленому Національним банком України на день сплати, решту коштів отримує сторона 1. Крім того, сторона 1 компенсує стороні 2 витрати, пов'язані з оформленням продажу вищезазначеної квартири, в т.ч. нотаріальні послуги. Позивачі стверджується, що вони належним чином виконали зобов'язання за мировою угодою, зокрема у визначений термін - протягом 5 місяців з моменту підписання мирової угоди - знайшли покупця на квартиру [ADDRESS]. Відповідач в свою чергу допустив порушення умов мирової угоди та не виконав взяті на себе зобов'язання за мировою угодою. Зокрема, відповідач ухиляється від надання оригіналів необхідних документів для реєстрації угоди в органах БТІ та не надає довіреність на представництво в БТІ м. Києва (на сьогодні - Державній реєстраційній службі України), а також інших органах з питань реєстрації та отримання всіх необхідних документів для відчуження [ADDRESS] третім особам, що унеможливлює виконання мирової угоди. Враховуючи те, що з моменту ухвалення мирової угоди пройшло вже майже три роки, внаслідок злісного невиконання її умов відповідачем та ігнорування будь-яких звернень з боку позивачів, останні фактично позбавлені можливості задовольнити свої законні вимоги за рахунок продажу квартири [ADDRESS] третім особам, що є істотним порушенням мирової угоди з боку відповідача. Позивачі зазначають, що на їхню думку, відповідач умисно ініціював укладення мирової угоди на вкрай невигідних умовах для позивачів, не маючи наміру виконувати жодне із своїх зобов'язань за мировою угодою, уникнувши таким чином судового процесу у справі про визнання недійсним договору-купівлі продажу квартири [ADDRESS] від 30. 04. 2009 року. Діюча мирова угода, затверджена ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва 20. 09. 2010 року, унеможливлює повторне звернення позивачів з вимогою про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 30. 04. 2009 року. Також позивачі зазначають, що 09 серпня 2013 року ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва відновлено досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05. 12. 2012 року за № 12012110090000706 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, в діях [PERSON] при укладенні договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 30. 04. 2009 року. В зв'язку із зазначеним позивачі вважаючи, що їхні права порушені просили суд, позов задовольнити, розірвати мирову угоду сторін, затверджену ухвалою Солом'янського районного суду від 20. 09. 2010 року по цивільній справі № 2-336-1/10 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 30. 04. 2009 року. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивачів до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивачів, в якій також зазначено, що представник позивачів позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд про задоволення позову та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 30 квітня 2009 року між [PERSON], [PERSON] (позивачі/сторона-1) та [PERSON] (відповідач/сторона-2), в присутності представника за довіреністю [PERSON]., був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] на вкрай невигідних умовах, який повинен був виступати гарантією повернення грошових коштів, отриманих [PERSON] від [PERSON], для термінового лікування [PERSON], що перебувала на той момент в тяжкому стані. Вбачається, що з метою захисту своїх прав та законних інтересів позивачі звернулись до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою про визнання недійсним вищезазначеного договору. 20 вересня 2010 року Солом'янським районним судом м. Києва було винесено ухвалу, якою затверджено мирову угоду сторін по цивільній справі № 2-336-1/10 про визнання недійсним договору купівлі-продажу на наступних умовах: - Сторона 1 відмовляється від вимоги про визнання недійсним договору купівлі- продажу квартири [ADDRESS] від 30. 04. 2009 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №3337. - Сторона-2 бере на себе зобов'язання здійснити продаж квартири [ADDRESS] на користь покупця, наданого Стороною-1. - Сторона-1 бере на себе зобов'язання протягом 5 (п'ять) календарних місяців з дати укладення мирової угоди знайти покупця на квартиру [ADDRESS] та сплатити стороні-2 суму у розмірі, еквівалентному 15000,00 (п'ятнадцять тисяч) доларів США в гривнях за офіційним курсом долару США до гривні установленому Національним банком України на день сплати, а сторона-2 зобов'язується підписати договір купівлі-продажу квартири з покупцем, наданим стороною-1, за ринковою ціною, запропонованою покупцю стороною-1. Вищезазначений термін в 5 місяців може бути продовжений за взаємною письмовою згодою сторін. - Сторона-2 зобов'язується надавати оригінали необхідних документів для реєстрації угоди в органах БТІ. Для цього відповідач надає відповідну нотаріальну довіреність спеціалісту, наданому позивачем, на представництво в БТІ м. Києва та інших компетентних органах з питань реєстрації та отримання всіх необхідних документів для відчуження квартири [ADDRESS] третім особам на умовах цієї мирової угоди. - Сторона-2 зобов'язується не чинити будь-яких перешкод для зібрання та оформлення всіх необхідних документів для продажу зазначеної квартири, а сторона-1 зобов'язується в термін 2-х місяців зібрати необхідні для продажу документи та цілковито сприяти оформленню купівлі-продажу квартири [ADDRESS] на найвигідніших умовах. Всі витрати, пов'язані з оформленням та зібранням комплекту відповідних документів для продажу вищезазначеної квартири покладається на сторону-1. - Отримані стороною-2 від покупця, наданого стороною-1, квартири [ADDRESS] кошти сторони розподіляють між собою в наступному порядку: сторона-2 отримує суму еквівалентну 15000,00 (п'ятнадцять тисяч) доларів США в гривнях за офіційним курсом долару США до гривні, встановленому Національним банком України на день сплати, решту коштів отримує сторона-1. Крім того, сторона-1 компенсує стороні-2 витрати, пов'язані з оформленням продажу вищезазначеної квартири, в т.ч. нотаріальні послуги. Вбачається, що позивачі належним чином виконали зобов'язання за мировою угодою, зокрема у визначений термін - протягом 5 місяців з моменту підписання мирової угоди - знайшли покупця на квартиру [ADDRESS]. Відповідач в свою чергу допустив порушення умов мирової угоди та не виконав взяті на себе зобов'язання за мировою угодою. Зокрема, відповідач ухиляється від надання оригіналів необхідних документів для реєстрації угоди в органах БТІ та не надає довіреність на представництво в БТІ м. Києва (на сьогодні - Державній реєстраційній службі України), а також інших органах з питань реєстрації та отримання всіх необхідних документів для відчуження [ADDRESS] третім особам, що унеможливлює виконання мирової угоди. На підтвердження вказаного свідчить звернення позивачів із заявою до [PERSON] щодо необхідності виконання ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 20. 09. 2010 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 15. 02. 201 1року. Однак, на звернення позивачів, відповідачем не було надано жодної відповіді стосовно невиконання взятих на себе зобов'язань. Так, як що ухвала Солом'янського районного суду м. Києва від 20. 09. 2010 року не є виконавчим документом у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», вбачається, що позивачі, з метою захисту своїх законних прав та інтересів звертались до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою про спонукання до виконання мирової угоди. 11 серпня 2011 року ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва було відмовлено в задоволенні позовної заяви про спонукання до виконання мирової угоди. Таким чином вбачається, що позивачами здійснено всі можливі процесуальні заходи щодо реалізації мирової угоди, затвердженої ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 20. 09. 2010 року, проте в порушення взятих на себе зобов'язань відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на її виконання. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до п. 3 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 грудня 2011 року висновок суду про те, що мирова угода, затверджена судом, не може вважатися зобов'язанням у цивільно-правовому розумінні, оскільки її укладення, затвердження і виконання регламентовано положеннями процесуального законодавства та Закону України "Про виконавче провадження", тому відсутні підстави для застосування статті 625 ЦК України є необґрунтованим. З наведеного можна зробити висновок, що мирова угода є цивільно-правовим зобов'язанням, а якщо воно має грошовий характер, то до нього можна застосовувати норми статті 625 ЦК, що передбачають відповідальність за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно cт. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 10 Мирової угоди від 20 вересня 2010 року у випадку невиконання або неналежного виконання, а також порушення умов цієї угоди, зобов'язання за нею можуть бути припинені за заявою постраждалої сторони. Вбачається, що на виконання п. 10 Мирової угоди 10 вересня 2013 року позивачі звертались до відповідача із заявою про припинення мирової угоди, що підтверджується описом вкладення в цінний лист та квитанцією про відправлення цінного листа від 10 вересня 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч. 2 cт. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Зважаючи на те, що з моменту ухвалення мирової угоди пройшло вже майже три роки, внаслідок злісного невиконання її умов відповідачем та ігнорування будь-яких звернень з боку позивачів, вбачається, що останні фактично позбавлені можливості задовольнити свої законні вимоги за рахунок продажу квартири [ADDRESS] третім особам, що є істотним порушенням мирової угоди з боку відповідача. Таким чином, вбачається, що відповідач умисно ініціював укладення мирової угоди, не маючи наміру виконувати свої зобов'язань за мировою угодою. Відповідно до ч. 1 cт. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Водночас згідно з п. 2 ч. 2 cт. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Таким чином, діюча мирова угода, затверджена ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва 20. 09. 2010 року, унеможливлює повторне звернення позивачів з вимогою про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 30. 04. 2009 року. Встановлено, що 09 серпня 2013 року ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва відновлено досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05. 12. 2012 року за № 12012110090000706 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, в діях [PERSON] при укладенні договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 30. 04. 2009 року. Відповідно до cт. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів обґрунтовані, доведені та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України, суд вражає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачів витрати по оплаті судового збору в сумі 114 грн. 70 коп. Враховуючи зазначене,

Outcome: approved