Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначив, що 17 вересня 2011 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Посилаючись на приписи Сімейного кодексу України, позивач просив розірвати шлюб. У судове засідання сторони не зявилися. Позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності. Додатково зазначив, що причиною розірвання шлюбу стали різні погляди на життя. Спору про місце проживання дитини та про поділ майна подружжя немає (а.с. 15). Від відповідача також надійшла заява, відповідно до змісту якої остання проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Шевченко», а також розглянути справу за її відсутності. Додатково зазначила, що причиною розірвання шлюбу стала невідповідність характерів. Дитина залишається проживати з нею, спір про поділ майна відсутній (а.с. 16). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 17 вересня 2011 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1270, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 17 вересня 2011 року серії 1-СР № 079449 (а.с. 3), та штампом у паспорті позивача, копія кого міститься у матеріалах справи (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження від 24 жовтня 2012 року серії 1-СР № 161946 (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На виконання вимог ч .1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось через невідповідність характерів та різні погляди на життя. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу суду не надано та судом не встановлено. При цьому з матеріалів справи вбачається, що сторони не бажають поновлювати сімейні стосунки, а тому надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Таким чином суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому, беручи до уваги згоду відповідача на розірвання шлюбу, шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд залишає відповідачу набуте нею у шлюбі прізвище "Шевченко". На підставі викладеного вище,

Outcome: approved