Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в Дергачівський районний суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 04 вересня 1999 року [PERSON], [INFO], уклала шлюб з [PERSON], [INFO], про що Черкасько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області видане свідоцтво про одруження серія І-ВЛ №091169 з актовим записом №14. У шлюбі народилися діти: син [PERSON], 08.02.2000року народження (свідоцтво про народження серія 1-ВЛ №124509, видане Черкасько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області 06 березня 2000 року за актовим записом №4) та донька [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія 1-ВЛ №131991, видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №3 Харківського міського управління юстиції 29 липня 2008 року за актовим записом №3229). Діти проживають разом з позивачем. Шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Дергачівського районного суду Харківської області 28 лютого 2011 року №2010/2-878/11. 29 березня 2011 року рішенням Дергачівського районного суду Харківської області з [PERSON] на користь позивача були стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. на двох дітей: на утримання сина [PERSON], 08.02.2000року народження та доньки [PERSON], [INFO]. На утримання дітей позивач витрачає в середньому 7500,00 гривень на місяць, а саме:проїзд сина на навчання до інституту та його харчування в їдальні -800 гривень, канцелярське приладдя та учбові посібники для навчання сина - 200 гривень, одяг та взуття-600 гривень, засоби особистої гігієни -200 гривень, ліки-300 гривень, канцелярське приладдя та учбові посібники для навчання доньки -250 гривень, харчування в їдальні - 200 гривень, одяг та взуття -300 гривень, ліки -200 гривень, танцювальний гурток - 350 гривень, засоби особистої гігієни -100 гривень, продукти харчування - 4000 гривень. Позивач не може в повному обсязі забезпечити дітей. Відповідач інших утриманців не має, він працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, його стан здоровя дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати 2000,00 гривень, щомісячно, починаючи з моменту подання даної позовної заяви і до повноліття дітей. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, в поданій до суду заяві уточнений позов підтримала повністю, просила його задовольнити, розгляд справи просила проводити за її відсутністю, що суд вважає за можливе. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в поданій до суду заяві уточнені позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, розгляд справи просив проводити за його відсутності, що суд вважає за можливе. Суд, вивчивши надані докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 04 вересня 1999 року [PERSON], [INFO], уклала шлюб з [PERSON], [INFO], про що Черкасько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області видане свідоцтво про одруження серія І-ВЛ №091169 з актовим записом №14. У шлюбі народилися діти: син [PERSON], 08.02.2000року народження (свідоцтво про народження серія 1-ВЛ №124509, видане Черкасько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області 06 березня 2000 року за актовим записом №4) та донька [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія 1-ВЛ №131991, видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №3 Харківського міського управління юстиції 29 липня 2008 року за актовим записом №3229). Згідно довідки виданої Малоданилівською селищною радою від 18.12.2017 за № 02-15/2517 діти проживають разом з позивачем. Шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Дергачівського районного суду Харківської області 28 лютого 2011 року №2010/2-878/11. 29 березня 2011 року рішенням Дергачівського районного суду Харківської області з [PERSON] на користь позивача були стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. на двох дітей: на утримання сина [PERSON], 08.02.2000року народження та доньки [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини. Оскільки від дня присудження аліментів минуло більше чотирьох років, їх розмір на час виникнення спірних відносин між сторонами є меншим за мінімальний, що передбачений ч.2 ст. 182 СК України, а витрати на утримання дитини значно збільшились, тому позивач звернулась до суду з вимогою про збільшення розміру аліментів до 2000,00грн щомісяця. Відповідно до цієї норми закону мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Роз'яснення абз. четвертого п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказують, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. За таких обставин, суд вважає можливим збільшити розмір аліментів, що стягується з [PERSON], на користь [PERSON], на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] з 1000,00грн до 2000,00грн, щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки утримання дитини є рівною мірою обовязком як матері так і батька. Судові витрати суд покладає на відповідача згідно ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: approved