Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

17.04.2018 р. позивач звернулася у суд з позовом, у якому просить: розірвати шлюб з відповідачем, що укладений 22.04.2013 р.; визначити місце проживання сина [PERSON], [INFO] разом із нею; стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 2\~000, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви й до моменту досягнення дитиною повноліття, та 2 000,00 грн. щомісячно на її утримання до досягнення дитиною трьох років.В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що спільне життя у них з чоловіком не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та сімейні обовязки, шлюбні відносини між ними припинені, сімя існує лише формально. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що наймолодший син [PERSON] проживає разом із нею, а сини [PERSON] та [PERSON] проживають у КЗ ЛОР Будинок дитини №.1 в м. Львові. Ствердила, що на даний час відповідач офіційно ніде не працює, не має наміру врегулювати даний спір та надавати кошти на утримання дитини та її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. 05.06.2018 р. відповідач звернувся у суд із зустрічним позовом, у якому просить стягувати з [PERSON] аліменти на його користь на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 4\~000, 00 грн. щомісячно. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що на даний час він забрав своїх дітей з будинку дитини, і останні проживають разом із ним. Зазначив, що діти хворіють часто і потребують додаткових витрат на медикаменти, харчування тощо. Щодо стягнення з нього аліментів на [PERSON], [INFO], він заперечує, так як не вважає себе біологічним батьком, а дитина записана на нього, оскільки він був одружений із позивачкою. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та суду пояснила, що з відповідачем вони не живуть разом з 2015 року. За час перебування у шлюбі у них народилося троє дітей, однак останню дитину вона народила від іншого чоловіка, і тому відповідач не є батьком наймолодшого сина. Наймолодший син [PERSON] живе разом із нею та її співмешканцем. Ствердила, що вона не має змоги платити аліменти, а тому просить відмовити в задоволенні зустрічного позову. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, зустрічний позов підтримав, на розірвання шлюбу згідний, щодо стягнення з нього аліментів заперечив. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримав рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради №178 п.19 від 27.09.2018 р. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного висновку. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.04.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 203276, виданим виконавчим комітетом Соснівської міської ради Львівської області. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]., що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії І-СГ №378047 від 02.08.2013 р, серії І-СГ №474559 від 28.10.2015 р. та серії І-СГ №533668 від 04.05.2017 р.. Діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] проживають з відповідачем, що підтверджується довідкою Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області №383 від 18.05.2018 р. Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини № 178 від 27.09.2018 року, вирішено питання про проживання малолітнього [PERSON], [INFO] з одним із батьків покласти на думку суду. Згідно позовної заяви та клопотань по суті справи, сімейне життя в сторін не склалося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує на цьому. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, відтак шлюб між ними слід розірвати. \~ \~ \~ \~Зі змісту позовної заяви та пояснень позивачки вбачається, що малолітній син [PERSON], [INFO] проживає разом із своєю матірю. \~ \~ \~ \~ В силу вимог ст. 140 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.ч. 2, 3\~ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст.160, ст. 161 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення\~ст.\~160\~СК ( 2947-14 ), якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. \~ \~ \~ \~Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. \~ \~ \~ \~Крім цього, принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 20.11.1959 року, передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю. \~ \~ \~ \~При таких обставинах, беручи до уваги інтереси та потреби дитини, зумовлені її розвитком та станом здоров'я, суд приходить до висновку, що малолітнього сина сторін [PERSON], [INFO], слід залишити проживати з позивачкою. \~ \~ \~ \~В силу\~вимог ч.\~ч.\~1,\~6\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Враховуючи дану норму процесуального права, суд не приймає до уваги пояснення сторін в частині невизнання батьком дитини [PERSON], [INFO] відповідача [PERSON], так як суду не надано жодних належних\~та допустимих\~доказів того,\~що відповідач\~не є\~батьком дитини,\~а тому\~такі пояснення\~сторін ґрунтуються на припущеннях. Крім цього, зі змісту позовної заяви та зустрічної позовної заяви вбачається, що тягар матеріального утримання дітей, які проживають з кожним із батьків, лежить на сторонах порізно, останні відповідних коштів для цього добровільно один одному на утримання дітей не надають. Також відповідач не надає коштів на утримання позивачки до досягнення дитиною 3-х річного віку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст.181 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ч.\~ч.\~2,\~4\~ст.\~84\~СК України,\~дружина,\~ з\~ якою\~проживає дитина,\~ має\~право на\~утримання від\~чоловіка -\~батька дитини\~до досягнення\~дитиною трьох\~років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. \~ \~ \~ \~Відповідно ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищенаведене, виходячи з принципів розумності та справедливості, беручи до уваги обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби неповнолітніх дітей, зумовлені їх розвитком та станом здоров'я, враховуючи те, що сторони не дотримуються вимог даного закону, позивачка не утримує матеріально своїх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а відповідач не утримує матеріально свого сина [PERSON], [INFO], суд приходить до переконання, що позовні вимоги за первісним позовом та зустрічним позовом про стягнення аліментів є обґрунтованими. Крім цього, враховуючи те, що [PERSON], [INFO] проживає з позивачкою та фактично перебуває на її утриманні, остання не в змозі працевлаштуватися так як зайнята доглядом за дитиною, що не досягла 3-х річного віку, то суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною трьохрічного віку. З урахуванням\~наведеного,\~позов [PERSON]\~та зустрічний\~позов [PERSON]підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню у користь держави судовий збір у розмірі 2819, 20 грн. від якого позивач була звільнена при подачі позову. Крім цього, з відповідачки за зустрічним позовом підлягає стягненню у користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн. від якого позивач за зустрічним позовом був звільнений при подачі позову.

Outcome: approved