Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

21.08.2018 [PERSON] представник заявника [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: смерті особи в певний час та встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначає, що 19 лютого 2006 року в с. Верхня Сагарівка Буринського району Сумської області помер її брат [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ ''Маяк'' розміром 3,59 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0155755, зареєстрованого за № 316. Спадкоємцем за законом є заявник [PERSON] Інших спадкоємців у нього не має. Вона здійснила обряд поховання брата проте, в установленому законом порядку не отримала лікарського свідоцтва про смерть та не провела реєстрацію факту смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Зокрема стверджує, що на момент смерті постійно проживала разом з братом за адресою: вул. Заводська, буд. 6 с. Верхня Сагарівка Буринського району Сумської області, проте в установленому законом порядку зареєстрована не була. З метою реалізації свого права на спадщину за законом заявник звернулася до приватного нотаріуса Буринського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON], проте нотаріусом встановлено обставини, які перешкоджають у видачі Свідоцтва про право на спадщину, а саме: відсутність документального підтвердження факту смерті [PERSON]І, відсутність відмітки в паспорті про реєстрацію на момент смерті разом з спадкодавцем. У зв'язку з чим, змушена звернутися до суду з вказаною заявою і просить суд встановити факт смерті [PERSON], померлого 19 лютого 2006 в с. Верхня Сагарівка Буринського району Сумської області; встановити факт, що заявник на час відкриття спадщини 19.02.2006 постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: вул. Заводська, буд. 6 с. Верхня Сагарівка Буринського району Сумської області. В судовому засіданні, у режимі відеоконференції представник заявника адвокат [PERSON] заяву підтримав, суду пояснив, що 19 лютого 2006 помер брат його довірителя [PERSON] Тіло на розтин не возили і лікарське свідоцтво про смерть не видавалось, що унеможливлює зареєструвати його смерть. Після смерті брата відкрилася спадщина, яку заявник не може прийняти через відсутність свідоцтва про смерть та підтвердження факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті. Просить заяву задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Буринська міська рада Буринського району Сумської області в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.\~ Свідок [PERSON] в судовому засіданні, у режимі відеоконференції пояснив, що проживає в с. Верхня Сагарівка по сусідству з ним проживав брат заявника [PERSON] Вказує, що часто бачив, як останній вживав спиртні напої. Підтвердив факт його смерті, а також те, що заявник, яка доводиться померлому рідною сестрою, проживала разом із [PERSON] близько двох років до його смерті та здійснила його поховання. Свідок [PERSON] також у режимі відеоконференції, вказав, що він був сусідом [PERSON], останнього охарактеризував як особу, що була схильною до зловживання алкоголем та підтвердив факт його смерті в лютому 2006 року. Зазначив, що рідна сестра мерлого [PERSON], проживала разом із [PERSON], не менше двох років до його смерті та здійснила його поховання. Суд, вислухавши представника заявника та свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено наступні обставини. Щодо встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії ІІ-УР № 822947, копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00020028299 встановлено, що заявник [PERSON] (дівоче прізвиче [PERSON]) С.І. та [PERSON] є рідними братом і сестрою. Відповідно їхніми батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.15-16). Із довідки Буринської міської ради Успенського старостинського округу Буринського району Сумської області № 85 від 26.07.2018 судом встановлено, що заявник дійсно здійснила обряд поховання свого брата [PERSON], який помер 19 лютого 2006. Місцем поховання [PERSON] є центральний цвинтар с. Верхня Сагарівка Буринського району Сумської області. Свідоцтво про смерть після смерті [PERSON] сільською радою не видавалось із-за відсутності лікарського свідоцтва про смерть (а.с.6). Із копії листа слідчого прокуратури Буринського району Сумської області вбачається, що за фактом смерті [PERSON] прокуратурою була проведена відповідна перевірка за результатами якої в порушенні кримінальної справи було відмовлено на підставі п. 1 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року) (за відсутністю події злочину) (а.с.12). Також, із наданих суду світлин вбачається, що [PERSON] помер (роки життя 06.10.1963-19.02.2006) (а.с.10-11). Відповідно до п.1 ч.1, ч.4, ч.6 ст. 17 Закону України ''Про державну реєстрацію актів цивільного стану'' від 1 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. З копії листа Буринського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області № 711/1357/15.2-68 від 10.08.2018 вбачається, що заявник зверталася до відділу з приводу отримання свідоцтва про смерть [PERSON], разом з цим їй було відмовлено, оскільки заявником не надано належних документів визначених законом (а.с.9). Відповідно до ст. 315 ч.1 п.8 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно із п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року ''Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення'', суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до глави 5 розд. ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року за № 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 року за № 3307/5), підставою для державної реєстрації смерті є, зокрема лікарське свідоцтво про смерть форми № 106/о; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Враховуючи викладене, а також те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті, зокрема медичне свідоцтво про смерть, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви щодо встановлення факту смерті 19.02.2006 [PERSON], оскільки вказаний факт знайшов підтвердження під час судового розгляду. Щодо встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім обставин, що свідчать про смерть [PERSON], згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 53438794 від 25.09.2018 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 19.02.2006 не заводилась. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 53438785 від 25.09.2018 вбачається, що відомості про складення [PERSON] заповітів в Спадковому реєстрі відсутні. Згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0155755 вбачається, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу ''Маяк'' розміром 3,59 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 14). Згідно довідки Буринської міської ради Успенського старостинського округу Буринського району Сумської області № 86 від 26.07.2018 вбачається, що [PERSON], який помер 19.02.2006 на день смерті був зареєстрований сам за адресою: вул. Заводська, буд. 6 с. Верхня Сагарівка Буринський район Сумська область. Але фактично без реєстрації постійного місця проживання разом з ним проживала його сестра [PERSON], [INFO] (тобто заявник) в період з лютого 2004 і по день його смерті. Заповіт від імені [PERSON] сільською радою не посвідчувався (а.с.7). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Буринського районного нотаріального округу [PERSON] від 08.08.2018 встановлено, що на звернення [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та заведення спадкової справи, їй було відмовлено ( а.с. 13). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.1262 ЦК України визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і збоку матері. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, статею1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових прав, що повязані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею Свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом другої черги. Відповідно до ч.1 ст.1221ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз'яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судовому засіданні з пояснень представника заявника, свідків, письмових доказів встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини, 19 лютого 2006 року, постійно проживала з [PERSON] за місцем проживання спадкодавця в с. Верхня Сагарівка вул. Заводська, буд. 6 Буринського району Дніпропетровської області, однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини на які посилається заявник, дані докази повністю узгоджуються з поясненнями свідків і є такими, що дозволяють встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини 19.02.2006. Одночасно суд приймає до уваги, що заявник позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку фактів смерті особи у певний час та постійного проживання зі спадкодавцем. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved