Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що йому на праві приватної власності, належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на підставі спадкового договору від 08.12.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Дідік Є.Г. Раніше вище вказаний будинок належав бабусі позивача - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого реєстраційною службою Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області 22.10.2014 року. 28.06.2017 року бабуся позивача померла, на день смерті вона мешкала в будинку сама, а на даний момент у домоволодінні інколи проживає лише позивач. Відповідач [PERSON] з 1997 року та по теперішній час в даному будинку не проживає, його особистих речей в будинку не має. Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, до канцелярії суду від нього надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 24). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом відправлення судової повістки, про причини неявки суд не сповістив, заяву про розгляд справи без його участі суду не надав. Суд відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез'явившихся учасників за наявними доказами справи. За згоди позивача суд ухвалює по справі заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності, належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на підставі спадкового договору від 08.12.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Дідік Є.Г., реєстраційний № 2-1922 (а.с. 11-12). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 2006 від 15.09.2017 року, відповідач [PERSON] дійсно зареєстрований в будинку за адресою: [ADDRESS], але не проживає за місцем реєстрації з 1997 року по теперішній час (а.с. 6), також факт не проживання [PERSON] у вказаному будинку підтверджується актом складеним депутатом Введенської селищної ради [PERSON] за підписами сусідів, від 14.09.2015 року (а.с.7). Відповідач, [PERSON], зареєстрований у вказаному житловому будинку, але більше 20 років у будинку не проживає, його речей у даному житловому будинку немає; однак на відповідача продовжують нараховуватися комунальні платежі, які Позивач вимушений сплачувати самостійно, участі в поліпшенні стану житлового будинку за весь час реєстрації відповідача за вказаною адресою останній не брав, Позивач самостійно утримує відповідний житловий будинок в належному стані, здійснює його поточний ремонт. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, отже ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Той факт, що за адресою будинку, який належить Позивачу, зареєстрована особа, яка фактично за цією адресою не проживає, створює негативні наслідки майнового характеру для позивача, оскільки розмір оплати за комунальні послуги нараховується із розрахунку до кількості осіб, що зареєстровані за певною адресою, і через це позивач повинен сплачувати за більшу кількість послуг, ніж за ту, якою користується фактично. Таким чином, зазначений вище факт безпосередньо впливає на виникнення у позивача певних додаткових (економічно необґрунтованих) майнових обов'язків. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, і втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Таким чином, оскільки відповідачі фактично в житловому будинку Позивача не проживають, не здійснюють оплату за користування житловим приміщенням і за комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житлового будинку та, враховуючи те, що у Позивача з відповідачем не було ніяких письмових домовленостей стосовно проживання у вищевказаному житловому будинку, відповідач вважається таким, що втратив право користування житловим будинком. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органів реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» необхідно отримати рішення суду про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням. Відповідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016р. №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. На підставі викладеного,

Outcome: approved