Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, шляхом направлення 11.06.2019 позовної заяви поштою, яка надійшла до суду 19.06.2019. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] народився племінник позивача [PERSON] , в свідоцтві про народження якого, батьком дитини зазначено [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Через незначний час батьки дитини припинили відносини та стали проживати окремо, дитина залишилася проживати разом з матір`ю. Коли дитині виповнилося 8 місяців, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем батьківських обов`язків по відношенню до сина, батько дитини [PERSON] забрав дитину до себе в с. Пушкове Голованівського району Кіровоградської області, і з того часу дитина постійно проживала разом з батьком, перебуваючи на його утриманні, який займався вихованням сина та здійснював за ним належний догляд. 09.11.2018 розпорядженням Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області №303-р було визначено місце проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON] . Представник позивача зазначає, що [INFO] батько дитини [PERSON] помер, у зв`язку з чим, позивач забрала племінника у свою сім`ю в смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області, де дитина фактично проживає з кінця квітня 2019 року. Позивач утримує дитину, займається її вихованням та забезпечує її усім необхідним для нормального життя. Мати дитини [PERSON] фактично із самого народження дитини самоусунулась від виконання своїх обов`язків по відношенню до дитини та нехтує ними. Відповідач не бере жодної участі у вирішенні важливих питань, пов`язаних з вихованням та утриманням дитини, жодним чином не піклується про стан здоров`я сина, не забезпечує йому належні умови для здорового зростання і духовного та фізичного розвитку, не намагається забезпечити належного медичного обслуговування, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, взагалі не спілкується з дитиною. Представник позивача вказує, що дитина взагалі не бачить своєї біологічної матері, яка жодного разу не відвідала сина коли він проживав разом з батьком та з позивачем. Відповідач жодного разу не відвідала сина у дошкільному закладі, не спілкувалася з вихователями закладу та не відвідує батьківські збори. Відповідач не надає кошти на утримання сина, не приймає участі в його утриманні шляхом придбання речей, книжок, тощо та маючи належні умови для проживання дитини, не забажала забрати сина до себе після смерті [PERSON] , повністю переклавши вирішення подальшої долі дитини на позивача, та зазначила, що не має наміру виховувати свого сина, оскільки в неї зараз нова сім`я. Представник позивача вважає, що відповідач ніяким чином не піклується про сина та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому має бути позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] . У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 150, 155, 157, 164-166 Сімейного кодексу України (далі - СК України), представник позивача просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] ; судові витрати зі сплати судового збору покласти на відповідача. Ухвалою суду від 24.06.2019 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання та зобов`язано Службу у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] , матері дитини [PERSON] та [PERSON] , яка бажає проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, на виконання якої 10.09.2019 надано висновок органу опіки та піклування. 15 жовтня 2019 року постановлено ухвалу суду про надання строку для усунення недоліків позовної заяви, які 23 жовтня 2019 року представником позивача було усунуто. В підготовчому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в позові та суду пояснив, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до малолітнього [PERSON] , оскільки дитина проживає у позивача, батько дитини помер, тому позивач вимушена була забрати дитину до себе. Відповідач не бере участі у догляді за дитиною, кошти на її утримання не надає, а тому вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, позовні вимоги просить задовольнити. В підготовчому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в позові та просить позбавити відповідача батьківських прав. Представник відповідача в підготовчому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та суду пояснила, що дійсно дитина проживала з батьком та після смерті останнього дитина проживає з позивачем, тому для дитини буде краще проживати з позивачем, оскільки вона звикла до умов створених позивачем. Відповідач в підготовчому засіданні позов визнала повністю, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно дитини [PERSON] . Представник органу опіки та піклування Карабенюк Т.Л. в підготовчому засіданні пояснила, що на засіданні органу опіки та піклування визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] оскільки намірів відповідача повернути дитину не було і доказів надано не було. Вважає що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частин 3, 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Нормами частин 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 03.03.2017 Голованівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батьком - [PERSON] (а.с. 12). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02.05.2019 виконавчим комітетом Пушківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, батько [PERSON] - [PERSON] [INFO] помер (а.с. 13). Як вбачається з акту обстеження умов проживання сім`ї відповідача, складеного 06.06.2019 сільським головою Липовеньківської сільської ради [PERSON]., фельдшером [PERSON] та секретарем сільської ради [PERSON]. , відповідач проживає без реєстрації по [ADDRESS] разом з співмешканцем [PERSON] , дочкою [PERSON] , [INFO] , сином [PERSON] , [INFO] , сином [PERSON] , [INFO] та дочкою [PERSON] , [INFO] . Умови проживання сім`ї добрі, фактів насильства та грубого поводження з дітьми не виявлено, кімнати в будинку забезпеченні продуктами харчування, меблями та побутовою технікою (а.с. 14). Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї позивача, складеного 06.06.2019 комісією в складі селищного голови Побузької селищної ради [PERSON]., депутата селищної ради [PERSON] та сусідів [PERSON] , [PERSON] , сім`я позивача зареєстрована та проживає в [ADDRESS] ; у власній трикімнатній квартирі разом з нею проживають: чоловік [PERSON] , 1980 року народження, син [PERSON] , 2004 року народження, дочка [PERSON] , 2007 року народження, син [PERSON] , 2009 року народження, син [PERSON] , 2012 року народження та племінник [PERSON] , 2017 року народження. Для виховання та розвитку дитини створено всі необхідні умови, квартира опалюється газом, спальне місце у кожної дитини окреме, є місце для гри. Мати [PERSON] сина не відвідує, не цікавиться його станом (а.с. 15). Випискою із медичної амбулаторної карти [PERSON] від 06.06.2019 та довідкою від 05.06.2019, виданих Побузькою лікарською амбулаторією КНП «Голованівський центр первинної медико-санітарної допомоги» встановлено, що з 16.05.2017 по 26.05.2017, з 27.12.2018 по 31.12.2018 та з 06.04.2019 по 12.04.2019 [PERSON] , 2017 року народження, знаходився в лікарні на лікування, з дитиною [PERSON] знаходилась бабуся [PERSON] , за період перебування дитини в лікарні мати дитину не відвідувала (а.с. 16-17). Згідно копії розпорядження Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області №303-р від 09.11.2018, місце проживання малолітнього [PERSON] було визначено за місцем проживання батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). Згідно довідки №77 від 05.06.2019 та довідки характеристики від 05.06.2019, виданих Пушківською філією Побузького ліцею Голованівської районної ради, [PERSON] , 2017 року народження є вихованцем дошкільної різновікової групи з 18.03.2019, мати [PERSON] не проживає та не цікавиться вихованням дитини. Дитина проживає з бабусею [PERSON] Хлопчик здоровий, фізичний розвиток відповідає віку, веде себе спокійно, стримано, слухає пояснення вихователя, активний, швидко реагує на навколишні події, допитливий (а.с. 20-21). Як вбачається з довідки №3668/13.5/24, виданої 05.06.2019 Голованівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, станом на 05.06.20119 відсутні виконавчі документи про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] (а.с. 22). Відповідно до наданого суду висновку органу опіки і піклування Голованівської райдержадміністрації Кіровоградської області від 02.09.2019 №01-32/51/1, доцільно в інтересах дитини позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [INFO] , оскільки мати дитини не відвідує сина, тобто самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по відношенню до нього (а.с. 55-56). Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства» дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Згідно статей 9, 18 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990, ратифікованої Україною 27.09.1991 (набрала чинність для України 27.09.1991) держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Згідно положення п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] з березня 2018 року і по день розгляду справи (більше 1-го року і 6-ти місяців) не виявляла щодо дитини [PERSON] батьківського піклування, оскільки не провідувала дитину, не цікавилась його життям та здоров`ям, не відвідує дошкільний заклад в якому навчається син і таких дій вчиняти не намагалась. Враховуючи встановлені обставини, викладені в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні, враховуючи те, що відповідач протягом тривалого часу не здійснювала жодних дій, які б могли свідчити про виявлення батьківського піклування до дитини; після звернення позивача з позовом до суду, відповідач так і не проявила уваги до дитини, не вчиняє будь-яких дій щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її виховання, тобто продовжує ухилятись від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, відзив на позов та заперечення до суду не подала, і навпаки - визнала позов про позбавлення її батьківських прав, а тому підстави для відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відсутні. Встановивши наявність умисних дій [PERSON] щодо невиконання батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність захисту інтересів дитини. Мотиви для позбавлення батьківських прав є доречними і достатніми, саме рішення суду про позбавлення батьківських прав здатне забезпечити належний захист дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Судом встановлено, що дитина, по відношенню до якої відповідач позбавляється батьківських прав, проживає з позивачем, а тому відповідач зобов`язана утримувати дитину до досягнення повноліття та сплачувати аліменти. З урахуванням вимог ч. 3 ст. 166 СК України, за відсутності відмови позивача щодо отримання аліментів від відповідача, суд стягує з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною людиною, має на утриманні ще чотирьох неповнолітніх дітей. А тому, суд дійшов висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Як вбачається з наданої квитанції за №0.0.1376390622.1 від 10.06.2019 (а.с. 1), позивач за подання даного позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., а тому, у зв`язку з визнанням відповідачем позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 384 грн. 20 коп. судового збору, а інша частина судового збору в тому ж самому розмірі, у зв`язку з задоволенням позову, покладається на відповідача. Підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні у зв`язку з відсутністю таких заходів. На підставі викладеного та

Outcome: approved