Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

19 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської», в якому ставить питання про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем з 29.10.2012 року де працював на посаді гірничого майстра. 15.09.2014 року його було звільнено за скороченням штатів. Проте, відповідач не провів з позивачем розрахунок всіх належних виплат при звільненні. У зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, суд приходить до наступного висновку. Щодо вимог позивача по стягненню заборгованості із заробітної плати та стягненню середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає наступне. У відповідності до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з ОП «шахта імені «Святої Матрони Московської» з 29.10.2012 року, де працював в якості учня гірничого робітника підземного з повним робочим днем на підземній роботі, гірничого робітника підземного 2 розряду з повним робочим днем на підземній роботі та на посаді гірничого майстра (а.с.4). 15.09.2014 року [PERSON] було звільнено з підприємства на підставі ст. 40 КЗпП України наказ № 940-к від 15.09.2014 року, за скороченням штатів (а.с.4). У відповідності до матеріалів справи, заборгованість із заробітної плати складає за червень 2014 року 1344,94 грн., за липень 2014 року 954,36 грн., за серпень 2014 року 1305,73 грн. за вересень 2014 року 3866,31 грн. тобто загальна сума заборгованості становить 7471,34 грн., що підтверджено результатами перевірки посадовими особами Головного управління Держпраці у Донецькій області за додержанням законодавства про працю керівництвом ТДВ «ОП «шахта Святої Матрони Московської» (а.с.7). Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У відповідності до п.32 Постанови пленуму ВСУ від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівників середнього заробітку у зв'язку з затримкою розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100 (із подальшими змінами та доповненнями). Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Так, згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100) нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. За таких обставин, для розрахунку середньоденної заробітної плати були взяті останні повні два місяці роботи, що передували звільненню, тобто червень та липень 2014 року. У відповідності до виробничого календаря на 2014 рік, кількість робочих днів при п'ятиденному робочому тижні у червні 2014 року становить 19 днів, у липні 7 днів. Тобто, розрахунок має наступний вигляд: (2963,58+935,39)/(19+7)=149,96 грн. Позивач просив провести розрахунок середнього заробітку за час затримки виплати працівника з розрахунку 100 грн. середньоденної заробітної плати. Суд не може вийти за рамки позовних вимог, тому вираховуючи середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні суд виходив з розрахунку 100 грн. середньоденної заробітної плати помноженої на кількість робочих днів. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. При розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, судом взятий період з 15.09.2014 року по 28.11.2016 року включно, який становить робочих днів при п'ятиденному робочому тижні (2014 рік - вересень - 11, жовтень - 23, листопад -18, грудень - 23, 2015 рік - січень -19, лютий - 21, березень - 21, квітень - 21, травень - 18, червень - 20, липень - 23, серпень - 20, вересень - 22, жовтень - 22, листопад - 21, грудень - 23, за 2016 рік - січень - 19, лютий - 21, березень - 22, квітень - 21, травень - 19, червень - 20, липень - 21, серпень - 22, вересень - 22, жовтень - 20, листопад - 20), а отже середній заробіток складає 55300,00 грн. з розрахунку 100,00 грн. помножити на 553 робочі дні. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги доведеними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Оскільки ціна позову становить 62771,34 грн. (7471,34 грн.+55300 грн.), то у відповідності до Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто судовий збір становить 627,71 грн.

Outcome: approved