Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

[PERSON] 13.03.2015 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про аліментів на утримання [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі - 1500 гривень щомісячно, починаючи із дня пред?явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. З позовної заяви вбачається, що рішенням Кілійського районного суду від 02.04.2003 року шлюб між ними розірвано. За час подружнього життя народився [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач припинив надання матеріальної допомоги, фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків. Відповідач працює неофіційно та отримує нерегулярний та мінливий дохід, який повністю витрачає на свої потреби. Позивач, у судове засідання не з'явилась, подала до канцелярії суду уточнення до позовної заяви, відповідно до якої просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій формі розміром 500 гривень щомісячно, також просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, але до канцелярії суду надійшла його заява про визнання уточнених позовних вимог позивача в повному обсязі, просить їх задовольнити, а також розглянути справу за його відсутності. На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Так, судом достовірно встановлено, що 02.04.2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що зроблено запис №48. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів громадського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області 02.04.2003 року. [INFO] у шлюбі народився [PERSON], актовий запис №02, батькам якого вказані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Приморською сільською радою Кілійського району Одеської області. Розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого діючим Законом України " Про державний бюджет". Як зазначено в частині 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 184 Сімейного Кодексу України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню у повному обсязі. Згідно зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved