Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

15 грудня 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з нього на її користь на підставі рішення Саратського районного суду Одеської області від 22 грудня 2011 року на утримання дитини [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що її майновий стан змінився, вона витрачає більше коштів на утримання дитини. Позивачка, належним чином повідомлена про розгляд справи, до суду не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Повідомив, що йому зрозумілі наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст. 206 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Частини 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначають, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. За змістом частин 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини. Згідно положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області, позивачка та відповідач є батьками дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Дитина знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області від 06 грудня 2017 року за № 2723 (а.с. 8). Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 22 грудня 2011 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO] народження, в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 листопада 2011 року і до повноліття дитини, тобто до [INFO] року (а.с.6). Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідач працює охоронцем Філії-Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» та щомісячно отримує заробітну плату (а.с. 21), інших дітей та непрацездатних осіб на його утриманні немає. Ч. 2 ст.182 СК України встановлює, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року складає 1860 гривень. Таким чином, розмір аліментів на дитину сторін, якій час розгляду справи виповнилось 6 років аліменти не можуть бути меншими ніж 930 гривень (1860 грн. : 100 х 50). З урахуванням сімейного та матеріального становища сторін, а також приписів ч.2 ст.182 СК України та визнання позову відповідачем, суд визначає аліменти на утримання дитини у розмірі по 1/4 частці від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. У зв'язку з чим, на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 640 гривень. Відповідно до ст.137 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути документально підтверджені витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 500 гривень (а.с. 9, 10).

Outcome: approved