Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

18 липня 2018 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свою заяву тим, що 17 липня 2009 року вони з відповідачем зареєструвала шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [INFO]. Однією сім'єю подружжя проживали до вересня 2017 року, з того часу їх сім'я розпалась, причиною чого стало те, що відповідач не бажає жити однією сім'єю, веде аморальний та вільний спосіб життя. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливо, суперечить її інтересам та інтересам дитини. Тому позивач і звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який просить задовольнити, залишити їй після розірвання шлюбу прізвище - [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала заяву, якою просила справу заслухати без її участі, позов задовольнити та шлюб розірвати. Проти ухвалення заочного рішення вона не заперечує. Відповідач [PERSON] також в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованими листами із повідомленнями за місцем його проживання та реєстрації. В телефонному режимі відповідач повідомив, що листи з суда отримував, але відповіді на них не надавав, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить копію рішення направити йому за адресою реєстрації. За таких обставин, судом у судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів на підставі статтей 280, 281 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 30 липня 2018 року було відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та справу призначено в підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 03 жовтня 2018 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції Сумської області, серії [NUMBER], актовий запис № 53, сторони [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2009 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до довідки, виданої 17 липня 2018 року КП "Житловик Білопілля" [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] та має наступний склад сім'ї: [PERSON] та її син [PERSON] (а.с.6). Довідкою з Білопільської міської ради Сумської області від 18 липня 2018 року підтверджено, що [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Шлюбні відносини між сторонами припинені у вересні 2017 року у зв'язку з тим, що відповідач веде аморальний та вільний спосіб життя, не бажає проживати однією сім'єю з позивачем. Із вказаних підстав суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом було встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, про що вони повідомили суду, шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі жінки та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. На підставі заяви позивача після розірвання шлюбу необхідно залишити їй прізвище, отримане при одруженні, - [PERSON]. Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тож стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, які складаються з документально підтвердженої суми судового збору 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved