Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

26 травня 2016 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] «Про позбавлення батьківських прав», на обґрунтування якого зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на цей час розірвано, від якого мають неповнолітню дитину - доньку - [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, життям дитини не цікавиться, аліменти не сплачує. Зараз дитина батька не пам'ятає та не знає хто він такий. Просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, зареєстровану під вхідним № 2809/17-вх від 17.10.2017 року, з проханням справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON]у судове засідання також не з'явився, про місце та час розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак надав заяву, посвідчену 17.05.2016 року держаним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвською Т. М. та зареєстрованої в реєстрі за № 441 (бланк серії НВС № 026790), в якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та справу просить розглянути за його відсутності. Відповідно до частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін по справі свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання особами, які беруть участь у справі, особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, на які позивач посилалась як на підставу своїх вимог та відповідач при їх визнанні, перевіривши їх доказами, що досліджені у судовому засіданні й відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а саме: дослідивши матеріали справи, що містять письмові докази, - суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Згідно рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 06.10.2014 року, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 01.10.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького РУЮ Харківської області, актовий запис № 112, розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивача змінено на дошлюбне «[PERSON]» (а. с. 9). Відповідно до свідоцтва про народження (серії [NUMBER]), виданого 27.06.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, [PERSON] народилась [INFO], про що 27.06.2012 року складено відповідний актовий запис № 81, та її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10). Згідно акту, складеного 23.02.2015 року головою Нововодолазької селищної ради Єсіним О. С. та депутатом цієї селищної ради Огульчанським В. А. в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], підтверджений факт проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом зі своєю матір'ю [PERSON], [INFO], за адресом: [ADDRESS]. Відповідно до розрахунку заборгованості по стягненню аліментів по примусовому виконанню виконавчого листа № 631/1429/14-ц, виданого 17.10.2014 року Нововодолазьким районним судом Харківської області, який складено 15.07.2015 року державним виконавцем ВДВС Новодолазького РУЮ Харківської області Білоус О. А. та в цей же день затверджено начальником відділу Пікаловим О. В., у період з 09.09.2014 року по 30.06.2015 року загальна заборгованість [PERSON] по аліментам складає грошову суму у розмірі 5829,74 гривень. Відповідно до розрахунку заборгованості по стягненню аліментів по примусовому виконанню виконавчого листа № 631/1429/14-ц, виданого 17.10.2014 року Нововодолазьким районним судом Харківської області, який складено 14.12.2015 року державним виконавцем ВДВС Новодолазького РУЮ Харківської області Бондаренко Ю. О. та в цей же день затверджено начальником відділу Пікаловим О. В., у період з 01.07.2015 року по 14.12.2015 року загальна заборгованість [PERSON] по аліментам складає грошову суму у розмірі 2777,52 гривень. Згідно Витягу з кримінального провадження № 12015220390000801, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2015 року слідчим слідчого відділення Нововодолазького відділення поліції Харківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області Ткаченко Д. Ю., вбачається, що за заявою потерпілої [PERSON], що надійшла 15.12.2015 року, зареєстроване кримінальне провадження, із правовою кваліфікацією, передбаченою частиною 1 статті 164 Кримінального кодексу України, щодо несплати [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO]. З Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], складеного 19.04.2016 року районною державною адміністрацією як органом опіки та піклування та підписаного першим заступником голови Руднєвим О. О., вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини прийняла рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а. с. 11). Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Сімейного кодексу України № 2947-ІІІ від 10.01.2002 року (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до положень частини 1 статті 121 Сімейного кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Серед батьківських обов'язків чинне законодавство України відокремлює обов'язки з виховання дитини, піклування про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, а також поважати дитину (частини 1 - 4 статті 150 Сімейного кодексу України). Частиною 5 цієї ж статті визначено, що передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. З огляду на положення частини 3 статті 155 Сімейного кодексу України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. У свою чергу, положення частини 4 зазначеної статті передбачають, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Положення пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України обумовлюють, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Тотожне за своїм юридичним змістом роз'яснення міститься також у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав". При цьому, вирішуючи спірні правовідносини, суд приймає до уваги приписи частини 1 статті 165 Сімейного кодексу України з огляду на які особа, в сім'ї якої проживає дитина, є належною особою на звернення з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. Правові наслідки позбавлення батьківських прав визначені положеннями статті 166 Сімейного кодексу України, а саме: особа, яка позбавляється батьківських прав, втрачає всі права, засновані на спорідненні з дитиною, - окрім обов'язку щодо утримання дитини (частина 2 статті 166 Сімейного кодексу України). Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений наданими письмовими доказами той факт, що відповідач [PERSON]дійсно на теперішній час добровільно відмовляється від виховання та матеріального забезпечення своєї малолітньої дитини - доньки - [PERSON], не бажає приділяти їй батьківську турботу і увагу, долею дитини та її станом здоров'я не цікавиться, що з огляду на наведені вище норми права є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Отже, з огляду на наведені норми закону, проаналізувавши всі наявні і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та можливість задоволення її позову шляхом позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Ухвалюючи рішення та вирішуючи згідно підпункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами по справі судових витрат, суд враховує, що позивач, звертаючись до суду із цим позовом, не вимагає компенсації (відшкодування) понесених нею і документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved