Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Лозівської міської об`єднаної територіальної громади про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на землю. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з 2000 року постійно проживав з [PERSON] , яка була співмешканкою його дідуся, до дня її смерті, тобто до [INFO] . Зазначив, що він вважав [PERSON] своєю бабусею, а вона його своїм онуком. Коли його дідусь покинув [PERSON] та пішов до іншої сім`ї, він залишився у [PERSON] , яка його виховувала, одягала, вчила і т.д., він теж турбувався про бабусю: вони вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, вони постійно проживали разом, разом відпочивали і всі в селі вважали їх однією сім`єю. Після смерті [PERSON] він так і залишився проживати в квартирі, де вони мешкали, де проживає до цього часу. Таким чином він прийняв спадщину як спадкоємець четвертої черги. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 6,1263 га, розташованої на території Чернігівської сільської ради Лозівського району Харківської області, та у зв`язку із втратою оригіналу державного акта на право приватної власності на землю він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Інших спадкоємців у померлої [PERSON] немає. Заповіт щодо розпорядження майном, в тому числі і земельною ділянкою вона не складала. Ще за життя, а саме в січні 2010 року, [PERSON] передала йому оригінал Державного акту на землю та повідомила, що він може користуватись цією землею. З того часу він розпочав фактично користуватися земельною ділянкою. Його вимога щодо визнання права власності на земельну ділянку за законом не порушує нічиїх прав та обов`язків і не суперечить вимогам діючого законодавства, Конституції України. Вважає, що він є добросовісним набувачем, оскільки вже протягом більш ніж 10 років відкрито та безперервно володіє земельною ділянкою. Враховуючи викладене, просив встановити факт його проживання однією сім`єю з [PERSON] з 2000 року по день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; визнати за ним право власності за законом на земельну ділянку розміром 6.1263 га на території Чернігівської сільської ради Лозівського району Харківської області відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого па підставі рішення Лозівської районної державної адміністрації від 01 квітня 2003 року за № 86 на ім`я [PERSON] . В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити, та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові. Позивач зазначив, що ще змалечку він проживав разом з [PERSON] , та лише в 2000 році його місце проживання було офіційно зареєстроване за однією адресою з [PERSON] . Зазначив, що він займався організацією поховання [PERSON] , яку за життя вважав своєю бабусею, а вона вважала його своїм онуком. [PERSON] не залишила заповіту, оскільки не замислювалася про смерть та не збиралася помирати. Представник позивача зазначила, що наразі [PERSON] проживає в квартирі, де вони проживали разом з [PERSON] та сплачує відповідні комунальні платежі. В судовому засіданні свідки [PERSON] (сусідка), [PERSON] (позивач-племінник її чоловіка, мешкають в одному населеному пункті з позивачем) та [PERSON] (позивач -племінник його покійної дружини) пояснили, що [PERSON] і [PERSON] мешкали однією сім`єю більше 20 років, хлопчик мешкав разом бабусею ще змалечку. Коли рідний дід позивача пішов від [PERSON] в іншу сім`ю, [PERSON] було близько 8 років, [PERSON] наполягала, щоб хлопчик(позивач) залишився мешкати з нею, оскільки у неї своїх дітей не було. З того часу хлопчик весь час постійно мешкав разом з [PERSON] Вона була дуже хорошою та доброю людиною, піклувалася та турбувалася про онука, годувала та одягала його, називала його рідним синочком, коли той був маленьким- виховувала його, та коли [PERSON] підріс, він піклувався про бабусю та добре ставився до неї, обробляв город. Весь час до самої смерті [PERSON] вона постійно мешкала з позивачем вдвох. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив вирішити справу на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача, його представника та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Згідно копії державного акту про право приватної власності на землю серія [NUMBER] та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, [PERSON] належить земельна ділянка площею 6.1263 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Чернігівської сільської ради Лозівського району Харківської області; кадастровий № [NUMBER] (а.с. 10, 12-14). Нормативна грошова оцінка 1 га ріллі по Харківській області станом на 01.01.2019р. становить 32237,00 грн., що підтверджено довідкою міськрайонного управління у Лозівському районі та м. Лозовій ГУ Держгеокадастру в Харківській області від 01.02.2019р. вих. № 27-20-0.23,041-23/124-19(а.с. 11). Частинами 2 та 4 ст. 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Вимогами статтей 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Стаття 1258 ЦК України визначає черговість спадкування за законом, коли спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У четверту чергу право на спадкування за законом, згідно вимог статті 1264 ЦК України, мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно роз`яснень, що містяться у п.21 Постанови від 30 травня 2008 року №7 Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику у справах про спадкування ", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини ( четверта черга спадкоємців за законом ), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка ( чоловік ), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. За інформацією Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області від 03.06.2019 р. вих. № 957/0116-спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] не заводилась(а.с. 27). З копії паспорта позивача вбачається, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 14.12.2005р.(а.с.7). За вказаною адресою позивач сплачує комунальні послуги, що підтверджено квитанціями №№105766, 105126 та 328594, доданими до матеріалів справи. З довідок Чернігівського старостинського округу Лозівської міської ради Харківської області від 24.04.2019р. вих. №№ 158,159 вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] -з 2000 року разом з [PERSON] , яка померла [INFO] та вели спільне господарство; [PERSON] дійсно витратив кошти на поховання [PERSON] (а.с. 15-16). Вказана обставина підтверджена також поясненнями свідків, наданих в судовому засіданні. Таким чином, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, на які посилається позивач, та доведено факт спільного проживання [PERSON] з померлою [PERSON] , їх спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків, що є характерними ознаками сім`ї, та, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, то вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved