Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

19.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району, державний реєстратор юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції Дніпропетровської області та [PERSON] державна нотаріальна контора, треті особи: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про визнання права власності на фермерське господарство в порядку спадкування за законом . Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.03.2007 р. помер його батько [PERSON], який за життя був головою селянського (фермерського) господарства «СОФОРА», розташоване в с.Боровківка Верхньодніпровського району. Після його смерті відкрилась спадщина, до якої входить фермерське господарство. Він, як єдиний спадкоємець першої черги не має змоги переоформити фермерське господарство на себе, через фактичну відсутність майна фермерського господарства нотаріус відмовився видати йому свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину є перешкодою у здійсненні державної реєстрації з метою внесення змін до установчих документів, які повязані зі зміною засновника на підставі смерті фізичної особи. Він звертався до державного реєстратора для внесення змін до державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, після чого 05.11.2014р. отримав Повідомлення про залишення документів без розгляду, так як він є тією особою, яка не має на це повноважень. Фермерське господарство дійсно не мало і не має будь-якого майна, ні будівель, ні споруд, ні транспортних засобів, лише відведену для користування землю, тому його не можна вважати цілісним майновим комплексом. Господарство пройшло державну реєстрацію як субєкт підприємницької діяльності, про що видано Свідоцтво від 26.09.1997р., але воно не має державної реєстрації як обєкт цивільно-правових відносин та не має правовстановлюючого документа. Після смерті батька, фермерським господарством фактично керує він, вчасно сплачує усі податки, дотримується сівозмін, так як господарству Розпорядженням [PERSON] районної адміністрації № 353/1-р від 15.05.1997р. відведено земельну ділянку площею 10.000га на території Боровківської сільської ради, на вказану землю спадкодавцем оформлено державний акт на право постійного користування землею, серії ДП ВД 000123 від 28.07.1997р., на підставі чого просить визнати за ним право власності на фермерське господарство «СОФОРА» код юридичної особи 25003809, розташоване за адресою: вул. Центральна, 69, с.Боровківка Верхньодніпровського району, в порядку спадкування за законом. Заявою від 12.05.2015р. позивач змінив позовні вимоги та просив визнати за ним права засновника (члена) селянського (фермерського) господарства «Софора» в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 20.03.2007р.(а.с.116-118). В судове засідання позивач зявився позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Додатково суду пояснив, що в фермерському господарстві «СОФОРА» відсутній статутний капітал та відсутнє будь-яке майно на праві власності, грошові кошти, та деякий час підприємство не веде господарську діяльність. Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги, з урахуванням змін, підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Відповідач-1 [PERSON], в судове засідання зявився проти позову не заперечував, суду пояснив, що вона є дружиною померлого [PERSON] та спадкоємицею першої черги. Зазначала, що між нею та позивачем немає спору щодо фермерського господарства та господарство має перейти до позивача, якій бажає та має змогу займатися фермерським господарством. Просила задовольнити позов. Надалі відповідач -1 в судове засідання не зявився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутністю (а.с.119). Відповідач-2: [PERSON] в судове засідання зявився проти позову не заперечував, суду пояснив, що він також є сином померлого [PERSON], але на спадщину після померлого батька він не претендує та до нотаріальної контори не звертався. Зазначав, що між ним та позивачем немає спору щодо фермерського господарства та господарство має перейти до позивача, якій бажає та має змогу займатися фермерським господарством. Просив задовольнити позов. Надалі відповідач -2 в судове засідання не зявився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутністю (а.с.121). Відповідач-3: [PERSON] в судове засідання зявився проти позову не заперечував, суду пояснив, що він також є сином померлого [PERSON] та спадкоємцем першої черги. Зазначав, що між ним та позивачем немає спору щодо фермерського господарства та господарство має перейти до позивача, якій бажає та має змогу займатися фермерським господарством. Просив задовольнити позов. Надалі відповідач -3 в судове засідання не зявився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутністю (а.с.120) Третя особа-1: Боровківська сільська рада Верхньодніпровського району, в судове засідання зявилася, проти задоволення позову не заперечувала. Надалі представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив розглядати справу за відсутністю представника ради (а.с. 97). Третя особа-2: державний реєстратор юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції Дніпропетровської області, в судове засідання зявився, проти задоволення позову не заперечує. Суду пояснив, що в реєстраційній справі міститься Статут селянського (фермерського) господарства «Софора», відповідно до якого засновником та членом господарства зазначений померлий [PERSON]. Інших документів, зокрема змін до Статуту або статут в новій редакції, які підтверджували членство в фермерському господарстві позивача, реєстраційна справа не містить. Статут селянського (фермерського) господарства «Софора», в редакції 2007р., якій надав позивач та в якому позивач зазначений членом господарства, не був зареєстрований відповідно до вимог діючого законодавства, тому не можу бути прийнятий до уваги. Третя особа-3: [PERSON] державна нотаріальна контора, в судове засідання не зявилася, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином. Надала суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутністю (а.с.75). Заслухавши позивача, представника позивача, відповідачів та представників третіх осіб, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення заявлених позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що Розпорядженням голови [PERSON] районної державної адміністрації від 15 травня 1997 р. за №353/1-р. затверджений проект відводу земельних ділянок та надані у постійне користування громадянам для ведення селянського /фермерського/ господарства, зокрема [PERSON], площею 10га сільськогосподарських угодій з земель запасу Боровківської сільської ради (а.с.115). Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ДП ВД 000123, виданого 28.07.1997р. головою [PERSON] райдержадміністрації та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №123, рибка [PERSON] надана у постійне користування земельна ділянка площею 10.000 гектарів для ведення селянського господарства (а.с.9). Розпорядженням голови [PERSON] районної державної адміністрації від 28 серпня 1997 року за №632/11-р. зареєстровано селянське (фермерське) господарство «Софора» та Статут селянського (фермерського) господарства «Софора» (а.с.7). Відповідно до п.2.1, п. 2.7 Статуту, засновником (керівником), та членом господарства на момент створення фермерського господарства являється [PERSON] (а.с. 100-107). Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) субєкта підприємницької діяльності- юридичної особи, 26 вересня 1997р. селянське (фермерське) господарство «Софора» внесене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій та йому наданий ідентифікаційний код субєкта підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій 25003809 (а.с.8). 21.03.2007 р. [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-КИ №138174, виданим 21 березня 2007 року Виконавчим комітетом Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с. 11). За життя [PERSON] заповіт не складав. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої певне майно. Як убачається із змісту спадкової справи №284-2007 до майна померлого 20 березня 2007 року [PERSON], спадкоємцями першої черги є позивач, відповідач-1 та відповідач-3, які звернулися до нотаріальної контори з відповідними заявами та отримали свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок, грошові внески та земельну ділянку, площею 6,680 га. (24-73) Позивач, посилаючись на Статут ФГ «Софора» від 2007 року (в якому позивач вказаний, як член ФГ «Софора»), самостійно призначив себе керівником ФГ «Софора» та звернувся до державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції Дніпропетровської області з заявою про включення відомостей про юридичну особу. Повідомленням від 05.11.2014р. за № 08-11/609 державний реєстратор повідомив позивача про залишення документів без розгляду, оскільки документи подані особою, яка не має на це повноважень (а.с.18). Як встановлено під час судового розгляду Статут ФГ «Софора» від 2007 року у встановленому законом порядку не приймався та не реєструвався, що підтверджується поясненнями державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції Дніпропетровської області, Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.17), а також [PERSON] районної державної адміністрації (а.с.99). Отже засновником та єдиним членом ФГ «Софора» залишався тільки померлий [PERSON]. Судом встановлено, що за ФГ «Софора» не зареєстровано будь-яке майно або майнові права, відповідно до вимог діючого законодавства. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (чч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). Статтею 1219 ЦК України передбачено що, не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Статтями 1268, 1269 ЦК України, передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Одночасно з цим за приписами ст.. 35 Закону України "Про фермерське господарство" діяльність фермерського господарства припиняється: у разі реорганізації фермерського господарства; ліквідації фермерського господарства; визнання фермерського господарства неплатоспроможним (банкрутом); якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства. Із змісту зазначеної норми випливає, що таке немайнове право засновника фермерського господарства, як вирішення питання щодо господарського діяльності фермерського господарства може переходити до спадкоємців засновника. Крім того суд враховує, що відповідно до Статуту ФГ «Софора», фермерське господарство не має складеного капіталу; засновником та членом господарства був тільки спадкодавець, тому спадкування прав засновника позивачем не порушує та не зачапає прав інших осіб, одночасно з цим, позивач прийняв спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою та тільки він виявив бажання продовжити діяльність фермерського господарства, що підтвердили сторони в судовому засідання. За такими обставинами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обовязок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст. 214, 215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст. 88, 214, 215 ЦПК України, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди). Таким чином, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., по 81 грн. 20 коп. з кожного відповідача

Outcome: approved