Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

29.02.2016р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Охтирської РДА Сумської області, Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті сина [PERSON], на земельну частку (пай) площею 3,99 га, без визначення меж частки в натурі на місцевості, виданої на підставі рішення Охтирської райдержадміністрації від 19.07.1996 року № 296 сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0099226, зареєстрованого 28.08.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай) за № 226. Свої вимоги мотивує тим, що 13.07.2007 помер її син [PERSON]. За життя [PERSON] на підставі розпорядження Охтирської РДА від 19.07.1996 року № 296 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0099226, зареєстрованого 28.08.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай) за № 226. Оригінал сертифікату втрачено. Син [PERSON] до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав разом з позивачкою по вул. Набережній, 31, с. Бакирівка, охтирського району Сумської області. Після смерті сина відкрилась спадщина, що складається з зазначеної земельної ділянки. Позивачка на час смерті постійно проживала з сином та прийняла спадщину після його смерті. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Від Охтирської РДА Сумської області та Бакирівської сільської рада Охтирського району Сумської області надійшли заяви про розгляд справи за відсутністю їх представників, в яких зазначено, що проти задоволення позову не заперечують. Суд, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матірю [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БП № 195633 від 04.02.2016 р.(а.с.4) Відповідно до довідки Управління Держгеокадастру в Охтирському районі Сумської області від 22.02.2016 року № А-50/0-51/6-61 [PERSON] виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0099226 на підставі розпорядження Охтирської районної державної адміністрації від 19.07.1996 року, № 296, в тому, що йому належить право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерного товариства закритого типу ім. Дзержинського, розміром 3,99 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості).(а.с.7, 19-21) Як вбачається з розпорядження голови Охтирської РДА № 296 від 19.07.1996р. та розрахунку до нього, проведено затвердження вартості земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах в САТЗТ ім.. Дзержинського: розмір земельної частки (паю) 4,0 га сільськогосподарських угідь. 13.07.2007р. [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БП № 252526 від 04.02.2016.(а.с.5) Згідно із довідкою № 88 від 01.02.2016р., виданою Бакирівською сільською радою, [PERSON] до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав в [INFO] разом з матірю [PERSON] (а.с. 6) Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до розяснень, наданих в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Із досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що спадкодавець [PERSON] у визначений законом спосіб не набув права власності на земельну ділянку, ним набуто право на земельну частку (пай), відповідно до сертифікату серії СМ № 0099226 від 28.08.1996р., виданого йому як члену сільськогосподарського акціонерного товариства закритого типу ім. Дзержинського, на підставі розпорядження Охтирської РДА № 296 від 19.07.1996. Згідно із інформаційних довідок із спадкового реєстру спадкові справи після смерті [PERSON], який помер 13.07.2007р., не відкривалися, заповіти не посвідчувалися. (а.с. 36-37) Державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку(пай), у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу щодо належності цієї земельної частки (паю) спадкодавцеві, а саме сертифікату про право на земельну частку (пай), що підтверджується копією постанови від 04.03.2016.(а.с. 22) Згідно з п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до ч.ч. 1 та 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, в разі надходження заяви відповідача про визнання позову, суд повинен або ухвалити рішення про задоволення позовних вимог, або постановити ухвалу про відмову в прийнятті даної заяви. Згідно із п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. 18.03.2016 від Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області на адресу суду надійшла заява про визнання позовних вимог.(а.с.26) З огляду на викладене та враховуючи, що Бакирівська сільська рада Охтирського району Сумської області визнала позовні вимоги, таке визнання не суперечить закону й не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved