Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю. В позовній заяві вказує, що на підставі свідоцтва про право власності на житло №1400 від 03.07.2001 року [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності належала квартира [ADDRESS], а саме кожному по 1/3 частині квартири. Відповідач [PERSON] є рідним сином позивачу. На підставі договору дарування від 19.09.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий № 6668, 1/3 частина квартири перейшла від [PERSON] до [PERSON] На теперішній час за адресою: [ADDRESS] зареєстрованія, моя дружина [PERSON] та відповідач. Проте на початку 2014 року відповідач виїхав з вказаної адреси і вже понад рік не проживає у даній квартирі. Вказана обставина може бути підтверджена допитом свідків. Разом з тим, відповідач, добровільно не бажає знятися з реєстрації за адресою: [ADDRESS], на прохання позивача відповідач не реагує, посилаючись на відсутність часу. Оскільки [PERSON] понад один рік не проживає в зазначеній квартирі, позивач вважає, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та усунути [PERSON] перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою [ADDRESS] шляхом зняття [PERSON] з реєстрації . В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло №1400 від 03.07.2001 року [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності належала квартира [ADDRESS], а саме кожному по 1/3 частині квартири. Відповідач [PERSON] є рідним сином позивачу. На підставі договору дарування від 19.09.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий № 6668, 1/3 частина квартири перейшла від [PERSON] до [PERSON] Згідно листа відповіді АДБ УДМС України в Запорізькій області від 17.04.2015 відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року", Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною першою статті 321 ЦК України закріплено непорушність права власності в тому, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Таке саме положення закріплено у ст. 150 Житлового кодексу України. Згідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Оскільки відповідач [PERSON] понад один рік не проживає в зазначеній квартирі, суд вважає, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved