Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

27.04.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач вказує, що вона є власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.03.2015 року № запису про право власності: 8945695, та копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.03.2015 року. Згідно довідки про склад сім`ї від 26.04.2021 року за № 3686 виданої комунальним підприємством "Правопорядок» окрім позивача у житловому будинку також зареєстровані: -[PERSON] , [INFO] . -[PERSON] , [INFO] . -[PERSON] , [INFO] , зареєстрований, але фактично не проживає. Позивач вказує, що [PERSON] не проживає у вищевказаному будинку з 2018 року, участі в утриманні будинку не бере, комунальні платежі не сплачує і особистих речей на території будинку не має. Позивач стверджує, що факт реєстрації відповідача порушує її право на вільне розпоряджання і користування її майном. Посилаючись на вищевикладене позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право проживання та користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву в якій просила суд розглядати справу у її відсутність та вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи у загальному порядку. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи і перевіривши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи видно, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.03.2015 року № запису про право власності: 8945695, та копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.03.2015 року. Окрім самих позивача та відповідача, у вищевказаному будинку зареєстровані [PERSON] , [INFO] , що є зятем позивача, а також [PERSON] , [INFO] , яка є донькою позивача, що підтверджується згідно довідки про склад сім`ї від 26.04.2021 року за № 3686 виданої комунальним підприємством "Правопорядок». Відповідач не проживає у вищевказаному будинку з 2018 року, що підтверджується вищевказаною довідкою та актом обстеження за фактом проживання від 26.04.2021 року. З наведеного видно, що відповідач зареєстрований, але фактично не проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] , з 2018 року. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки відповідач на протязі часу більше одного року не проживає в будинку, який належить позивачу то позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Outcome: approved