Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В червні 2018 року представник позивача [PERSON] від імені Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк» ( далі по тексту - ПАТ КБ « Приватбанк»- позивач у справі) звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому зазначив, що відповідач [PERSON] відповідно до підписаної заяви № б/н від 25.09.2014 року отримав кредит у розмірі 2000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та « Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду. Щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов2язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору При укладанні договору сторони керувались ст. 634 ЦК України. Відповідно до якої договором приєднання є договір, умови, якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору і в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Враховуючи, що відповідачем не виконуються зобов»язання належним чином, тому просить суд, стягнути з відповідача 32994,02 грн заборгованості, яка складається з 1567,0 грн- заборгованість за кредитом, 466,88 грн- заборгованість по процентам за користування кредитом, 28912,81 грн заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1547,33 грн. - штраф (процентна складова). Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від відповідача не надійшло. 2. Заяви, клопотання. 15.06.2018 року представник позивача подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб та про розгляд справі у відсутності позивача. 15.06.2018 року подав клопотання позивач про те, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. 3. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 26.06.2018 року за клопотанням позивача визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, запропоновано відповідачеві, зокрема, в 15-денний строк подати відзив на позов. Відповідно до вимог ч.6, 10 ст.187 ЦПК України судом було надіслано запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Згідно отриманої судом інформації, було встановлено, що відповідач [PERSON] 26.08.2011 року знято з реєстрації в місто Київ. Враховуючи, що отримана судом інформація не давала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання ( перебування) фізичної особи, суд виклик такої особи здійснив через оголошення на офіційному веб- порталі судової влади України. Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з»явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом \~встановлено,\~що [PERSON] відповідно до підписаної заяви № б/н від 25.09.2014 року отримав кредит у розмірі 2000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та « Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду. Щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.Власник картрахунку зобов"язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору При укладанні договору сторони керувались ст. 634 ЦК України. Відповідно до якої договором приєднання є договір, умови, якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору і в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю поінформований про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмові формі. В порушення умов договору та вимог статей 526,527,530 ЦК України, [PERSON] взяті на себе за кредитним договором зобовязання належним чином не виконує, що призвело до утворення станом на 30 травня 2018 року заборгованості в сумі 32994,02 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 1567,0 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 466,88 грн, заборгованості за пенею в сумі 28912,81 грн, а також з штрафів, нарахованих відповідно до умов кредитного договору (відповідно до п.2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, які є складовою частиною кредитного договору) у сумі 500,00 грн (фіксована частина) та у сумі 1547,33 грн (процентна складова). Зазначені обставини підтверджуються: - анкетою заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг» від 25.09.2014 року, підписаною власноручно [PERSON]А.( а.с.9); - витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» ( а.с.10); - витягом «Умов та Правил надання банківських послуг», затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП -2010-256 ( а.с.11-25); - розрахунком заборгованості станом на 30.05.2018 року ( а.с.7,8) копії котрих наявні у справі. 5. Мотивована оцінка аргументів сторін. Позивач як на підставу заявлених вимог посилається на те, що банком свої зобов»язання за договором виконано в повному обсязі, а саме надано відповідачу кредит у розмірі встановленому Договором, проте відповідач свої зобов»язання щодо погашення заборгованості за кредитом, відсотків за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплати комісії на умовах передбачених договором не виконує. Суд погоджується з такими доводами позивача. Дійсно, за вище наведених обставин відповідач всупереч вимог ст. 526, 527, 530 ЦК України взяті на себе за кредитним договором зобовязання належним чином не виконує, що призвело до утворення станом на 30 травня 2018 року заборгованості в сумі 32994,02 грн. Доводи позивача щодо наявності заборгованості за кредитом підтверджено наданим доказом, а саме розрахунком заборгованості, проведеним у відповідності до чинного законодавства, а тому приймається судом до уваги. 6. Чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду. З вище наведених міркувань суд приходить до висновку, що права ПАТ КБ « Приватбанк» в контексті доводів позивача було порушено відповідачем [PERSON] шляхом невиконання зобов"язання за кредитним договором. 7. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статей 526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до умов кредитного договору та вимог частини другої статті 1050, частини другої статті 1054 ЦК України, у разі порушення позичальником зобовязання щодо повернення чергової частини кредиту позивач, як позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини суми кредиту, що залишилася, а також сплати належних процентів. За таких підстав, враховуючи, що за відповідачем рахується заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1567,0 грн та за відсотками за користування кредитом в розмірі 466,88 грн, суд приходить до висновку, що вказані суми підлягають до стягнення з відповідача. 8. Позивач у своїх позовних вимог також просив стягнути з відповідача пеню та штрафи. Разом з тим, суд визнає неправомірним одночасне нарахування відповідачу пені та штрафів за порушення зобовязань за кредитним договором. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому суд визнає позовні вимоги в частині стягнення штрафів безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Також суд, зауважує, що позивачем заявлено вимогу про стягнення пені в розмірі 28912,81 грн. Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях ч.6 ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ст.81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність чи відсутність обставин, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. З поданого позивачем розрахунку щодо стягнення заборгованості не вбачається, у відповідності до яких вимог Умов та Правил надання банківських послуг було здійснено розрахунок пені, за який період позивач просить стягнути пеню. Суд приходить до переконання, що позивачем не дотримано вимог ст.81 ЦПК України та не надано належним та допустимих доказів, які б підтверджували поза обґрунтованим сумнівом, наявність заборгованості за пенею, саме у зазначеному вище розмірі. Відповідно до частини третьої\~статті 551 ЦК України\~розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності обставин, що мають істотне значення. Враховуючи, що заявлена вимога про стягнення пені значно перевищує розмір збитків, а також приймаючи до уваги загальні засади цивільного законодавства, такі, як справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає необхідним зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню, до 3000 грн. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 5033,88 грн заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 1567,00грн, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 466,88 грн та заборгованості за пенею в сумі 3000 грн. 8. Судові витрати. Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого ПАТ КБ « Приватбанк» за подання позовної заяви, в сумі 1762 грн. Оскільки позов задоволено в частково, їх слід стягнути з відповідача пропорційно до задоволеної частини відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~, що становить 268,82 грн. (1762*5033,88 /32994,02). На підставі викладеного,

Outcome: approved