Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

22 квітня 2021 року представник позивача звернулась до суду в інтересах [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виселення особи без надання іншого житлового приміщення та усунення перешкод у користуванні житлом. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] , який належить їй на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу. Відповідач [PERSON] є її рідною донькою, яка змусила позивача виїхати з будинку в грудні 2020 року, після чого чинить всілякі перешкоди у користуванні нею своїм власним будинком, не впускає до будинку починаючи з січня 2021 року, що змусило позивача звертатись декілька разів до правоохоронних органів та до суду з даним позовом. На даний час позивач змушена проживати у сина [PERSON] в м. Світловодську. Так, в липні 2020 року відповідач [PERSON] разом із співмешканцем на ім`я [PERSON] та дітьми: [PERSON] , 2009 року народження, [PERSON] , 2011 року народження, приїхали до позивача на тимчасове проживання на час карантинних заходів. В грудні 2020 року між сторонами виникла сварка в наслідок якої відповідач [PERSON] відібрала у позивача правовстановлюючі документи на будинок та повідомила, що повертати їх не збирається. Після сварки, позивачу стало зле, вона зателефонувала синові з проханням її забрати. В січні 2021 року після проходження медичного обстеження та лікування, позивач хотіла повернутись до себе додому, проте [PERSON] не впустила матір до будинку. Позивач була змушена викликати поліцію, однак відомості про протиправні дії відповідача до ЄРДР внесено не було. Відповідач [PERSON] , [INFO] є рідним сином відповідача, [PERSON] , який також проживає у будинку позивача без її дозволу, хоча зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що належить відповідачу [PERSON] . З огляду на викладене відповідачі без будь-якої правової підстави проживають у спірному будинку та створюють перешкоди у праві користування та розпорядження своїм майном, не пускаючи її до будинку. Вирішити спір в позасудовому порядку позивач не має можливості, а тому вимушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 06 травня 2021 року задоволено клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом.(а.с.22) Ухвалою суду від 06 травня 2021 року відкрито загальне позовне провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. (а.с.23-24) Ухвалою суду від 29 червня 2021 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду. (а.с.41) Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечують, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. (а.с.49) Відповідачі в судові засідання не з`явились, про причини своєї неявки суду не повідомили, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, що підтверджується поштовими конвертами, повернутими до суду з відміткою "За закінченням терміну зберігання." (а.с. 34, 35, 37, 38, 46, 48) Правом на подання відзиву, відповідно до ст.178 ЦПК України, відповідачі не скористалися. В зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ухвали суду від 25 серпня 2021 року, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи відповідно до ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивач є власником житлового будинку з господарсько-побутовими надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку від 07 березня 2012 року. (а.с.5) Відповідно листів ВП №1 (м.Світловодськ) Олександрійського відділу поліції ВП ГУНП в Кіровоградській області від 22 січня 2021 року №552/111-2021 та № 551/111-2021, розглянуто звернення позивача від 16 січня 2021 року та від 15 січня 2021 року щодо протиправних дій, підстав для внесення відомостей до ЄРДР не виявлено. (а.с.7,8) Згідно адресної довідки відповідач [PERSON] , [INFO] , з 22 квітня 2021 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.20, 27) Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.21, 26) Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з положеннями ч. 1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Така ж норма встановлена в статті 41 Конституції України, з якої вбачається, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності та право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України, які, окрім іншого, передбачають, що правовідносини, пов`язані зі створенням перешкод здійснення права користування своїм майном, регулюються ст. 391 ЦК України, яка встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст. 109 ЖК України, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. В той же час, виходячи з вимог ст. 157 ЖК України, членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. За правилами ст. 116 ч. 1 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З боку відповідачів не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності правових підстав для проживання у спірному будинку. Право власності позивача на спірний будинок є незаперечним та таким, що набуто з правових підстав, відповідач не має права перешкоджати позивачу у проживанні та користуванні спірним нерухомим майном. Таким чином, аналізуючи вищенаведене, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] чинять позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні її майном, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved