Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

21.12.2015 року позивачка [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою до відповідача Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке складається з земельних ділянок: площею 0,1461 га, призначену для обслуговування житлового будинку [ADDRESS], та площею 0,0680 га, призначену для ведення підсобного господарства, розташовану за вищевказаною адресою. Крім позивачки спадкоємцями після смерті [PERSON] є його діти: [PERSON] та [PERSON], які відмовилися від спадщини на користь [PERSON] 26.11.2015 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом стосовно житлового будинку [ADDRESS]. Стосовно оформлення спадщини на земельні ділянки, розташовані за адресою, що і будинок, нотаріусом було відмовлено, оскільки земельні ділянки площею 0,1461 га та площею 0,0680 га, до цього часу зареєстровані на праві власності за попереднім власником будинку - [PERSON], згідно державних актів на право приватної власності на землю видані на підставі рішення виконкому Олександрівської селищної ради №22 від 26.03.1993 року та зареєстровані в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 418, 419. В зв'язку з цим позивачка змушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельні ділянки. В судове засідання представник позивачки не з'явилась, від неї на адресу суду надійшла заява в якій вона просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області - в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши та оцінивши матеріали справи на підставі наявних доказів, суд приходить до наступного. В силу , єдиним правовим способом захисту порушених прав є визнання права власності в порядку спадкування. Відповідно до п. 11 ч. 1 , право власності припиняється у разі смерті власника. Згідно , спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до , у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Так, у судовому засіданні було встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], згідно свідоцтва про смерть, виданого повторно 06.10.2015 року Відділом ДРАЦС по Вознесенському району Вознесенського МРУЮ у Миколаївський області , актовий запис № 118 (а.с.5). Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON], згідно свідоцтва про одруження виданого 10.02.1973 року (а.с.4), діти: [PERSON] та [PERSON], які відмовилися від спадщини на користь [PERSON] Позивачка 26.11.2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом стосовно житлового будинку [ADDRESS] (а.с.7). Рішенням Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області від 11.04.1997 року №39 "Про впорядкування адресного господарства" було проведено зміни в назві вулиць та нумерації будинків. Так, будинок [ADDRESS], отримав новий номер - [ADDRESS] (а.с.10). Право власності на земельні ділянки площею 0,1461 га призначену для обслуговування житлового будинку [ADDRESS], та площею 0,0680 га, призначену для ведення підсобного господарства, розташовану за вищевказаною адресою, до цього часу зареєстроване за попереднім власником будинку - [PERSON], згідно державних актів на право приватної власності на землю видані на підставі рішення виконкому Олександрівської селищної ради №22 від 26.03.1993 року та зареєстровані в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 418, 419 (а.с.8,9). Відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Зазначене узгоджене з положеннями п. п. ґ п. 18 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно яких при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Отже, за змістом наведеного, право особи, до якої переходить право власності на будівлю та відповідне право на земельну ділянку є похідним від права особи, від якої перейшли такі права. До набувача переходить право власності чи право користування на ту частину земельної ділянки, яка зайнята жилим будинком (будівлею або спорудою), та на частину земельної ділянки, яка необхідна для його (її) обслуговування. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню

Outcome: approved