Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

30.06.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вона знаходилась у шлюбі з відповідачем, який за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.04.2016 року було розірвано. Від даного шлюбу народились діти: [PERSON] та [PERSON], які мешкають разом з матірю та знаходяться на її утриманні. Позивач зазначає у позовній заяві, що відповідач не цікавиться вихованням дітей, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, ухиляється від виконання своїх обовязків та добровільно виконувати не бажає. Відповідач не тільки не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду синів, а й не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального розвитку. [PERSON] відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, у звязку з чим [PERSON] опинилась у скрутному матеріальному становищі. Позивачу відомо, що офіційно не працевлаштований, однак отримує дохід, який повністю витрачає на свої потреби. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав до суду заяву про те, що він не погоджується з розміром аліментів, який позивач просить суд стягнути з нього. В свою чергу, відповідач просить суд зменшити розмір аліментів та розглянути справу у його відсутність. Також [PERSON] надав до суду виписку з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, згідно якої він у період з 12.02.2016 року по 19.02.2016 року знаходився на лікуванні у Жмеринській ЦРЛ з діагнозом двобічна пахова грижа. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 того ж Кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. За правилом ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.04.2016 року шлюб було розірвано (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], про що свідчить копія Свідоцтво про народження серії І-ВЛ №066265, видане міським відділом РАЦС №2 Харківського обласного управління юстиції 27.08.2006 року (а.с.7), та [PERSON], [INFO], про що свідчить копія Свідоцтва про народження серії І-ВЛ №085904, видане міським відділом РАЦС №2 Харківського обласного управління юстиції 03.07.2007 року (а.с.8). Згідно Довідки №504 від 29.06.2016 року, наданої виконавчим комітетом Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області [PERSON] проживає за адресою: [INFO] разом зі своїми дітьми (а.с.5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як розяснено в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 183 СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька, матері на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмiр алiментiв на одну дитину не може бути меншим, нiж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розмiру алiментiв, якi стягуються з боржника, то вiдповiдно до ч. 3 ст. 70 Закону України вiд 21 квiтня 1999 р. №606-XIV «Про виконавче провадження» вiн не повинен перевищувати 50 % заробiтної плати цiєї особи. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту вище приведеного та аналізу зазначених статей слідує, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема - матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, передбачено статтею 184 СК України. Зі змісту цієї статті слідує, що вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі може заявити не лише стягувач аліментів, а й платник. При цьому підставами для присудження таких аліментів можуть бути нерегулярний та мінливий дохід платника аліментів, а саме: отримання доходу декілька разів на рік, тобто нерегулярно; розмір доходу має велику амплітуду коливань тощо. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує, що відповідно до вимог Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" - з 01 травня 2016 року встановлений прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років 1\~531,00 грн. Обидва батьки повинні нести відповідальність з утримання дитини. При цьому, судом враховується той факт, що дітей двоє. В той же час відповідач інших утриманців немає, працездатний та, на думку суду, в рівних частках із позивачем повинен нести матеріальну відповідальність, а тому відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дітей та можливостей батька, суд вважає за необхідне присудити з нього аліменти в розмірі 765,00 грн. на кожну дитину щомісячно, тобто на загальну суму 1\~530,00 грн. Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити, сторонам ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в дохід держави в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved