Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

19.12.2019 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 21.03.2019 року № 152/2019 «Про передачу у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках, що належать до комунальної власності міста Нетішина» та зобов`язати виконавчий комітет Нетішинської міської ради Хмельницької області провести приватизацію житлового приміщення № 165 у гуртожитку загальною площею 20 кв.м., житловою площею 17,9 кв.м., що на [ADDRESS] та оформити документи про передачу вказаного житла у спільну сумісну власність [PERSON] , 1977 року народження, [PERSON] , 1974 року народження, [PERSON] , 1997 року народження, [PERSON] , 2004 року народження В обґрунтування позову позивач зазначив, що в серпні 2005 року він разом із членами своєї сім`ї, а саме дружиною - [PERSON] та двома синами - [PERSON] , 1997 р.н. та [PERSON] , вселилися до житлового приміщення [ADDRESS] , загальною площею 20,0 кв.м., житловою площею 17,9 кв.м. Зазначає, що з моменту вселення та до сьогодні разом із членами своєї сім`ї протягом чотирнадцяти років, відкрито, безперервно та добросовісно користуємось означеним житловим приміщенням у гуртожитку. З метою отримання вказаного житла у приватну власність позивач та треті особи в порядку передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» звертались до органу приватизації - виконавчого комітету Нетішинської міської ради, із відповідною заявою щодо передання їм у власність займаного ними вище означеного житлового приміщення. Проте, рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області 21.03.2019 року № 152/2019 позивачеві та членам його сім`ї відмовлено у передачі у спільну сумісну власність житлового приміщення № 165, загальною площею 20,0 кв.м., житловою площею 17,9 кв.м., що на [ADDRESS] в зв`язку з неподанням ордеру на вселення до означеного приміщення. Вказане рішення позивач вважає протиправним, оскільки його вселення та вселення його членів сім`ї до спірного житлового приміщення відбулось на законних підставах, а тому вони набули права на приватизацію такого житла. В судове засідання представник позивача подав заяву в якій просить розгляд справи проводити без участі позивача, третіх осіб та їх представника. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, однак в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву про оскарження рішення, а також враховуючи, що справа перебуває вже тривалий час на розгляді, а саме з 19.12.2019 року, то суд приходить до висновку, що відповідачем позиція викладена у відзиві, а тому справа може бути розглянута у відсутності представник відповідача. У поданому відзиві на позов, представник відповідача проти задоволення позову заперечив. Зазначив, що оскаржуване рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 28.01.2016 року № 43/2016 є законним оскільки суб`єктами звернення не надано копії ордеру про надання жилої площі, який має підтвердити законність вселення до спірного житлового приміщення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26.12.2019 року (суддя Стасюк Р.М.) прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20.01.2020 року заяву представника позивача про відвід судді Стасюка Р.М. задоволено. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26.12.2019 року (суддя Стасюк Р.М.) прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Після повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2020 року призначеного головуючого по справі суддю Базарника Б.І. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22.01.2020 року суддею Базарником Б.І. цивільну справу за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Нетішинської міської ради, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] про оскарження рішення прийнято до провадження і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 17.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Згідно ч.ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, судом встановлено, що позивач та треті особи, без самостійних вимог в серпні 2005 року вселилися до житлового приміщення [ADDRESS] де зареєстрували своє місце проживання та постійно проживають, сплачують комунальні послуги. Маючи намір провести приватизацію займаного ними житлового приміщення позивач разом із членами своєї сім`ї в порядку передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» звертались до відповідача із заявою щодо передання їм у власність займаного ними житла. Рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області від 28.01.2016 року № 43/2016 позивачеві та членам його сім`ї відмовлено у передачі у спільну сумісну власність житлового приміщення № 165, загальною площею 20,0 кв.м., житловою площею 17,9 кв.м., що на [ADDRESS] в зв`язку з неподанням ордеру на вселення до означеного приміщення. З метою здобуття копії ордеру на вселення до означеного житлового приміщення позивач звернувся до балансоутримувача будинку - Комунального підприємства Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об`єднання». Листом від 26.02.2016 р. № 01-09/Д-95 КП НМР «ЖКО» повідомило позивача про відсутність у них копії ордеру на вселення позивача до житлового приміщення [ADDRESS] , а тому в замін означеного ордеру позивачу надано копію поквартирної картки. Після чого позивач разом із членами своєї сім`ї повторно звернулись до відповідача із заявою про приватизацію займаного ними житлового приміщення в гуртожитку та замість копії ордеру долучили до заяви отриману в КП НРМ «ЖКО» копію поквартирної картки. Рішення відповідача від 21.03.2019 року № 152/2019 «Про передачу у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках, що належать до комунальної власності міста Нетішина», яким йому та членам його сім`ї відмовлено у передачі у спільну сумісну власність житлове приміщення № 165, загальною площею 20,0 кв.м., житловою площею 17,9 кв.м., що на [ADDRESS] в зв`язку з неподанням ордеру на вселення до означеного приміщення. Згідно вимог статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 345 Цивільного Кодексу України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Статтею 9 ЖК УРСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду його подальшого використання і утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), які використовуються громадянами на умовах найму, є об`єктами приватизації. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. Відповідно по п.17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Громадянин подає до органів приватизації такі документи: заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі. Громадяни, які проживають у гуртожитку, крім документів, визначених у цьому пункті, до заяви також додають: витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність у власності житла; копію договору найму жилого приміщення та/або копію договору оренди житла; форму первинної облікової документації № 028/о "Консультаційний висновок спеціаліста" з відміткою про відсутність захворювання на туберкульоз. Згідно з Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР (Постанова №470 від 11.12.1984р.) - ордер дійсний протягом 30 днів і при вселенні громадянин здається ордер в житлово-експлуатаційну контору, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації (пункти 69, 72 Правил). Таким чином на позивача та членів його сім`ї не може бути покладений тягар відповідальності тих чи інших органів, установ, організацій в разі зникнення таких архівних документів, як копія ордеру на вселення до житлового приміщення. З системного аналізу наведених вище норм права суд вважає, що законність вселення позивача та членів його сім`ї до житлового приміщення [ADDRESS] підтверджується листом КП НМР «ЖКО» від 26.02.2016 р. № 01-09/Д-95 яким в замін ордеру позивачу надано копію поквартирної картки. При цьому, матеріали справи не містять будь-яких доказів які б свідчили про те, що відповідач або балансоутримувач житлового приміщення оспорювали законність вселення та проживання позивача та членів його сім`ї у спірному житловому приміщенні. У частині десятій статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. А саме, статтею 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначений вичерпний перелік об`єктів, що не підлягають приватизації, а це: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 21.03.2019 року № 152/2019 «Про передачу у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках, що належать до комунальної власності міста Нетішина» є протиправним, а тому позов підлягаю задоволенню.

Outcome: approved