Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Гродівської селищної ради про визнання права власності на спадщину за заповітом. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що [INFO] померла мати його дружини [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка полягає в земельній ділянці площею 6,6215 га, яка належить їй на праві власності на підставі Державного акту про право власності на землю серії [NUMBER], виданого Красноармійською районною Державною адміністрацією, яка розташована на території Гродівської селищної ради. На випадок смерті [PERSON] заповідала йому вказану земельну ділянку. Він звернувся в нотаріальну контору для оформлення своїх спадкових прав. Але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з тим, що в заповіті йому заповідається право на земельну частку ( пай) згідно сертифікату серії [NUMBER], виданого КСП ім. Фрунзе 30.01.1997 року. Просить визнати право власності на спадщину за заповітом після смерті спадкодавиці [PERSON] на земельну ділянку площею 6,6215 га, розташованої на землях Гродівської селищної ради Красноармійського району Донецької області в межах, зазначених в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 01.06.2007 року Красноармійською районною державною адміністрацією. Судом першої інстанції було встановлено, що 11.04.2002 року мати дружини позивача [PERSON] склала заповіт, яким право на земельну ділянку, належну їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий КСП ім.. Фрунзе від 30.01.1997 року, а в разі виділення в натурі цю земельну ділянку заповідала позивачу по справі [PERSON] За життя [PERSON] отримала державний акт на право власності на вказану земельну ділянку площею 6,6215 га серії [NUMBER], виданого Красноармійською районною Державною адміністрацією, розташовану на території Гродівської селищної ради, виданого замість сертифікату серії [NUMBER], виданий КСП ім.. Фрунзе від 30.01.1997 року на право на право на земельну ділянку (пай), цільове призначення земельної діялнки -для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [INFO] [PERSON] померла ( а.с.4). У встановлений законом строк позивач [PERSON] спадщину прийняв, направивши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. З постанови Державного нотаріуса Красноармійської Державної нотаріальної контори від 24.11.2014 року вбачається, що у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом позивачу було відмовлено, оскільки у нього в наданих до заяви документах відсутній оригінал сертифікату на право на земельну ділянку (а.с.11). Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3. ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За змістом ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За статтею 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або його частки. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями в заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходять та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Суд зазначає, в заповіті. Який є дійсним на момент відкриття спадщини, спадкодавець заповіла позивачу , не сертифікат як такий, а право на земельну ділянку, право на яку належало їй на підставі сертифікату серії [NUMBER], виданий КСП ім.. Фрунзе від 30.01.1997 року, і цей заповіт не змінювала. Отже, її волевиявлення полягало у тому, щоб земельна ділянка, на яку вона має право, перейшла у якості спадщини позивачу по справі [PERSON] З урахуванням вищезазначених норм права, обставин справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON]Гродівської селищної ради про визнання права власності на спадщину за заповітом. На підставі викладеного,

Outcome: approved