Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

17 березня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» про стягнення заробітної плати, індексації заробітної плати та компенсації втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати. В обґрунтування позову зазначав, що працював у ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» на посаді електрослюсаря 5 розряду та наказом підприємства від 12.03.2017 його було звільнено за переведенням. На час звільнення відповідач не здійснив із ним остаточного розрахунку та заборгував заробітну плату у загальній сумі 12946,84 гривень. Крім того, з вересня 2015 року відповідач безпідставно не виплачує індексацію заробітної плати, що призвело до утворення боргу перед позивачем у сумі 18382,70 гривень. Просив стягнути з відповідача на свою зазначені суми заборгованості із нарахуванням компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати. В ході судового розгляду справи позивач [PERSON] уточнив свої позовні вимоги, в остаточній редакції яких просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість із виплати заробітної плати у сумі 14516,09 гривень із нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати; індексацію заробітної плати за період з вересня 2015 року по 12 березня 2017 року у сумі 22384,77 гривень. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не прибули, просили вирішувати справу у їх відсутність. Позовні вимоги підтримали та не заперечували проти вирішення справи у заочному порядку. Представник відповідача - ПАТ «БМФ «Азовстальбуд», будучи неодноразово належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судові засідання систематично не з'являється, правову позицію по суті пред'явлених вимог не зазначає, будь-яких заяв чи клопотань не надає. З урахуванням наведених обставин суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних письмових матеріалів, що відповідатиме положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Стаття 55 Конституції України наголошує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь яким строком. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Встановлено, що наказом ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» за № 83-к від 14.04.2005 позивача [PERSON] було зараховано на посаду бетонника із викання електричних робіт 4 розряду та наказом за № 7-к від 12.03.2017 звільнено з посади електрослюсаря 5 розряду підприємства на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України за переведенням на іншу роботу. Згідно із ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Аналогічні положення закріплені змістом ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Як вбачається довідки № 08/087 від 31.05.2017, витребуваної судом від ПАТ «БМФ «Азовстальбуд», заборгованість підприємства перед позивачем [PERSON] із виплати заробітної плати станом на 01.06.2017 становить 14516,09 гривень, що цілком відповідає обсягу пред'явлених позовних вимог у цій частині. Таким чином, позивачеві залишається не виплаченою заробітна плата у загальній сумі 14516,09 гривень і саме ця сума підлягає стягненню на його користь з відповідача ПАТ «БМФ «Азовстальбуд». Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (01 січня 2001 року). Аналогічні норми закріплені в статті 34 Закону України «Про оплату праці», якими передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Приймаючи до уваги вказані положення Закону та факт несвоєчасної виплати заробітної плати, відповідач також зобов'язаний здійснити виплату позивачеві компенсації, передбаченої Законом. Вирішуючи позов [PERSON] в частині стягнення грошової компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно вимог ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078. Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. Структуру заробітної плати визначено у ст. 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713. Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року N 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (в редакції до 24.12.2015 р.). Як зазначено у ст. 2 вказаного Закону, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, до таких доходів відноситься оплата праці (грошове забезпечення). Аналогічне визначення містить Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою КМУ від 17.03.2003 р. № 1078 (в редакції до 24.12.2015 року), відповідно до п. 4 якого, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Згідно п. 5 вказаного Порядку, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації (в редакції до 24.12.2015 р.). Як вбачається з розрахунку позивача [PERSON] за період з вересня 2015 року по березень 2017 року включно йому не нараховувалася та не сплачувалася така індексація в загальній сумі 22384,77 гривень. Представник відповідача, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування факту належного виконання підприємством законодавчого обов'язку щодо оплати праці, і тим самим не оспорює наведених обставин та пред'явлених до стягнення сум. Розглядаючи наданий позивачем розрахунок індексації заробітної плати, за відсутності заперечень з боку відповідача у цій частині вимог, суд приймає його до уваги, зважаючи при цьому на його відповідність вимогам чинного законодавства. В сенсі наведених норм та викладених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позову у цій частині, а тому стягує з відповідача на користь позивача зазначену суму індексації заробітної плати, як встановлену в ході судового розгляду справи. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved