Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

[PERSON] 11.03.2016 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що з відповідачем по справі [PERSON] вона з 06.11.2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом із нею і знаходяться на її утриманні. Пояснила, що наразі вона ніде не працює, так як здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідач не надає їй матеріального утримання, а тому вона перебуває у скрутному матеріальному становищі. Зазначила, що з вересня 2015 року вона разом із відповідачем не проживають та не підтримують сімейних стосунків, і з [PERSON] матеріально не утримує її як дружину, яка доглядає дітей до досягнення ними трирічного віку, а їй одній матеріально важко, оскільки вона повинна купувати для себе та дитини продукти харчування, гігієни, одяг та інше. Повідомила, що її батьки [PERSON] та [PERSON], який є інвалідом першої групи по зору, не мають можливості допомагати їй матеріально. Зауважила, що в грудні 2015 року вона зверталась з аналогічним позовом до суду, але відповідач запевнив, що у добровільному порядку буде надавати їй утримання у звязку з доглядом за дітьми до досягнення ними трирічного віку, але він лише одного разу заплатив їй аліменти на її утримання, після чого добровідбно аліментів більше не сплачував, а тому вона була змушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення з нього аліментів в примусовому порядку. Посилаючись на те, що інших утриманців у відповідача немає, він офіційно ніде не працює, але їздить на заробітки за межі України до Росії та Польщі, де отримує гарні доходи, тому у нього є можливість її утримувати як дружину, яка доглядає дітей до досягнення ними трирічного віку, позивач просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісяця, до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], трирічного віку, а саме до 26 лютого 2018 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 300 грн. щомісячно, до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], трирічного віку, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Повідомила, що в грудні 2015 року вона вже зверталась з аналогічною позовною заявою до суду, але тоді дійшли згоди до того, що відповідач в добровільному порядку буде платити аліменти на її утримання в розмірі 200 грн., однак останній всього один раз у січні 2016 року заплатив аліменти, після чого припинив надавати утримання. Просила задоволити позов. Відповідач [PERSON] змінені позовні вимоги визнав повністю, не заперечуючи щодо сплати на утримання позивача аліментів у розмірі 300 грн. щомісячно. Повідомив, що сам він з 02.02.2016 року по 02.03.2016 року проходив курс лікування в клініці «Oxford Medikal», в результаті чого йому було обмежено фізичні навантаження на перший квартал 2016 року, однак уточнив, що медичною комісією ступінь втрати працездатності йому не встановлювалась та інвалідність не визначалась. Стан власного здоров'я кожна із сторін визначили як задовільний. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до вимог ч.1,2 ст. 80, ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; аліменти одному з подружжя присуджуються, зокрема, у частці від заробітку другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі; розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин даний позов підлягає задоволенню, так як він достатньо обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону та принципам розумності і справедливості, безумовно визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. У відповідності до п.1. ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 551,20 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо вимог майнового характеру. Враховуючи викладене,

Outcome: approved