Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

26 січня 2021 року виконавчий комітет Бориславської міської ради Львівської області як орган опіки і піклування звернувся до Бориславського міського суду з позовною заявою в інтересах [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що сім`я [PERSON] з 31 липня 2015 року до 28 грудня 2018 року знаходилася на обліку сімей, що перебувають у складних життєвих обставинах при Бориславському міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, як сім`я, що неналежно виконує свої батьківські обов`язки. Протягом цього часу з батьками проводилася профілактично-виховна робота щодо неналежного догляду за вихованням дитини [PERSON] , [INFO] ,. відповідно до наказу служби у справах дітей від 07.02.2017 року №6-ос прийнято рішення про тимчасове влаштування [PERSON] на проживання в сім`ю [PERSON] ( [PERSON] є дядьком дитини). За цей час ведеться постійний контроль за умовами проживання та виховання дитини. 13.12.2017 службою у справах дітей Бориславської міської ради [PERSON] було поставлено на облік, як таку, що перебуває у складних життєвих обставинах внаслідок ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідачі свідомо нехтують батьківськими обов`язками щодо виховання малолітньої дитини, доглядом та утриманням дитини не займаються, не цікавляться її фізичним та духовним розвитком, не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, житлово-побутові умови проживання відповідачів антисанітарні, відключено газопостачання, не створено належних умов для проживання дитини. За весь період перебування дитини у [PERSON] , а саме з 2017 року, відповідачі два-три рази в рік навідувались до дитини. Згідно з рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради від 16.07.2020 за №125 затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів. У зв`язку з викладеним вище, просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 16.02.2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04.03.2021 року. Ухвалою суду від 04.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18.03.2021. У судовому засіданні представник позивача - виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області як органу опіки і піклування Герцан Н.В. позовні вимоги підтримала, просила позбавити відповідачів батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , оскільки дитина проживає з дядьком, маючи батьків, була і є фактично позбавлена батьківського піклування та турботи. Надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав. Пояснив, що у квартирі, де він проживає з дружиною не створено належних умов для проживання дитини, не облаштовано дитячої кімнати. Матеріальної допомоги на утримання дитини [PERSON] не надає. В квартирі не має газу, лише підключили світло. На обліку у будь-якого лікаря не перебуває, працює вантажником КП «Еко Місто» уже п`ять років. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечила щодо позбавлення її батьківських прав. Пояснила, що уже два роки не працює. З часу, коли дитина проживає у [PERSON] (2017 року) житлово-побутові умови у квартирі не змінилися, за винятком підключеного світла. Матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому, забрати дитину у неї не має змоги. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов про позбавлення батьківських прав відповідачів підтримав. Пояснив, що проживає з дружиною та сином, а також з 2017 року з малолітньо [PERSON] . Відповідачі спочатку відвідували дитину, а тепер бачяться з дитиною лише, коли він сам її привезе. Відповідачі не допомагають матеріально на утримання дитини, перші три місяці дали по одній тисячі гривень. Дитина має свою власну кімнату, облаштовану відповідно до її потреб. Вважає, що відповідачі не хочуть працювати, щоб покращити свої житлово-побутові умови та відповідно згодом забрати дитину. Суд, заслухавши пояснення сторін та третьої особи, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, зокрема сімейних правовідносин щодо невиконання батьками обов`язків щодо належного піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.02.2014, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориславського МУЮ у Львівській області (а.с.8). Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов за період від 08.11.2016 по 23.05.2020 за адресою проживання сім`ї [PERSON] : [ADDRESS] комісією виявлено, що сім`я [PERSON] проживає у власному будинку, який складється із трьох кімнат, кухні, веранди, житло без комунальних вигод (води, світла). В помешканні холодно, брудно, відсутні продукти харчування для дитини, немає відповідних засобів гігієни. Комісією зроблені висновки, що житлово-побутові умови проживання сім`ї [PERSON] незадовільні та становлять загрозу для життя та здоров`я дитини [PERSON] , 2014р.н. (а.с. 14-17, 19-22, 25-29). У зв`язку із виявленими умовами стану сім`ї відповідачів комісія прийшла до висновку про необхідність взяти сім`ю на обліку сімей, що перебувають у складних життєвих обставинах при Бориславському міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, як сім`я, що неналежно виконує свої батьківські обов`язки. На теперішній час дитина [PERSON] тимчасово влаштована на проживання в сім`ю родичів (дядька [PERSON] ), що вбачається із наказу служби у справах дітей від 07.02.2017 року №6-ос (а.с. 42). З актів обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] встановлено, що умови проживання дитини [PERSON] задовільні, права дитини не порушені (а.с.23, 24). Як вбачається із висновку виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області як органу опіки та піклування № 125 від 16.07.2020 року, який затверджений рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради від 16.07.2020 - відповідачі [PERSON] та [PERSON] не приймають участі у вихованні, навчанні та утриманні своєї дитини. Сім`я [PERSON] з 31 липня 2015 року знаходиться на обліку сімей, що перебувають у складних життєвих обставинах при Бориславському міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, як сім`я, що неналежно виконує свої батьківські обов`язки. Протягом цього часу з батьками проводилася профілактично-виховна робота щодо неналежного догляду за вихованням дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до наказу служби у справах дітей від 07.02.2017 року №6-ос прийнято рішення про тимчасове влаштування [PERSON] на проживання в сім`ю [PERSON] . 13 грудня 2017 року службою у справах дітей Бориславської міської ради дитину було поставлено на облік, як таку, що перебуває у складних життєвих обставинах. За весь час перебування дитини у родичів з батьками проводилася профілактичні бесіди щодо відповідального батьківства, покращення житлово-побутових умов проживання, сприяння у працевлаштуванні. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 03.06.2020 слухалось питання про позбавлення відповідачів батьківських прав, які не змогли пояснити, чому за чотири роки вони не зуміли створити належних умов для проживання доньки та що вони готові для цього зробити. З цього вбачається, що відповідачі не усвідомлюють свою відповідальність за долю дитини, в силу свого способу життя не розуміють своїх обов`язків щодо виховання доньки, не дбають про її здоров`я, фізичний і розумовий розвиток. Фактично ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Окрім того, такі умови проживання створюють небезпеку для здоров`я та нормальної життєдіяльності дитини. Тому вважають, що позбавлення батьківських прав відповідачів є доцільним та відповідає інтересам дитини [PERSON] , 2014р.н. (а.с.50-51). Таким чином, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] проживають окремо від своєї дитини [PERSON] , свідомо нехтують батьківськими обов`язками по відношенню до дитини, зокрема, свідомо не цікавляться щоденним життям доньки, її вихованням, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не займаються її матеріальним забезпеченням, тому свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, що підтверджено в судовому засіданні показаннями представника позивача, відповідачами, третьою особою [PERSON] , свідками [PERSON] , [PERSON] та рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради від 16.07.2020 "Про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно малолітньої дитини [PERSON] " Зокрема, свідок [PERSON] пояснив, що є далеким родичем відповідача [PERSON] . Коли дитина проживала з батьками, то була завжди недоглянута та брудна. Він іноді допомагав відповідачу грошима та продуктами. Після того, як дитину віддали на проживання до [PERSON] , він не бачив щоб батьки привозили її до себе. Як [PERSON] привозив дитину до відповідачів він бачив декілька разів. Зауважив, що дитина змінилася в кращу сторону, завжди охайна та доглянута, щдитина почала розмовляти. Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою відповідачів і завжди бачила їхню дитину [PERSON] зовсім недоглянутою. Одного разу розмовляла з сімейним лікарем, яка була на виклику у відповідачів та повідомила, що дитина перебуває в жахливих умовах, в холоді та бруді і буде з цим питанням звертатись у службу дітей. З 2017 року дитина проживає з дядьком [PERSON] , після цього вона бачила дитину чистою. Відтак, з огляду на вище викладене, судом встановлено факт винної поведінки відповідачів [PERSON] та [PERSON] , тобто факт свідомого ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, оскільки вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її здоров`я, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання, не спілкуються з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, оскільки проживають тривалий час окремо від дитини, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, оскільки не бажають виконувати своїх батьківських обов`язків. До вказаного висновку суд прийшов, проаналізувавши наведені вище докази на відповідність їх критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов`язками матері та батька. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У разі ухилення останніх від виконання обов`язків по вихованню дитини, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Чинним сімейним законодавством передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається (ч.1 ст.81 ЦПК України), в судовому засіданні досліджено кожний доказ, що міститься в матеріалах цивільної справи і відповідає вимогам належності, допустимості і достовірності. Судом забезпечено учасникам справи принцип процесуальної рівності сторін і надано можливість кожній стороні довести ті обставини, на які вона посилається. Разом з тим, суд констатує факт, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не скористалася правом заперечити щодо позову та подати відзив на позовну заяву про позбавлення їх батьківських прав, а навпаки, в судовому засіданні визнали позовні вимоги у повному обсязі, що свідчить про їх свідоме небажання виправити свою поведінку щодо виховання дитини, тобто про факт винної поведінки відповідачів. Вказаний висновок суду ґрунтується також на висновках, що викладені в постановах Верховного Суду, які суд враховує відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України. Так, у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №209/2821/15-ц (провадження №61-2357св18), від 21.11.2018 року у справі №201/6232/17 (провадження №61-41214св18) визначено поняття ухилення батьків від виконання своїх обов`язків та зазначено про необхідність встановлення судом доведеності факту винної поведінки відповідача у спорі вказаної категорії. Верховним Судом роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Така поведінка відповідачів [PERSON] та [PERSON] не змінилася і за час судового розгляду справи про позбавлення їх батьківських прав, тобто вказана обставина свідчить про те, що поведінку батьків у кращу сторону змінити неможливо, і у їхніх діях наявна вина. Позбавлення батьківських прав, які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Верховним Судом роз`яснено, що так як позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка має серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини, встановлені статтею 166 СК України, то позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Таким чином, суд прийшов до переконання, що права малолітньої дитини [PERSON] на належне піклування з боку батьків про фізичний і духовний розвиток дитини - порушені. Факт ухилення відповідачів без поважних причин від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини знайшов своє підтвердження та позбавлення відповідачів батьківських прав по відношенню до їхньої дитини буде відповідати інтересам дитини. Будь-яких доказів протилежного та доказів на підтвердження обставин, які перешкоджали б відповідачам у виконанні ними своїх обов`язків по відношенню до дітей суду не надано. За вимогами ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім цього, ч.3 ст.166 СК України встановлено обов`язок суду при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав одночасно прийняти рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України, передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 січня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття. При зверненні до суду з означеним позовом позивачем не сплачено судовий збір, оскільки відповідно до п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Таким чином, підлягає стягненню з кожного відповідача судовий збір в розмірі 908 грн., відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved