Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

23.03.2020 року позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, яким просять визнати: за кожним з них, як за членами колгоспного двору, право власності на 1 / 4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані на [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що зареєструвати за собою право власності на свої частки вищезазначеного домоволодіння, що належать їм, вони на даний час не можуть через відмову реєстраційною службою Болградського районного управління юстиції Одеської області в реєстрації цього їхнього права - з-за відсутності правовстановлюючого документу. Крім того, позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності ще на 1 / 4 частину цього будинку як за спадкоємцем за законом четвертої черги майна [PERSON] , яка померла [INFO] , мотивуючи вимогу тим, що нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину з-за тієї ж причини - за відсутністю належних правовстановлюючих документів на вищевказане домоволодіння. Також просить встановити та визнати факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , [INFO] , - проживали однією сім`єю більш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини і станом на момент її відкриття, - з 1960 до [INFO] . У судове засідання позивачі не з`явилися, надавши суду заяву про розгляд справи за їхньою відсутністю, підтримали свої позовні вимоги, просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач, в особі представника - голови Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області - надіслав суду заяву про те, що сільська рада копію позовної заяви отримала, вимоги позивача визнає, просить розглянути справу без участі її представника. Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - станом на 14.04.1991р. житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: [ADDRESS] , належав колгоспному двору, до складу двору входили: [PERSON] , яка померла [INFO] , та позивачі: [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] ; кожному члену цього колгоспного двору на праві власності належало по 1 / 4 його частині, що підтверджується довідкою Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області від 15.11.2019р. за №627/02-39 (а.с.22); - [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть [NUMBER] , виданий 11.04.2013р. ВК Виноградівської сільської радиБолградського району Одеської області, актовий запис №20, а.с.13), після її смерті відкрилася спадщина; - спадкодавець [PERSON] є дружиною [PERSON] згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 07.12.1956 року, що видане Виноградівським сільським бюро РАГС, а/з №40, а.с.14); - зі свідоцтва про народження позивача [PERSON] (серії [NUMBER] , що видане 16.12.1954 року Болградським РАГС, а/з№104), його батьком є спадкодавець [PERSON] (а.с.16); - з технічного паспорту на садибний житловий будинок вбачається, що спірна нерухомість розташована на [ADDRESS] (а.с.17-19); - згідно довідки директора КП «Болградське БТІ» від 06.12.2019 року за №147, станом на 06.12.2019 року інвентаризаційна вартість домоволодіння за адресою: [ADDRESS] складає 309937 грн. (а.с.20); - свідки [PERSON] та [PERSON] згідно письмового опитування від 17.03.2020 року, підтвердили, що позивач [PERSON] проживав разом з [PERSON] , яка померла [INFO] , - по день її смерті, вони разом вели спільне господарство (а.с.23); - згідно довідки Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області від 17.03.2020р. за №169/02-39, позивач [PERSON] дійсно був зареєстрований в [ADDRESS] і з 1960 року проживав за цією адресою разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , та вів з нею спільне господарство (а.с.21); - згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно №50865859 від 29.01.2020р. та за №51548129, №51548372 від 11.03.2020р., позивачам відмовлено у державній реєстрації права власності на їх частини вказаної нерухомості через відсутність правовстановлюючого документу (а.с.25-27); - постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Ажинтарева В.В. від 14.11.2019р., позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , що померла [INFO] , - у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.42); - той же приватний нотаріус Болградського районного нотаріального округу Одеської області Ажинтарев В.В. відповіддю від 12.05.2020р. за №63/01-16 на ухвалу суду повідомив, що спадкова справа стосовно майна спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , - заводилася, спадкоємцем її майна позивач [PERSON] (спадк.спр.,а.с.2), інших спадкоємців немає; - відповідно до заяви представника Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області - її голови, - сільська рада вимоги позивачів визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Згідно з ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, тобто, встановлення факту, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, та за відсутності спору про це право. Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст.1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. А ч.1ст.1261 ЦК України регламентовано, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за його життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Тобто, предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю, передусім, є сукупність обставин, що є, згідно із законом, основними ознаками сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків. Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що, крім юридичних фактів, які зазначені в частині першій вказаної статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту постійного проживання станом на час відкриття спадщини зі спадкодавцем- є необхідною умовою для видачі свідоцтва про право на спадщину. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а ч.1ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ч.2 ст.1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Згідно з п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 №7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів. Особа може звернутися до суду з заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому провадженні розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п.23 цієї ж Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, враховуючи усе вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] , дійсно проживав більше, ніж п`ять років однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки разом з нею вів спільне господарство, вони були пов`язані спільним побутом, тобто, мали взаємні права та обов`язки більш, ніж п`ять років, у тому числі, станом на момент смерті спадкодавця, оскільки цей факт підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, що містяться в матеріалах справи, а також підтверджується поясненнями свідків, що узгоджуються між собою і підтверджують встановлений судом вказаний факт, що має для заявниці юридичне значення. Пленумом Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено щодо правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», - застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, що належало колгоспному двору і збереглися після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК України у редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч.2 ст.123 ЦК України в редакції 1963 року). Відповідно до ст.ст.1216,1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а відповідно до ст.1268 ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, - вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року №1952-IV, із змінами і доповненнями. Згідно вимог діючого законодавства на час розгляду справи, порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч.4ст.182 ЦК України). Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1ч.2ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути їх визнання. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.200ч.3 ЦПК України, в разі, якщо відповідач позов визнав, суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні. За результатом розгляду даної справи судом встановлено, що в даному випадку мають місце обставини, передбачені ст.392 ЦК України, оскільки позивачі, будучи як члени колгоспного двору власниками житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому за адресом: [ADDRESS] , та не можуть зареєструвати своє право власності на цю нерухомість у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому, внаслідок цього порушуються їх права як власників користуватися, володіти та розпоряджатися своїм нерухомим майном, і це порушене їх право потребує захисту у судовому порядку. Відповідно до ст.ст.1216,1220,1268ч.5 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А, відповідно до ст.ст.1216, 1220, 1268ч.5 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об`єктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, суд дійшов висновку, що право власності позивачів на вищезазначений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, а саме, за кожним - на 1 / 4 частину домоволодіння як за членом колгоспного двору, а за позивачем [PERSON] - ще на 1 / 4 частину домоволодіння, - як за спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , - підтверджується вищезазначеними а також іншими доказами, що були досліджені судом, які містяться в матеріалах справи та ніким й нічим не спростовані.

Outcome: approved