Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

16.09.2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частку у спільному майні - квартирі [ADDRESS] . Ухвалою суду від 20.09.2021 року відкрите загальне позовне провадження, призначене підготовче судове засідання, відповідачу визначений термін на подання відзиву до суду. Ухвалою суду від 20.10.2021 року закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що перебувала з [PERSON] у шлюбі, після розірвання якого подружні стосунки були поновлені, шлюб за реєстрований вдруге. Під час спільного проживання подружжям придбана трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , де вона зареєстрована та мешкає разом з чоловіком, сином [PERSON] , 2009 р.н. та дитиною, над якою подружжям була встановлена опіка. У теперішній час відносини з чоловіком погіршилися, він періодично застосовує насильство та погрожує їй виселенням, тобто не визнає за нею права власності на спірну квартиру. Просить встановити факт сумісного проживання однією сім`єю та визнати спірну квартиру спільною сумісною власністю подружжя, визначивши за нею право власності на 1/2 частину квартири. У підготовче судове засідання, та у судові засідання відповідач неодноразово не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався. Відзив на позов у відповідності до ст. 178 п.8 ЦПК України не надано, позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши поясненн позивача [PERSON] , свідка [PERSON] , суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 23 квітня 2010 року. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 27 травня 2013 року шлюб сторін було розірвано. Незважаючи на офіційне розірвання шлюбу, сторони поновили стосунки та продовжили спільне проживання без реєстрації шлюбу, мали спільний бюджет, вели спільно господарство, виховували сина [PERSON] , [INFO] . У 2018 році [PERSON] та [PERSON] оформили опіку над неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] . 14 лютого 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований Хортицьким районним у м.Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Під час спільного проживання без реєстрації шлюбу, а саме 03 лютого 2016 року [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] . Право власності на спірну квартиру зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03 лютого 2016 року приватним нотаріусом Запорізького міського територіального округу Сіпяковим О.С. та зареєстрованому в реєстрі за № 110. [PERSON] , [PERSON] , неповнолітній [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] та фактично мешкають у ній, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи. На теперішній час відносини між подружжям погіршились, відповідачем не визнається право власності на житло за дружиною, в зв`язку з чим, вона вимушена звернутися до суду. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] та [PERSON] перебували в реєстрованому шлюбі, потім шлюб було розірвано, однак мешкали вони спільно однією сім`єю та придбали квартиру, в якій мешкають до теперішнього часу разом. Відповідно до положень СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь- якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, яке нажито подружжям у період шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно по п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.07р. спільною сумісною власністю подружжя, зокрема можуть квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово- будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, шо є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна пружини та чоловіка є рівними. Таким чином, у відповідності до ст.70 Сімейного кодексу України, [PERSON] належить 1/2 частина спірної квартири. За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved