Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить скасувати заборону на відчуження нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження: 3404449, дата реєстрації 03.07.2006, а саме на будинок за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначає, що позивач є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивачу стало відомо, що на його нерухоме майно є обтяження у виді заборони відчуження майна. Підставою виникнення зазначеного обтяження є позика, видана 28 червня 2021 року Генічеським АТП № 21033. Представник позивача стверджує, що [PERSON] заборгованість погашена. Крім того, ним отримано відповідь від Державного нотаріального архіву Херсонської області про те, що згідно з Алфавітом до загального реєстру заборон та Реєстру про зняття та накладення заборон заборони на ім`я [PERSON] за 1971 рік немає. Представник позивача вказує на те, що до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у 2019 році було переміщено архівні записи про накладення заборони відчуження майна позивача, натомість записи про зняття заборони в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не зроблені. Таким чином, на думку представника, на належне позивачу майно безпідставно накладено заборону відчуження, чим порушені його майнові права щодо розпорядження власністю. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Вказав на те, що позивач дійсно брав кошти для будівництва будинку у підприємства «Генічеське АТП № 21033», на якому він працював, однак свій борг він сплатив. Представник відповідача [PERSON] залишив вирішення спору на розсуд суду. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши обґрунтованість позовної заяви, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини. Згідно з договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого нотаріусом 15 вересня 1970 року, виконавчим комітетом Генічеської ради депутатів надано [PERSON] надано у безстрокове користування земельну ділянку, площею 400 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення № 12 відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Генічеської міської ради від 10 жовтня 2019 року житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , присвоєно адресу: [ADDRESS] . За змістом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] є власником 1/1 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності: договір про надання у безстрокове користування земель серії та номера 2102, виданий 15 вересня 1970 року Державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори Кравченком А.Т., рішення виконавчого комітету Генічеської міської ради від 10 жовтня 2019 року серії та номера 12, технічний паспорт серії та номера [NUMBER] , виданий 03 жовтня 2019 року Комунальним підприємством «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради. На будинок за адресою: [ADDRESS] , накладено обтяження, а саме «заборона на нерухоме майно» (реєстраційний номер обтяження 33851671). Також зазначено, що особою на майно якої накладено обтяження є [PERSON] . Підставою виникнення обтяження зазначено: "ссуда, видана 28.06.1971 Генічеським АТП". Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Частиною першою статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Враховуючи, що заборона на нерухоме майно позивача була накладена ще у 1971 році, доказів того, що на даний час існує будь-яке виконавче провадження щодо стягнення заборгованості у зв`язку з чим була накладена заборона, учасниками справи суду не надано, позивач наполягає на тому, що він борг сплатив, відповідач проти цього не заперечував, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved