overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

27 лютого 2013 року [PERSON] отримала у позивача кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ комерційний банк «Приватбанк» подав до суду позов до [PERSON] з вимогою стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 67761,45 грн., судові витрати в сумі 1921,00 грн. В позові вказано, що [PERSON] зобов`язання по договору не виконав. Відповідно до ч.5ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими сторони обгрунтовують свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 27 лютого 2013 року [PERSON] отримала у позивача кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказана угода являє собою заяву, яка була підписана відповідачем [PERSON] і витяг з правил надання банківських послуг. Як вказує позивач у своєму позові у зв`язку з порушенням боржником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка за розрахунком банку, становить 67761,45 грн. Як встановлено судом, відповідачем було порушено вимоги Умов та правил надання банківських послуг, тобто укладеного сторонами договору, та ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту, в зв`язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту, відсотків та пені. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає заявлені позовні вимоги позивача частково обґрунтованими, виходячи з наступного. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи встановлені судом обставини та виниклі відповідно до них спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк " Приватбанк" заборгованість по кредиту в розмірі 67761,45 гривень Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача з на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

27 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 липня 2007 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №67, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння та різні погляди на життя. Шлюбні стосунки між сторонами припинено з червня 2013 року. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], яка за згодою сторін буде проживати разом із [PERSON] Спору про поділ майна сторони не мають. Оскільки подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливе, а перебування в шлюбі з відповідачем суперечить інтересам [PERSON], позивачка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище "[PERSON]". Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягала. Строк для примирення просила не надавати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Строк для примирення просив не надавати. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається з копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 04.08.2009 року Роганською селищною радою Харківського району Харківської області, сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. /а.с.5/ Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.07.2007 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 67. /а.с.6/ Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Спору про майно сторони не мають. За взаємною згодою батьків, донька залишається проживати з матір'ю [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

27 лютого 2014 року було винесено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до Коломийської міської ради про визнання права власності на спадкове майно - садовий будинок та земельну ділянку, який було задоволено та визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] - на ? частину земельної ділянки [NUMBER] площею 0,0752 га, що знаходиться в садовому товаристві «Мічурінець» по вул.Галечко в м. Коломия та на ? частину садового будинку за [NUMBER], який знаходиться на даній земельній ділянці і за [PERSON] визнав право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] - на ? частину земельної ділянки [NUMBER] площею 0,0752 га, що знаходиться в садовому товаристві «Мічурінець» по вул.Галечко в м. Коломия та на ? частину садового будинку за [NUMBER], який знаходиться на даній земельній ділянці. Однак, як вбачається із заяви і довідки садового товариства «Мічурінець» за № 2 від 09.01.2015 року згідно державного реєстру садове товариство «Мічурінець» знаходиться за адресою "масив по вул.Галечко в м. Коломия", а в рішенні вказано:«В садовому товаристві «Мічурінець» по вул.Галечко в м. Коломия». Через вищенаведену неточність заявник не може провести реєстрацію права власності на дане майно. В своїй заяві заявник, вимоги, викладені у заяві підтримує повністю, просить їх задовольнити, в судове засідання не з`явився. Від представника Коломийської міської ради до суду надійшло письмове клопотання про слухання справи у відсутність представника, вимоги заяви не заперечує. Розглянувши заяву подану заявником, письмове клопотання Коломийської міської ради, суд вважає що заява підлягає до задоволення. Так, в резолютивній частині постановленого рішення Коломийського міськрайонного суду від 27.02.2014 року , адреса спадкового будинку зазначена як «Садове товариство «Мічурінець» по вул.Галечко в м. Коломия». Однак, згідно довідки садового товариства «Мічуринець» від 9.01.2015 року,яка долучена заявником до справи, адреса товариства є «Садівницьке товариство «Мічурінець» масив по вул.Галечко в м. Коломия». На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

27 лютого 2014 року позивач ПАТ "Миколаївобленерго" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] з позовом про стягнення збитків, в якому посилаючись на порушення відповідачем вимог пунктів 42 та 48 Правил користування електричною енергією для населення, що призвело до заподіяння збитків енергопостачальному підприємству на суму 7036,29 гривень, які відповідач добровільно відшкодовувати відмовляється, просив ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на свою користь суму збитків у вищезазначеному розмірі та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача Петрівський О.О. згідно довіреності від 27.12.2013 року не з'явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно та не повідомив суд про причини своєї відсутності, а тому суд приймає рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 11 січня 2013 року працівниками позивача під час проведення рейдової перевірки у відповідача було виявлено порушення «Правил користування електричною енергією для населення» затверджених ПКМ України від 26 липня 1999 року, що передбачає відповідальність згідно ст.27 ЗУ «Про електроенергетику» від 16 жовтня 1997 року. В ході вищевказаної перевірки було встановлено, що споживач електричної енергії відповідач по справі порушив п.42,48 Правил, а саме: - самовільне підключення електроустановок струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі, відкритою електропроводкою, з порушенням схеми обліку поза приладообліку, що можливо виявити під час проведення контрольного огляду приладу обліку. Про порушення відповідачем «Правил користування електричною енергією для населення» працівниками позивача був складений акт №С-7431. На підставі даного акту комісією енергопостачальної організації проведено розрахунок, згідно Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією для населення, що склало 7036,29 гривень. Відповідно до ч.2 п.48 Правил користування електричною енергією для населення, споживач несе відповідальність за порушення ним правил користування електричною енергією. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У зв'язку з вищевикладеними фактами та обставинами суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд знаходить за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 263,96 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

27 лютого 2014 року представник [PERSON] за довіреністю [PERSON]звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Хмільницької міської ради, Управління Держземагенства України у Вінницькій області про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач являється власником земельної ділянки, в [ADDRESS], відповідно до державного акту на право власності серії ІІІ - ВН № 024451.Посилаючись на те, що в державному акті виявлено помилки технічного характеру, крім того акту містить виправлення, що позбавляє можливості власника розпоряджатись земельною ділянкою, просив визнати недійсним державний акт, зобов'язати Управління Держземагенства внести відповідні зміни в базу Державного земельного кадастру України. 14 березня 2014 року, до початку розгляду справи по суті, представником позивача було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій фактично змінив підставу позову, зазначивши розбіжності площі земельної ділянки, зазначеної в державному акті з даними кадастрового плану як підставу скасування державного акту. В судове засідання сторони не з'явились, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи. При цьому представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачі подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання позову відповідачем являється безумовним, не суперечить закону, являється реалізацією права відповідача, передбаченого ст. 31 ЦПК України, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, відповідачу було роз'яснено наслідки визнання позову, тому суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

27 лютого 2017 року лікар-психіатр Погребищенської центральної районної лікарні [PERSON] звернулась із заявою до суду про призначення примусового амбулаторного лікування [PERSON], вказуючи на те, що він має тяжкі психічні розлади, внаслідок чого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього особисто та оточуючих. В судове засідання лікар-психіатр [PERSON] не з'явилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила заявлені вимоги задовольнити (а.с. 6). Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти призначення примусового амбулаторного лікування [PERSON]. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим вжити невідкладних спеціальних заходів для лікування [PERSON] Вимоги заяви є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] має тяжкі психічні розлади і відповідно до ст.12 Закону України "Про психіатричну допомогу" йому може бути надана примусова амбулаторна допомога без його згоди з метою запобігання шкоди його здоров`ю та уникнення небезпеки для оточуючих.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

27 лютого 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 03 вересня 2011 року в Станкуватській сільській раді Вільшанського району Кіровоградської області. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейне життя. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, зазначила, що шлюб з відповідачем зареєстровано 03 вересня 2011 року. Стосунки з відповідачем ускладнилися, любов та повага пройшли, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував щодо розірвання шлюбу, пояснивши, що в них різні погляди на життя, тому він також згоден на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 03 вересня 2011 року, про що Станкуватською сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] - (а.с. - 3). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейне життя, внаслідок чого стало проживати разом неможливо, тому сторони проживають окремо з серпня 2015 року. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. В судовому засіданні судом не встановлено між сторонами спору щодо спільно нажитого майна, шлюб сторони розривають вперше, спору щодо спільно нажитого майна у сторін не має, питання щодо утримання та виховання малолітнього сина після розірвання шлюбу вирішили за взаємною домовленістю між собою. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні позивач побажала скористатися своїм правом та після розірвання шлюбу залишити прізвище "[PERSON]". Позивач в судовому засіданні просила суд не стягувати сплачений нею судовий збір на її користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

27 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем у справі перебуває в шлюбі зареєстрованому 10 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №57. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. До серпня 2016 року проживали однією сім"єю, але з вказаного часу припинили сімейно-шлюбні відносини по причині того, що відповідач не цікавиться інтересами сім"ї, не бере участі у веденні домашнього господарства, що призвело до втрати сторонами поваги один до одного. Примирення між сторонами не можливе. Просила розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з'явилися до суду. Судом встановлено, що 10 вересня 2010 року сторони зареєстрували шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №57. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вiдповiдно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересамодного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін на даний час фактично припинені, сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть, на примирення не згодні, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Таким чином, оцінивши зiбранi по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача, суд вважає, що шлюб мiж сторонами слід розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати залишити за позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

27 лютого 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 22 січня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 3. Від спільного проживання дітей не мають. Сумісне життя не склалося в зв`язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Позивач у судове засідання не з`явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Належно повідомлена відповідач в судове засідання не прибула з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена у порядку, визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 280-289 ЦПК України, заочно, у зв`язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони по справі припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору і питань щодо утримання дітей у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім`ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім`ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Відповідачу залишити прізвище " [PERSON] ".

Outcome: approved