Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

30 травня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Херсонського морехідного училища рибної промисловості Керчинського Державного морського технологічного університету з вимогою скасувати Наказ № 83-к від 30.04.2013 року про її звільнення, поновити її на посаді заступника начальника з навчальної роботи Херсонського морехідного училища рибної промисловості Керчинського Державного морського технологічного університету, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що з 04.01.2011 року вона працює в Херсонському морехідному училищі рибної промисловості Керчинського Державного морського технологічного університету на посаді заступника начальника училища з навчальної роботи. Наказом № 83-к від 30.04.2013 року її звільнено з посади на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України. Вважає, що її звільнення є незаконним. Однією з підстав звільнення зазначено, що вона перевищила свої службові обов»язки шляхом надання курсантам [PERSON] та [PERSON] дозволу на дострокову здачу сесії, не зважаючи на те, що рапорти були поданні на ім.»я начальника училища. Вказана підстава є необґрунтованою, оскільки позивачка як заступник начальника училища з навчальної роботи, зобов»язана організовувати та контролювати навчальний процес, а дозвіл на дострокову здачу сесії стосується саме такої організації і входив безпосередньо до її компетенції. Крім того, вказаний дозвіл було надано з дотриманням «Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах» від 02.06.1992 року за № 161, зокрема за погодженням з начальником заочного відділення [PERSON] та методистом заочного відділення [PERSON]. Крім того, підставою звільнення зазначено порушення ст. 32 ЗУ «Про освіту», а саме виставлення [PERSON] без відповідної фахової підготовки оцінок курсантам заочного відділення [PERSON] та [PERSON] зі спецдисципліни РПТМ. Позивач зазначила, що вказане посилання спростовується тим фактом, що здійснення перезаліку з дисципліни РПТМ вказаними курсантами було здійснено не нею, а начальником заочного відділення [PERSON] у відповідності до п. 27 «Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих закладів освіти», який в свою чергу мав відповідну фахову підготовку. Також, в основу наказу про звільнення відповідач поклав факт невиконання позивачкою наказу начальника училища « Про актуалізацію положень про підрозділи училища та посадових інструкцій працівників» за № 111 від 13.12.2012 року та доручення в.о. училища [PERSON] за №7 від 14.03.2013 року. У виконання наказу №111 позивачка надала оновлену документацію до методичного кабінету [PERSON]. На виконання доручення №7 позивачка надала пояснення, що наказ №111 виконано та відповідна документація зберігається в методичному кабінеті [PERSON]. Також позивач зазначила, що в оспорюваному наказі зазначені наказ від 31.01.2013 року за № 22-к та наказ № 51-к від 14.03.2013 року про накладення дисциплінарного стягнення , що свідчить про систематичність невиконання обов»язків, покладених на неї трудовим договором. Але вказані накази оскаржені нею до суду. Свої вимоги, щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позивач обґрунтовує вимогами ст. 235 ч.2 КЗпП України . У судовому засіданні позивач та її представник за довіреністю, [PERSON], позов підтримали у повному обсязі, просили задовольнити заявлені вимоги, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за 265 робочих днів. Представники відповідача за довіреністю [PERSON], [PERSON] заявлений позов не визнали. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються вимогами Кодексу законів про працю України та Конституцією України. Згідно трудової книжки встановлено, що позивач 05 січня 2011 року прийнята в Херсонське морехідне училище рибної промисловості надалі приєднане до Керчинського Державного морського технологічного університету на посаду заступника начальника училища з навчальної роботи / наказ № 13-к від 05.01.2011 року /. На підставі наказу №83-к від 30.04.2013 року позивачку звільнено з посади на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України. На підставі вимог п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Згідно оскаржуваного наказу позивачка по перше, не виконала наказ начальника училища від 13.12.2012 року №111 "Про актуалізацію положень про підрозділи училища та посадових інструкцій працівників" , за яким повинна була надати оформлену відповідним чином документацію, а саме положення про навчальну частину, організацію навчального процесу, про заочне відділення училища та посадові інструкції секретаря навчальної частини, викладача, методиста та інших працівників . За дорученням в.о. начальника училища №7 від 14.03.2013 року вона повинна була надати до 11.55 години того ж дня перелічену документацію, проте не виконала; у своєму поясненні від 14.03.2013 року своєї вини позивачка не визнала і обґрунтувала свою позицію, а саме зазначила, що виконання наказу контролює та узагальнює інформацію по ньому зав. методичним кабінетом [PERSON], у якої вказані положення та інструкції сконцентровані, а вона як заступник голови координаційної ради з якості здійснює контроль . По друге, незаконно надала дозвіл на дострокову здачу сесії курсантами [PERSON] та [PERSON] У своєму поясненні вини позивачка не визнала . По третє,незаконно дозволила перезалік та проставила оцінки курсантам заочного відділення [PERSON] та [PERSON] зі спецдисципліни РПТМ без відповідної фахової підготовки У своєму поясненні вини позивачка не визнала і обґрунтувала свою позицію, зокрема, що оцінки курсантам виставлені після того, як на заочне відділення були надані всі лабораторні, практичні роботи . Згідно з актом перевірки від 18.03.2013 року вказаними діями встановлено порушення позивачкою службових обов'язків . Підставою зазначено : доручення №1 від 18.02.2013 року, пояснення та рапорт [PERSON] від 18.02.2013 року, акт комісії з проведення службового розслідування від 18.03.2013 року, пояснення [PERSON] від 04.03.2013 року, доручення №6 та №7 від 14.03.2013 року, наказ начальника училища від 13.12.2013 року №111, пояснення [PERSON] від 14.03.2013 року, накази від 31.01.2013 року № 22-к та від 14.03.2013 року № 51-к « Про накладення дисциплінарного стягнення». Відповідно до п. 22 та п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 р. №9 (в редакції за станом на день виникнення правовідносин) , у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Обов»язковою умовою такого звільнення є систематичність порушень з боку працівника. Систематично порушуючим трудову дисципліну вважається працівник, що має дисциплінарне стягнення за порушення трудової дисципліни та порушує її знов впродовж одного року з дня застосування стягнення за перше порушення. Як вбачається з оскаржуваного наказу, до позивачки було двічі застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани відповідно наказів № 22-к від 31.01.2013 року та № 51-к від 14.03.2013 року. З матеріалів справи вбачається, що наказ № 22-к від 31.01.2013 року про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, а саме за відсутність на робочому місці 11.01.2013 року, має законну силу. Наказ №51-к від 14.03.2013 року був предметом судового розгляду та рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 03.12.2013 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 25.02.2014 року, визнано незаконним та скасовано. Крім того, вказаним рішенням суду визнано незаконним та скасовано наказ №55-к від 25.03.2013 року про попередження про звільнення з посади шляхом дострокового розірвання контракту, який має аналогічну мотивувальну частину, викладену в наказі № 83-к від 30.04.2013р. Вказаним рішенням зокрема встановлено , що обставини зазначені в наказі № 55-к, які аналогічні обставинам зазначеним в наказі №83-к, не пов»язані із зобов»язаннями, визначеними контрактом. Рішенням суду зокрема встановлено відсутність систематичного порушення позивачкою трудової дисципліни. Відповідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, оскільки рішенням суду , яке набрало законної сили, встановлено відсутність систематичного порушення позивачкою трудової дисципліни , суд приходить до висновку про незаконність звільнення [PERSON] з займаної посади. Статтею 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Оскільки звільнення [PERSON] визнається судом незаконним, позивач підлягає поновленню на посаді з котрої її було звільнено із виплатою їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Приймаючи рішення про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995 року. Згідно довідки від 14.04.2014 року про доходи, розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] становить 235,54 грн., кількість робочих днів вимушеного прогулу становить 265, в зв»язку з чим підлягає стягненню з відповідача розмір заборгованості в сумі 62418,10 грн. /265х 235,54 грн./ Судові витрати підлягаєть стягненню з відповідача у порядку, передбаченому ст.88 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір», на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved