Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про поділ майна подружжя. В обґрунтування позову зазначалося, що позивач і відповідач, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі до листопада 2017 року, за спільні кошти придбали майно, а саме будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, автомобіль ВАЗ 2106 (д.н.з. 112 01 КК), пральну машину LG, мопед «Альфа», компютер LG, диван, що є спільним сумісним майном подружжя. У звязку з розпадом сімї виник спір про розподіл вказаного майна та відповідач не бажає у добровільному порядку його вирішити. За таких обставин позивач просила суд: визнати будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку загальною вартістю 20000,00 гривень, а також автомобіль ВАЗ 2106 (д.н.з. 112 01 КК) - вартістю 10000,00 грн., пральну машину LG - вартістю 6000,00 грн., мопед «Альфа» - вартістю 5000,00 грн., компютер LG - вартістю 4000,00 грн., диван - вартістю 2000,00 грн., а всього на суму 47000,00 грн. спільним сумісним майном подружжя позивача і відповідача; провести поділ майна подружжя, а саме визнати за позивачем право власності з урахуванням інтересів малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], право власності на 1/2 частину будинку з відповідною часткою надвірних споруд та на 1/2 частину земельної ділянки, а також виділити позивачу в натурі пральну машину LG, компютер LG та мопед «Альфа», всього на суму 25000,00 грн., що становить 53% спільного майна подружжя, а відповідачу виділити все інше майно. Крім того, зазначала про наявність особистого майна, подарованого на день народження, зокрема сервізу - вартістю 120,00 грн., двох пледів - загальною вартістю 480,00 грн., покривала - вартістю 200,00 грн., всього на суму 800,00 грн. та просила зобовязати відповідача його повернути. В подальшу позивач звернулася до суду з заявою, в якій просила залишити без розгляду частину позовних вимог, окрім вимог про поділ будинку та прибудинкових споруд і повернення особистого майна. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 7 травня 2018 року залишено без розгляду позовну заяву позивача в частині заявлених позовних вимог: -про визнання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,30 га, що розташована за адресою: вул. Шевченка, 99, с. Лихоліти, Чорнобаївський район, Черкаська область, автомобіля ВАЗ 2106 (д.н.з. 112 01 КК) - вартістю 10000,00 грн., пральної машини LG - вартістю 6000,00 грн., мопеду «Альфа» - вартістю 5000,00 грн., компютера LG - вартістю 4000,00 грн., дивану - вартістю 2000,00 грн., спільним сумісним майном подружжя позивача і відповідача; -про проведення поділу майна подружжя, а саме визнання за позивачем права власності з урахуванням інтересів малолітньої дочки [PERSON], [INFO], права власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,30 га, що розташована за адресою: вул. Шевченка, 99, с. Лихоліти, Чорнобаївський район, Черкаська область, а також виділення позивачу в натурі пральної машини LG - вартістю 6000,00 грн., компютера LG - вартістю 4000,00 грн., мопеду «Альфа» - вартістю 5000,00 грн., та виділення відповідачу всього іншого майна. У судове засідання сторони не зявилися. У поданій позивачем заяві про залишення частини позовних вимог без розгляду висловлено прохання про розгляд справи за її відсутності. Від представника відповідача надійшла заява, в якій останній визнав позовні вимоги в частині розподілу будинку та прибудинкових споруд і повернення особистого майна відповідача, заперечив проти задоволення позову в іншій частині, а також просив провести розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 17 липня 2010 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується штампом у копії паспорта позивача (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 19 травня 2011 року серії 1-СР № 131522 (а.с. 10). Судом встановлено та сторонами не заперечується, що під час перебування у шлюбі відповідачем набуто у власність на підставі рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 7 червня 2017 року у справі № 709/536/17 житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: вул. Шевченка, 99, с. Лихоліти, Чорнобаївський район, Черкаська область, що підтверджується копією довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 15 лютого 2018 року № 114145920 (а.с. 11-12). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічні положення містить і ч. 3 ст. 368 ЦК України, де передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" розяснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. З огляду на викладене, враховуючи визнання позову представником відповідача у цій частині, суд дійшов висновку, що вказаний житловий будинок з надвірними спорудами підлягає визнанню спільним сумісним майном подружжя та поділу між сторонами у рівних частинах. З приводу позовних вимог в частині визнання особистим майном сервізу - вартістю 120,00 грн., двох пледів - загальною вартістю 480,00 грн., покривала - вартістю 200,00 грн., всього на суму 800,00 грн. та зобовязання відповідача його повернути суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, з-поміж іншого, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування. Враховуючи те, що представник відповідача проти задоволення позову в цій частині також не заперечував, суд дійшов висновку про достатність підстав для задоволення позовних вимог про визнання перерахованих вище речей домашнього вжитку особистим майном позивача та зобовязання відповідача повернути його позивачу. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 2 цієї статті Кодексу до витрат, повязаних з розглядом справи, віднесено, з-поміж іншого, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 3 ч. 2 цієї статті Кодексу встановлено, що інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за подання позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 704,80 гривень, що підтверджується квитанцією від 22 лютого 2018 року № 19 (а.с. 1), а також понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 250,00 гривень, що підтверджується квитанцією від 19 лютого 2018 року (а.с. 12а) та договором про надання правової допомоги від 19 лютого 2018 року № 3, укладеного між позивачем та Адвокатським бюро «Тесленко» (а.с. 24). Враховуючи задоволення позову та визнання права власності відповідача на Ѕ частину будинку вартістю 10000,00 гривень (20000,00 / 2), а також на особисте майно загальною вартістю 800,00 гривень, а всього на суму 10800,00 гривень, що від первісної ціни позову (25800,00 гривень), тобто до залишення частини позовних вимог без розгляду, становить 41,86 % (10800,00 х 100 / 25800,00), з відповідача на користь позивача слід стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 295,03 гривень (704,80 х 41,86 / 100) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 104,65 гривень (250,00 х 41,86 / 100). На підставі викладеного вище,

Outcome: approved