Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

30 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], 2015року народження, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше встановленого законом мінімуму до повноліття доньки, тобто до [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 03 червня 2014 року проживала з відповідачем у незареєстрованому шлюбі, від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки у добровільному порядку не надає, не турбується про її добробут, ухиляється від виконання батьківських обов'язків з матеріального забезпечення дитини, позивач разом з донькою знаходиться у важкому матеріальному становищі, тому вважала, що є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у частці від його заробітку. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позов в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач, належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, у зв'язку з повторною неявкою відповідача та неповідомленням про причини неявки в судове засідання, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення у справі в порядку, визначеному главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Перевіривши матеріали справи та дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. На підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 18 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції (а.с.4). Зі змісту довідки Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 29.11.2016року №1262 слідує, що дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.5). Вирішуючи спір, що виник з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 СК України врегульовано, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі відповідно до ч.1 ст.183 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням того, що на утриманні позивача перебуває малолітня дитина [PERSON], яка потребує витрат на харчування та повноцінний розвиток, [PERSON] є батьком цієї дитини та повинен брати участь в її утриманні, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої доньки у частці від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач у справі звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі, встановленому на час пред'явлення позову, слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved