Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

14 березня 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] в особі його представника - адвоката Завойко Д.І., до [PERSON] про поділ майна подружжя, за вимогами якої позивач просить визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . На обгрунтування заявлених позовних вимог за первісним позовом [PERSON] в особі його представника адвоката Завойко Д.Ю. послався на те, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] знаходилися в офіційному шлюбі з 22 серпня 1993 року по 08 лютого 2016 року, що підтверджується рішенням Славутицького міського суду Київської області від 20 січня 2016 року (справа № 377/1163/15-ц). В період шлюбу, до моменту припинення фактичних шлюбних відносин та ведення спільного господарства за спільні кошти позивачем та відповідачем на підставі договору купівлі - продажу від 19 жовтня 2005 року було набуте спірне майно - квартиру [ADDRESS] , в подальшому представником позивача було подано заяву про уточнення - квартиру [ADDRESS] , вартість якої становила на дату купівлі - продажу 64 557,16 грн., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 24.02.201 року № 157382059. Посилаючись на дані обставини та норми матеріального права (ст.ст.57,60,69-72 Сімейного кодексу України, ст.372 ЦК України), позивач вважає набуту сторонами у справі під час шлюбу квартиру об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки в якій є рівними. На підставі викладеного просить визнати за ним, [PERSON] , право власності на Ѕ частку квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем [PERSON] подано відзив на первісний позов, з якого вбачається, що вона повністю не визнає заявлені [PERSON] , позовні вимоги посилаючись на те, що спірне житлове приміщення у вигляді 4 - х кімнатної квартири за [ADDRESS] , за договором купівлі - продажу нерухомого майна, посвідченим 19 жовтня 2005 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області за реєстровим № 3448, зареєстрованим в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 26 жовтня 2005 року, була набута нею у приватну власність за її особисті грошові кошти, які вона отримала за продану нею в попередній день, 18 жовтня 2005 року, двокімнатну квартиру у м.Чернігові, що належала їй на праві особистої приватної власності, в сумі еквівалентній 22 000 доларів США. Враховуючи склад їх сім`ї на момент набуття у власність квартири у м. Славутичі, наявність двох малолітніх дітей, відсутність доходів у їх сімейному бюджеті для придбання даного нерухомого майна, а також те, що [PERSON] з 2000 року ніде офіційно не працював, у їх сімейному бюджеті не було коштів на покупку квартири. Єдиним джерелом доходів, за рахунок яких було нею набуто у приватну власність спірне житлове приміщення, це були кошти, отримані від продажу її квартири у м.Чернігові. Навіть на оплату податків та зборів, що є обов`язковими при посвідченні договору купівлі - продажу, гроші надавалися її батьками, які працювали і мали достатній дохід. Посилаючись на дані обставини та приписи ст.57 Сімейного кодексу України, за частиною першої якої визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, вважає відсутніми підстави для задоволення позову [PERSON] . Одночасно з відзивом на позов [PERSON] подано до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , за вимогами якої вона просила прийняти зустрічний позов до [PERSON] , про визнання права особистої приватної власності на об`єкт нерухомого майна до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] , в особі його представника адвоката Завойка Д.І., до [PERSON] , про розподіл майна подружжя, до спільного розгляду, об`єднати їх в одне провадження, відмовити у задоволенні первісного позову [PERSON] , в особі його представника адвоката Завойка Д.І., до [PERSON] , про визнання за [PERSON] , права власності на Ѕ частку квартиру за [ADDRESS] , визнати дану квартиру, набуту у приватну власність за договором купівлі - продажу нерухомого майна, посвідченим 19 жовтня 2005 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області за реєстровим № 3448, зареєстрованим в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 26 жовтня 2005 року, її, [PERSON] , особистою приватною власністю, стягнути на її користь з [PERSON] , понесені судові витрати: по оплаті судового збору в сумі 768 гривень 40 копійок; за надання професійної правничої допомоги адвокатом в розмірі згідно поданих суду документів. Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою грунтуються на обставинах, що аналогічні викладеним у відзиві на первісний позов та нормах матеріального права (ст.ст.328,334 ЦК України, ст.57 Сімейного кодексу України), які регулюють спірні правовідносини. Підтвердженням належності їй на праві особистої приватної власності квартири у м. Чернігові, яка була продана 18 жовтня 2005 року за договором купівлі - продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області, зареєстрованим в реєстрі за № 1558, про що свідчить Витяг з Державного реєстру правочинів за № 1614678, виданий 18.10.2005 року, є Свідоцтво про право власності на житло від 12.05.1993 року, видане виконкомом Деснянської районної ради народних депутатів м.Чернігова, та Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим 12.01.1996 року державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2 - 252. При розрахунку з покупцем квартири у м. Чернігові в особі гр. [PERSON] , нею була отримана від нього грошова сума, еквівалентна 22 000 доларів США, про що свідчить копія розписки від 18 жовтня 2005 року, яка надавалася покупцю. За ухвалою суду від 02 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Відповідно до ухвали суду від 07 травня 2019 року у підготовчому засіданні було прийнято до сумісного розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , - про визнання права особистої приватної власності на об`єкт нерухомого майна: квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , та об`єднано в одне провадження з первісним позовом представника позивача [PERSON] , в особі його преедставника адвоката Завойко Д.І. до [PERSON] , про поділ майна подружжя. Під час проведення підготовчого засідання 10.07.2019 року, від представника відповідача ( первісний позов (за зустрічним позовом представника позивача) надано клопотання [PERSON] , про призначення судово-товарознавчої експертизи. У відповідності до ухвали суду від 10.07.2019 року було призначено судово - товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз з питання визначення дійсної (ринкової) вартості квартири за адресою: [ADDRESS] , на момент її відчуження 18 жовтня 2005 року за договором купівлі-продажу, посвідченого 18 жовтня 2005 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області, зареєстрованого в реєстрі за №1558. Позивач [PERSON] , на судовий розгляд справи не з`явився та подав заяву про слухання справи за його відсутності. В судовому засіданні представник позивача адвокат Завойко Д.Ю., позовні вимоги за первісним позовом підтримав, обгрунтовуючи їх на аналогічно викладеним у позові підставах та обставинах, і просив задовольнити його у повному обсязі. Відповідач(первісний позов) позивач (зустрічний позов) [PERSON] , позовні вимоги [PERSON] , про розподіл майна подружжя та визнання за ним права власності на Ѕ частину спірної квартири не визнала повністю та просила відмовити у їх задоволенні. Підтримала в повному обсязі свої позовні вимоги, викладені у зустрічній позовній заяві, та просила визнати квартиру за [ADDRESS] , набуту у приватну власність за договором купівлі - продажу нерухомого майна, посвідченим 19 жовтня 2005 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області за реєстровим №3448, зареєстрованим в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 26 жовтня 2005 року, її, [PERSON] , особистою приватною власністю, стягнути з [PERSON] , понесені нею судові витрати. Представник віповідача (позивача за зустрічною позовною заявою) адвокат Прокопенко О.П., повністю підримав позицію [PERSON] , та просив відмовити у задоволенні первісного позову [PERSON] , про розподіл майна подружжя та визнання за ним права власності на Ѕ частину спірної квартири; задовольнити позовні вимоги [PERSON] , за зустрічною позовною заявою, визнавши за нею право особистої приватної власності на квартиру за [ADDRESS] , стягнути з [PERSON] , понесені [PERSON] , судові витрати по оплаті судового збору, за підготовку та проведення судової товарознавчої експертизи, надання професійної правничої допомоги. Додатково на обгрунтування позовних вимог представник позивача послався на обставини, аналогічні викладеним у відзиві на позов та у зустрічній позовній заяві, подані письмові докази, висновок судової будівельно - технічної експертизи Чернігівського відділення КНДІСЕ за № 4748/19-24 від 25.03.2020 року, за яким вартість квартири [ADDRESS] станом на її момент вічуження -18 жовтня 2005 року становила 21 916 у.о. (доларів США), що становило 110 676 гривень; розписку [PERSON] , яка надавалася нею покупцю [PERSON] при отримані коштів за придбану квартиру; покази свідка [PERSON] . З урахуванням даних обставин та вимог ст. 328, 334 ЦК України, ст. 57 Сімейного кодексу України вважає вимоги [PERSON] обгрунтованими та законними. Суд, заслухавши представника первісного позивача [PERSON] - адвоката Завойко Д.І., відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] , її представника - адвоката Прокопенко О.П., допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , та дослідивши подані сторонами докази, прийшов до наступного висновку. Сторони у справі, [PERSON] , та [PERSON] , перебували у шлюбі, зареєстрованому 22 серпня 1993 року у відділі реєстрації записів актів цивільного стану Чернігівського міськвиконкому Чернігівській області Україна, актовий запис № 1 764 (т.1, а.с.64). За час шлюбу у них народилося троє спільних дітей: донька [PERSON] [INFO] , син [PERSON] [INFO] , та син [PERSON] [INFO] (т.1, а.с.65,66). У відповідності до рішення Славутицького міського суду Київської області від 20.01.2016 року (справа № 377/1363/15-ц), яке набрало законної сили 08.02.2016 року, шлюб між [PERSON] , та [PERSON] , було розірвано ( т.1 а.с. 8). Згідно ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Як зазначено у п.24 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» N 11, 21.12.2007 не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Відповідно до ст. 62 Сімейного кодексу України визначено підстави виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, що належало дружині, чоловікові: 1. Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 2. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При наданні оцінки доказам, поданим сторонами, та визначенні джерела коштів, за рахунок яких було набуто на ім`я [PERSON] у приватну власність спірний об`єкт нерухомого майна, суд виходить з наступних обставин. У відповідності до договору купівлі - продажу квартири, посвідченого 18 жовтня 2005 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області, зареєстрованим в реєстрі за № 1558, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів за № 1614678, виданим 18.10.2005 року, [PERSON] , було продано належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] , загальна вартість якої зазначена 9 843 гривні. Факт належності [PERSON] , вищевказаної квартири на праві особистої приватної власності є Свідоцтво про право власності на житло від 12.05.1993 року, видане виконкомом Деснянської районної ради народних депутатів м. Чернігова, та Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим 12.01.1996 року державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2 - 252, копії яких додані до зустрічної позовної заяви та на які здійснено відповідне посилання у п. 1.3 Договору купівлі - продажу квартири( т.1, 67-70). За договором купівлі - продажу нерухомого майна, посвідченим 19 жовтня 2005 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області за реєстровим № 3448, зареєстрованим в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 26 жовтня 2005 року, на ім`я [PERSON] була набуто у приватну власність квартиру за [ADDRESS] , вартість якої у договорі зазначена 64 557,16 грн(т.1, а.с.71,72). Як вбачається з розписки [PERSON] від 18 жовтня 2005 року, копія якої нею подана до суду, при розрахунку з покупцем квартири [ADDRESS] [PERSON] , нею було отримано від покупця грошова сума в розмірі 111 100 гривень, що еквівалентна 22 000 доларів США ( т.1, а.с. 68). Допитаний у суді свідок [PERSON] , підтвердив факт набуття ним у приватну власність квартири [ADDRESS] за договором купівлі - продажу квартири від 18 жовтня 2005 року у [PERSON] , за яку він сплатив останній грошову суму в розмірі 111 100 гривень, що дорівнювала на момент покупки квартири 22 000 доларів США. Ці гроші він в повному обсязі передав особисто [PERSON] . Свідок [PERSON] , допитаний у суді за клопотанням представника первісного позивача, показав, що з метою набуття квартири у м. Славутичі він для сплати завдатку та подальшого виконання певних ремонтних робіт для облаштування цієї квартири надавав своєму сину [PERSON] грошові кошти, але кому та як сплачувалися кошти, наданні для завдатку, йому невідомо. Без продажу квартири у м. Чернігові, в якій мешкала сім`я його сина до набуття квартири м. Славутичі, спірну квартиру вони не придбали б. Покази свідка [PERSON] , суд сприймає критично, оскільки даний свідок є рідним батьком первісного позивача [PERSON] , та його покази в частині надання грошової допомоги для сплати завдатку в сумі 5 000 доларів США з метою набуття спірної квартири у м.Славутичі не підтверджуються доказами, дослідженими в суді. З наданого суду Договору купівлі - продажу нерухомого майна, посвідченого 19 жовтня 2005 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області за реєстровим № 3448, зареєстрованим в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 26 жовтня 2005 року, вбачається, що при набутті [PERSON] , у приватну власність квартири за [ADDRESS] , остання особисто повністю розрахувалася з продавцями до підписання договору. Сама [PERSON] заперечує отримання грошової допомоги від батька її чоловіка [PERSON] , для сплати завдатку та передання будь - яких коштів продавцям саме в якості завдатку. У договорі купівлі - продажу нерухомого майна також відсутня інформація щодо укладання між сторонами попередньо договору завдатку та його отримання продавцями. Доказів на спростування цих обставин стороною первісного позивача не надано. Крім того, суд виходить з того, що кошти в разі їх надання в якості матеріальної допомоги не можуть ввжатися коштами спільного сімейного бюджету сторін у справі, а отже впливати на визначення правового статусу спірного нерухомого майна. Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи № 4748/19-24 від 25.03.2020 року Чернігівського відділення КНДІСЕ, на вирішення якої було поставлено питання «Яка дійсна (ринкова) вартість квартири [ADDRESS] на момент її відчуження 18 жовтня 2005 року, за договором купівлі - продажу, посвідченого 18 жовтня 2005 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області, зареєстрованим в реєстрі за № 1558», вартість даної квартири на момент її відчуження становила 21 916 у.о. (доларів США) (двадцять одна тисяча дев`ятсот шістьнадцять у.о., доларів США), які визначені у розрахунку вартості у висновку експерта як доллар США, що становило 110 676 грн. (сто десять тися шістьсот сімдесят шість гривень) ( т.2, а.с.1-22,а.с.26). З змісту поданих [PERSON] , письмових доказів: витягу з наказу з Славутицької ЗОСШ №3 за №69-О від 20.09.1995р. про призначення [PERSON] , на посаду педагога організатора; наказу з Славутицької ЗОСШ № 3 за № 14-О від 30.04.1996 р. про звільнення [PERSON] з посади педагога - організатора; довідки Відділу освіти виконкому Славутицької міської ради Київської області за вих.№368 від 06.05.2019р. про доходи [PERSON] за період з 22.09.1995р. по 04.05.1996р.; листа Відділу культури, національностей та релігії Славутицької міської ради Київської області від 07.05.2019р. за № 01-32/220; наказу № 35-Л від 05.05.199 р. про прийняття на роботу [PERSON] на посаду редактора; довідки Відділу культури, національностей та релігії Славутицької міської ради Київської області від 07.05.2019р. за № 13 про заробітну плату [PERSON] за період з травня 1996 року по грудень 1998р.; довіди Національного університету «Чернігівській колегіум» ім. Т.Г.Шевченка про доходи [PERSON] за період з вересня 1999р. по червень 2000 року; довідки Національного університету «Чернігівській колегіум» ім. Т.Г. Шевченка від 03.05.2019р. № 65/арх. про надання [PERSON] відпусток по догляду за дитиною; довідки Національного університету «Чернігівській колегіум» ім. Т.Г. Шевченка про доходи [PERSON] за період з грудня 1993р. по грудень 2005р., вбачається, що сторони у справі з моменту реєстрації шлюбу між ними по день придбання на ім`я [PERSON] , у приватну власність спірної квартири, працювали непостійно, а особисто [PERSON] , не працював з 2000 року. Розмір доходу, що був отриманий ними у цей період часу є незначним, що підвтерджується оглянутою трудовою книжкою [PERSON] , та довідками про його доходи ( т.2 а.с.96-99,129130131,133,134). Вищенаведені обставини та докази, надані суду [PERSON] , на підтвердження її позовних вимог та джерела коштів, за рахунок яких нею було придбано в особисту приватну власність спірне житлове приміщення у м. Славутичі, первісним позивачем (відповідачем за зустрічною позовною заявою) [PERSON] , та його представником не були спростовані, додаткові докази на підтвердження позовних вимог за первісним позовом суду не надано. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини першої ст.80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , про визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , та наявність обгрунтованих підстав для задоволення зустрічної позовної заявм [PERSON] , про визнання за нею права особистої приватної власності на дану квартиру. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилом ч. 3 вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як зазначено у п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з п.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. В судовому засіданні встановлено, що адвокат Прокопенко О.П., надавав відповідачу за первісним позовом (позивачу за зустрічною позовною заявою) [PERSON] , правничу допомогу на підставі договору про надання професійної правничої допомоги № б/н від 14 квітня 2019 року. Як вбачається з п.4.3 вказаного договору, вартість послуг по наданню правової допомоги визначається за домовленістю сторін. З урахуванням складності справи, часу, витраченого та якій потрібно буде витратити адвокатом на надання консультацій правового характеру з питань сімейного, цивільного та цивільно - процесуального законодавства, підготовку документів, вивчення матеріалів справи, судової практики, складання відповідних процесуальних документів до суду, підготовкою до судового процесу та представництвом інтересів [PERSON] в суді, за попереднім (орієнтовним) розрахунком сума судових витрат за надання правової допомоги складає 7 000 - 10 000 гривень (т.1, а.с.81-83). Згідно акту виконаних робіт від 10 липня 2019 року адвокатом Прокопенком О.П., була надана правова допомога за договором про надання правової допомоги № б/н від 14 квітня 2019 року по підготовці до розгляду справи № 377/192/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , про поділ майна подружжя та зустрічному позову [PERSON] , до [PERSON] , в Славутицькому міському суді Київської області: вивчення та аналіз документів (первинного позову з додатками), підготовка відзиву на первинний позов - 3 години; надання консультацій ДОВІРИТЕЛЮ з питань сімейного, цивільного та цивільно - процесуального законодавства, що стосуються предмету спору, - 2 години; вивчення та аналіз судової практики з питань, що є предметом спору, - 2 години; підготовка запитів на витребування письмових доказів та інших процесуальних документів до суду від імені ДОВІРИТЕЛЯ, як сторони у справі,: зустрічної позовної заяви, заяв і клопотань по забезпеченню доказів на час розгляду справи по суті - 5 годин, вартість послуг яких з урахуванням витраченого часу та складності справи складає 5 000 гривень, які за надану правову допомогу отримані згідно банківських квитанціїй від 02.05.2019р. та від 18.06.2019р. (т.1, а.с.141,142,143,144,145). У відповідності до акту виконаних робіт від 16 липня 2020 року адвокатом Прокопенком О.П., була надана правова допомога за договором про надання правової допомоги № б/н від 14 квітня 2019 року по підготовці до розгляду справи № 377/192/19: підготовка клопотання про призначення експертизи, вивчення та надання оцінки апеляційній скарзі представника первісного позивача, адвоката Завойка Д.І. на ухвалу суду про призначення експертизи, підготовка відзиву на апеляційну скаргу - 4 години, з розрахунку 500 гривень за годину; підготовка та представництво в суді - 3 години, з розрахунку 500 гривень за одну годину. Вартість оплачних послуг за даним актом станом на 16.07.2020 року складає 2 200 гривень, які за надану правову допомогу отриман авансовим платжемі згідно банківської квитанції від 19.06.2019р.(т.2, а.с.10,101,102). Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Враховуючи час, затрачений адвокатом Прокопенком О.П., на підготовку процесуальних документів, надання консультацій довірителю з питань сімейного. цивільного та цивільно-процесуального законодавства, що стосується предмету спору, представництва інтересів довірителя в суді, складність справи, обсяг та якість виконаних робіт, значення цієї справи для особи, яка є стороною у справі, суд вважає, що розмір витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката, в загальній сумі 7 200 гривень є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами у цій справі. За подання зустрічної позовної заяви [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок, що підтверджується банківською квитанцією 0.0.1338998551.2 (а.с.55, т.1);за витребування документів (технічного паспорта) за вимогою експерта та проведення судової будівельно - технічної експертизи № 4748/19-24 від 25.03.2020 року Чернігівського відділення КНДІСЕ в сумі 5 466 гривень (442 грн.+5 024 грн.), про що свідчать надані суду банківські квитанції від 26.11.2019 р. та від 15.01.2020 р.( т.2, а.с.60) За таких обставин стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають судові витрати:судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок; на професійну правничу допомогу в сумі 7 200 гривень; із залученням експертів та проведенням експертизи в сумі 5 466 гривень.

Outcome: approved