Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

21.06.2016 заявник [PERSON] звернувся до суду через свого представника [PERSON] з вказаною заявою в порядку окремого провадження, посилаючись на неможливість встановити особу, яка поширила недостовірну інформацію, відсутність даних про авторів статті та власників інтернет сайтів, просить суд встановити факт недостовірності інформації та спростувати як неправдиву інформацію про [PERSON], що була поширена невідомими особами в мережі Інтернет на веб-сайтах за адресами: -[INFO]/; -[INFO]; -[INFO]; у статті під назвою «Житомирский «меценат» [PERSON] подкупает избирателей краденными в государства деньгами» з наступним змістом: ««...щедрые пожертвования «благотворитель» осуществляет фактически за их же счет, обворовывая государственные предприятия. В частности, ООО «Первая логистическая компания», которая на протяжении многих лет получает от государства миллионные заказы на перевозку различных грузов, де-факто контролируется [PERSON]. ... включение своих же компаний в расходную часть перевозочной фирмы позволяет [PERSON] снизить ставку налога до ничтожно малого уровня. В результате, получая доход в размере 400 млн. гривен ежегодно, [PERSON] платит государству всего 126 тис. гривен. Кроме подкупа избирателей на Житомирщине, бывший регионал перечисляет крупные суммы на счета физических лиц на Востоке Украины, которые могут быть причастны к поддержке незаконных вооруженных формирований ДНР/ЛНР. По данному факту правоохранительные органы уже ведут расследование. ...Audi Q7, на котором железнодорожник совершил аварию, зарегистрировано на [PERSON], того самого житомирського мецената и фактического руководителя «Первой логистической компании». В обґрунтування тверджень про неправдивість поширеної інформації, представник заявника посилається на те, що інформація наведена у вищевказаній статті наводить користувачів Інтернету на думку, що Заявник зухвало порушує норми чинного Кримінального кодексу України, вчиняє протиправні дії, які мають ознаки кримінальних злочинів. У згаданій статті не наведено жодного доказу достовірності такої інформації та не наведено конкретних осіб, від яких нібито була отримана вказана інформація, проте за своїм змістом вона може стати підставою для відповідного реагування з боку правоохоронних органів. Представник вважає, що інформація подана саме у формі фактичних тверджень (даних), які не можуть кваліфікуватись як оціночні судження, з огляду на використання наступних мовних оборотів: «...щедрые пожертвования«благотворитель» (по контексту - [PERSON]) осуществляет фактически за их же счет, обворовывая государственные предприятия. В частности, ООО «Первая логистическая компания», которая на протяжении многих лет получает от государства миллионные заказы на перевозку различных грузов, де-факто контролируется [PERSON]. ... включение своих же компаний в расходную часть перевозочной фирмы позволяет [PERSON] снизить ставку налога до ничтожно малого уровня. В результате, получая доход в размере 400 млн. гривен ежегодно, [PERSON] платит государству всего 126 тис. гривен. Кроме подкупа избирателей на Житомирщине, бывший регионал перечисляет крупные суммы на счета физических лиц на Востоке Украины, которые могут быть причастны к поддержке незаконных вооруженных формирований ДНР/ЛНР. По данному факту правоохранительные органы уже ведут расследование. ...Audi Q7, на котором железнодорожник ([PERSON]) совершил аварию, зарегистрировано на [PERSON], того самого житомирского мецената и фактического руководителя «Первой логистической компании». Посилається що, при характеристиці заявника майже не використовуються гіперболи, алегорії або сатира, які зазвичай застосовуються при наданні критичної оцінки діяльності тієї чи іншої особи, речення містять дієслова та стверджувальні вислови, які вказують на вчинення Заявником тих чи інших протиправних дій та дискредитують його в очах оточуючих, формуючи у них відповідну негативну оцінку його ділових та професійних якостей, змістовне спрямування зазначених фрагментів статті є негативним та подане саме у формі фактичних даних. Ухвалою судді від 04.11.2016 відкрито провадження у даній цивільній справі. Ухвалою суду від 16.05.2017 з метою подальшого встановлення власників вказаних веб-сайтів (домених імен), вважає наявними підстави згідно п.12 постанови Пленуму ВСУ України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 №1, ст.235 ЦПК України витребувано у ТОВ «Інтернет Інвест» (01133, м. Київ, Залізничне шосе, 47) всі наявні у володінні дані про адміністраторів та реєстраторів доменів: «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», зокрема, але не виключно: найменування юридичної особи, адреси місцезнаходження, адреса листування, номер засобів зв'язку, ідентифікаційний номер, а також інші наявні у володінні ТОВ «Інтернет Інвест» дані про особу реєстраторів імен вказаних доменів. Відповідно до даних листів ТОВ «Інтернет Інвест» №564 від 19.05.2017, №664 від 14.08.2017 та №721 від 11.10.2017, останнє надає послуги з реєстрації домених імен «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», не розміщує однойменні веб-сайти на своїх технічних майданчиках, у зв'язку з чим, у товариства відсутня інформація про власників вказаних доменних імен, також товариства не є власником та розпорядником інформації щодо зазначених домених імен, розміщеної сервісом WHOIS, у зв'язку з чим, товариство не може завірити інформацію щодо зазначених домених імен з цього сервісу. Згідно даних сервісу WHOIS, доступного у вільному доступі через веб-сайт ТОВ «Інтернет Інвест» за адресою [INFO] доменне ім'я «[INFO]» вільне. 29.03.2017 представником [PERSON], подано клопотання про долучення документів як письмових доказів до матеріалів справи, яке в подальшому задоволено ухвалою суду в судовому засіданні 16.05.2017. В судовому засіданні з розгляду справи представник заявника [PERSON] заяву та викладені у ній обставини підтримала, просила задовольнити. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, з'ясувавши обставини справи та дослідивши наявні у ній письмові докази, встановив фактичні обставини та зміст правовідносин і вважає можливим на підставі ч.3 ст.259 ЦК України ухвалити у справі часткове рішення щодо вимоги заявника про визнання недостовірною та спростування як неправдивої інформації, поширеної в мережі Інтернет на веб-сайті за адресою [INFO]. Судом встановлено, що 09.07.2016 в мережі Інтернет за адресоюна веб-сайті за адресою: [INFO]; була поширена інформація щодо заявника у статті під назвою «Житомирский «меценат» [PERSON] подкупает избирателей краденными в государства деньгами» з наступним змістом: ««...щедрые пожертвования «благотворитель» осуществляет фактически за их же счет, обворовывая . дарственные предприятия. В частности, ООО «Первая логистическая компания», которая на протяжении многих лет получает от государства миллионные заказы на перевозку различных грузов, де-факто контролируется [PERSON]. ... включение своих же компаний в расходную часть перевозочной фирмы позволяет [PERSON] снизить ставку налога до ничтожно малого уровня. В результате, получая доход в размере 400 млн. гривен ежегодно, [PERSON] платит государству всего 126 тис. гривен. Кроме подкупа избирателей на Житомирщине, бывший регионал перечисляет крупные суммы на счета физических лиц на Востоке Украины, которые могут быть причастны к поддержке незаконных вооруженных формирований ДНР/ЛНР. По данному факту правоохранительные органы уже ведут расследование. ...Audi Q7, на котором железнодорожник совершил аварию, зарегистрировано на [PERSON], того самого житомирського мецената и фактического руководителя «Первой логистической компании»./а.с.72-74/ Як вбачається зі змісту статті, дані про автора статті та власників інформаційного ресурсу відсутні. Згідно даних сервісу WHOIS, доступного у вільному доступі через веб-сайт ТОВ «Інтернет Інвест» за адресою [INFO] доменне ім'я «[INFO]» вільне. Відповідно до статті 3 Конституції Українилюдина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 68 Конституції Українивстановлено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції Українита законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ч.4 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Відповідно до ст.299 ЦК України Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», далі постанова Пленуму ВСУ від 27.02.2009 №1, під гідністюслід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацієюфізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Згідно п.15 постанова Пленуму ВСУ від 27.02.2009 №1 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо). Відповідно до пункту 19 Пленуму ВСУ від 27.02.2009 №1 вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Як вказав у своєму рішенні Європейський суд з прав людини, 08.07.1986 у справі Лінгенса проти Австрії ("Lingensvs. Austria") (12/1984/84/131) - «слід розмежовувати факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна». Суд, оцінюючи зміст поширеної стосовно заявника інформації, погоджується з доводами представника, і приходить до висновку, що поширена інформація містить фактичні дані та твердження про здійснення заявником протиправної та кримінально караної діяльності, і відповідно має негативний характер щодо нього. Оцінюючи зміст даної інформації з точки зору її достовірності, суд приймає до уваги, що стаття не містить посилань на докази, які б вказували на те, що наведені у статті обставини дійсно мали місце, та офіційні джерела їх одержання, за якими можливо перевірити дану інформацію. При цьому, суд приймає до уваги подані представником заявника письмові докази: копію витягу з ЄДРЮОФОПГФ від 11.07.2016, згідно даних якого ТОВ «Перша логістична компанія» не містить в складі засновників, учасників та органів управління заявника; копію листа Печерського УП ГУ НП у м. Києві від 02.11.2016 №411-аз/125/52/02-2016 згідно даних якого упродовж 2013-2016 років відсутні кримінальні провадження щодо заявника [PERSON], листа ГСУ НП України від 29.11.2016 №24/Ж-633аз, згідно даних якого відсутні відомості про притягнення заявника до кримінальної відповідальності./а.с.77-81, 109-110/ Таким чином, оцінюючи наявні в матеріалах справи дані та докази, в їх сукупності та взаємозв'язку, суд вважає їх достатніми для висновку про недостовірність поширеної відносно заявника негативної інформації, а тому вважає її такою, що порушує його честь, гідність та ділову репутацію. Оскільки судом встановлено відсутність автора поширеної недостовірної інформації та власника інформаційного ресурсу, на якому поширена інформація, суд вважає наявними підстави для захисту порушених прав заявника відповідно до ч.4 ст.277 ЦК України шляхом встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Відтак, вимоги заяви про визнання недостовірною та спростування інформації, поширеної в мережі Інтернет на веб-сайті за адресою [INFO], - підлягають задоволенню. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved