Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

22.01.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з наступними вимогами: розірвати шлюб між нею [PERSON] (до шлюбу - Сабіна) [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 19 грудня 1986 року відділом ЗАГС адм. Ново-Савиновського району м. Казань Республіки Татарстан (актовий запис №1351, прізвище не змінювати. В обґрунтування позову зазначила, з 19.12.1986 перебуває у зареєстрованому шлюбі\~з відповідачем\~[PERSON]Від шлюбу малолітніх чи неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя і, як виявилося, несумісність характерів. Однак, не дивлячись на те, що їхня сім'я вже розпалася, відповідач все одно не бажав в добровільному порядку розірвати шлюб в органах РАЦС. Крім того, всі непорозуміння та складнощі у них розпочалися ще у 2014 році. У 2015 році вона вже зверталася до суду з позовом аналогічного характеру, але вони вирішили тоді з відповідачем спробувати налагодити їхні відносини, що не дало позитивного результату. Основною метою звернення до суду є бажання проживати спокійно та без постійних необґрунтованих нарікань з боку її чоловіка, який іноді дозволяв собі приниження по відношенню до неї, а останнього разу у 2014 році він насипом викинув її речі в коридор квартири, вказуючи при цьому, що він є її господарем, а вона, в свою чергу, ніякого відношення до квартири не має. Більше вона не має намірів терпіти таке життя. Шлюбні відносини між ними остаточно припинені з осені 2016 року. 02.02.2018 провадження у справі відкрито та призначено судовий розгляд на 05.03.2018. 05.03.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 05.04.2018. 05.04.2018 розгляд справи відкладено у зв'язку з неявкою відповідача. 05.04.2018 року позивач [PERSON] подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. 10.05.2018 та 18.05.2018 розгляд справи відкладено у зв'язку з неявкою сторін. 11.06.2018 за клопотанням відповідача, сторонам по справі надано строк для примирення шість місяців та провадження по справі зупинено до 11.12.2018. 11.12.2018 розгляд справи відкладено у зв'язку з відрядженням судді. 20.12.2018 провадження по справі поновлено. 04.02.2019 за клопотанням відповідача відкладено судовий розгляд. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 417 відповідач [PERSON] в період з 29.01.2019 по 14.02.2019 перебував в Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради "Обласний госпіталь ветеранів війни" (а. с. 52-53). 21.03.2019 під час судового розгляду позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того пояснила, що вона має намір створити нову сім'ю, тому подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Строк на примирення ніяких результатів не дав. Відповідач [PERSON] пояснив, що не бажає розривати шлюб з позивачем, а причини їхнього розлучення, які вказані позивачем, значною мірою перебільшені або вигадані. Водночас пояснив, що дійсно шлюбні стосунки фактично припинені, надання судом строку на примирення не дало позитивних результатів, примирення між ними не відбулося. У зв'язку з цим він погоджується з позовом про розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Під час судового розгляду встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, згідно свідоцтву про укладення шлюбу Серія І-КБ № 797276, відомостей паспорта Серія ММ №605274 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.12.1986 (а. с. 6-8). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області по справі №2603/15-ц від 20.10.2015 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу повернуто позивачу з усіма доданими до неї документами (а. с. 9). Сторонами визнаються та не підлягають доказуванню ті обставини, що вони фактично припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, примирення між ними не відбулося незважаючи на вжиті судом заходи до збереження сім'ї шляхом надання строку на примирення, спору про поділ майна між сторонами немає. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом № 11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, а вжиті судом заходи до збереження сім'ї позитивних результатів не дали, що вказує на неможливість примирення, доводи позивача про те, що подальше збереження шлюбу суперечило б її інтересам належить визнати доведеними. За таких обставин, позов [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Оскільки під час судового розгляду позивач не вимагала відшкодування судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

Outcome: approved