Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із заявою в якій заінтересованою особою вказав: Рубіжанська міська рада Луганської області, та просив встановити факт його постійного проживання з [PERSON], яка померла [INFO] року, з жовтня 2005 року до часу відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання для розгляду справи по суті заявник не з'явився. Через канцелярію Рубіжанського міського суду Луганської області заявник подав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Свої вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи не з'явився, але подав заяву про розгляд справи без їх участі. Правом на вчинення усних та/або письмових процесуальних дій не скористався. Будь-яких доказів не надав. Обґрунтовуючи необхідність задоволення своєї заяви, заявник вказував на те, що він має зареєстроване місце проживання у квартирі [ADDRESS]. Але фактично він проживав разом зі своєю матір'ю, до її смерті, за адресою: [ADDRESS]. Також пояснив, що метою встановлення зазначеного факту є оформлення права на спадщину. Суд, на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] народився [INFO] року (а.с.10). Чотирнадцятого вересня 1994 року, [PERSON] та [PERSON] отримали на праві приватної спільної власності квартиру [ADDRESS], в рівних долях (а.с.8). А 22 січня 1999 року, [PERSON] отримала право приватної власності на ? частки квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] (а.с.9). За відомостями наданими з Управління Державної міграційної служби України у Луганській області, [PERSON] зареєструвала своє місце проживання за вказаною адресою та проживала там до [INFO] року, дату своєї смерті (а.с.7,48). У квітні 2014 року, державний нотаріус Рубіжанської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовив [PERSON] у засвідченні справжності його підпису на заяві про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.11). Разом з цим, згідно акту від 03 січня 2017 року щодо встановлення факту фактичного місця проживання [PERSON], складений депутатом Рубіжанської міської ради, за формою затвердженою Рішенням виконавчого комітету Рубіжанської міської ради від 15 липня 2014 року №203 та підписаний сусідами [PERSON] ([PERSON] та [PERSON]), [PERSON] з жовтня 2005 року по 03 січня 2017 року проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.12,52,53), тобто разом із [PERSON]. Такі ж фактичні дані, надані суду і центром надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради (а.с.13). Із встановлених обставин вбачається, що метою встановлення заявником факту постійного проживання із [PERSON], за адресою: [ADDRESS], по час її смерті й до нині, є оформлення заявником права на спадщину. Відповідно до положень частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу (який складає шість місяців з часу відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. З огляду на положення частини другої статті 1220 цього ж кодексу, часом відкриття спадщини є день смерті особи. З огляду на це, та положення частини другої статті 256 Цивільного процесуального кодексу України, заяву [PERSON] про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті, у зв`язку з відсутністю визначеного законом іншого порядку встановлення такого факту, слід розглянути по суті. Відповідно до положень частини першої статті 33 Конституції України, кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується вільний вибір місця проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з положеннями статті 29 та 310 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово; фізична особа має право вільно обирати собі місце проживання та змінювати його, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Чинне законодавство України не містить визначення такого поняття як "постійне місце проживання", але з огляду на те, що заявник довів той факт, що єдиним його місцем проживання, починаючи з 2005 року й до цього часу є квартира [ADDRESS], в якій він проживав більше ніж шість місяців на рік, кожного року, зі своєю матір`ю [PERSON], за її життя (тобто по [INFO] року), суд вважає за можливе встановити той факт, що заявник постійно проживав разом із [PERSON] за зазначеною адресою з жовтня 2005 року по [INFO] року. Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON].

Outcome: approved