Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

[PERSON] в особі свого представника [PERSON] звернулась до суду з позовом у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.10.2006 р. по 14.12.2010 р. У позивача та відповідача [INFO] народилась донька - [PERSON]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.01.2011 р. встановлений обов'язок відповідача сплачувати аліменти у розмірі 500 грн. Однак, з грудня 2010 року та по теперішній час відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, не цікавиться донькою, не піклується про її фізичний та духовних розвиток. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов та викладені у ньому обставини. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки відповідача суд повідомлено не було, тому судом, з урахуванням думки представника позивача, вирішено розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ч. 1 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, суду подано заяву з проханням розглянути справу без участі їхнього представника та задовольнити позов. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2006 року (а.с. 7). Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.8). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.12.2010р. шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.02.2011р. стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, починаючи з 10.12.2010 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). Як убачається з довідки-розрахунку Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області від 28.09.2017, заборгованість по аліментам [PERSON] станом на 01.09.2017р. складає 23560,27 грн., з січня 2017 року аліменти відповідач, взагалі не сплачує (а.с. 28). Відповідно до довідки школи І-ІІІ ступенів №245 Оболонського району м. Києва від 23.05.2016 р., [PERSON] протягом 2015-2016року, як мама учениці 1-Б класу [PERSON], забезпечувала належні умови для навчання і виховання дитини, приділяла достатньо уваги дитині, цікавилась навчальними досягненнями, контролювала виконання домашніх завдань, систематично відвідувала батьківські збори, консультувалась з вчителем та психологом, коли виникали питання щодо розвитку виховання доньки. Батько [PERSON] протягом 2015-2016 року не відвідував батьківські збори та не цікавився навчанням доньки (а.с. 11). Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як роз'яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно Висновку органу опіки та піклування Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], 2009 року народження від 04.12.2017р. № 108-20830, під час психологічного обстеження з'ясовано, що [PERSON] не проявляє ніяких почуттів до батька, встановлено відсутність емоційного зв'язку з батьком. Позбавлення батьківських прав батька не матиме травматичного впливу на психічний розвиток [PERSON]. Під час бесіди зі співробітниками служби у справах дітей, дитина повідомила, що батька вона не пам'ятає, ніколи з ним не бачилась, батько не вітав її з днем народження та святами, не дарував подарунків, ніколи не телефонував (а.с 36-37). Відповідно даного висновку орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON], 2009 року народження. Представник позивача суду пояснила, що з грудня 2010 року сторони у справі почали проживати окремо, спочатку з вказаного часу після розірвання шлюбу позивач хотіла налагодити сосунки з відповідачем з приводу дитини, але донькою [PERSON] не цікавився, його спілкування з дитиною з двохрічного віку доньки по даний час жодного разу не було, з днем народження чи з іншими святами доньку ніколи не вітав, матеріально дитину не забезпечує. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. Отже, за викладених обставин судом встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками та самоусунувся від виконання обов'язку по вихованню доньки [PERSON], не зустрічається та не спілкується з нею, не надає дитині доступу до культурних і духовних цінностей, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, не проявляє до дитини батьківської турботи, не цікавиться та не піклується здоров'ям доньки, медичним доглядом, не забезпечує харчуванням, не утримує матеріально, дівчинка проживає з позивачем, яка займається вихованням та утриманням дитини. За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved