Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою в якій просить встановити факт смерті його батька [PERSON]. Свої вимоги він мотивує тим, що його батько помер [INFO] року у віці 62 років в м. Донецьк Донецької області. У зв'язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів, наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть на території України, а тому він змушений звернути до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявник в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності та просив задовольнити його заяву на підставі наданих доказів. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції в Харківській області в судове засідання не з'явилась, надала заяву про його проведення за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази по ній, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] року та його батьками є [PERSON] та [PERSON]. /а.с.22/ Відповідно до копії паспорта громадянина України [PERSON] народився [INFO] року в м. Донецьк та місце його проживання з 13.11.1987 року було зареєстровано [INFO]. /а.с. 32-33/ Відповідно до свідоцтва про смерть серії ДНР [NUMBER], виданого 21 вересня 2016 року Ленінським відділом актів громадського стану м. Донецька Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР, [PERSON], [INFO], помер [INFO] року у віці 62 років. Відповідно до довідки про причину смерті №2799, видану лікарем відділу судмедекспертиз трупів Республіканського бюро судово-медичної експертизи ДНР, [PERSON], [INFO], помер [INFO] року, причина смерті - постінфарктний кардіосклероз. /а.с.24/ [PERSON]. був похований 22.09.2016 року в м. Донецьк матір'ю заявника [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про захоронення та квитанцією з ритуальної служби м. Донецьк. /а.с. 25, 26/ Відповідно до відмови у проведенні державної реєстрації смерті, Богодухівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області відмовлено у державній реєстрації смерті оскільки [PERSON] для підтвердження факту смерті пред'явлено свідоцтво про смерть, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п. 1 Постанови Верховної ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до ЗУ «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до ст. 4 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» 1. На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. 2. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ст. 9 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» 1. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України. 2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На сьогоднішній час свідоцтво про народження видане органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України. Статтею 17 ч.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст. 18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно п.7 ч.1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п.18 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті матері. На підставі викладеного,

Outcome: approved