Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із вищевказаним позовом проти [PERSON] (далі - відповідач), з вимогою стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач обґрунтовує свою вимогу наступними обставинами. 21.11.1995 між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільних дітей, серед них є неповнолітній [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. 06.07.2018 шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач матеріальної допомоги не надає. Позивач не в змозі забезпечувати утримання спільного з відповідачем неповнолітнього сина. На підтвердження вказаних обставин надано наступні документи: копії свідоцтва про народження спільної дитини; рішення суду згідно якого шлюб між сторонами розірвано; довідку, видану органом місцевого самоврядування за місце проживання позивача та акт обстеження матеріально-побутових умов життя; довідку з від закладу освіти де навчався син сторін; відомості про доходи позивача. Вищезазначені обставини послугували підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 08.09.2020 призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. Сторони у справі не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач у визначений судом строк відзиву до суду не подав. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступне. 21.11.1995 між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільних дітей, серед них є неповнолітній [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 2). Рішенням суду від 06.07.2018 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 3). Згідно довідки та акту обстеження матеріально-побутових умов життя виданих виконкомом Турбівської селищної ради Вінницької області, [PERSON] проживає з позивачем (а.с. 5-6). Відповідно до відомостей про доходи за період з 1-го кварталу 2019 по 2-ий квартал 2020, позивач не отримувала жодних доходів. Позивач не в змозі забезпечувати утримання їх спільного з відповідачем сина, а відповідач матеріальної допомоги не надає, тому вищезазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільного сина, у твердій грошовій сумі, виходить з наступних мотивів та норм права. Як визначено у ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу вимог ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Суд зважає на те, що відповідач не подав заперечень проти позову на пропозицію суду викладену в ухвалі від 08.09.2020 та не навів обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі. З урахуванням обставин встановлених судом та обставин, які визначені ст. 182 СК України, рівного обов`язку батьків щодо утримання їх спільної дитини, а також виключного права того з яким проживає дитина на вибір способу стягнення аліментів, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. В силу вимог ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат керується правилами Глави 8 ЦПК України. Ураховуючи те, що позов задоволено, а при подачі його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що його слід стягнути із відповідача в дохід держави. Враховуючи викладене та

Outcome: approved