Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

[PERSON]\~звернулась до\~Словянського міськрайонного\~суду Донецької\~області з\~позовною заявою\~до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 17 травня 2018 року, Договору дарування від 04 травня 1987 року є власником житлового будинку № 34 по вулиці Юмашева у місті Словянську Донецької області. У вищевказаному будинку крім Позивача зареєстрована її донька [PERSON]. У 2015 році Відповідач добровільно виїхала з будинку разом зі своїми речами. З того часу у будинку не проживає, її речі у ньому відсутні, перешкод у користуванні будинком Позивач не чинила. Вона змушена нести додатковий тягар витрат з оплати житлово-комунальних послуг, у звязку з чим бажає виписати відповідача на підставі рішення суду. Просить суд визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим будинком № 34 по вулиці Юмашева у місті Словянську Донецької області. [PERSON] до ч. 5 ст. 279 ЦПК України,\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Позивач [PERSON]А належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи у судове засідання не зявилася. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі Довіреності від 22 серпня 2018 року, зареєстрованої в реєстрі за № 2833 (а.с.10), 08 жовтня 2018 року надала суду Заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про місце та час судового засідання, в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила (а.с. 13). [PERSON] до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON], своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд,\~розглянувши матеріали\~справи,\~всебічно і\~повно зясувавши\~всі фактичні\~обставини,\~на яких\~ґрунтуються позовні\~вимоги,\~обєктивно оцінивши\~докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення справи\~по суті,\~приходить до\~висновку,\~що позовні\~вимоги [PERSON]\~до [PERSON]\~про визнання\~особи такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. [PERSON] до ст. 81 ЦПУ України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заявником надано до суду [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний № 14738062 від 13 травня 2006 року, в якому зазначено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 04 травня 1987 року є власником ? частки житлового будинку № 34 по вулиці Юмашева у м. Словянськ Донецької області (а.с.6). [PERSON] до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 17 травня 2018 року після смерті чоловіка, [PERSON], який помер 05 листопада 2011 року, [PERSON] успадкувала ? частки житлового будинку № 34 по вулиці Юмашева у м. Словянськ Донецької області (а.с.7). Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний № 1554415514141 від 17 травня 2018 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на вищевказане майно (а.с.8). З Довідки від 17 вересня 2018 року, виданої Словянською міською радою, вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована у житловому будинку № 34 по вулиці Юмашева у місті Словянську Донецької області (а.с.9). [PERSON] № 604 від 28 серпня 2018 року, виданого керівником комітету мікрорайону «Сєвєрний», [PERSON], [PERSON] Анатоліїхвна, [INFO] не проживає за вищезгаданою адресою з 2015 року по теперішній час, що підтверджують свідки [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї. У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України). [PERSON] до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обовязки, а й орієнтовно вказує на його зобовязання. Основоположні принципи здійснення повноважень власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. [PERSON] до пункту № 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 р. "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя"- наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. У відповідності до ст. 391 ЦК України «Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном». [PERSON] до вимог ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. [PERSON] до розяснень, викладених у п.п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. [PERSON] до вимог ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями статті 405 ЖК УРСР відповідно до положень якої член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 3 Сімейного Кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом та мають взаємні права та обовязки. На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. [PERSON] до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Як вбачається з Довідки МСЕК № 262924, [PERSON], [INFO] є інвалідом другої групи (а.с.4). [PERSON] до пункту 9 частини 1\~статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. На підставі викладеного,

Outcome: approved