Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду ( з урахуванням уточненої позовної заяви) з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він проживає та зареєстрований у квартирі [ADDRESS], разом з ним проживає та зареєстрована його неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], також у вказаній квартирі проживає та зареєстрований його вітчим [PERSON]. Позивач зазначає, що у цій квартирі також зареєстровані, але не проживають відповідач(його рідна сестра) [PERSON] з дитиною [PERSON],[INFO]. Позивач вказує, що ця квартира є ізольована, 2-кімнатна, житловою площею 33,2 кв.м., загальною площею 53,2 кв.м. та не є приватизованою. Позивач стверджує, що відповідач [PERSON] та її дитина [PERSON],[INFO], у цій квартирі не проживають з 2007 року, їхнє місцезнаходження невідоме, вказаною квартирою відповідач не цікавиться, не проживає в ній, не оплачує комунальні послуги й де вона знаходиться і що з нею, йому невідомо. Позивач зазначає, що в нього виникають труднощі в сплаті комунальних послуг, тому що на відповідача ідуть нарахування щомісяця, які він не в змозі сплачувати, існують борги по сплаті комунальних послуг та він позбавлений права оформити субсидію. Так, стверджує позивач, комунальні заборгованості були стягнути рішенням суду від 27.10.2017 року солідарно з усіх зареєстрованих осіб, однак для запобігання примусового відключення від комунальних послуг, він був вимушений сплатити також борг відповідача та судовий збір замість неї, відповідач [PERSON] до суду не з'являлася, борги згідно рішення суду не сплачувала. Таким чином, стверджують позивачі, відповідач [PERSON] протягом 12 років не проживає у вказаній квартирі без поважних причин, тому є особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовною вимогою позивача є - визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме : квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позов підтримали, просили його задовольнити, зауважили до суду, що відповідач [PERSON] у зазначеній квартирі не проживає 12 років, оплату комунальних платежів за житлоплощу не проводить, у витратах по утримуванню квартири участі не приймає, житлом не цікавиться, тому вважають, що відповідач не проживає дванадцять років без поважних причин за місцем реєстрації та втратила право користування зазначеним житлом. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явилася, заперечувала проти задоволення позову, без документальних підтверджень стверджувала що сплачує комунальні послуги, на цей час бажає проживати у цій квартирі зі своєю дитиною, стверджує, що надалі буде сплачувати за комунальні послуги та не вважає своїм обов'язком сплачувати комунальні послуги по квартирі на цей час та минулий час, бо ними не користувалася весь цей час, а з користування такими послугами позивачем платити не зобов'язана, крім того стверджує, що позивач їй не надає можливості проживати у вказаній квартирі, змінив замок, вона приїздила у квартиру, але не змогла до неї увійти, скарг до компетентних органів з цього питання не надавала. Відповідач [PERSON] пояснила суду, що не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2010 року, у цій квартирі проживає позивач [PERSON], його дружина, вітчим її та позивача - [PERSON] Крім того відповідач зазначила, що у 2006 році вона приїздила до матері у цю квартиру, це було пов'язано з часом її пологів, проживала у квартирі близько двох місяців, після чого повернулася до чоловіка [PERSON] проживати за адресою : [ADDRESS], де й проживала до 2016 року, бо після розлучення з чоловіком ( 2015 рік) деякий час проживала за вказаною адресою, згодом після 2016 року проживала на орендованій квартирі. Іноді, коли дома перебував [PERSON], вона приходила у квартиру [ADDRESS], але там не проживала через погані стосунки з позивачем, вітчим за неї сплачував комунальні платежі останні 3 роки, а за газ та електрику вона не вважала за потрібне платити, бо такими послугами не користувалася. Відповідач пояснила суду, що вона немає доказів того, що позивач їй перешкоджає проживати у квартирі, до 2016 року вона не мала бажання в ній проживати, бо проживала постійно у свого чоловіка. Вивчивши пояснення позивача, його представника та відповідача, як письмові так і усні, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оцінив надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що спір виник з приводу права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], яка не є приватизованою, позивач [PERSON], згідно його паспорту [NUMBER], зареєстрований у цій квартирі 26.06.2002 року, щодо відповідача [PERSON], згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 15.01.2019 року - інформація відсутня, де фактично з 2010 року не проживає, що підтверджується Актом, складеним жильцями будинку [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( відповідно кв.[NUMBER],[NUMBER],[NUMBER]) та показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які показали в суді, що з 2010 року відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS], не проживала й це їм достовірно відомо, бо практично кілька разів на тиждень й в різний час доби вони перебували у вказаній квартирі, бо мають відповідно дружні, сусідські відносини з позивачем, а свідок [PERSON] та [PERSON] крім того є колегами по роботі з позивачем. Таким чином, з 2010 року відповідач [PERSON] у зазначеній квартирі не проживає, обов'язків, що випливають з договору найму житлового приміщення не виконує, з приводу порушення її права на користування житлом або чинення позивачем перешкод, відповідач нікуди не зверталася, що й не спростовується відповідачем, яка мала можливість на підтвердження своїх заперечень проти позову надавати належні та допустимі докази, й підтверджується поясненнями позивача, його представника та показаннями допитаних в суді вищезазначених свідків, покази яких в частині відсутності відповідача у вказаній квартирі з 2010 року та не підтвердження факту чинення позивачем перешкод відповідачу у користуванні вказаною квартирою, бо вони постійно відвідували у якості друзів, сусідів, колег родину позивача, та на протязі всіх цих років до теперішнього часу, жодного разу відповідача там не бачили, тим більш , що сусіди( [PERSON] та [PERSON]) користуються своїми квартирами на протязі всього цього часу, проживають у будинку відповідно з 1972 року та 1997 року, про відсутність даних щодо наміру відповідача користуватися даним житлом, щодо відсутності даних про те, що у цій квартирі є особисті речі та документи відповідача, щодо несплати нею комунальних платежів або будь-якого прояву зацікавленості в користуванні зазначеною квартирою; Актом про не проживання відповідача у вказаній квартирі. Довідка КЗОХ «Міська поліклініка №18» від 20.03.2019 року № 596, витребувана судом на клопотання позивача, щодо знаходження у закладі медичної карти відповідача, не доводить ані факту проживання чи не проживання відповідача у вказаній квартирі, ані поважності причин такого не проживання. Таким чином суд вважає, що з 2010 року відповідач [PERSON] добровільно залишила жиле приміщення - квартиру [ADDRESS], весь цей час та по теперішній час не користується цим житловим приміщенням , яке є неприватизованим, без поважних причин, а саме понад 9 років. Відповідно до ст. 71 ЖК України "При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разу спору - судом". На підставі наданих позивачами доказів та відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України, суд вважає, що відповідач [PERSON], [INFO] , відсутня в житловому приміщенні - квартирі [ADDRESS] протягом одного року , а саме 9 років, без поважних причин, і визнає її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Суд відхиляє аргументи відповідача на підтвердження своїх заперечень проти позову, бо відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу зазначених нею обставин щодо перешкоджання позивачем у здійсненні нею права користування квартирою. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача у вказаному житловому приміщенні, і суд не вбачає підстав для продовження цього строку, бо із заявою про поновлення цього строку, або зі зустрічним позовом про поновлення його права користування спірним житловим приміщенням, відповідач до суду не звернувся. На підставі викладеного та

Outcome: approved