Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

21.02.2018 року [PERSON] звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] та АлімовоїТетяни Віталіївни про звернення стягнення в рахунок погашення боргу на майно [PERSON]. 21.03.2018 року [PERSON] надала суду уточнену позовну заяву до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, а саме на майно відповідача, шляхом визнання права власності. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.12.2008 року між нею та відповідачем було укладено договір позики у письмовій формі та складено розписку про отримання суми позики у розмірі 30 000, 00 доларів США, що станом на день складання розписки складало 151 500,00 грн. Як зазначає [PERSON] 21.12.2008 року було укладено також договір застави, відповідно до якого відповідач передав позивачу належне їй на праві власності нерухоме майно та рухоме майно як забезпечення повернення позики. Метою даної позики є фінансування ремонтно-будівельних робіт. Враховуючи укладені договори, сторони домовилися про повернення позики на першу вимогу позикодавця. Між сторонами та ТОВ «БАГО» було укладено тристоронній договір №21-12-2008 на виконання ремонтно-будівельних робіт з поточного ремонту. 28.12.2017 року позивач особисто під розпис вручила відповідачу вимогу про повернення коштів протягом семи днів, в строк до 02.01.2018 року включно. У зазначений строк відповідач вимогу не виконав. Враховуючи вище викладене, [PERSON] звернулася до суду для звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання за нею права власності. Ухвалою суду від 28.03.2018 року було відкрито провадження по справі за уточненим позовом, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвала про відкриття провадження по справі, копія позовної заяви з додатками були направлені відповідачу на зазначену в довідці з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області адресу. Відповідач надала телефонограму про розгляд справи за її відсутності та вирішення справи на розсуд суду. У відповідності до ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За таких обставин суд вирішує справу, на підставі наявних у ній матеріалів та доказів, заочно у відповідності до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. 21.12.2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики(а.с.57-58) у письмовій формі та складено розписку(а.с.61) про отримання суми позики у розмірі 30 000, 00 доларів США, що станом на день складання розписки складало 151 500,00 грн. 21.12.2008 року між сторонами укладено договір застави(а.с.59-60), відповідно до якого відповідач передала позивачу належне їй на праві власності нерухоме майно та рухоме майно як забезпечення повернення позики. Метою даної позики є фінансування ремонтно-будівельних робіт, на підставі чого було укладено тристоронній договір №21-12-2008 на виконання ремонтно-будівельних робіт з поточного ремонту між сторонами та ТОВ «БАГО»(а.с.62-64). Згідно Акту виконаних робіт від 21.05.2009 року(а.с.65), ТОВ «БАГО» виконало ремонтні роботи, вартість яких становить 151 500,00 грн. 28.12.2017 року позивач особисто під розпис вручила відповідачу вимогу(а.с.66) про повернення коштів протягом семи днів, в строк до 02.01.2018 року включно. Відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок садибного типу(а.с.67-69), власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], є [PERSON], [INFO]. Власником відповідач є на підставі договору купівлі-продажу, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів від 31.05.2007 року(а.с.72). Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER](а.с.73), відповідач зареєструвала авто, реєстраційний номер [NUMBER]. Враховуючи звіт про оцінку майна від 12.03.2018 року, житловий будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS], оцінюється в 100 200, 00 грн. без ПДВ, а автомобіль марки MAZDA, модель СХ-7, реєстраційний номер [NUMBER] оцінюється в 100 000,00 грн. В частині 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків є правочином. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Договір застави є підставою виникнення зазначеного виду забезпечення виконання зобов'язання боржника. Згідно з ст.547 Цивільного кодексу України, ст.13 Закону України "Про заставу", договір застави є двостороннім правочином, який укладається між заставодержателем та заставодавцем. Закон вимагає його вчинення у письмовій формі. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності через неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно зі ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Статтею 590 ЦК України передбачено, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (одне право), але його вимогу не буде задоволено в повному обсязі, він зберігає право застави на інші речі (права), які є предметом застави. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодеком. Доказами, згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Виходячи з матеріалів справи та наданих позивачем доказів, враховуючи відсутність заперечень та спростування тверджень позивача відповідачем, є всі правові підстави щодо звернення стягнення на майно [PERSON] Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved