Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

16.05.2017р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ДВНЗ «Національний гірничий університет» (третя особа - Міністерство освіти і науки України) про стягнення ненарахованої та невиплаченої суми стипендії (а.с. № 3 7). В обґрунтування позовних вимог, позивач в позовній заяві посилається на те, що з 01.09.2013р. він був зарахований до складу студентів Національного гірничого університету, прийнятих на навчання за державним замовленням за денною формою навчання поза конкурсом за напрямом підготовки «гірництво». Позивач був зарахований до цього вищого навчального закладу на пільгових умовах, як дитина шахтаря, який має стаж підземної роботи більше 15 років. Як зазначає позивач, у відповідності до вимог норми ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», він має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановлених законом для працездатних осіб. Проте, всупереч вимогам Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», відповідачем нараховувалась позивачу стипендія на загальних підставах та була нижчою за рівень прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, чим порушено його право на належний соціальний захист та спричинило виникнення заборгованості з виплати стипендії на загальну суму у період з вересня 2013р. по грудень 2016р. в розмірі 14855 грн. 50 коп., яку було не нараховано та не доплачено, та інфляційні втрати в розмірі 6802 грн. 53 коп., відповідно до законодавства про інфляцію, за період: вересень 2013р. грудень 2016р., загальний борг складає 21658 грн. 03 коп., який позивач і просить суд стягнути з відповідача на його користь. Крім того, [PERSON], в поданому до суду позові зазначає, що про своє порушене право він дізнався з довідки про доходи від 31.03.2017р., і саме з цього дня повинен рахуватися строк позовної давності. Представник позивача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 03.05.2017р. а.с. № 8) надав до суду письмові пояснення, в яких зокрема, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, справу просив розглянути за його відсутності. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягав (а.с. № 54 - 55). Представник відповідача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 13.01.2017р. а.с. № 53) надала до суду заяву, в якій зазначила, що у звязку з початком приймальної компанії у вищих навчальних закладах України, в тому числі і ДВНЗ «НГУ» з 12.07.2017р. по 30.08.2017р., вона спросить суд перенести судове засідання у справі за позовом [PERSON] до ДВНЗ «НГУ» про стягнення не нарахованої та невиплаченої стипендії та інфляційних втрат, яке призначене до розгляду на 13.07.2017р., оскільки в цей період університет не матиме змоги направити до суду свого представника, так як юридична служба повністю задіяна в роботі приймальної комісії університету (а.с. № 52). Представник позивача у поданих до суду письмових поясненнях, заперечував проти відкладення розгляду справи та просив суд визнати неявку представника відповідача неповажною та прийняти рішення по суті спору (а.с. № 45). Вирішуючи питання про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявленого клопотання, з урахуванням строків розгляду справи, наявних письмових заперечень відповідача та ненадання жодних доказів про неможливість юристів ВНЗ бути присутніми у судовому засіданні. Так, в матеріалах справи містяться письмові заперечення відповідача, в яких останній посилається на те, що Державний ВНЗ «НГУ» є вищим навчальним закладом IV рівня акредитації та є вузом державної форми власності, який фінансується з Державного бюджету України. Кошти на виплату соціальної стипендії до 01.01.2017р. надходили з Міністерства освіти і науки України. Як вважає відповідач, право позивача не було порушено, оскільки останній не звертався до університету з заявою про виплату йому стипендії у розмірі прожиткового мінімуму на підставі ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а університет не мав законних підстав для нарахування відповідної стипендії. Ствердження позивача про те, що про порушене право він дізнався з довідки про доходи від 31.03.2017р. не може слугувати, на думку відповідача, доказом того, що позивач не знав і не міг знати про розмір стипендії, яку він отримує щомісяця в період навчання. Виплата університетом академічної стипендії (у період з 01.09.2013р. по 30.08.2015р. у розмірі 861 грн. 40 коп. / місяць; у період з 01.09.2012р. по 30.08.2015р. у розмірі 861 грн. 40 коп. / місяць; у період з 01.09.2015р. по 30.06.2016р. у розмірі 973 грн. 50 коп. / місяць) [PERSON] підтверджується розрахунковими листами бухгалтерії (банківські виписки про перерахування стипендії на рахунки студентів за 2012 2013рр. були знищені у звязку з закінченням строку зберігання). Таким чином, починаючи з вересня 2013 року по грудень 2016 року, [PERSON] знав, що отримує стипендію меншу від прожиткового мінімуму, а тому перебіг позовної давності починається з вересня 2013р. Враховуючи той факт, що позовна заява [PERSON] надійшла до суду 18.05.2017р., останній має право просити суд стягнути кошти з відповідача лише за період з 18.05.2014р., в межах строку позовної давності. Крім того, згідно розрахунку університету різниця між фактичного виплаченою стипендією та прожитковий мінімумом з урахуванням індексу інфляційних втрат за період з 01.05.2014р. по 30.06.2016р. складає 13247 грн. 81 коп. Відповідно до Постанови КМУ «Про деякі питання стипендіального забезпечення» від 05.03.2008р. № 165 мінімальну ординарну (звичайну) академічну стипендію для студентів вищих навчальних закладів 3 4 рівня акредитації, які навчаються за освітньо-кваліфікаційними рівнями «бакалавр», «спеціаліст» або «магістр» визначено з 01.09.2012р. у розмірі 730 грн./місяць; 01.09.2015р. у розмірі 825 грн./місяць. Розмір академічної стипендії, призначеної згідно п. 17 цього Порядку, збільшується на 18 відсотків (мінімальної ординарної (звичайної) академічної стипендії відповідного типу навчального закладу, призначеної згідно з цим Порядком) студентам, які навчаються за відповідними напрямками та спеціальностями, за якими здійснюється підготовка фахівців у вищих навчальних закладах за відповідними освітньо-кваліфікаційними рівнями, затвердженого постановою КМУ від 24.05.1997р. № 507. Університетом нарахована та виплачена стипендія позивачу в повному обсязі. З 01.01.2017р. вступив в дію Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати соціальних стипендій студентам (курсантам) вищих навчальних закладів, затверджений постановою КМУ № 1045 від 28.12.2016р. «Про деякі питання виплати соціальних стипендій студентам (курсантам) вищих навчальних закладів». Даний Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати соціальних стипендій студентам (курсантам) вищих навчальних закладів, які навчаються за денною формою за державним замовленням. Відповідно до п. 2 Порядку головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики. Згідно п. 4 Порядку право на соціальні стипендії мають студенти (курсанти), які не отримують академічних стипендій, не перебувають на державному утриманні (крім дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також студентів (курсантів) вищого навчального закладу, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків) та не перебувають в академічній відпустці, із числа осіб, батьки яких є шахтарями, що мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами І або II групи, відповідно до статті 5 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти. Для отримання соціальної стипендії студенти (курсанти) повинні звернутися до вищого навчального закладу за місцем їх навчання із заявою та документами, що відповідають вимогам даного Порядку. Соціальна стипендія призначається на весь період навчання починаючи з місяця звернення за її наданням та виплачується щомісяця в такому розмірі: студентам (курсантам) вищих навчальних закладів IIIIV рівня акредитації, які мають право на призначення соціальних стипендій, - 1000 гривень. Фінансування, порядок виплати та розмір стипендії для студентів з числа осіб, батьки яких є шахтарями, що мають стаж підземної роботи не менш як 15 років врегульовано КМУ лише з 01.01.2017р. Таким чином, порушень прав позивача зі сторони університету в даному випадку не було. 11.07.2017р. в судове засідання від сторони відповідача надійшло клопотання про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин та залучення до участі у справі у якості третьої особи Міністерство соціальної політики України (а.с. № 50 - 51). Вирішуючи заявлене відповідачем клопотання про залучення третьої особи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні останнього (винесена ухвала без виходу до нарадчої кімнати), оскільки рішення суду не вплине на права та обовязки Міністерства соціальної політики України. Так, предметом розгляду по справі є стягнення недоплачених сум стипендії з 01.09.2014р. по 31.06.2016р., розпорядником виплат соціальної стипендії на даний період було Міністерство освіти і науки України. Починаючи з 01.01.2017р. Міністерство соціальної політики України здійснює виплату соціальної стипендії. За викладеного, рішення суду не вплине на права та обовязки Міністерства соціальної політики України. Представник третьої особи - Міністерства освіти і науки України в судове засідання 13.07.2017р. не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням з відміткою про вручення (а.с. № 42), про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся. За таких обставин, суд розглянув справу за відсутністю сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України з винесенням по справі рішення суду на загальних засадах, оскільки заперечення відповідача будуть враховані судом під час розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014р. № 1556-VII (з наступними змінами та доповненнями), особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 5 закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-VI, шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Судом встановлено, що з 01.09.2013р. [PERSON] був зарахований до складу студентів Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет», прийнятих на навчання за державним замовленням за денною формою навчання поза конкурсом за напрямом підготовки «гірництво». [PERSON] був зарахований до цього вищого навчального закладу на пільгових умовах, як дитина шахтаря, який має стаж підземної роботи більше 15 років. Даний факт підтверджується зокрема, висновком юридичної служби університету від 04.07.2013р. (а.с. № 10). Представник відповідача обумовлений вище факт не спростовувала. Отже, ці обставини в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014р. № 1556-VII особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 62 цього ж Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, можуть отримувати інші стипендії, призначені фізичними (юридичними) особами. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-V1, шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач був зарахований до Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» поза конкурсом та відповідно до наданих пільгових документів, як дитина, батько якої має стаж підземної роботи не менш як п'ятнадцять років, відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». У звязку з чим та у відповідності до вимог норми ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», позивач має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановлених законом для працездатних осіб. Положення Постанови КМУ «Про деякі питання стипендіального забезпечення» від 05.03.2008р. № 165, щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані до даного випадку, оскільки пізніше прийнятим законом «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендії для категорії студентів з числа дітей шахтарів. Виходячи із конституційного принципу верховенства права, при встановленні конкретного розміру пільги КМУ, не вправі його встановлювати у меншому розмірі, ніж це визначено нормою закону. Враховуючи те, що ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (в редакції від 05.07.2012р.), передбачено що особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи, не менш як 15 років, гарантовано виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, суд вважає дії відповідача щодо відмови в нарахування стипендії саме в цьому розмірі неправомірними, оскільки вони ґрунтуються на зробленому хибному висновку. Крім того, представник відповідача проти прав позивача щодо отримання стипендії з урахуванням норми ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не заперечувала, проте, з огляду на період нарахування обумовленої суми боргу з вересня 2013р. по червень 2016р., просила суд застосувати строки позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні відповідної частині позовних вимог. Вирішуючи позовні вимоги в частині визначення періоду, за який має бути стягнута з відповідача на користь позивача недоплачена стипендія з урахуванням інфляційних втрат, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до п. 2 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (п. 3 ст. 267 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (п. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважним причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (п. 5 ст. 267 ЦК України). У звязку з тим, що відповідач заявив вимогу про застосування строків позовної давності, а позивач, в свою чергу, просить не застосовувати до спірних правовідносин строки позовної давності, оскільки, як вказує позивач, він дізнався про порушення свого права з довідки про доходи від 31.03.2017р. За викладеного, суд дійшов висновку про можливість поновлення строків позовної давності. Відповідно до довідки про доходи позивачу було виплачено стипендію з вересня по грудень 2013 року 3445 грн. 60 коп.; з січня по грудень 2014 року 10336 грн. 80 коп.; з січня по грудень 2015 року 10785 грн. 20 коп.; з січня по грудень 2016 року 11682 грн. (а.с. № 18 - 19). Таким чином, сума недоплаченої стипендії складає: -за період з вересня 2013р. по грудень 2013р. (включно) 1213 грн. 40 коп. -за період з січня 2014р. по грудень 2014р. (включно) 4279 грн. 20 коп. -за період з січня 2015р. по грудень 2015р. (включно) 4470 грн. 80 коп. - за період з січня 2016р. по грудень 2016р. (включно) 5580 грн., що в загальному розмірі складає 15543 грн. 40 коп. Сума недоплаченої стипендії розраховувалась з урахуванням встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб: в 2013р. з 01.01. 1147 грн., з 01.12. 1218 грн.; в 2014р. з 01.01. 1218 грн.; в 2015р. з 01.01.-1218 грн., з 01.09. 1378 грн.; в 2016р. з 01.01.- 1378 грн., з 01.05. 1450 грн. Сума інфляційних втрат розрахована судом в такому розмірі: -за період з вересня 2013р. по грудень 2013р. (включно) 1335 грн. 08 коп. -за період з січня 2014р. по грудень 2014р. (включно) 3771 грн. 71 коп. -за період з січня 2015р. по грудень 2015р. (включно) 849 грн. 50 коп. - за період з січня 2016р. по грудень 2016р. (включно) 597 грн. 66 коп., що в загальному розмірі складає 6553 грн. 95 коп. Сума інфляційних втрат розраховувалась з урахуванням наступних індексів інфляції: 2013 р. 100,5%; 2014р. 124,9%; 2015р. 143,3%, 2016р. 1,124%. Таким чином, загальна сума ненарахованої та невиплаченої стипендії, разом з інфляційними втратами складає 22097 грн. 35 коп. Загальна сума заборгованості 22097 грн. 35 коп., з яких недоплачена стипендія 15543 грн. 40 коп. та інфляційні втрати в розмірі 6553 грн. 95 коп. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] на загальну суму 22097 грн. 35 коп., оскільки останні є законними та обгрунтованими. Оговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням результату розгляду справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судовий збір у розмірі 640 грн., оскільки це мінімальний розмір судового збору за вимогами майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: approved