Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

25.03.2021 року до суду звернулася позивач [PERSON] , позовом про зняття обтяження з нерухомого майна до відповідача Верхньодніпровської державної нотаріальної контори. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.03.2021 року позовну заву залишено без руху в зв`язку з виявленими судом недоліками. 16.04.2021 року позивачем усунені виявлені судом недоліки. Подана уточнена позовна заява. В якості співвідповідача залучений [PERSON] 19.05.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2021 року відкрите провадження по цивільній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін на 27.07.2021 року. 27.07.2021 року справа не розглядалась в зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Справа призначена до розгляду на 11.08.2021 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України. 11.08.2021 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить скасувати заборону з нерухомого майна, а саме: будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] накладену приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Листопад О.М. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області 15.12.1999 року за реєстровим № 1943 [PERSON] , вона купила житловий будинок в [ADDRESS] . В одній із умов договору, а саме: пункт 2 продаж був вчинений за 5000.00 грн. з яких 2500 грн., було сплачено покупцем до підписання цього договору, а решту 2500.00 грн., буде сплачено до 15.12.2002 року. 15.12.1999 року нотаріусом накладено заборону на відчуження вищевказаного будинку до повного виконання умов цього договору. Дана заборона була зареєстрована в реєстрі за № 16. 03.03.2005 року приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Листопад О.М., була складена заява про здійснення повного розрахунку за куплений нею житловий будинок в [ADDRESS] . Дана заборона була знята приватним нотаріусом, але не внесений відповідний запис до Державного реєстру реєстрації права власності та його обтяжень. Тому заборона відчуження будинку продовжує значитись, що перешкоджає їй в повній мірі здійснювати право власності відносно належного їй будинку, що й стало підставою звернення до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що приблизно в 2002-2003 роках вона здійснила повний розрахунок за куплений будинок з його продавцем і останній ніяких претензій протягом всього цього періоду до неї не пред`являв. Нотаріусу подавалась заява про здійснення повного розрахунку. Але накладена заборона з невідомих їй причин не була знятою. Тому просить задовольнити заявлені нею позовні вимоги. Відповідач, державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність. Відзив на позовну заву не надав. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області 15.12.1999 року, за реєстровим № 1943 [PERSON] , позивачка купила у відповідача [PERSON] , житловий будинок в [ADDRESS] . В одній із умов договору, а саме: пункт 2 продаж був вчинений за 5000.00 грн. з яких 2500 грн.. було сплачено покупцем до підписання цього договору, а решту 2500.00 грн., буде сплачено до 15.12.2002 року, що підтверджується копією договору купівлі-продажу. 15.12.1999 року приватним нотаріусом було накладено заборону на відчуження вищевказаного будинку до повного виконання умов цього договору. Дана заборона була зареєстрована в реєстрі за № 16, що підтверджується відповідним записом на укладеному договорі купівлі-продажу. 03.03.2005 року приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Листопад О.М., була складена заява від імені продавця [PERSON] , про здійснення повного розрахунку за куплений позивачкою житловий будинок в [ADDRESS] . В якій зазначається, що [PERSON] , будь-яких матеріальних претензій, які б стосувались розрахунків за проданий будинок до [PERSON] , не має, що посвідчується копією заяви. За даною заявою вищевказана заборона була знята приватним нотаріусом, але не внесений відповідний запис до Державного реєстру реєстрації права власності та його обтяжень. Тому заборона відчуження будинку продовжує значитись, що перешкоджає позивачці в повній мірі здійснювати право власності відносно належного їй будинку. Відповідно до ст. 41 Конституції України - право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своє власністю. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. З наданих суду доказів встановлено, що вищевказана заборона на належний позивачці житловий будинок втратила своє значення. Оскільки відповідач [PERSON] ,. підтвердив факт повного розрахунку позивачки за придбаний нею будинок. Та подав відповідну заяву приватному нотаріусу, яка посвідчувала договір купівлі-продажу будинку. Позивачка зверталась до державного нотаріуса з питання зняття відповідної заборони. Але у задоволенні вимог було відмовлено, в зв`язку з тим, що заборона накладалась приватним нотаріусом, який припинив свою діяльність. Відповідно підстав для подальшого існування заборони на відчуження придбаного позивачкою житлового будинку суд не вбачає та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908.00 грн. коп., суд вважає за можливе покласти на позивача.

Outcome: approved