Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

28.09.2017 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов від [PERSON] до [PERSON] про визнання права на спадщину. Позивач зазначив, що [INFO] помер його брат [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до якої увійшло домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS]. 14.04.2017 року позивач звернувся до Петриківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини після померлого брата. Від нотаріуса дізнався, що із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] звернувся також син померлого [PERSON], у зв'язку із чим було заведено спадкову справу № 09/2017, свідоцтва про право на спадщину [PERSON] не видавалось через відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач пояснив, що у його брата була дружина і є син, однак після розірвання шлюбу, починаючи з 1991 року вони проживають окремо та не спілкувались між собою. Натомість братом опікувався саме позивач, так як з 2015 року у [PERSON] почалося різке погіршення здоров'я, а вже в 2016 році він пересувався лише із сторонньою допомогою або з ціпком. Всі витрати на харчування, лікування та платежі за електроенергію сплачував позивач, тому що пенсію за інвалідністю [PERSON] було призначено лише в 2017 році. Позивач також обробляв город, робив поточний ремонт будинку та підсобних приміщень, через що він вважає, що вступив в оперативне управління майном брата. Після смерті [PERSON] [INFO] позивач за власні кошти поховав брата, отримав свідоцтво про його смерть. З огляду на викладене позивач просить суд визнати за ним як спадкоємцем другої черги за законом, право на спадкове майно, що лишилось після смерті [PERSON] у розмірі ? його частини, а саме на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку А-1 площею 65.2 кв.м, сараю Б-1, сараю В-1, сараю Д-1, туалету Г-1, підвалу, колодязю. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримав у повному обсязі з причин, що викладені у позовній заяві, просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено судовими повістками про виклик його до суду, що надсилались поштовим відправленням на зареєстровану адресу відповідача, конвертом, який було повернуто до суду у зв'язку із закінченням строків зберігання. На підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Беручи до уваги, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд на підставі ст. 224 ЦПК України заочно розглядає справу без участі відповідача. Заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, об'єктивно проаналізувавши надані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Відповідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Зокрема, за змістом ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. [PERSON] помер [INFO], про що складено відповідний актовий запис № 38, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Петриківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 23.01.2017 року. Після його смерті відкрилась спадщина на будинок [ADDRESS], який належав йому на підставі рішення № 137/3 від 12.12.1988 року виконавчого комітету Петриківської селищної ради народних депутатів Царичанського району Дніпропетровської області, про дозвіл експлуатації житлового будинку та встановлення права власності, копію якого надано до суду. Згідно копії технічного паспорту на вказаний житловий будинок він складається з: житлового будинку А-1 загальною площею 65.2, сіней а-1, навісу а4, сараю Б-1, сараю В-1, туалету Г-1, сараю Д-1, підвалу п/д, колодязю №1. Родинні відносини між спадкодавцем та позивачем підтверджено копією свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER] та копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON], номер витягу 00017920646 від 14.04.2017 року. У листі № 345/02-14 від 27.10.2017 року про розгляд справи від приватного нотаріуса Петриківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лимар Є.В., зазначено, що на майно померлого [INFO] [PERSON], 20.03.2017 року було подано заяву про прийняття спадщини по закону від [PERSON] (сина спадкодавця) та заведено спадкову справу № 09/2017. Крім цього до спадкової справи 14.04.2017 року надійшла заява про прийняття спадщини по закону від [PERSON] (брата спадкодавця). За даними, наявними у приватного нотаріуса Петриківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лимар Є.В., станом на 27.10.2017 року [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину після померлого [PERSON] З копії домової книги для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] вбачається, що у зазначеному будинку були зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивачем додано копію довідки № 516 від 14.04.2017 року видану виконкомом Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, якою підтверджено, що [PERSON] до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS]; склад сім'ї - відсутній. Також, позивачем надано копії довідок з комунального закладу «Петриківська центральна районна лікарня» ДОР» за 2016 рік про незадовільний стан здоров'я свого брата [PERSON], через що той неодноразово звертався до лікарні з жалобами на слабкість та біль в ногах, шатку ходу, біль правої кисті та загальну слабкість, через що хворому було рекомендовано «Д» облік лікаря невропатолога та направлено на МСЕК у зв'язку із наявністю ознак інвалідності. Відповідно до копії листа № 902/14.38-42 від 14.09.2017 року від начальника Петриківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області Шиманської Л.В., мається актовий запис про смерть № 38 від 23.01.2017 року [PERSON], [INFO], згідно якого заявником при державній реєстрації смерті був [PERSON] Також [PERSON] було видано витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян для отримання грошової допомоги. З довідки № 269 від 14.09.2017 року від Царичанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області встановлено, що 23.01.2017 року [PERSON] отримав допомогу на поховання [PERSON], який помер [INFO]. Згідно довідки № 1381 з Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області [PERSON] дійсно поховав свого брата [PERSON], який помер [INFO]. До дня смерті проживали сусідами і вели господарство. Довідкою № 1381 від 14.09.2017 року виданою виконкомом Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області підтверджено факт того, що позивач проживає разом із дружиною та сином за адресою: [ADDRESS]. Актом обстеження від 19.09.2017 року житлової будівлі за адресою: [ADDRESS] встановлено, що в зазначеному будинку ніхто не проживає. Позивач додав лист № 270/02-14 від 14.09.2017 року про надання інформації від приватного нотаріуса Петриківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лимар Є.В., у якому йдеться про те, що на майно померлого [INFO] [PERSON], 20.03.2017 року було подано заяву про прийняття спадщини від [PERSON], у зв'язку із чим було заведено спадкову справу № 09/2017 та надано письмове роз'яснення заявнику про неможливість видати йому свідоцтво про право на спадщину на майно, що належало померлому [PERSON], оскільки відсутні правовстановлюючі документи на таке майно. [PERSON] було подано заяву 14.04.2017 року. [PERSON] та позивач є єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину за законом після померлого [PERSON] Також позивач посилається на покази свідків. Так свідок [PERSON], підтвердила викладені у позові обставини та суду пояснила, що позивач дійсно опікувався та матеріально забезпечував свого брата [PERSON] до дня смерті останнього, сплачував рахунки за електроенергію, лікував, допомагав у поїздках до лікарень, зокрема для встановлення факту інвалідності [PERSON] Ні колишня дружина ні син [PERSON] до нього не приїздили. Свідок [PERSON], яка є двоюрідною сестрою позивача та померлого [PERSON], підтвердила викладені у позові обставини, суду пояснила, що позивач допомагав будувати будинок [ADDRESS], згодом, коли здоров'я [PERSON] стало незадовільним, став опікуватись останнім, фактично утримувати його: сплачував кошти за використану електроенергію, купував дрова для обігріву будинку взимку, порався на городі. Також, позивач допомагав у лікуванні [PERSON], купував ліки для брата, супроводжував хворого до лікарень, оплачував фінансові витрати поїздок, надавав іншу допомогу. Коли [PERSON] помер [INFO], то позивач поховав брата за власний кошт. Розглядаючи дані позовні вимоги суд виходить із наступного. Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, що закріплено ч. 1 ст. 1 Цивільного Кодексу України. Поняття спадкування визначено у ст. 1216 Цивільного Кодексу України, як перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ч. 1 ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1223 ЦК України: у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, тобто спадкоємці першої, другої, третьої, четвертої та п'ятої черги. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця (ст. 1262 ЦК України) Частиною 2 ст. 1259 ЦК України передбачена зміна черговості одержання права на спадщину, де зазначено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно п. 5.2. листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. В п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Частина 1 ст. 1267 ЦК України передбачає, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Доказів на спростування зазначених вище обставин відповідачем суду не надано. З огляду на викладене, враховуючи те, що саме позивач протягом тривалого часу опікувався, матеріально забезпечував, надавав іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік та свою хворобу перебував у тяжкому становищі, а можливість зміни черговості одержання права на спадкування обумовлена саме ідеєю справедливості та необхідністю стимулювати потенційних спадкоємців до турботливого ставлення до спадкодавця за його життя, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та доцільність його задоволення. Позивач при зверненні до суду із позовом, сплатив судовий збір у повному обсязі і вимог щодо стягнення його з відповідача не заявив, у зв'язку з чим суд вирішив судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Outcome: approved