Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на житло шляхом визнання особи такою, яка втратила право користування житлом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . Із серпня 2006 року за згодою позивача у його квартирі зареєструвалася за постійним місцем проживання [PERSON] , як дружина його сина [PERSON] , яка є відповідачем по справі, але не є членом його сім`ї. У березні 2021 року сім`я сина розпалася, невістка [PERSON] виїхала з квартири і з того часу не проживає. Вважає, що реєстрація місця проживання відповідача порушує його права, як власника будинку та обмежує його право на вільне розпорядження майном. Посилаючись на положення ст. ст. 316, 317, 319, 321, 379, 405 ЦК України просить суд усунути перешкоди у здійсненні йому правом користування та розпорядження квартирою [ADDRESS] шляхом визнання відповідача особою, яка втратила право користування житлом. Крім зазначеного, просить стягнути понесені судові витрати. На виконання вимог п. п. 2, 3 ч.3 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України\~суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду\~від 08.09.2021\~відкрито провадження\~у справі\~в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі не заперечував проти ухвалення заочного рішення.(а.с. 33). Відповідачка [PERSON] , про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Згідно телефонограми від 09.09.2021 відповідачка в телефонному режимі просила позов розглянути без її участі, оскільки проживає в м.Одеса та немає можливості прибути в судове засідання до Компаніївського районного суд Кіровоградської області, позов визнала в повному обсязі.(а.с.29) Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності належить квартира [ADDRESS] . (а.с.13). Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї. У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті 13, 41 Конституції України). Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов`язки, а й орієнтовно вказує на його зобов`язання. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. З наданої Компаніївським районним сектором управління Державної Міграційної Служби України в Кіровоградській області адресної довідки від 15.09.2021 року встановлено, що [PERSON] , з 19.08.2008 року по даний час зареєстрована у встановленому законом порядку в [ADDRESS] , Згідно рішення Компаніїївського районного суду Кіровоградської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 30.07.2021 (а.с.14-15). З Акту обстеження матеріально-побутових умов складеного депутатами Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, вбачається, що в квартирі за адресою [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , однак в квартирі не проживає, у вказаній квартирі проживає [PERSON] разом із донькою [PERSON] . (а.с. 16). Відповідно до пункту № 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 р. "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя"- наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. У відповідності до ст. 391 ЦК України «Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном». Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів того, що відповідачка, відсутня за місцем своєї реєстрації, інших домовленостей між сторонами щодо користування житловим будинком не було, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення, передбачених\~ст.71 ЖК України, не встановлено, відповідач позов визнала, реєстрація відповідача у житловому будинку позивача створює останньому перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном, у зв`язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд, у разі задоволення позову, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме 700,00 грн за надання професійної правничої допомоги, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 134 від 08.09.2021 виданою адвокатом Кондрашовою І.Ю., на підставі договору про надання професійної правничої допомоги укладеного з [PERSON] (а.с.20), та за оплату судового збору в сумі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved