Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, на підставі ст. 180 СК України, та визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом із ним за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що перебував у шлюбі з відповідачем з 15.10.2011 року, який рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 07.10.2020 розірвано. В шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Вони з відповідачкою разом не проживають, остання перебуває за кордоном, залишивши йому дитину. Донька проживає разом з ним, знаходиться на повному його утриманні та вихованні. Він не перешкоджає участі матері у спілкуванні з дитиною, але мати не цікавиться її життям взагалі, самоусунулась від її виховання, тому він бажає в установленому законом порядку вирішити питання про визначення місця проживання доньки та стягнення аліментів на утримання дитини із відповідача, яка є працездатною, немає на утриманні непрацездатних осіб і має забезпечувати доньку матеріально, якщо не бажає виконувати всі материнські обов`язки. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області Майданюк Н.М. у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала та зазначила, що [PERSON] самостійно виховує свою малолітню доньку [PERSON] , піклується про неї та матеріально забезпечує. Підтримала висновок наданий органом опіки та піклування виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області. Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила. Про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, відзиву не подавала. На підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за письмовою згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 15 жовтня 2011 р. Чулаківською сільською радою Голопристанського району Херсонської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , сторони є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно довідки № 02-46/Л-188 від 18.09.2020 року, виданої виконавчим комітетом Голопристанської міської ради Херсонської області, вбачається, що за інформацією інспектора інспекції з благоустрою та охорони правопорядку виконавчого комітету міської ради Трайди М.І. та сусідів [PERSON] , його донька [PERSON] , [INFO] , дійсно фактично проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] , з 09 вересня 2020 року. З матеріалів справи вбачається, що малолітня [PERSON] навчається у Голопристанській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням предметів філологічного та природничо-математичного циклів Голопристанської міської ради Херсонської області з 01 вересня 2020 року. Відповідно до характеристики Голопристанська ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3, з 09 вересня 2020 року дівчинкою опікується тато. Зовнішній вигляд [PERSON] завжди охайний. Без поважної причини заняття у школі не пропускає. Із ровесниками грається у рухливі ігри. Рухливі навички, пов`язані із самообслуговуванням, добре розвинуті. Постійно користується правою рукою. До дорослих відноситься з повагою, сприймає зауваження спокійно. У [PERSON] достатньо сформовані уміння та навички, необхідні для засвоєння навчальної програми. Навчально-пізнавальна мотивація достатньо розвинута. Тому навчальна діяльність на достатньому рівні. Згідно з висновку про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини від 07.10.2020 року КП «Голопристанський центр первинної медико-санітарної допомоги» Голопристанської районної ради Херсонської області, [PERSON] , [INFO] ,здорова та на обліку не перебуває. Крім того, на виконання вимог закону, судом було встановлено, що батько дитини [PERSON] за період проживання на території м. Гола Пристань зарекомендував себе позитивно. Спиртними напоями не зловживає, у вживанні наркотичних речовин не був замічений. Громадський порядок за місцем проживання та в місцях відпочинку городян не порушує. Скарг і нарікань на його поведінку від сусідів до міськвиконкому не надходило. Приводів до громадського пункту охорони правопорядку та профілактичних бесід не має. До адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався. На теперішній час один виховує та матеріально забезпечує доньку, що підтверджується характеристикою № 02-46/Л-188 від 18.09.2020 року, виданою виконавчим комітетом Голопристанської міської ради Херсонської області. Відповідно до висновку про стан здоров`я особи від 07.10.2020 року, на обліку як хворий [PERSON] не перебуває, стан здоров`я в нормі, протипоказання відсутні. Позивачу належить на праві власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , тобто останній забезпечений житлом, умови проживання в якому задовільні, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 177909938 від 19.08.2019 року. Згідно адресної картки за вище вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Головним спеціалістом служби у справі дітей та соціальної роботи з сім`ями дітьми та молоддю виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області Майданюк Н.М було складено Акт обстеження житлово-побутових умов проживання від 19.10.2020 року. Відповідно до якого, [PERSON] разом з донькою [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Стан утримання будинку задовільний, санітарно-гігієнічні умови проживання - добрі. Взаємовідносини в сім`ї - доброзичливі. Батько проживає вдвох з дитиною, самостійно виховує та матеріально утримує доньку. В наявності є всі необхідні речі для розвитку дитини. Таким чином, із досліджених в ході судового розгляду доказів по справі вбачається, що мешкаючи з батьком, малолітня [PERSON] , [INFO] , залишається проживати у звичному для неї середовищі, вона продовжує відвідувати свою школу, спілкуватися зі своїми однокласниками. Батько піклується про її фізичне та духовне виховання, займається її оздоровленням, матеріально забезпечує, має належні умови для проживання доньки. Згідно матеріалів справи, встановлено, що дитина більше прихильна до батька. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області від 21.04.2021 року № 11-34/38, на який покладені повноваження органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої разом з її батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до статті 3, статті 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 02 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до частини 2 статті 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Частиною 2 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із частиною 4 статті 150 СК України, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 2 статті 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Частинами 1, 2 стаття 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Тобто, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі N 6-1945цс17). На підставі вищевикладеного, при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання дитини з батьком, добросовісне виконання [PERSON] батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з її батьком за адресою: [ADDRESS] , та їх задоволення. При цьому, визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє права відповідача у справі [PERSON] спілкуватися з дитиною та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки матір дитини у разі визначення місця проживання її з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні й може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини, щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за рішенням суду. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд приходить до наступного висновку. Позивач зазначає, що відповідач належним чином не надає матеріальну допомогу на утримання дитини та ухиляється від виконання своїх обов`язків. Згідно зі ст.ст. 141, 180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Так, відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась та не довела факту перебування доньки на її утриманні. Судом встановлено, та не оспорюється сторонами, що [PERSON] з вересня 2020 року проживає з батьком та перебуває на його утриманні. Як слідує з положень ст. 181 СК України, аліменти на утримання дитини стягуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, з урахуванням викладеного та того, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, інших аліментних зобов`язань не має, у зв`язку з чим має можливість щомісячно та стабільно сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх спільної дитини, яка наразі проживає з позивачем, а тому з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини та положень ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів з [PERSON] на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.11.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Підстав, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити в їх стягненні, в ході судового розгляду не встановлено.

Outcome: approved