Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до Оратівського районного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом Позивачі [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилися, надавши заяву, щоб справу розглянули без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ Відповідно до ч. 1 ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~ Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із слідуючого. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №375760 від 05.04.1997 року 03.04.1997 року в с. Човновиця Оратівського району Вінницької області померла мати позивачів - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії IV-УР №083866 від 14.07.1965 року матірю [PERSON] є [PERSON] Вікентієвна. Відповідно до свідоцтва про одруження серії ІІІ-УР №547338 від 06.09.1965 року [PERSON] 06.09.1965 року уклала шлюб і змінила прізвище на Антонюк. Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯТ №206799 від 18.01.1944 року матірю [PERSON] є [PERSON]. [PERSON] заповіту не залишила. Спадкоємцями за законом першої черги згідно ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) є позивачі. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із права на земельну частку (пай) площею 4,03 га, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН №0127277 від 08.04.1997 року, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області. Відповідно до виписки №458 від 28.08.2015 року відділу Держгеокадастру в Оратівському районі Вінницької області із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року №801 і видана Оратівською райдержадміністрацією Вінницької області по КСП "Вінниччина" с. Човновиця Оратівського району Вінницької області. Сертифікат серії ВН №0127277 за порядковим №573 зареєстровано 10.04.1997 року на [PERSON], яка проживала на території с. Човновиця Оратівського району Вінницької області. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 3,83га. Вартість земельної частки (паю) становить 111731 грн. Сертифікат видано на підставі розпорядження голови Оратівської РДА від 24.12.1996 року за №289. Вартість земельної частки (паю) на день смерті [PERSON] 03.04.1997 року становить 16751 грн. Відповідно до довідки №410 від 21.08.2015 року виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] одна і та сама особа, яка померла 03.04.1997 року дійсно являється матірю [PERSON], [INFO] Відповідно до довідки №413 від 21.08.2015 року виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], [INFO] та [PERSON] Вікентієвна, [INFO] одна і та сама особа, яка померла 03.04.1997 року дійсно являється матірю [PERSON], [INFO] Відповідно до довідки №409 від 21.08.2015 року виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області згідно записів в по господарській книзі №4, особовий рахунок №287 померла [PERSON], [INFO] на день смерті 03.04.1997 року постійно проживала і була зареєстрована в [INFO]. На день смерті спадкодавця за вказаною адресою ніхто не проживав, малолітніх та неповнолітніх осіб не значиться. Юридично оформити прийняття спадкового майна позивачі [PERSON], [PERSON] позбавлені можливості, оскільки у визначені законодавством строки для прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини у зв'язку з браком коштів, віддаленістю місця проживання від місця відкриття спадщини, поганим транспортним сполученням, і у зв'язку з відсутністю поважності причин пропуску шестимісячного строку та тим, що фактично вступили у володіння та управління спадковим майно, змушені звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась 03.04.1997 року в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Outcome: approved