Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

20.09.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 липня 2009 року у відділі ДРАЦС по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області із [PERSON], актовий запис № 108. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 14 липня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу у них є неповнолітня дитина: дочка [PERSON], [INFO]. З вересня 2018 року сімя фактично розпалася, шлюбні відносини не підтримують. Причиною розірвання шлюбу позивач зазначає, що відповідач втратив до неї почуття кохання, не бажає доглядати та утримувати хвору доньку, переїхав на постійне проживання до батьків в Сумську область. Подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам дитини. Позивач про розгляд справи повідомлена, процесуальні права та обовязки позивачу розяснено шляхом направлення памятки з текстами статей 43 та 49 ЦПК України. Позивач надала на адресу суду заяву, в якій просила справу в підготовчому засіданні розглянути у її відсутність, шлюб розірвати та залишити їй прізвище «Мусієнко» (а.с.32). Будь-яких інших заяв та клопотань що стосуються предмету позовних вимог не подала. Відповідач про розгляд справи повідомлений, процесуальні права та обовязки відповідачу розяснено шляхом направлення памятки з текстами статей 43 та 49 ЦПК України, в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у підготовчому засіданні у його відсутність, позовні вимоги визнав, просива шлюб розірвати (а.с. 33). Будь-яких інших заяв та клопотань що стосуються предмету позовних вимог та зустрічного позову не подав. В звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14 липня 2009 року позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Пономаренко) [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі ДРАЦС по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 108 (а.с.5). Від шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам дитини. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з положенням ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач\~[PERSON]\~заявила,\~що вона бажає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем «Мусієнко», суд вважає за необхідне залишити позивачу прізвище «Мусієнко». При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 710 грн. 80 коп., відповідно до ч.2 ст.4\~Закону України\~"Про\~судовий збір" (а.с. 1). Згідно ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 355,40 грн. Відповідно до ст.ст.133, 141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 355 грн. 40 коп.

Outcome: approved