Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

15.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про виселення з житлового будинку без надання іншого жилого приміщення на підставі ст.ст.109,116 ЖК України. В обґрунтування позову зазначила, що житловий будинок, який знаходиться за адресою : [ADDRESS] є її приватною власністю. Разом з позивачем у вказаному будинку проживає [PERSON], який є колишнім членом сім'ї першої ( чоловіком ) . Відповідач систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для інших проживання з ним в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, що відповідно до статей 109, 116 та 157 Житлового кодексу України є підставою для виселення його з займаного приміщення без надання іншого житла. Під систематичним порушенням правил співжиття позивач має на увазі часті сварки, застосування відповідачем фізичної сили, неможливість сумісного проживання навіть тимчасового через постійні погрози та непорозуміння. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю та обґрунтувала їх обставинами, викладеними в позовній заяві . Відповідач в судовому засіданні заявлених вимог не визнав повністю мотивуючи тим, що позивач своїми діями провокувала його до сварок та застосування фізичної сили . Крім того звернув увагу суду на ті обставини, що він не має іншого житла та стабільних доходів, а тому не має можливості в зимовий період виселитися із належного позивачеві будинку . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності № 13563713 від 28.11.2013 року . З пояснень сторін встановлено, що у вказаному будинку разом з позивачем проживають [PERSON] - колишній чоловік позивача та [PERSON] - донька сторін. Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 27.10.2010 року по цивільній справі № 2-1260/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, встановлено, що під час сумісного проживання відповідач систематично зловживав спиртними напоями, затівав сварки під час яких застосовував відносно позивача та їх спільних дітей фізичну силу. Постановою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 12.08.2013 року [PERSON] визнано винним в тому, що він 08.08.2013 року, близько 21 години, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в будинку по [ADDRESS] , на побутовому грунті вчинив сварку зі своєю співмешканкою [PERSON] під час якої висловлював на її адресу образливі та нецензурні слова, завдав шкоди її психічному здоров'ю, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП . Постановою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11.11.2013 року [PERSON] визнано винним в тому, що він, являючись особою, яка на протязі року була піддана адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, 03.11.2013 року, близько 21 години, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в будинку по [ADDRESS] , вчинив сварку з [PERSON] під час якої висловлював на її адресу образливі та нецензурні слова, завдав шкоди її психічному здоров'ю, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП . Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною 1 ст. 116 цього Кодексу . Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення . Згідно ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ними, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичними порушеннями правила співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського спливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" при вирішенні справ про виселення на підставі статті 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає доведеними ті обставини, що [PERSON], проживаючи в жилому будинку, який на праві власності належить [PERSON], систематичними порушеннями правил співжиття робить неможливим для інших проживання із ним в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, а тому є підстави для його виселення без надання іншого житла. На підставі викладеного, ст.ст. 9,116,157 ЖК України,

Outcome: approved