Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] 19.09.2017 року звернулась до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який є батьком їхньої доньки [PERSON], [INFO]. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 27.04.2011 року (справа №2-379/11) з [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з 03.03.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. У звязку із законодавчою зміною визначення мінімального розміру аліментів на одну дитиу, просила змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача, та стягувати аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не зявилися, однак подали попередньо до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, в якій позивач підтримала заявлені вимоги, а відповідач визнав даний позов в повному обсязі та не заперечував щодо зміни розміру аліментів, однак всі витрати, пов'язані з розглядом даної справи просив покласти на позивача. Вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У відповідності до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України, відповідно до ст.60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Так, в судовому засіданні згідно копії рішення суду від 02.02.2011 року (а.с.8) установлено, що було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 30.08.2003 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Жмеринка Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області за актовим записом №196. Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-АМ №182945 (а.с.5) сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], про збільшення аліментів на утримання якої з відповідача заявлено вимогу позивачем. Відповідно до копії виконавчого листа №2-379/11, виданого 06.05.2011 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області на підставі рішення суду від 27.04.2011 року (а.с.7) з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 03.03.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки виконавчого комітету Леляцької сільської ради Жмеринського району Віницької області від 15.09.2017 року за №1502 (а.с.10) позивач [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає в с.Леляки, вул. 60-річчя Жовтня, 1, кв.1, та разом із нею зареєстрована й проживає її дочка [PERSON], [INFO]. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не заперечуються, містять відомості, що безпосередньо стосуються заявленого предмету спору. Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, застосування якого наразі поширюється також на аліменти визначені у твердій грошовій сумі, відтак попередньо визначений судом оспорюваний розмір аліментів цим вимогам вочавидь не відповідає, а тому з вказаних підстав, що є визначеними СК України, спірні аліменти підлягають збільшенню. У сукупності наведеного, судом визначається необхідним та достатнім збільшення оспорюваних аліментів, що присуджені з відповідача на користь позивача, визначивши їх у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно згідно встановленого законом мінімального обмеження їх сплати боржником, до стягнення з якого вони присуджені, що із врахуванням віку неповнолітньої [PERSON], [INFO], станом на день пред'явлення позову становив 888,50 грн. у грошовому обчисленні. Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи, вимоги позивача про заявлене збільшення розміру аліментів, які стягуються із відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], є аргументованими та належно доведеними, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, відтак позов підлягає задоволенню. Згідно вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 640 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо заявлених вимог майнового характеру на час подачі даного позову до суду, від сплати якого звільнено позивача за відповідним предметом спору, а відповідачем не представлено суду об'єктивних відомостей щодо власної приналежності до категорії осіб, які на підставі закону звільнені від сплати судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved