Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

18.05.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивач [PERSON] як на підставу позову вказує, що з 10.05.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який рішенням Свалявського районного суду від 05.10.2016 року розірвано. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що діти перебувають на її повному утриманні, відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей, а тому просить стягнути з відповідача [PERSON] , на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ухвали суду від 04.06.2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 17.06.2021 року В судове засідання сторони не з`явились. Позивач в канцелярію суду подала заяву, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, справу розглядати у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи, та винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в канцелярію суду подав заяву, в якій вказав, що позов визнає та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а також справу просить розглядати у його відсутності. За викладених обставин, суд провів розгляд справи на підставі наявних в ній доказів відповідно до ст. ст.\~198,\~223 ЦПК України, в порядку, передбаченому ч.2\~ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 3\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~ Суд, під час розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з копією рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 05.10.2016 року встановлено, що шлюб укладений між сторонами [PERSON] та [PERSON] 05.10.2016 року у виконкомі Сусківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області розірвано. Згідно із копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.07.2020 року, [PERSON] уклала шлюб 16.07.2020 року, який зареєстровано виконкомом Тибавської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, із [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до свідоцтв про народження дітей: [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] \~ \~ \~ \~ від 24.01.2019 року) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06.01.2011 року), сторони у справі записані батьками цих дітей. Матеріалами справи встановлено та не оспорюється сторонами, що діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з позивачем [PERSON] , та перебувають на її утриманні. За змістом ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною\~Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8\~ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд, при визначені розміру та способу стягнення аліментів на дитину, враховує обставини, що передбачені ч. 1\~ст.182 СК України, а також ч. 2\~ст. 182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3\~ст. 182 СК України\~суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У поданій суду заяві відповідач вказав, що не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей у заявленому позивачем розмірі, і до досягнення старшою дитиною повноліття. На підставі доводів позовної заяви та досліджених судом доказів, за відсутності заперечень з боку відповідача та відсутності доказів протилежного, судом встановлено, що останній ухиляється від обов`язку утримання дітей та добровільно ніякої допомоги, в тому числі і матеріальної, дітям не надає. Відповідно до змісту\~ст.181 СК України та\~п.17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України № 3\~від 15.05.2006\~року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3\~ст. 181 СК України). За відсутності доказів протилежного, враховуючи, що відповідач позов визнає, суд вважає доведеними обставини про те, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, а малолітні діти сторін проживають разом з позивачем окремо від відповідача, та те, що відповідач не має інших утриманців. Наведене свідчить, що позивач має право на звернення до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів. \~\~\~\~ Аналіз доданих до справи доказів та позиція позивача, відповідача вказують на те, що останній є особою працездатного віку, будь-яких протипоказань до роботи не має, інші аліментні зобов`язання відсутні. Інформація щодо заробітку відповідача відсутня, однак він визнає заявлений розмір аліментів, а відтак суд вважає обґрунтованими доводи позивача як підставу для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення старшою дитиною повноліття. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, з`ясовані по справі обставини свідчать, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягувати на утримання дітей, суд виходить з принципу добросовісності, справедливості та розумності, крім того, враховує обов`язок щодо участі в утриманні дітей обох батьків, матеріальне становище відповідача та, враховуючи законодавчо встановлений розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, беручи до уваги визнання відповідачем пред`явленого позову, доходить висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.05.2021 року, і до досягнення старшою дитиною повнноліття. Такий визначений розмір аліментів буде достатнім для задоволення розумних потреб дітей і буде повністю забезпечувати їх нормальні матеріальні та побутові потреби. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує вимоги ст.141 ЦПК України, та, зважаючи, що в силу Закону позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, доходить висновку що з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір. Відповідно до п. 1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд роз`яснює сторонам положення статті 192 СК України, яка передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Outcome: approved