Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

16 листопада 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривому Розі ради про визначення місця проживання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] у неї з відповідачем народилась донька [PERSON] . Відповідач є батьком дитини, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження [NUMBER] видане Жовтневим відділом РАЦСУ м. Кривого Рогу, актовий запис № 791 від 13 липня 2011 року та витягом з реєстру актових записів про народження дитини. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18.01.2012 року з [PERSON] стягуються аліменти на її користь на утримання доньки. Вказана обставина вказана в рішенні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17.08.2020 року за її позовом про стягнення з [PERSON] - пені по аліментам.Донька [PERSON] зареєстрована та мешкає разом з нею за адресою [ADDRESS] . Її донька [PERSON] з 2018 року займається спортом в секції « Дракон» по карате до, та має до цього виду спорту великі перспективи. Приймала участь в змаганнях, займала призові місця, отримала розряд в цьому виді спорту. Члени секції « Дракон» виїздять на змагання за кордон. Один раз на змагання за кордон виїздила і її донька.Донька виїхала за кордон, без згоди батька, так як у нього мається велика заборгованість по сплаті аліментів. Однак заборгованість по сплаті аліментів у батька, дає донці можливість лише на протязі 1 року виїхати на нетривалий час за кордон. Члени секції карате « Дракон», в якій тренується її донька, за кордон на змагання їздить більше ніж 1 раз на рік, а тому донька не має можливості у повному обсязі реалізувати свої спортивні досягнення та приймати участь. Сам відповідач не бажає спілкуватися з нею та дитиною, а тому він не може отримати від нього згоду- нотаріально завірену заяву, про те що він надає дозвіл на вивіз дитини за кордон, тимчасово, декілька разів на рік, з урахуванням тривалості спортивних зборів та змагань, більше ніж на 1 місяць на рік. Таким чином, лише за рішенням суду, яким буде визначено місце проживання доньки, він у повному обсязі зможе реалізувати своє право та обов`язок на всебічне та гармонійне виховання доньки, у повному обсязі зробити все, що бажає та подобається донці. Тому в позасудовому порядку вказаний спір вирішити неможливо. Тому просить суд визначити, що місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] . Крім того, в матеріалах справи наявна уточнена позовна заява про визначення (підтвердження) місця проживання дитини, отже в останній редакції позивач просить визначити ( підтвердити) місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] . В підготовче судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява в якій він просить розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, через канцелярію суду від нього надійшла заява в якій він просить підготовче судове засідання проводити у його відсутність. Позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини визнає в повному обсязі, заперечень за позовом не має. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду від них надійшла заява в якій він просить розгляд справи проводити у їх відсутність в зв`язку з виробничою завантаженістю. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Судом встановлено, що у сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим повторно 13 листопада 2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126,133, 135 Сімейного кодексу України, з якого вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] від матері [PERSON] та батька [PERSON] , про що 13 липня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області було складено актовий запис про народження № 791. Встановлено, що після припинення спільного проживання сторін, дитина залишилась проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 14155 від 26.10.2020 року виданою виконавчим комітетом Покровської районної в м. Ради відділ реєстрації місця проживання громадян. Крім того, в матеріалах справи наявна копія заочного рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2020 року, з якого вбачається, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів задоволені в повному обсязі. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 23.10.2020 року складеного державним виконавцем Великомихайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південого міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) заборгованість по аліментам [PERSON] станом на 22.10.2020 року становить 69951,17 грн. Відповідно до довідок виданих керівником громадської організації «Всеукраїнська федерація оперативного карате-до дзьошинмон шорін рю « Дракон» [PERSON] відвідує секцію карате-до клубу «Дракон» та є членом громадської організації «Всеукраїнська федерація оперативного карате-до дзьошинмон шорін рю « Дракон» з 01 лютого 2018 року та була учасником змагань з карате-до за кордоном. Відповідно до висновку виконавчого комітету Покровської районної в місті ради № 216 від 21.04.2021 року, як органу опіки та піклування, вони вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Також вказано, що [PERSON] працює та отримує заробітну плату за місцем роботи БМТО ЧАО " СУХА БАЛКА" та позитивно характеризується. За місцем проживання для доньки створені належні умови проживанняу у дитини є: окрема кімната, окреме місце відпочинку, куточок для навчання, одяг та взуття згідно віку та сезону, шкільне приладдя. Батько дитини не приймає участі у вихованні доньки та не спілкується з дитиною, аліменти не сплачує. З огляду на матеріали справи вбачається, дитина постійно проживає разом з матір`ю, мати має постійну роботу, сталий дохід, за місцем проживання дитині створені всі необхідні умови для повноцінного розвитку, навчання, тощо. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Згідно ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Частиною 5 ст. 157 СК України передбачено, що той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Крім того суд враховує те, що відповідач надав до суду заяву, в якій визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що на даний час визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] відповідає інтересам дитини, тому суд, вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривому Розі ради про визначення місця проживання дитини задовольнити в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved