Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

23.12.2014 р. Страхова компанія звернулася до суду з позовом про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу, обґрунтовуючи його тим, що 22.06.2014 року з вини відповідача сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої отримала тяжкі тілесні ушкодження [PERSON] Останній виплачено страхове відшкодування в розмірі 100 тис. грн., що дорівнює ліміту відповідальності за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6309786, укладеним між позивачем та [PERSON] Посилаючись на зазначене, просила стягнути з відповідача в порядку регресу 50 % виплаченого страхового відшкодування, а також судові витрати. Представник позивача направив суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Правові наслідки такого рішення йому роз'яснено судом. Третя особа в судове засідання не з'явилася, направила на адресу суду письмову заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, заперечень проти позову не мала. В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 61 ЦПК України визначено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вироком Путивльського районного суду Сумської області від 29.08.2014 року, який набрав законної сили, встановлено, що 22.06.2014 року відповідач керуючи автомобілем ВАЗ-2109 д/н [NUMBER] та рухаючись на 88 км автодороги Суми-Путивль-Глухів в порушення вимог пунктів 2.3 "б", 12.1, 12.4 ПДР України перевищив допустиму швидкість руху та відволікся від керуванням транспортним засобом, внаслідок чого допустив з'їзд в кювет з подальшим перекиданням керованого ним автомобіля, в результаті чого отримала тяжкі тілесні ушкодження його пасажир [PERSON] Вказаній потерпілій на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6309786 від 29.05.2014 року страховиком, позивачем в справі, виплачено страхове відшкодування в розмірі 100 тис. грн. За правилами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В силу ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. За таких обставин, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому може бути прийняте.

Outcome: approved