Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

[PERSON] 11.01.2021 звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.11.2013 між сторонами зареєстровано шлюб у Ємилівській сільській раді Голованівського району Кіровоградської області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №2. Позивач зазначила, що від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними спочатку складалось добре, проте протягом останнього року сімейні стосунки погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивач вказала, що між ними відсутнє взаєморозуміння, виникла байдужість до життя та проблем кожного, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач зазначила, що примирятись з відповідачем пробували неодноразово протягом останніх двох років, однак це не призвело до результату. Позивач вважає, що подальше спільне проживання як подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, майнового спору не мають. Враховуючи зазначені обставини, посилаючись на ст.ст. 104-105, 110-112 Сімейного кодексу України (далі - СК України), позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 14.01.2021 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується довідкою про доставку 16.01.2021 SMS-повідомлення з текстом судової повістки (а.с. 27); позивач подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить шлюб розірвати, зазначила, що з відповідачем не проживає однією сім`єю з грудня 2020 року, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] » (а.с. 32). Відповідач в\~судове засідання\~не з`явився,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлений\~своєчасно та\~належним чином,\~відповідно до\~ст.ст.\~128,\~130\~ЦПК України,\~що підтверджується\~повідомленням про\~вручення 21.01.2021\~рекомендованого листа\~з судовою\~повісткою (а.с.\~29); відповідач подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення, зазначив, що з позивачем не проживає однією сім`єю з грудня 2020 року (а.с. 31). Враховуючи норми ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 19 листопада 2013 року сторони зареєстрували шлюб в Ємилівській сільській раді Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис за №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 19.11.2013 Ємилівською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області, (а.с. 6). Сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.01.2014 виконавчим комітетом Ємилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 7). Як вбачається з довідки Ємилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області №6 від 04.01.2021, позивач проживає та зареєстрована в [ADDRESS] , до складу сім`ї позивача входить син [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть, разом не проживають з грудня 2020 року, спір про місце проживання дитини відсутній. Згідно наданих сторонами заяв збереження шлюбу між ними неможливе. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~ Позивач, яка змінила прізвище при реєстрації шлюбу, в заяві зазначила про залишення зміненого прізвища, тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 454 грн. судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду виходячи з розміру, встановленого підпунктом 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір згідно квитанцій ПАТ "Державний ощадний банк України" №5 та №28 від 06.01.2021 (а.с. 2-3), а інша частина судового збору в тому ж самому розмірі, у зв`язку з задоволенням позову, покладається на відповідача. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору судом не встановлено. Заяву про повернення надміру сплаченого судового збору в сумі 60 коп. згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір, позивач до суду не подавала. На підставі поданих по справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved