Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання. Вказує, що на даний час син навчається у відокремленому структурному підрозділі «Волинський фаховий коледж Національного університету харчових технологій» на денній, бюджетній формі навчання за спеціальністю : «Інженерія програмного забезпечення». Зазначає, що на даний час вона не в змозі самостійно надати належну та достатню матеріальну допомогу своєму сину, а відповідач є працездатною особою і може надавати таку допомогу. В добровільному порядку останній відмовляється надавати допомогу, у зв`язку з чим, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання в розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно і до закінчення сином навчання, але не більше як досягнення ним 23-х років. Крім того, вона понесла додаткові витрати, оскільки 10.01.2020 року [PERSON] потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Волинське обласне дитяче територіальне медичне об`єднання», а саме: з 10.01.2020 року по 15.01.2020 року в реанімаційному відділенні, а з 15.01.2020 по 31.01.2020 року в нейрохірургічному. При цьому, нею були придбані медичні препарати та витрачено кошти на лікування в сумі 20902,29 грн. А тому, просить суд стягнути з відповідача одноразово 10451,15 грн. додаткових витрат. До початку розгляду справи по суті позивач подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач також подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п.20 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 21). Згідно представлених доказів вбачається, що [PERSON] навчається у відокремленому структурному підрозділі «Волинський фаховий коледж Національного університету харчових технологій» на денній, бюджетній формі навчання за спеціальністю : «Інженерія програмного забезпечення» (а.с. 10). \~ \~ \~ \~У відповідності до ст. 200 СК України при призначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При цьому, суд у відповідності до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище позивача та відповідача, який є працездатним, має на утриманні непрацездатну матір, яка потребує стороннього догляду. А тому, зважаючи, що відповідач є працездатним, тобто має можливість надавати допомогу на навчання сина, який її потребує, то суд приходить до висновку про можливість стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі по ј частини від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 24 вересня 2021 року і на період навчання [PERSON] , але не більше як до досягнення ним 23 років. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат суд зазначає наступне. Згідно зі ст.\~185\~СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і Закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Пункт 18 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~р.\~за №3 звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі. Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Висновок суду ґрунтується також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, відповідно якої виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Як слідує із виписки №182 із медичної картки стаціонарного хворого, [PERSON] . [INFO] , знаходився на лікуванні в відділенні реанімації №1 з 10.01.2020 року по 15.01.2020 року, в нейрохірургічному відділенні з 15.01.2020 року по 31.01.2020 року з діагнозом: «Важка політравма. Важка відкрита, проникаюча черепно-мозкова травма. Злам кісток склепіння та основи черепа, забій головного мозку та інші травми» (а.с. 12) З представлених фіскальних чеків вбачається, що [PERSON] на лікування сина, який на той час був неповнолітнім, витратила кошти на загальну суму 20902,29 грн. (а.с. 13-20). Отже, щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення 10451,15 грн. додаткових витрат на утримання дитини, то суд вважає, що вона також підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні встановлено, що нею понесені витрати на загальну суму 20902,29 грн., то стягнення половини їх вартості є обґрунтованим і справедливим. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 908,00 грн. судового збору. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved