Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа : Ленінський РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області про усунення перешкод в користуванні нею 57/100 частинами житлового будинку 63 по вул. Ярославська в м.Запоріжжя, визнання їх втративши ми право користування житловим приміщенням. В позові вона зазначила, що 57/100 частин житлового будинку 63 по вул. Ярославська в м.Запоріжжя належить їй на праві власності на підставі договору дарування від 29.01.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 451. Відповідно до п.8 договору дарування, дарувальник [PERSON] (до укладання шлюбу Гаврилова) І.Д. зобов`язалась в строк до 15.05.2015р. здійснити всі дії, необхідні для фактичної передачі частки житлового будинку обдарованій та звільнити відчужувану частку будинку від речей домашнього вжитку, сплатити комунальні послуги за час проживання, а також знятися з реєстрації та передати ключі, вчинити інші дії, необхідні для реалізації права власності в повному обсязі. На виконання умов договору [PERSON] звільнила житло та знялась з реєстраційного обліку за адресою : м.Запоріжжя вул. Ярославська, буд. 63. Відповідачі [PERSON], [PERSON] є колишніми членами родини [PERSON] та залишились зареєстрованими у належній їй частині будинку. Втім, за місцем реєстрації відповідачі не мешкають З 10.05.2015р. вона зі своєю родиною заселилася до належної їй частини будинку, зареєструвалася у ньому та проживає. Відповідач [PERSON] проживає у своїх батьків в квартирі [ADDRESS], а відповідач [PERSON] мешкає у Росії, в м.Брянськ. Відповідачі не є її родичами, не є членами її родини, між ними не укладено договору аренди житла за вказаною адресою, а тому вони не мають права на користування і проживання у належній їй частині будинку. Спільне проживання з відповідачами є не- можливим, оскільки вона мешкає у цьому будинку із своєю родиною. Відповідно до вимог ст.. 383 ЦК України вона як власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї. Право членів сім`ї, зокрема колишніх членів сім»ї власника, на користування жилим приміщенням є похідним від права власника і з припиненням для власника права власності на жиде приміщення члени його сім»ї або колишні члени його сім`ї за відсутності між ними договірних відносин, втрачають право користування цим житловим приміщенням. Оскільки вона є новим власником частини будинку, а відповідачі проживали в ньому раніше і мали права користування житлом як члени сім»ї колишнього власника будинку [PERSON], то їх право на користування цим житлом припинилося у зв`язку із зміною власника будинку. Реєстрація відповідачів в належній їй частині житлового будинку чинить їй перешкоди як власнику частини будинку. З урахуванням уточненою позовної заяви просить усунути перешкоди в користуванні належною їй власністю, а саме, 57/100 частин житлового будинку 63 по вул. Ярославська в м.Запоріжжя, зі сторони членів сім`ї колишнього власника - [PERSON], [PERSON], визнавши їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням у зазначеному будинку. В судовому засіданні позивач та її представник надали пояснення по суті позовних вимог, позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила про час та місце слухання справи повідомлялась, про що мається розписка. Заперечень проти позову не надала. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечував проти позову, пояснив, що відповідач з квітня 2002р. проживав в 57/100 частині житлового будинку 63 по вул. Ярославська в м.Запоріжжі. Так, 15.04.2002р. [PERSON], яка діяла від імені його неповнолітньої доньки [PERSON] за договором купівлі-продажу придбала 57/100 частин будинку 63 по вул. Ярославська в м.Запоріжжі, право власності на які було зареєстровано за неповнолітньою [PERSON] Зазначена частка будинку була придбана за кошти, отримані від продажу квартири, що належала [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, яка була продана в той же день 15.04.2002р. З часу придбання частки будинку відповідач був зареєстрований у цьому будинку та постійно проживав в ньому, здійснюючи капітальний та поточний ремонти, сплачуючи за комунальні послуги, що підтверджується відміткою про реєстрацію в його паспорті. До теперішнього часу в будинку знаходяться речі відповідача : диван, куртка, килим, бойлер. Таким чином відповідач проживав в спірному будинку як батько та член сім`ї [PERSON] Обставини, що зазначені в позові, не є підставою для його задоволення, оскільки він, як колишній член сім`ї власника частини будинку має право на користування ним, та не втратив його відповідно до вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи : Ленінський РВ у м.Запоріжжя УДМС в Запорізькій області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив прийняти рішення у відповідності до норм чинного законодавства. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, свідків, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Згідно ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить 57/100 частин житлового будинку 63 по вул. Ярославська в м.Запоріжжі на підставі договору дарування від 29.01.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 451. Відповідно до п.8 договору дарування, дарувальник [PERSON] (до укладання шлюбу Гаврилова) І.Д. зобов`язалась в строк до 15.05.2015р. здійснити всі дії, необхідні для фактичної передачі частки житлового будинку обдарованій та звільнити відчужувану частку будинку від речей домашнього вжитку, сплатити комунальні послуги за час проживання а також знятися з реєстрації та передати ключі, вчинити інші дії, необхідні для реалізації права власності в повному обсязі. На виконання умов договору [PERSON] звільнила житло та знялась з реєстраційного обліку за адресою : м.Запоріжжя вул. Ярославська, буд. 63. Відповідачі [PERSON], [PERSON] є батьками [PERSON], які були зареєстровані за вказаною адресою з часу придбання будинку в 2002р. та проживали в цьому будинку, як члени сім`ї власника. [PERSON], після відчуження частини будинку передала його позивачу та знялася з реєстраційного обліку. Позивач оселилася та зареєструвалася у належній їй частині будинку. Втім, відповідачі [PERSON], [PERSON] колишні члени сім`ї [PERSON] залишились зареєстровані у належній позивачу частині будинку, що підтверджується довідкою Ленінського РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області від 13.05.2015р. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Відповідно, у зв`язку із припиненням права власності особи на майно, припиняється і його право володіння і користування цим майном. Реєстрація відповідачів в належному позивачу житловому будинку чинить їй перешкоди як власнику у володінні, користуванні та розпорядженні власністю. [PERSON] звертався в суд з позовом до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності на частину житлового будинку 63 по вул. Ярославська в м.Запоріжжі. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 04.03.2014р. йому було відмовлено в задоволенні позову. Рішення набрало законної сили. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, власник порушеного права може скористатися конкретним способом захисту свого права, тому позивач звернулася до суду та просить усунути їй перешкоди у праві власністю. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання належним йому майном. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] не користується вказаною квартирою та виїхали в Росію, де і мешкає в [ADDRESS] , що підтверджується поштовим повідомленням від 06.06.2015р. Своїх заперечень проти позову не надала. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення або його користування. Відповідачі не є родичами позивача, не є членами її родини, між ними не укладено договору аренди житла за вказаною адресою, а тому вони не мають права на користування і проживання у належній їй частині будинку. Спільне проживання з відповідачами є не- можливим, оскільки вона мешкає у цьому будинку із своєю родиною. Відповідно до вимог ст.383 ЦК України позивач як власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї. Право членів сім»ї, зокрема колишніх членів сім»ї власника, на користування жилим приміщенням є похідним від права власника і з припиненням для власника права власності на житлове приміщення члени його сім»ї або колишні члени його сім»ї за відсутності між ними договірних відносин, втрачають право користування цим житловим приміщенням. Оскільки позивач є новим власником частини будинку, а відповідачі проживали в ньому раніше і мали права користування житлом як члени сім»ї колишнього власника будинку [PERSON], то їх право на користування цим житлом припинилося у зв`язку із зміною власника будинку. Право користування житлом в частині зазначеного будинку відповідача було похідним від права колишнього власника будинку [PERSON] Посилання представника відповідача на те, що він не втратив право користування житловим приміщенням відповідно до вимог ст.cт. 71,72 ЖК України та 405 ЦК України, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах ВСУ від 04.10.2006р. право членів сім`ї, зокрема колишніх членів сім`ї власника, на користування жилим приміщенням є похідним від права власника і з припиненням для власника права власності на жиле приміщення члени його сім`ї або колишні члени сім`ї зf відсутності між ними договірних відносин, зокрема найму, оренди тощо втрачають право користування цим приміщенням. Таким чином, позивачу [PERSON] необхідно усунути перешкоди в користуванні належною їй 57/100 частин житлового будинку з боку членів сім`ї колишнього власника [PERSON], [PERSON], визнавши їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням у зазначеному будинку 63 по вул. Ярославська в м.Запоріжжі. На підставі викладеного та

Outcome: approved