Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

16.05.2016 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 26 свересня 2009 року з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 23. Від шлюбу мають неповнолітнього син - [PERSON] [INFO], який проживає з відповідачем. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, вона постійно влаштовує сварки , відсутнє взаємопорозуміння між ними, існує розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства, тощо. Від її ставлення до нього шлюбні відносини фактично припинилися , проживають окремо, спільне господарство не ведеться з 01.08.2015. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і її збереження неможливе. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву в котрій просить розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву в котрій просить розглянути справу без її участі, дала згоду на розлучення.. Разом з цим зазначила, що не згодна з підставами розірвання шлюбу, вважає, що дійсно подальше сімейне життя з позивачем неможливе, бо саме небажання позивача піклуватися про створення нормальних сімейних відносин, дбати про матеріальне забезпеченні сім'ї , виявляти повагу один до одного та приймати участь у вихованні сина призвело до розладу в стосунках, крім того позивач живе з іншою жінку, з якою він зраджував протягом тривалого часу, та яка налаштовує позивача проти їх спільного сина. Позивач в своїй письмовій заяві повідомив, суд, що йому відомо, що відповідачка не згодна з підставами для розірвання шлюбу викладених ним в позові, проте він погоджується на розірвання шлюбу з підстав, які вказує відповідачка. В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, надходить до наступних висновків. Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2008 року вказано, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що відповідач подав письмову заяву, яка приєднана до справи, з якої вбачається безумовне визнання позовних вимог про розірвання шлюбу, суд приймає визнання відповідачем позову. З урахуванням вищевикладеного суд прийшов до висновку, що сімя розпалася остаточно і її збереження неможливе, в зв'язку з чим вважає за необхідне задовольнити заявлений позов та розірвати шлюб. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилаеться судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за доцільне відповідачу залишити шлюбне прізвище "[PERSON]", оскільки вона не звернулася до суду з вимогою про зміну прізвища. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 28/54 від 16.05.2016 про сплату судового збору в сумі 551 грн. 20 коп., проте стягненню з відповідача вони не підлягають, оскільки саме поведінка позивача, як виявилося в судовому засіданні є підставою для розлучення.

Outcome: approved