Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

31.05.2019 року позивачка звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку, який розташований на території міста Волноваха за адресою: [ADDRESS] . Вищевказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0574 га, та яка належить позивачці на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН № 067118, який був виданий 30.12.1999 року. Оскільки земельній ділянці не було присвоєно кадастрового номеру, позивачка звернулась до Волноваського районного виробничого відділу ДРФ ДП «ЦДЗК» із заявою про виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки (присвоєння кадастрового номеру) у [ADDRESS] . При виготовленні технічної документації зясувалось, що при виконанні топографо-геодезичних робіт виявилась невідповідність конфігурації та лінійних промірів земельної ділянки в натурі (на місцевості) Державному акту (креслення додається). За даними на місцевості лінійними промірами вирахувана площа склала 0,0549 га, що не відповідає площі 0,0574 га, зазначеній у Державному акті серії І-ДН № 067118. Також при виготовленні технічної документації з`ясувалось що Державний Акт серії I-ДН № 067118 помилково було видано на юридичну адресу [ADDRESS] , що не відповідає дійсності. Позивачка в позовній заяві вказує, що при посвідченні Договору дарування нотаріусом державним нотаріусом Першої Волноваської державної нотаріальної контори Гузенко І.С., нотаріусом було зроблено запис, що об`єктом угоди дарування є жилий будинок по [ADDRESS] , але при реєстрації права власності на вказаний вище жилий будинок за позивачкою, ТОВ «Волноваське БТІ» було допущено помилку в адресі жилого будинку, та помилково зазначено, що жилий будинок, який є об`єктом договору дарування, розташований за адресою [ADDRESS] , а насправді даний жилий будинок розташований за адресою [ADDRESS] . На час посвідчення договору дарування позивачка дійсно була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , що і породило певні негативні юридичні наслідки для неї у вигляді помилки на правовстановлюючому документі, для виправлення якої вона звернулась до ТОВ «Волноваське БТІ», працівниками якого позивачці було видано Довідку № 262 від 26.03.2019 року, яка свідчить про той факт, що згідно даних архіву БТІ станом на 01.01.2013 року, право власності на жилий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , зареєстровано 03.02.1994 року КП «Волноваське БТІ» в реєстраційній книзі № 24 під реєстровим № 5836 за позивачкою на підставі договору дарування, посвідченого 06.01.1994 року, державним нотаріусом Першої волноваської держнотконтори, реєстр. № 1-20. Також працівниками ТОВ «Волноваське БТІ» було виправлено невірний запис адреси жилого будинку у реєстраційному документі, та адресу « [ADDRESS] » було виправлено на адресу « [ADDRESS] », та було зроблено запис від 20.03.2019 року «виправленому вірити на [ADDRESS] , що підтверджується печаткою ТОВ «Волноваське БТІ». (а.с. ) Необхідність проведення топографо-геодезичних робіт виникла у звязку з тим, що у відділі Держгеокадастру у Волноваському районі відсутні архівні матеріали та матеріали польових геодезичних робіт по виготовленню вищевказаного Державного акту. Таким чином на теперішній час позивачка не має можливості присвоїти кадастровий номер та зареєструвати своє право власності на земельну ділянку. Просить суд визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку у відповідності до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки. Позивачка у судове засідання не з`явилась. В позовній заяві вказує про розгляд справи за її відсутністю. На задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов визнають. Неявка сторін не перешкоджає здійсненню підготовчого провадження відповідно до ч. 1 ст.198, ч. 1 ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч. 3ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю Серія I-ДН № 067118, який був виданий 30.12.1999 року на підставі рішення виконкому Волноваської міської ради № 298 від 01.05.1999 року, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, та який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за реєстровим № 635. З листа Волноваського районного виробничого відділу ДРФ ДП «ЦДЗК» від 22.05.2019 року № 64 вбачається, що позивачка зверталась із заявою про виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки (присвоєння кадастрового номеру) у [ADDRESS] . Але при виготовленні технічної документації зясувалось, що при виконанні топографо-геодезичних робіт виявилась невідповідність конфігурації та лінійних промірів земельної ділянки в натурі (на місцевості) Державному акту (креслення додається). За даними на місцевості лінійними промірами вирахувана площа склала 0,0549 га, що не відповідає площі 0,0574 га, зазначеній у Державному акті серії І-ДН № 067118 . Таким чином судом встановлено, що на теперішній час позивачка дійсно не може присвоїти кадастровий номер земельній ділянці та зареєструвати своє право власності на земельну ділянку у Державному земельному кадастрі. За висновками спеціалістів Волноваського районного виробничого відділу ДРФ ДП «ЦДЗК», позивачці потрібно виготовити новий правовстановлюючий документ на вказану вище земельну ділянку, який би відповідав дійсним промірам по межі огорожі і площі ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилалась позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На стягнення судових витрат позивачка не наполягає. На підставі ст. 321, 392, ЦК України,

Outcome: approved