overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

15 лютого 2016 року позивач [PERSON] направив позовну заяву, в якій просив розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в 1987 році зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] Від сумісного проживання сторони мають синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. З грудня 2015 року сторони спільне господарство не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо. Їх сімейне життя не склалося через втрату розуміння, протилежні погляди на життя, суперечки, втрату почуття любові, через що спільне проживання стало неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. В зв'язку з чим позивач прийшов до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася, примирення між ними неможливе, в зв'язку з чим звернувся із вказаним позовом до суду, просив задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву з проханням слухати справу за його відсутності та просив розірвати шлюб з відповідачем, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та дату слухання справи повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надіслала, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Воскресенською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області, шлюб зареєстрований 26 вересня 1987 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №34. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на "[PERSON]" (а.с.3). Сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

15 лютого 2016 року позивач, ПАТ КБ "ПриватБанк", звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 03 березня 2011 року. Посилався на те, що 03.03.2011 року по вказаному кредитному договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 9 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 20 033 грн. 50 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 12 532 грн. 79 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 5 570 грн. 54 коп., заборгованість за пенею та комісією - 500 грн. 00 коп.; штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 930 грн. 17 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у її відсутність не надавала. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 03 березня 2011 року укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 9 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 20 033 грн. 50 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 12 532 грн. 79 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 5 570 грн. 54 коп., заборгованість за пенею та комісією - 500 грн. 00 коп.; штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 930 грн. 17 коп. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

15\~ лютого\~2018\~ \~ \~року \~ [PERSON]\~ \~\~ \~отримала у \~позивача \~кредит у розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ комерційний\~банк «Приватбанк»\~подав \~ до\~суду позов\~до [PERSON]В.з вимогою стягнути з відповідача \~заборгованість \~за кредитом в сумі 113670,04 грн., судові витрати в сумі 1762 грн. В позові вказано, що [PERSON] зобов»язання по договору не виконала. Відповідно до ч.5ст.279 ЦПК України,\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими сторони обгрунтовують свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15 лютого 2018 року [PERSON] отримав у \~позивача \~кредит у розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказана угода являє собою заяву, яка була підписана відповідачем [PERSON]\~ і витяг з правил надання банківських послуг. Як вказує позивач у своєму позові у зв'язку з порушенням боржником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка за розрахунком банку, становить 113670,04 грн. Як встановлено судом, відповідачем було порушено вимоги Умов та правил надання банківських послуг, тобто укладеного сторонами договору, та ст.ст.\~1049,\~1054 ЦК України, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту, в зв'язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту, відсотків та пені. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає заявлені позовні вимоги позивача частково обґрунтованими, виходячи з наступного. Згідно зі\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.526 ч.1 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі\~ст.530 ч.1 ЦК України\~- якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно\~ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України\~- за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи встановлені судом обставини та виниклі відповідно до них спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства\~ комерційний банк " Приватбанк"\~ заборгованість по кредиту в\~ розмірі\~\~\~\~\~\~ 113670,04 гривень\~\~ Відповідно\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача з на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

15 серпня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 19 вересня 1998 року зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] Від сумісного проживання мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З 2011 року сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть. Майнового спору щодо поділу спільного сумісного майна подружжя та проживання дітей сторони не мають. Позивач вказує на те, що сумісне життя з відповідачкою не склалося у зв'язку з протилежними поглядами на життя, втратою поваги один до одного та відсутністю взаєморозуміння, примирення між ними неможливе, тому просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність та задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала, просила залишити прізвище, яке було обрано нею під час реєстрації шлюбу, - "[PERSON]". Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Центральної райадміністрації виконкому Одеської міськради, шлюб зареєстрований 19 вересня 1998 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис під №382. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.3). Сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.4,5). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, примирення між сторонами не можливе. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

15 серпня 2016 року позивач звернувся з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні пояснив, що 30 вересня 1995 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] у Печеніжинській селищнів раді Коломийського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 28. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на даний час вже повнолітні. З початку спільного проживання у них були нормальні сімейні відносини, однак пізніше вони погіршились. Він з відповідачкою виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. На протязі останніх років сімейне життя між ними ще більше погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. За таких обставин вважає, що сім'я їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд вважає причини її неявки неповажними та ухвалив за згоди позивача слухати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 30 вересня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Печеніжинській селищній раді Коломийського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 28/а.с.3/. Від спільного подружнього проживання у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які вже повнолітні, однак відповідачка відмовляється оформити розірвання шлюбу через органи ДРАЦСу. На даний час позивач з відповідачкою не підтримують сімейних відносин, спільне господарство не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище "[PERSON]". На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

15 серпня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 15 жовтня 2009 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у виконкомі Висунської сільської ради Березнегу-ватського району Миколаївської області, актовий запис № 09. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в сторін не склалося, шлюбні стосунки між ними фактично припинені. Позивачка вважає, що збереження шлюбу неможливе та просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON], після розірвання шлюбу залишити прізвище "Попович", дитину залишити проживати з нею. Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягала, а справу просила слухати за її відсутності. Відповідач в судове засідання надав письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги заявлені позивачкою визнав в повному обсязі. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 15 жовтня 2009 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Висунської сільської ради Березне-гуватського району Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 09 ( а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON],[INFO], який проживає разом з позивачкою. (а.с.5). Шлюбно сімейні відносини між сторонами не склалися та фактично припинені, на примирення\~ не згодні. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

15 серпня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 27.08.2005 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у виконавчому комітеті Новоочаківської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 8. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в сторін не склалося, на даний час шлюбні стосунки між ними фактично припинені, хоча вони і проживають в одному будинку. [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, в зв'язку з чим просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON], дітей залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище "Зарецька", витрати покласти на відповідача. Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягала, а справу просила слухати за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, а відповідач не зявився у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 27 серпня 2005 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Новоочаківської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 8 ( а.с.6). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с.7, 8). Шлюбно сімейні відносини між сторонами не склалися і фактично припинені. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

15 серпня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 30 серпня 2011 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 26. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в сторін не склалося, шлюбні стосунки між ними фактично припинені. Позивачка вважає, що збереження шлюбу неможливе та просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON], після розірвання шлюбу залишити прізвище "Бабай", дитину залишити проживати з нею. Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягала, а справу просила слухати за її відсутності. Відповідач в судове засідання надав письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги заявлені позивачкою визнав в повному обсязі. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 30 серпня 2011 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 26 ( а.с.3). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. (а.с.7). Шлюбно сімейні відносини між сторонами не склалися та фактично припинені, на примирення\~ не згодні. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved