Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

[PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) А.М. звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Доманівська державна нотаріально контора, Доманівська районна державна адміністрація про визнання права власності на частку спадкового майна, визнання свідоцтва про право на спадщину та державних актів на право власності на землю частково недійсними , посилаючись на те, що вона є донькою померлого 16 лютого 2005 року [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у виді двох земельних ділянок. На момент смерті батька, позивачка була неповнолітньою, а тому фактично прийняла спадщину. Спадкоємиця першої черги [PERSON], яка є матірю померлого [PERSON], скористалася своїм правом та успадкувала майно, яке залишилося після смерті [PERSON], а саме дві земельні ділянки розмірами 5,94га ріллі та 0,6458га, розташовані в межах території Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.12.2011року. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] виготовила Державні акти на успадковані земельні ділянки. Позивачка після досягнення повноліття звернулася до нотаріуса для оформлення спадкових прав, однак нотаріус їй повідомила,що не може видати свідоцтво про право на частину спадкового майна та розяснила її право на звернення до суду зак захистом порушених прав. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила визнати за нею право власності на 1/2 частину земельних ділянок, визнати свідоцтво про право на спадщину за законом та Державні акти про право власності на земельні ділянки, видані на ім"я [PERSON] частково недійсними, в частині визнання за нею права власності на 1/2 частину земельних ділянок. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала та суду пояснила, що її син [PERSON], за життя, в зареєстрованому шлюбі не перебував. Після його смерті їй не було відомо, чи зареєстрував він доньку на своє прізвище, а тому спадкове майно прийняла в повному обсязі. Вона не заперечує проти поділу земельних ділянок на дві частини. Третя особа -Доманівська районна державна адміністрація Миколаївської області- надали до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, вирішення спору залишають на розсуд суду. Третя особа- Доманівська державна нотаріальна контора - надали до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку . Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до копій свідоцтва про народження, встановлення батьківства та шлюб [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) народилася 29.03.1999р.; її батьком є [PERSON]. [PERSON] помер 16.02.2005р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON]залишилося спадкове майно, а саме земельні ділянки розміром 5,94га ріллі та земельна ділянка розміром 0,6458га, на території Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.12.2011року у спадковій справі №149/2011року , зареєстрованого за №2-1441, на підставі ст.1261 ЦК україни, спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON], померлого 16.02.2005р., є його мати [PERSON]. Спадщина , на яку видане свідоцтво, складається зі спірної земельної ділянки загальним розміром 6.59га, що складається з двох земельних ділянок розміром 5,94га ріллі та земельна ділянка розміром 0,6458га, розташованих в межах території Зеленоярської сільської ради Доманівського району, Миколаївської області. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 4 статті 1268 ЦК України передбачено, що малолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину, крім випадків встановлених ч.ч. 2-4 ст. 1273 ЦК України. Отже, з урахуванням правил ч.1 ст. 1261 ЦК України, [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті свого батька [PERSON], так як на момент його смерті , тобто на час відкриття спадщини, її вік складав 6 років. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцеві незалежно від часу її прийняття. Відповідно до копії спадкової справи, наданої на вимогу суду, випадків, встановлених ч.ч.2-4 ст.1273 ЦК України, судом не встановлено. З матеріалів спадкової справи №149/2011 вбачається, що нотаріусом Доманівської державної нотаріальної контори Миколаївської області на підставі заяви [PERSON], яка є спадкоємицею першої черги після смерті сина, було відкрито спадкову справу та 22.12. 2011 року [PERSON] було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки були відсутні дані про наявність інших спадкоємців. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця, у даному випадку [PERSON], права на спадщину. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, що передбачено ч.1 ст. 1267 ЦК України. Аналізуючи досліджені письмові докази, судом встановлено, що відповідачем по справі [PERSON] було успадковане майно без урахування долі іншого спадкоємця першої черги, яка на момент відкриття спадщини була малолітньою. За наявності двох спадкоємців , доля кожного, має складати половину спірних земельних ділянок, тобто по 1/2 їх частин. Відповідно до цього , свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане [PERSON], необхідно визнати частково, а саме в 1/2 його частині, недійсним. Статтею 1301 ЦК України, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. В пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05. 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відповідно до статті 1301 ЦК(435-15) свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недісною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. З матеріалів справи вбачається,що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на імя [PERSON], виготовлені Державні акти на право власності на земельні ділянки серія ЯК №926105 та серія ЯК №926104, видані Доманівською райдержадміністрацією 18.07.2012 р. і зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів за № 482270001001916 та за № 482270001001916, які теж підлягають визнанню частково недійсними. Враховуючи, що право [PERSON]було порушено, а також те, що позивачка є такою, що прийняла спадщину відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України, не відмовилася від прийняття спадщини, інша спадкоємиця не заперечувала проти поділу спадкового майна, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині визнання за нею права власності на належні їй частини спадкового майна задовольнити та визнати частково недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім"я [PERSON] та відповідно Державні акти про право власності на спадкове майно.

Outcome: approved