Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

30.03.2021 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] , Петриківської селищної ради про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на об`єкти нерухомості у порядку спадкування, третя особа: Петриківська державна нотаріальна контора. Свою заяву мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який за життя був власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 16.02.1988, виданого Царичанською районною радою. Крім цього, батькові належала земельна ділянка (пай) загальною площею 4,9126 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області. Після смерті батька, позивач [PERSON] , його сестра відповідачка [PERSON] та їх мати [PERSON] до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не зверталися. [INFO] мати [PERSON] померла. При зверненні до Петриківської державної нотаріальної контори 01.03.2021 позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої [INFO] матері [PERSON] через не подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. [PERSON] вимушений звернутися до суду із вказаним позовом та просить: - встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за ним право власності у порядку спадкування на житловий будинок, який розташований на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] та складається з житлового будинку літ. «А»-1 загальною площею 60,2 кв.м., житловою площею 40,0 кв.м., літ. «а-1» веранда, з господарськими будівлями та спорудами: літ. «Б-1» -літня кухня; літ. «В-1»- сарай; літ. «Г-1»- сарай; літ. «Д-1» - літня кухня; літ. «Е-1» - гараж; літ. «Ж-1»- вбиральня; № 2 - огрожа, № 3 - колодязь, № 4 - свердловина, який належав [PERSON] , померлому [INFO] , на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 16 лютого 1988 року, виданого згідно з рішенням виконкому Царичанської районної ради № 21/1 від 28.01.1988 р.; - визнати за ним право власності у порядку спадкування на земельну ділянку (пай) загальною площею 4,9126 га., яка розташована на території Іванівської сільської ради Петриківського району, Дніпропетровської області, складалається з трьох земельних ділянок: Ділянка 1 (Вс.4.160) кадастровий номер - 1223781400-02-035-0014; Ділянка 2 (Вс.0.4761) кадастровий номер - 1223781400-02-114-0014; Ділянка 3 (Вс.0.2764) кадастровий номер -1223781400-02-215-0014, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] , померлому [INFO] на підставі державного акту на право власності на землю серія ДП № 094270 від 13.07.2007. Ухвалою суду від 12.04.2021 відкрито провадження в даній справі та визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. 09.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, витребувано у державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори Могильної Л.Г. копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В судове засідання відповідачка не з`явилася та надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник відповідачів Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області надав до суду заяву про вирішення справи без його участі. Третя особа: Державний нотаріус Могильна Л.Г. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позивач в судовому засіданні позивні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності встановлення факту постійного проживання [PERSON] з [PERSON] , підтримав, обґрунтовуючи їх доводами, викладеними в заяві, просив задовольнити. Допитана в судовому засіданні 09.11.2021 року в якості свідка [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою [PERSON] .. Повідомила, що дуже добре знала його батьків [PERSON] та [PERSON] , які проживали з нею по сусідству по [ADDRESS] . Вони постійно проживали за вищевказаною адресою і вели спільне господарство і мали єдиний бютжет на двох. Суд, вислухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В судовому засіданні встановлено, що 26.11.1953 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] .. Від спільного життя в них народилось двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] . У період шлюбу [PERSON] та [PERSON] набули у власність житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до розпорядження сільського голови с. Іванівка від 10.02.2016 р. № 4 «Про перейменування вулиць в населених пунктах Іванівської сільської ради» село «Радсело» було змінено на село «Радісне», а вул. Леніна на Вишневу. На [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 16 лютого 1988 року, виданого згідно з рішенням виконкому Царичанської районної ради № 21/1 від 28.01.1988 р., було зареєстровано право власності на даний житловий будинок Дніпродзержинським БТІ та внесено відповідний запис в реєстрову книгу № 1 під реєстровим номером № 33. Таким чином, на цей час адреса домоволодіння: [ADDRESS] . Відповідно до довідки ОКП «Дніпродзержинське БТІ» № 141 від 28.01.2021 р., про наявність інвентаризаційної справи, згідно з якою право власності на житловий будинок [ADDRESS] станом на дату останньої реєстрації 16.02.1988 р. було зареєстроване за [PERSON] на підставі Свідотцва про право власності від 16.02.1988 р., виданого Царичанською районною радою, згідно рішення № 12\\1 від 28.01.1988 р.: Згідно свідоцтва про право власності від 16.02.1988 р., виданого Царичанською районною радою, згідно рішення № 12\\1 від 28.01.1988 р. на ім`я [PERSON] на вищевказаний житловий будинок. У відповідності до копії Архівного витягу з додатку до рішення XXI скликання 17 сесії Іванівської сільради від 22.12.1993 р., згідно з яким [PERSON] передано у власність земельні ділянки за вищевказаною адресою для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, та для особистого підсобного господарства 0,33 га.; Відповідно до Акту обстеження від 04 лютого 2021 р., складеного депутатом Петриківської селищноїй ради Дронь А.О. за участю свідків, яким встановлено, що за вищевказаною адресою [PERSON] постійно проживав зі своєю дружиною до часу своєї смерті [INFO] . Крім цього [PERSON] належала земельна ділянка (пай) загальною площею 4,9126 га., яка складалась з трьох земельних ділянок: ділянка 1 (Вс.4.160) кадастровий номер -1223781400-02-035-0014;вартістю 45 760 грн Ділянка 2 (Вс.0.4761) кадастровий номер -1223781400-02-114-0014;вартістю 5 237 грн ділянка 3 (Вс.0.2764) кадастровий номер -1223781400-02-215-0014 вартістю 3 040 грн з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право власності на землю серія ДП № 094270 від 13.07.2007 року. Вартість зазначених земельних ділянок, яка визначена на підставі Витягів зі звітів «про експертну грошову оцінку земельної ділянки», виготовлених ПП ВК Агрофірма »Солнцево» 16.03.2021 р., складає взагалі - 54 037 грн. На випадок своєї смерті [PERSON] ніякого заповіту не залишав. Після його смерті відкрилась спадщина на 1\\2 частку житлового будинку та на належну йому земельну ділянку (пай) загальною площею 4, 9126 га.. При цьому, чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від ЗО травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом це визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення вказаного факту заявнику необхідне для оформлення документів про прийняття спадщини. Спадкоємцями першої черги, відповідно до ст.1261 ЦК України, є дружина померлого та його діти. Позивач з відповідачкою та матірю [PERSON] - дружиною померлого до нотаріальної контори у визначений законом 6-тимісячний строк з заявою про прийняття спадщини не звертались. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України: «Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї». З заявою про відмову від спадщини після померлого [PERSON] , [PERSON] (дружина померлого) до нотаріальної контори не зверталась. За життя - 07 серпня 2013 року - [PERSON] (мати позивача) склала заповіт, який було посвідчено секретарем виконкому Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області та зареєстровано в реєстрі за № 133. Відповідно до змісту цього заповіту [PERSON] зробила таке розпорядження на випадок своєї смерті: -частину свого майна, а саме земельну ділянку площею 4,9108 га для ведення товарного сільськогосподарського виробниціва згідно державного акту на право власності на землю серія ДП № 094271 від 13.07.2007 р., заповідаю у власність [PERSON] (відповідачці). -частину свого майна, а саме земельну ділянку площею 4,9126 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право власності на землю серія ДП № 094270,від 13.07.2007 р., заповідаю у власність [PERSON] ( позивачу), -частину свого майна, а саме житловий будинок з прилеглою земельной) ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] заповідаю у власність [PERSON] . [INFO] - [PERSON] (мати позивача) померла. Коли позивач [PERSON] з відповідачкою [PERSON] звернулися до Петриківської державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав. Відповідачка згідно з заповітом отримала у спадок земельну ділянку площею 4,9108 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на землю серія ДП № 094271 від 13.07.2007 р.. Позивачеві у оформлені спадкових прав відповідно до постанови державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори від 01 березня 2021 року було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що ним не нанадано правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та запропоновано звернутися до суду. Відповідно доположеньст.ст. 1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст.1296ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.І ст.1269 ЦК України). Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. З ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об`єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна. Таким чином позивач успадкував після своєї матері на підставі заповіту домоволодіння та земельну ділянку (пай), які вона, в свою чергу успадкувала після свого чоловіка [PERSON] , однак за життя не зареєструвала своє право власності належним чином. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved