Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

[PERSON] 28 серпня 2015 року звернувся до суду з позовною заявою до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області, [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ХР №0048726 в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30 жовтня 2004 року померла його прабаба [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з земельної частки (паю) розміром 4,48 в умовних кадастрових гектарах, яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0048726. На даний час позивач виявив намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті [PERSON], оскільки являється спадкоємцем за законом, однак в нотаріальному порядку прийняти спадщину позбавлений можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, тобто оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай), тому [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та прохає суд: поновити йому строк для звернення до суду з позовом, та визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.\~ У відкрите судове засідання позивач не зявився, однак надав заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, проти позову не заперечує. Представник відповідача Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в\~ судове засідання не зявилася, однак надала суду заяву про слухання справи у відсутність представника та в разі наявності підстав, передбачених чинним законодавством та у разі документального підтвердження фактів, викладених в позовній заяві, право на земельну частку (пай) може бути визнано за рішенням суду. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Судом встановлено, що 30 жовтня 2004 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ №289326, виданого 01.11.2004 року Полтавським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної частки (паю), що належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0048726, виданого та зареєстрованого 07 серпня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №144. Як вбачається з відповіді Любівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 16.09.2015 року №334/02-25, [PERSON] при розпаюванні земель Любівської спілки пайовиків була виділена земельна ділянка №183 площею 3,8762 га, К 4/1. Земельна ділянка знаходилася у не витребуваних паях, якими користувалося ВАТ «Краснокутськагрохім». Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. За життя [PERSON] був складений заповіт, посвідчений 01 квітня 1993 року Любівською сільською радою під №47, згідно якого вона заповідала все своє майно донькам [PERSON] та [PERSON]. Даний заповіт на день смерті заповідача не змінювався і скасований не був, про що свідчить довідка Любівської сільської ради від 04.09.2015 року, №324/02-25. Донька спадкодавці [PERSON] відмовляється від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], про що свідчить подана нею заява, посвідчена приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області 16.02.2015 року, №312. Друга донька спадкодавці, а баба позивача [PERSON] 25 жовтня 2005 року померла. Як вбачається з відповіді Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 12.09.2015 року № 1223/01-16, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно до ч.1 статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Факт, що позивач [PERSON] являється правнуком померлої [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвом про народження [PERSON], копії яких знаходяться в матеріалах справи. Інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині, немає. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім того, [PERSON] пропустив строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як про те, що [PERSON] має право на земельну частку (пай), позивач дізнався лише в серпні 2015 року, коли між інших документів знайшов копію сертифікату про право на земельну частку (пай). Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті спадкодавця [PERSON], має законне право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved