Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

17 грудня 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , в якому просили стягнути з відповідача понесені витрати, пов`язані з регламентною виплатою, в порядку регресу у розмірі 66030 грн. 58 коп., а також покласти на відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 09.04.2017 року о 12.10 год., в м.Дніпро, вул. Дубинська, 20 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля - [PERSON] ), та автомобіля Toyota Prius (д.н.з. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля - Департамент патрульної поліції), внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Toyota Prius (д.н.з. [NUMBER] ) та завдано шкоди власнику зазначеного транспортного засобу. Згідно довідки №301709971097045 про ДТП та постанови Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26.10.2017 року, ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] п.10.9 ПДР України. На момент настання ДТП [PERSON] не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, в зв`язку з чим, позивач сплатив на користь потерпілої особи - Департаменту патрульної поліції страхове відшкодування у розмірі 66030,58 грн. Таким чином, посилаючись на зальні вимоги щодо відшкодування шкоди, позивач просить стягнути з відповідача зазначену грошову суму, в порядку регресу, відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України. Ухвалою суду від 11 січня 2019 року відкрите провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.38). Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, вважається таким, що повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місце проживання (а.с.40,42), причина неявки суду не відома, в зв`язку з чим суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Так, постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2017 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 7). Як встановив суд при розгляді адміністративного матеріалу, [PERSON] 05 жовтня 2017 року о 23 годині 53 хвилини, керуючи транспортним засобом «ВАЗ», д/н [NUMBER] , перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу, внаслідок чого у вказаного автомобіля відмовили гальма при виїзді з другорядної дороги на нерегульоване перехрестя вул. 6-ї Стрілецької Дивізії та вул. Січеславська Набережна в м. Дніпро, що стало причиною зіткнення з автомобілем «Тойота», н/з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі. Своїми діями [PERSON] порушив п.п.2.3 «а», 16.11 ПДР України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. Судом встановлено, що на час ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим, власник транспортного засобу Toyota Prius державний номер [NUMBER] - Департамент патрульної поліції звернулися до МТСБ України з заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП (а.с.8). Відповідно до звіту експертного дослідження про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №277/17А, складеного 24.11.2017 року судовим експертом [PERSON] , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (вартість матеріального збитку) транспортного засобу Toyota Prius державний номер [NUMBER] складає 66030,58 грн. (а.с.11-16). Моторне (транспортне) страхове бюро України на підставі довідки №1 від 20.12.2017 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та Наказу про відшкодування шкоди Департаменту патрульної поліції від 17.01.2018 за №540 (а.с. 20), виплатило останньому страхове відшкодування у розмірі 66030,58 грн., що також стверджується копією платіжного доручення №469205 від 18.01.2018 року (а.с.21). Сторонами не оспорено, що [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди не мав полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону, а саме. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з пунктом 38.2.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі, оскільки на момент настання ДТП [PERSON] не мав чинного договору цивільно-правової відповідальності, страхове відшкодування сплачено МТСБУ на користь потерпілої особи - Департаменту патрульної поліції, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати у виді сплаченої суми судового збору у розмірі 1921,00 грн. (а.с.5).

Outcome: approved