Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

21 січня 2014 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що проживала в будинку своєї матері [PERSON] (померла [INFO] року) по [ADDRESS] разом зі своїм братом [PERSON] ([INFO]) до його смерті (помер [INFO] року) та після його смерті (підтверджується довідкою виконкому Смирновської сільської ради № 55 від 13.01.2014). За життя [PERSON] рішенням Куйбишевського райвиконкому Запорізької області № 369 від 07.10.1966 отримала дозвіл на будівництво житлового будинку в [ADDRESS]. та наказом № 66 від 05.05.1966 директора радгоспу « 40 років Жовтня» Куйбишевського району Запорізької області їй було виділено земельну ділянку, площею 0.03 га для будівництва. Виконкомом Куйбишевської районної ради Запорізької області 22.11.1966 р. виготовлено план забудови земельної ділянки [PERSON] В 1967 році будинок був зведений та в ньому проживала [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане бюро ЗАГС с. Поповка Куйбишевського району Запорізької області). Рішенням виконкому Смирновської сільської ради № 4 від 11.01.2007 проведено перенумерацію будинків [ADDRESS]. Факт існування будинку [PERSON] в [ADDRESS] підтверджується технічним поспортом КП «Куйбишевське БТІ» від 19.05.2009, копіями аркушів погосподарської книги Смирновської сільської ради. Реєстрація будинків в органах БТІ на той час не проводилась, оскільки Інструкцією від 31.01.1966 року комунального господарства Української РСР «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу української РСР» передбачався порядок реєстрації житлових будинків лише в містах та селищах міського типу, до яких не відносилось село Смирнове. Після вступу в дію Постанови Кабінету Міністрів України № 105 від 11.03.1985 року, якою встановлено обов'язок проводити реєстрацію й технічну інвентаризацію житлового фонду у сільській місцевості з 1988 року, ні [PERSON], ні [PERSON] будинок в органах БТІ не зареєстрували. Через відсутність правовстановлюючих документів на будинок вона не може оформити спадщину після своєї матері [PERSON] та брата - [PERSON], а тому прохає визнати за нею право власності на спірний будинок як спадщину за законом. З дня смерті [INFO] власника будинку - [PERSON], спадкоємець [PERSON] проживав у будинку матері до своєї смерті [INFO]. Тобто після смерті матері, фактично вступив у володіння спадковим майном, прийняв спадщину. На спадкодавців [PERSON] а потім [PERSON] при їх житті лежав обов'язок реєстрації майна, яке їм належало, у відповідних державних установах. На той час такими установами були органи бюро технічної інвентаризації. Після смерті [PERSON], [PERSON] відповідно до ст. 1262 ЦК України отримала право на прийняття спадщини від померлого, оскільки являється його рідною сестрою. [PERSON] постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона від позову не відмовляється та підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві, просить справу розглянути без її участі. Представник Смирновської сільської ради в судове засідання не з"явився, письмово повідомили судові про те, що позов визнають, зазначені у ньому обставини не оспорюють. Представник третьої особи Реєстраційної служби Куйбишевського РУЮ Запорізької області до судового засідання не з'явився,про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи без участі їх представникаЖ, заперечень проти позову не мають. Представник третьої особи Куйбишевської держнотконтори до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, також зазначив, що не заперечують проти позовних вимог [PERSON] Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] проживала в будинку своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року, по [ADDRESS] разом зі своїм братом [PERSON] до його смерті - [INFO] року та після його смерті. За життя [PERSON] рішенням Куйбишевського райвиконкому Запорізької області № 369 від 07.10.1966 отримала дозвіл на будівництво житлового будинку в [ADDRESS]. та наказом № 66 від 05.05.1966 директора радгоспу « 40 років Жовтня» Куйбишевського району Запорізької області їй було виділено земельну ділянку, площею 0.03 га для будівництва. Виконкомом Куйбишевської районної ради Запорізької області 22.11.1966 р. виготовлено план забудови земельної ділянки [PERSON] В 1967 році будинок був зведений та в ньому проживала [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] Реєстрація будинків в органах БТІ на той час не проводилась, оскільки Інструкцією від 31.01.1966 року комунального господарства Української РСР «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу української РСР» передбачався порядок реєстрації житлових будинків лише в містах та селищах міського типу, до яких не відносилось село Смирнове. Рішенням виконкому Смирновської сільської ради № 4 від 11.01.2007 проведено перенумерацію будинків [ADDRESS]. Існування будинку [PERSON] в [ADDRESS] підтверджується технічним поспортом КП «Куйбишевське БТІ» від 19.05.2009, копіями аркушів погосподарської книги Смирновської сільської ради за 1967 - 2015 роки. Після вступу в дію Постанови Кабінету Міністрів України № 105 від 11.03.1985 року, якою встановлено обов'язок проводити реєстрацію й технічну інвентаризацію житлового фонду у сільській місцевості з 1988 року, ні [PERSON], ні [PERSON] будинок в органах БТІ не зареєстрували. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Згідно з п.6 Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку. В інформаційному листі Вищого Спеціалізованого Суду України № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватись законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 7 грудня 1990 року «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 13 січня 1966 року, інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР , затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у по господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами. В інформаційному листі Вищого Спеціалізованого Суду України № 10-1387/0/4-12 від 27.03.2012 роз'яснено, що право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно, набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою такого виникнення. Статтями 4, 101, 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р. передбачено, що цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Відповідно до цього цивільні права і обов'язки виникають внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання цивільно-правових наслідків. У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок, що належить на праві власності одному з них, або є в їх спільній власності. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина, і батьки померлого. Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Правоустановчі документи на зазначений будинок не були оформленні за життя [PERSON] та [PERSON] Для оформлення [PERSON] правоустановчих документів на будинок, необхідно отримання нею свідоцтва про прийняття цього будинку як спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В даному випадку на спадкодавців [PERSON] а потім [PERSON] при їх житті лежав обов'язок реєстрації майна, яке їм належало, у відповідних державних установах. На той час такими установами були органи бюро технічної інвентаризації. Після фактичного прийняття [PERSON] спадщини у вигляді будинку по [ADDRESS], обов'язок по реєстрації права власності на нерухоме майно в органах реєстраційної служби, законодавством покладений на [PERSON] [PERSON] звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Куйбишевської державної нотаріальної контори, якою 27.12.2013 винесено постанову про відмову у видачі їй свідоцтва у зв'язку з тим, що заявник не надала правоустановчих документів на успадкований будинок. Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №45/5 від 31 жовтня 1975 року, п.45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Через відсутність правовстановлюючих документів на будинок вона не може оформити спадщину після своєї матері [PERSON] та брата - [PERSON], а тому прохає визнати за нею право власності на спірний будинок як спадщину за законом. Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов'язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації. Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 41 Конституції України ч.1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмеженим у його здійсненні. Право власності є непорушним. Спірний будинок збудований в 1966 році і відповідно до технічного паспорта від 19 травня 2009 року складається з житлового будинку літера «А», веранди літера «а», літньої кухні літера «Б», гаражу літери «В», сараю літери «Г-Ж» навісу літера «К», погребу літера «З», , вбиральні літера «Л», колодязю літера «И», огорожі, воріт, ганку, козирку №№1-5. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що спірний будинок, як спадкове майно, належав спадкодавцям [PERSON] та потім - [PERSON] на законних підставах. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилась 13.08.2011 року, тобто після 01 січня 2004 року, суд при вирішенні даної справи застосовує чинне на той час законодавство, зокрема, Цивільний кодекс України від 16 січня 2003 року. За життя [PERSON] заповіту не складав. Згідно ст. 1262 ЦК України спадкоємцем другої черги за законом спадкового майна [PERSON] є його рідна сестра [PERSON] Для придбання спадщини за правилами ст.1262, ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. За положеннями ст.549 ЦК Української РСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Права та обов'язки осіб, які брали участь у будівництві, визначаються законодавством, яке діяло на той час, дійшов висновку про достатність правових підстав для задоволення позову. При цьому, позивач [PERSON] у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно позбавлена можливості оформити спадщину у інший спосіб. Визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved