Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], відповідно до якого просить визнати право спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок № 79 по вул. Березова Роща в м. Шостка з господарськими спорудами і будівлями та визнати право власності на 53/100 частин цього житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями за ним, припинити право спільної сумісної власності. Свої вимоги мотивує тим, що з 16.09.1978 року він знаходився в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по даній справі, а 03.02.1997 року шлюб з відповідачем було розірвано. За час проживання в шлюбі з відповідачем, в період з 1978 року і по 1997 рік сторони придбали у власність житловий будинок № 79 по вул..Березова Роща в м.Шостка Сумської області з господарськими спорудами і будівлями. Будинок було зареєстровано на імя відповідача по справі, що вбачається з договору купівлі-продажу від 10.05.1989р., який нотаріально посвідчений державним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1733. З часу розірвання шлюбу відповідачка покинула дане помешкання і почала проживати окремо, а позивач залишився в ньому і мешкає по цей час. У зв'язку з припиненням з відповідачем сімейно-шлюбних відносин намагався вирішити з відповідачем питання про розділ спільного майна шляхом визначення часток на зазначений житловий будинок в добровільному порядку, але відповідач проводити такий розділ в позасудовому порядку відмовляється, у звязку з чим він був змушений звернутися до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали з підстав, викладених вище. Третя особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, із заявою про розгляд справи у її відсутності до суду не зверталася, заперечень не надала. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 25 травня 2017 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч.1 ст. 224 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.09.1978 року, який було розірвано 03.02.1997 відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 57 /а.с.13/ . Під час перебування в шлюбі [PERSON] та [PERSON] 10 травня 1989 року на підставі договору купівлі-продажу від 10.05.2017р., нотаріально посвідченого державним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1733, придбали у власність житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами № 79 по вул..Березова Роща в м.Шостка Сумської області, який складається згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 02.02.2017р., з житлового будинку «А-1», веранди «а», сараю «Б», погрібу «б», сараю «Г», літнього душу «Д», вбиральні «Е», навісу «Ж», ворот з хвірткою «№1», огорожа «№2», який розташований на земельній ділянці 908 кв.м. При цьому, всі постройки цього будинку (окрім прибудови а1, яка зроблена у 2014 році позивачем) збудовані у період з 1940 по 1989 роки, тобто придбані на підставі вказаного договор або побудовані у період перебування сторін у шлюбі. Ураховуючи час реєстрації шлюбу сторонами та час придбання спірного житлового будинку, спірні правовідносини, які існували до 01.01.2004 року відповідно до статті 58 Конституції України та пункту 2 розділу VII «Прикінцеві положення» Сімейного кодексу України, регулюються Кодексом про шлюб та сімю України (далі - КпШС). Згідно зі статтею 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно статті 28 КпШС Українив разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Аналогічним чином врегульовано нормами Сімейного кодексу України, який є чинним з 01.01.2004 року, сімейні правовідносини щодо правового режиму спільного майна подружжя і засад його поділу. Зокрема, згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За правилами частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» судам роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Враховуючи викладене, та те, що спірний житловий будинок було придбано у період шлюбу, суд дійшов висновку, що відповідно до статті 22 КпШС України на нього поширюється режим спільної сумісної власності. Таким чином, будинок з господарським та побутовими будівлями і спорудами по вул..Березова Роща, буд.79, м. Шостка Сумської області є спільною сумісною власністю позивача та відповідача як майно, набуте під час шлюбу. При цьому, розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Вирішуючи питання про визначення частки позивача у цьому майні, суд відходить від засад рівності часток подружжя у спільному майні, з врахуванням доводів позивача про необхідність збільшення його частки через добудову ним за власний кошт прибудови "а1", площею 3,5 кв.м., яка не порушує містобудівних вимог, вимог протипожежного режиму та санітарних норм, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, вказана прибудова зроблена на закріпленій за вказаним домоволодінням, земельній ділянці площею 0,06 га з цільовим призначенням для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських будівель, згідно рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради народних депутатів «О передаче земельних участков в частую собственность» (мова оригіналу) № 216 від 27.06.1996, яка була передана відповідачу безоплатно у власність, але відомості про земельну ділянку до Дежавного земельного кадастру не внесені, право власності на земельну ділянку не зареєстроване /11/. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює право кожного на мирне володіння своїм майном. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. В силу ст. 355, ч. 3 ст. 372 ЦК України після поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності припиняється, об'єкт належить сторонам вже на праві спільної часткової власності. Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання заперечень на позовну заяву, доказів не подав, в судове засідання не зявився без поважних причин. За таких обставин, враховуючи, що згода щодо визначення часток у спірному нерухомому майні між сторонами не досягнута, ураховуючи інтереси сторін, суд дійшов висновку, що [PERSON] належить 53/10 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: вул..Березова Роща, буд.79, м.Шостка Сумської області, загальною площею 64,8 кв.м., житловою площею 25,0 кв.м., а [PERSON] - 47/100 частин вказаного нерухомого майна. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати за ним, суд залишає ці витрати за фактично понесеними.

Outcome: approved