Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в с. Білоцерківка, Більмацького району, Запорізької області в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач являючись спадкоємцем за законом не може оформити свої спадкові права через те, що документ на земельну ділянку не відповідає вимогам Земельного кодексу України. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її та позивача участі, просить задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених у позові, відповідач надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи без участі його представника, повідомив, що заперечень проти позову не має. Враховуючи вищевикладене, а також положення ч.3 ст.211 та ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Частиною 1 ст.\~13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19.07.2017 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 390725 виданого 21.07.2017 року Більмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізької області (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина зокрема у вигляді земельної ділянки площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території с. Білоцерківка, Більмацького району, Запорізької області, яка належала померлій, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП-000009 № 2832 виданого Білоцерківською сільською радою народних депутатів 15.10.1996 року на підставі рішення виконкому Білоцерківської сільської ради № 61 від 12.09.1996 року (а.с.9). Являючись спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження І-ЖС № 307237 від 05.09.1972 року та свідоцтвом про укладення шлюбу ІІ-ЖС № 446694 від 21.08.1993 року (а.с.6), позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Більмацького районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, згідно якої нотаріусом була заведена спадкова справа № 55/2017 (а.с.19). Позивач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вул. Восточанська, 75 с. Білоцерківка, Більмацького району, Запорізької області (а.с.44), однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,60 га, позивачу було відмовлено, через те, що документ на земельну ділянку, яка є об'єктом спадкування, не відповідає вимогам Земельного кодексу України, про що свідчить постанова приватного нотаріуса Більмацького районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] від 24.01.2018 року (а.с.7, 43). Така невідповідність в документах виникла внаслідок прийняття нового Земельного кодексу України, так статтею 56 Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-ХІІ було передбачено можливість безплатної передачи громадянам у власність земельних ділянок, для ведення особистого підсобного господарства за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надання безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара, при цьому статтею 121 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Враховуючи, що ст.140 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ не містить такої підстави припинення права власності на земельну ділянку як зміни в законодавстві, то суд вважає, що [PERSON] не втратила права власності на земельну ділянку площею 0,60 га, права на яку посвідчені державним актом на право приватної власності на землю серії ЗП-000009 № 2832, який не втратив своєї чинності, а [PERSON] не може бути позбавлена права на спадкування в порядку передбаченому законом. Відповідно до змісту ст.ст.1216, 1217, 1218, 1220, 1221,\~1268,\~1296\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1 ст.\~1225\~ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.\~1297\~ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до ст.\~125\~ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ч.3 ст. 200, ч.1, ч.4 ст. 206 ЦПК відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги, що сукупність зібраних у справі доказів доводять обґрунтованість вимог позивача, суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір", з урахуванням того, що відповідач визнав позов повністю до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved