Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики згідно розписки у сумі 2000 американських доларів та 900 євро, що еквівалентно 78079 грн. і три проценти річних від суми богу за два роки на час вирішення справи, що становить 4685, а всього разом 82764 грн. та понесені судові витрати, а саме оплату судового збору згідно представленої квитанції. Позовні вимоги мотивовані тим, що у грудні 2013 року відповідач позичив у позивача 2000 американських доларів та 900 євро для своїх потреб і зобов'язався повернути ці гроші до лютого 2014 року, написавши при цьому власноручно розписку на отриману суму, а також залишив у заставу свій паспорт. Повернути борг [PERSON] відмовляється, хоча постійно обіцяє, що борг поверне. [PERSON] неодноразово навідувався до відповідача і нагадував про повернення боргу, однак він скривається, обіцяє що найближчим часом поверне борг, але до цього часу жодної копійки не повернув. Викладене змушує позивача звернутися до суду з вимогою про повернення боргу і стягнення процентів за порушення грошового зобов'язання у відповідності до ст. 625 п.2 ЦК України. До суду позивач [PERSON] подав заяви про уточнення позовних вимог, в яких просить стягнути з [PERSON], 1987 р/н в його користь борг за договором позики згідно розписки у сумі 2000 американських доларів еквівалентно 53020 грн. та 900 євро еквівалентно 26532, що разом становить 79552 грн та понесені судові витрати, що мають бути нараховані від суми 79552 грн. В судове засідання позивач не з'явився. Подав заяву про розгляд позову без його участі, рішення просить винести заочно. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового розгляду був належним чином повідомленим, що підтверджується матеріалами справи, а саме оголошенням у газеті "Галичина" № 34 (5183) від 05.05.2016 року про виклик відповідача в судове засідання. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 1047 ЦК). Згідно ст. 1047 ч. 2 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності з правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-63 цс 13 (постанова від 18 березня 2013 року), яка відповідно до частини 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Судом встановлено, що між сторонами в письмовій формі був укладений договір позики, підтвердженням його укладення є розписка позичальника [PERSON] В розписці від 28.12.2013 р. зазначено, що [PERSON], [NUMBER] взяв у борг 2000 $ (доларів) і 900 (євро) і зобов'язувався повернути до 28.02.2014 р. Розписка підписана відповідачем. Відповідно до Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року предметом договору позики можуть бути: валюта України - грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет і в інших формах, що перебувають в обігу та є законними платіжними засобами на території України; іноземна валюта - іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобам на території відповідної іноземної держави. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У встановлений в розписці строк відповідач позику [PERSON] не повернув. Як зазначено в ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно вимог ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. Наявність у позивача боргового документу, а саме оригіналу розписки, додану ним до матеріалів справи, стверджує факт невиконання відповідачем зобов'язання. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає платі у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно розпорядження ПриватБанку № 75/1.IFG2 від 15.03.2016 про встановлення курсів купівлі-продажу іноземної валюти за гривню, курси НБУ на 15.03.2016 року становить за 1.0 Долар США - 26,517435; за 1.0 Євро - 29,484735999999998. За наведених обставин, заборгованість відповідача перед позивачем дорівнює 79552 (сімдесят дев'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят дві) грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу позики за розпискою підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в сумі 795,52 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 533, 545, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved