Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

29 листопада 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2027 (дві тисячі двадцять сім) гривень щомісячно, до досягнення сином повноліття, допустити негайне виконання судового рішення, судові витрати покласти на відповідача. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 29 липня 2005 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №126. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач не цікавиться життям сина, не приймає участі в його утриманні, хоча зобовязаний і спроможний це робити. Син проживає з нею, знаходиться на її утриманні. Про місце роботи [PERSON] відомо лише те, що він з січня 2016 року працює за кордоном, отримує заробітну плату. Їй важко утримувати сина, її матеріальне становище є скрутним. З 26.11.2018 року вона перебуває на обліку в Здолбунівському районному центрі зайнятості, як безробітна. Її заощаджень недостатньо для належного утримання сина, його повноцінного фізичного і духовного розвитку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просили задовольнити позов, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Відзив на позовну заяву відповідачем не подавався. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29.07.2005 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 126, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії I-ГЮ №000789 від 29.07.2005 року. У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не працевлаштований та немає регулярного матеріального доходу. Дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не виконує обов'язків по утриманню свого сина, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на день ухвалення рішення становить 2027 грн. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивачем [PERSON] не надано належних доказів, на підтвердження того, що відповідач має дохід для сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 2027 гривень щомісячно. Враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання сина в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення ним повноліття. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved