Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

26 серпня 2013 року позивач [PERSON] звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, та просила постановити судове рішення, яким розділити між нею та відповідачем, придбане у шлюбі їх спільне сумісне майно, виділивши [PERSON] у власність наступне майно: дитячий диван «Шархан», вартістю - 1835,00 грн.; комп'ютерний стілець-крісло «Комфорт», коричневого кольору, вартістю - 380,00 грн.; комп'ютер стаціонарний, вартістю - 4070,00 грн.; пилосмок «Samsung», вартістю - 944,10 грн.; СВЧ-піч гриль «Samsung», вартістю - 479,60 грн.; холодильник «Samsung», вартістю - 3167,00 грн.; стінку шкільну (шафа, комп'ютерний стіл, книжкова шафа), кольору світлого дерева, вартістю - 800,00 грн.; кутовий диван м'який, оббивка в клітину коричневий з чорним, вартістю - 1700,00 грн.; меблеву стінку-вітальню (шафа, комод, книжкова шафа, шафа для посуду, шафа-тумба під телевізор), темно-коричневого кольору - 2000,00 грн., а всього майна загальною вартістю - 15375,70 грн. Позивач також просила виділити [PERSON] наступне майно: пральну машинку «Samsung», вартістю - 1458,00 грн.; DVD плеєр ВВК, вартістю - 509,00 грн.; кавоварку «Roventa», вартістю - 971,50 грн.; телевізор кольоровий «Rainford» діагональ 37 см, вартістю - 498,00 грн.; телевізор кольоровий «LG», вартістю - 900,00 грн.; водонагрівач «NOVAtec» на 80л, вартістю - 794,00 грн.; двоспальне ліжко з двома тумбочками білого кольору, вартістю - 1200,00 грн.; кухонний гарнітур «Корона» (3 тумби, 3 навісні шафи), темно-коричневого кольору, вартістю - 2000,00 грн.; кухонний кутовий диван + стіл + два табурета, темно-коричневого кольору, вартістю - 800,00 грн.; меблеву стінку-передпокій (шафа, вішалка, трюмо), кольору світлого дерева, вартістю - 1300,00 грн.; металопластикові двері з профілю «Rehau», білого кольору, вартістю - 1249,00 грн.; металопластикове вікно у вітальню з профілю «Rehau», білого кольору, вартістю - 1975,00 грн.; металопластикове вікно у кухню з профілю «Rehau», білого кольору, вартістю - 1283,00 грн.; унітаз блакитного кольору, вартістю - 200,00 грн., а всього майна загальною вартістю - 15137,50 грн. /а.с.2-7/ У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. При цьому пояснила, що з 18 серпня 2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Жовтоводського міського суду від 27 листопада 2013 року шлюб між ними розірвано. Під час шлюбу ними за спільні кошти було придбано вищезазначено майно. На даний час виникли питання щодо поділу спільного майна, оскільки домовленості про взаємну згоду поділу зазначеного майна не досягнуто. Тому вона просить суд розділити спільне майно подружжя в судовому порядку. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON], який діє відповідно договору про надання правової допомоги та представництво в суді від 10 грудня 2014 року, у судовому засіданні проти позову заперечували та просили у задоволенні позову відмовити з посиланням на його безпідставність, надавши суду письмові заперечення. Зокрема, відповідач посилався на те, що після розлучення він та позивачка домовилися про те, що значна частка придбаного майна, яка не може бути відокремлена та виділена їй в натурі, що складає 7501 грн., залишиться в квартирі, в якій вони спільно проживали.Це придбані під час шлюбу та встановлені і обладнані в квартирі: водонагрівач, вікна, двері, унітаз, кухонний гарнітур. Вони домовилися, що половину вартості цього майна він компенсує позивачці. Частину зазначено в позові майна позивачка, за їх спільною домовленістю, забрала для організації свого с донькою проживання в іншій квартирі. Зазначеним майном позивачка користується. Фактично вони домовилися та дійшли до згоди про добровільний поділ майна, придбаного ними в шлюбі. Проте, документально таку домовленість вони не оформили. Просили у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання не проводиться , - до початку розгляду справи по суті. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями Цивільного Кодексу України та Сімейного Кодексу України. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що з 18 серпня 2001 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2013 року, що підтверджується копіями свідоцтва про одруження та рішенням суду (а.с. 9,11). Сторони від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). В данний час позивачка [PERSON] проживає окремо від відповідача разом з їхньою донькою [PERSON]. Перебуваючи у шлюбі, за спільні кошти, сторонами придбано наступне майно: дитячий диван «Шархан», вартістю - 1835,00 грн.; комп'ютерний стілець-крісло «Комфорт», коричневого кольору, вартістю - 380,00 грн.; комп'ютер стаціонарний, вартістю - 4070,00 грн.; пилосмок «Samsung», вартістю - 944,10 грн.; СВЧ-піч гриль «Samsung», вартістю - 479,60 грн.; холодильник «Samsung», вартістю -3167,00 грн.; стінку шкільну (шафа, комп'ютерний стіл, книжкова шафа), кольору світлого дерева, вартістю - 800,00 грн.; кутовий диван м'який, оббивка в клітину коричневий з чорним, вартістю - 1700,00 грн.; меблева стінка-вітальню (шафа, комод, книжкова шафа, шафа для посуду, шафа-тумба під телевізор), темно-коричневого кольору - 2000,00 грн.; пральна машинка «Samsung», вартістю - 1458,00 грн.; DVD плеєр ВВК, вартістю - 509,00 грн.; кавоварка «Roventa», вартістю - 971,50 грн.; телевізор кольоровий «Rainford» діагональ 37 см, вартістю - 498,00 грн.; телевізор кольоровий «LG», вартістю - 900,00 грн.; водонагрівач «NOVAtec» на 80л, вартістю - 794,00 грн.; двоспальне ліжко з двома тумбочками білого кольору, вартістю - 1200,00 грн.; кухонний гарнітур «Корона» (3 тумби, 3 навісні шафи), темно-коричневого кольору, вартістю - 2000,00 грн.; кухонний кутовий диван + стіл + два табурета, темно-коричневого кольору, вартістю - 800,00 грн.; меблева стінка-передпокій (шафа, вішалка, трюмо), кольору світлого дерева, вартістю - 1300,00 грн.; металопластикові двері з профілю «Rehau», білого кольору, вартістю - 1249,00 грн.; металопластикове вікно у вітальню з профілю «Rehau», білого кольору, вартістю -1975,00 грн.; металопластикове вікно у кухню з профілю «Rehau», білого кольору, вартістю - 1283,00 грн.; унітаз блакитного кольору, вартістю - 200,00 грн., на загальну суму 30513,20 грн., що підтверджується відповідними квитанціями та товарними чеками (а.с.12-30). В зв'язку з тим, що після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, виникла потреба поділу їхнього спільного майна. Як зазначила позивач у судовому засіданні, що не заперечувалося і відповідачем по справі, сторони за добровільною згодою з відповідачем частково поділили майно, що є у їхній спільній сумісній власності, а саме позивачці виділено наступне майно: дитячий диван «Шархан», вартістю - 1835,00 грн.; комп'ютерний стілець-крісло «Комфорт», коричневого кольору, вартістю - 380,00 грн.; комп'ютер стаціонарний, вартістю - 4070,00 грн.; пилосмок «Samsung», вартістю - 944,10 грн.; СВЧ-піч гриль «Samsung», вартістю - 479,60 грн.; холодильник «Samsung», вартістю -3167,00 грн.; стінка шкільна (шафа, комп'ютерний стіл, книжкова шафа), кольору світлого дерева, вартістю - 800,00 грн., всього майна загальною вартістю - 11675,70 грн. Інше майно залишилося у квартирі відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Загальна вартість майна, що відійшла відповідачу склала - 18837,50 грн. Враховуючи те, що після поділу майна їхні частки є не рівними, а їхня спільна дочка залишилася проживати із позивачем по справі і потребує речей повсякденного вжитку, а відповідач добровільно відмовляється розділити майно у рівних частках, позивач просила виділети їй окрім поділеного майна в добровільному порядку, ще й кутовий диван м'який, оббивка в клітину коричневий з чорним, вартістю - 1700,00 грн. та меблеву стінку-вітальню (шафа, комод, книжкова шафа, шафа для посуду, шафа-тумба під телевізор), темно-коричневого кольору, вартістю - 2000,00 грн. В свою чергу, відповідач заперечував проти задоволення позову в цій частині, посилаючись на те, що на цьому дивані він спить, а в шафі складає свої речі. Окрім цього, запропонував позивачці компенсувати вартість цього майна в сумі 3700 грн., на що остання не погодилася, зазначивши, що ці речі необхідні для організації звичного життя дочки в іншій квартирі. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Зі ст. 368 ЦК України вбачається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 63 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 68, 69 Сімейного Кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна. З огляду на вище викладене, судом встановлено, що вищезазначене майно, яке придбано сторонами за час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя в рівних частках. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя" передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. За змістом ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні відповідач погодився з визначеною позивачем вартістю придбаного під час шлюбу майна. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що запропонований позивачем варіант поділу спільного майна подружжя не суперечить вимогам діючого законодавства та спрямований на захист прав сторін, з урахуванням інтересів їх спільної дочки [PERSON], [INFO]. Доводи відповідача про те, щона дівані, що підлягає поділу він спить, а у меблевій стінці-вітальні складає свої речі, суд не може прийняти до уваги, оскільки відповідачу виділяється у власність двоспальне ліжко із тумбами, яке предназначене для сну та відпочинку, а також меблева стінка-передпокій, в склад якої входить: шафа, вішалка, трюмо. Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх заперечень відповідач суду не надав, у той час, як у відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, виходячи з вищезазначених обставин справи, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства, а також виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, у відповідності з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 243 грн. 60 коп. на відшкодування судових витрат. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved