Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до Новожиттівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі відповідач) про визнання права власності на земельну частку (пай). В обґрунтування позову, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, зазначалося, що позивач з 10 квітня 1986 року по 3 лютого 1996 року був членом КСП «Степове». 11 грудня 1995 року КСП "Степове" видано державний акт на право колективної власності на землю серії ЧР № 19-21 зі списком осіб, які мають право на земельну частку (пай), що затверджений рішенням загальних зборів КСП «Степове». Однак, позивача до вказаного списку включено не було. Водночас за заявою Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури в інтересах Новожиттівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області рішенням суду визнано безхазяйною земельну ділянку площею 2,8532 га, яка належала померлій [PERSON] Позивач за власні кошти виготовив технічну документацію на вказану земельну ділянку з метою отримання її у власність, однак відповідач порадив звернутися до суду. За вказаний обставин позивач просив суд визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку. Відповідач у відповідь на позовну заяву надіслав до суду листи від 12 березня 2018 року № 55 (а.с. 32) і від 4 квітня 2018 року № 66 (а.с. 37) про те, що спірна земельна ділянка площею 2,0 га рішенням від 16 лютого 2018 року № 21-3/VII передана у власність [PERSON] як учаснику АТО на підставі відповідної заяви останнього, а інших вільних земельних ділянок у комунальній власності немає. Крім того, відповідач стверджував, що списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), були вивішені в доступних місцях, а тому позивач мав змогу з ними ознайомитися, однак останній до створених комісій по розпаюванню не звертався. При цьому з моменту розпаювання пройшло 22 роки, що свідчить про сплив строку позовної давності. Водночас дозволу на виготовлення технічної документації на спірну земельну ділянку відповідач позивачу не надавав, а останній здійснив вказані дії на власний розсуд. [PERSON] подав до Чорнобаївського районного суду Черкаської області заяву про залучення його в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, з тих підстав, що прийняте судом рішення може вплинути на його права та законні інтереси, які стосуються спірної земельної ділянки (а.с. 39-40). Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10 квітня 2018 року [PERSON] залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (а.с. 45-46). Після цього позивачем подано до Чорнобаївського районного суду Черкаської області уточнену позовну заяву, в якій, виходячи з тих самих підстав, останній просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай) площею 2,41 га, що розташована в межах Новожиттівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області та належить до земель комунальної власності (а.с. 62-63). В останнє підготовче засідання учасники справи не зявилися. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав (а.с. 91). Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу за відсутності представника, оскільки позовні вимоги він визнав (а.с. 90). Третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 88), однак до суду не прибув, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Позивач був членом КСП «Степове» з 10 квітня 1986 року по 3 лютого 1996 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 6). КСП «Степове» передано у колективну власність 1842,6 га землі, що підтверджується копією державного акта на право колективної власності на землю від 11 грудня 1995 року серії ЧР № 19-21 (а.с. 14-17). Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2017 року у справі № 709/1598/17 визнано безхазяйним спадкове майно, а саме земельну ділянку для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва площею 2,8532 га, розташовану на території Новожиттівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, що належала померлій 8 грудня 1997 року [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 049118 (а.с. 7-9). Рішенням сесії Новожиттівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 16 листопада 2017 року № 19-3/VII вказана земельна ділянка прийнята в комунальну власність сільської ради. Іншим рішенням сесії Новожиттівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 16 лютого 2018 року № 21-3/VII третій особі [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності на площу 2,0 га; надано дозвіл на розроблення проектів із землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності у власність третій особі [PERSON] (а.с. 41). Третя особа [PERSON] 8 травня 2018 року зареєстрував право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, розташовану на території Новожиттівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 травня 2018 року № 123714868 (а.с. 77). Таким чином земельна ділянка, на яку претендував позивач, була передана у власність третій особі [PERSON] Судом також встановлено, що позивач вже звертався до суду з аналогічним позовом, про що свідчить ухвала Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 січня 2017 року про відкриття провадження у справі № 709/93/17 за позовом [PERSON] до Новожиттівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області про визнання права власності на земельну частку (пай) (а.с. 73). Разом з тим вказаний позов ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2017 року у справі № 709/93\\17 залишено без розгляду (а.с. 72). Згідно з інформацією про орендні земельні відносини по господарствах Чорнобаївського району Черкаської області за 2016 рік, розміщеної відділом у Чорнобаївському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області у засобах масової інформації, середній розмір земельного паю на території Новожиттівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області становить 2,41 га (а.с. 64, 65). Пунктом 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720-95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності. Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» визначено, що пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Відповідно до Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», до списку осіб, які мають право на майновий пай, включаються всі члени підприємства, а також особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на майновий пай, зокрема: особи, які припинили трудові відносини з підприємством, але не отримали при цьому належного їм майнового паю натурою, грошима або цінними паперами. У п.\~24\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~16\~квітня 2004\~року №\~7\~«Про практику\~застосування судами\~земельного законодавства\~при розгляді\~цивільних справ»\~судам розяснено,\~що член\~колективного сільськогосподарського\~підприємства (далі\~-\~КСП),\~включений до\~списку,\~що додається\~до державного\~акта на\~право колективної\~власності на\~землю,\~набуває права\~на земельну\~частку (пай)\~з дня\~видачі цього\~акта,\~і в\~разі його\~смерті успадкування\~права на\~земельний пай\~здійснюється за\~нормами ЦК\~України,\~у тому\~числі й\~у випадку,\~коли з\~різних причин\~ця особа\~не отримала\~сертифікат на\~право на\~земельну частку\~(пай).\~Невнесення до\~зазначеного вище\~списку особи,\~яка була\~членом КСП\~на час\~передачі у\~колективну власність\~землі,\~не може\~позбавити її\~права на\~земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Зі змісту листа Державного комітету по земельних ресурсах від 22 серпня 2001 року № 14-17-2-П1580/4251 вбачається, що для забезпечення прав працюючих, як виняток землі резервного фонду можуть передаватися у колективну власність для забезпечення земельними паями громадян членів недержавних сільськогосподарських підприємств, які безпідставно (помилково) не були включені до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю даного підприємства і на час його видачі були членами зазначеного підприємства. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересі, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема визнання права (п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, враховуючи, що відповідач позов визнає, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити повністю. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved