Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

26 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 червня 2017 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на все його майно, зокрема на земельні ділянки площею 4,3008 га та 0,3988 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Павлівської сільської ради Білопільського району, а також на квартиру [ADDRESS]. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів йому та своїй доньці [PERSON] В ході розмови з останньою було зясовано, що вона спадщину, що залишилася після смерті батька, приймати не бажає. Оскільки [PERSON] постійно проживає в Італії, то її заяву про відмову від спадщини він отримав лише в січні 2018 року. До вказаного часу він не звертався до нотаріальної контори, оскільки вважав, що заяву про прийняття спадщини потрібно подавати тільки після отримання відмови його сестри від спадщини. Також перешкодою для звернення до нотаріальної контори стало те, що він перебув у скрутному матеріальному становищі оскільки має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та дружину, яка знаходиться в декретній відпустці. Посилаючись на викладене, [PERSON] просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини тривалістю в один місяць. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 лютого 2018 року вказана справа передана за підсудністю до Білопільського районного суду Сумської області. Ухвалою від 26 березня 2018 року відкрито провадження по справі та залучено до участі в розгляді справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Павлівську сільську раду Білопільського району та Сумську міську раду Сумського району Сумської області. Ухвалою від 02 травня 2018 року замінено неналежного відповідача по справі - приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу [PERSON] на належних відповідачів Павлівську сільську раду Білопільського району та Сумську міську раду Сумського району Сумської області. У судове засідання позивач [PERSON]не прибув, направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився, виконуюча обовязки голови сільської ради [PERSON] направила суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, з позовом згодні. Представник відповідача Сумської міської ради Сумського району Сумської області в судове засідання не зявився, причин свого неприбуття суду не повідомив, хоча належним чином сповіщений про день, час і місце розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьком позивача [PERSON] та [PERSON] був [PERSON], що обєктивно підтверджується матеріалами справи (а. с. 11, 13). 18 червня 2017 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а. с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно, зокрема на земельні ділянки площею 4,3008 га та 0,3988 га, що розташовані на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області та належали померлому на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЗ №388049 та №388050 від 01 квітня 2009 року, а також на квартиру №21 в будинку №25 А по вул. Прокофєва в м. Суми, що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло серії САА №639723 від 10 грудня 2003 року (а. с. 15-20). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] 20 вересня 2014 року та зареєстрований в реєстрі за №3497, яким все своє майно в рівних частинах заповів своїм дітям [PERSON] та [PERSON] (а. с. 11-12). З довідки Центру надання адміністративних послуг м. Суми від 08 лютого 2018 року №14.03-08/2055 вбачається, що [PERSON] з 10 серпня 1990 року та по день своєї смерті 18 червня 2017 року був зареєстрований за адресою: [INFO], корп. А, кв. 21. Разом з ним на день смерті зареєстрованим ніхто не був (а. с. 22). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як вбачається з письмової заяви [PERSON], складеної нею 04 грудня 2017 року, тобто до спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON], та посвідченої цього ж дня консулом Генерального консульства України в Мілані [PERSON] і зареєстрованої в реєстрі за №4976 н, остання відмовилася від прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а. с. 21). На даний час позивач [PERSON] має намір прийняти спадщину, що залишилася після смерті батька [PERSON], однак внаслідок пропуску шестимісячного строку для звернення із заявою про прийняття спадщини він зробити цього не може (а. с. 8). Частиною 3 статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від №52009105 від 22 травня 2018 року спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 18 червня 2017 року, не заводилась (а. с. 89). Позивач на час відкриття спадщини мав складні сімейні обставини (а. с. 23-28), тому ним був пропущений шестимісячний строк для звернення з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Суд вважає причини пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем поважними, а тому йому необхідно визначити додатковий строк тривалістю в один місяць з дня набрання чинності рішенням суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved