Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Лящівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач), [PERSON] (далі - третя особа), про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла його баба [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги за правом представлення після смерті своє баби [PERSON] , так як син останньої, а батько позивача - [PERSON] помер раніше - [INFO] , але також прийняв її спадщину шляхом вступу у фактичне управління, або володіння спадковим майном. Позивач однак позбавлений можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок з надвірними спорудами, оскільки зроблені незастережні виправлення у свідоцтві про право власності на будинок. У зв`язку з цим позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог (а.с. 33). Відповідач надіслав лист, в якому погодився з позовом та просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 35). Третя особа подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, проти позовних вимог не заперечувала (а.с. 36). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про смерть від 13 квітня 2019 року серія [NUMBER] (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . Належність вказаного майна померлій підтверджується копією свідоцтва на право власності домоволодіння від 28 лютого 1991 року № 3 (а.с. 8). Відповідно до довідки Лящівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 28 березня 2019 року № 355 [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] (невісткою), а з [PERSON] (онуком) не проживала (а.с. 12). Відповідно до довідки Лящівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 28 березня 2019 року № 358 житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , рахувався за померлою [PERSON] до дня смерті останньої 12 [INFO] 1992 [INFO] , а з 1992 року рахується за [PERSON] (а.с. 14). Згідно з листами Черкаського обласного державного нотаріального архіву від 10 травня 2019 року (вих. № № 607/01-24, 606/01-24) (а.с. 30, 32), що надійшли у відповідь на запити суду (а.с. 22, 23), спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] не заводились. Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 26 березня 2019 року (вих. № 277/02-16) позивачу повідомлено про відсутність у спадковій справі [PERSON] правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що в силу вимог підпункту 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 11). Оскільки [PERSON] померла [INFO] , відповідно при вирішенні даної справи необхідно застосовувати положення чинного на той час ЦК УРСР. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Отже, позивач, як онук являється єдиним спадкоємцем за законом першої черги за правом представлення прийняв спадщину після смерті баби [PERSON] , бо її син, а батько позивача [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про смерть від 26 березня 2019 року серія [NUMBER] (а.с.7). Згідно з довідкою Лящівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 28 березня 2019 року № 354 [PERSON] вступив у фактичне володіння і управління спадковим майном своєї баби [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом отримання у власність протягом шести місяців з дня смерті останньої, її речей домашнього вжитку і обіходу (а.с. 13). Згідно з положеннями ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦКУ РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, однак не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на будинок з надвірними спорудами, оскільки у свідоцтві про право власності на будинковолодіння зроблені незастережні виправлення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після її смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки наявність незастережних виправлень у свідоцтві про право приватної власності на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем та треьою особою, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved