Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить визнати за ним право власності на гараж (літер А-1) за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування після [PERSON], яка померла [INFO] Бердичівська міська рада Житомирської області проти задоволення позову не заперечила за умови, що це не суперечитиме законодавству України. Судом з'ясовано, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 31.08.2011 р. [PERSON] був чоловіком [PERSON] до дня її смерті, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.10.1999 р., з урахуванням експертного висновку № 056/95-d від 17.02.2012 р. З матеріалів спадкової справи № 29/2011 р., заведеної 28.11.2011 р. приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу [PERSON], випливає, що [PERSON] мала синів - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується листом від 06.05.2014 р. № 90/01-16 цього нотаріуса. Тобто, зважаючи на статті 1216 - 1218, 1222, 1223, 1258 та 1261 Цивільного кодексу України, [PERSON],[PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом. З матеріалів спадкової справи № 29/2011 р., заведеної 28.11.2011 р. приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу [PERSON], також вбачається, що [PERSON] прийняв спадщину [PERSON], інші спадкоємці першої черги за законом [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], від прийняття спадщини відмовились, що підтверджується листом від 06.05.2014 р. № 90/01-16 цього нотаріуса. Таким чином, зважаючи на статі 1273 та 1275 Цивільного кодексу України, єдиним спадкоємцем першої черги за законом [PERSON], який прийняв спадщину, є [PERSON]. Судом встановлено, що рішенням від 23.05.1995 р. № 391 Виконавчого комітету Бердичівської міської ради народних депутатів Житомирської області [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 50,0 кв. м за рахунок земель по [ADDRESS] для будівництва гаража, а рішенням від 23.01.1997 р. № 38 Виконавчого комітету Бердичівської міської ради народних депутатів Житомирської області було затверджено акт прийняття в експлуатацію гаража, збудованого [PERSON] по [ADDRESS]. Перше рішення та затверджений другим рішенням акт прийняття в експлуатацію гаража входили до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб (п. 9 Додатку № 1 до Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 р. № 56), який був чинний на момент їх прийняття та затвердження відповідно. Виходячи з наведеного у попередніх двох абзацах, суд приходить до висновку, [PERSON] була власником гаража за адресою: [ADDRESS] Враховуючи викладене, суд вважає, що до [PERSON] перейшли права та обов'язки [PERSON], у тому числі - щодо гаража за адресою: [ADDRESS], зокрема, право власності на цей гараж. 17.02.2014 р. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Бердичівського міського нотаріального округу [PERSON] з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на гараж [ADDRESS] після смерті [PERSON],яка померла [INFO], проте постановою № 48/02-31 від 17.02.2014 р. цього нотаріуса йому було відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на зазначений гараж. Судом встановлено, що правовстановлюючий документ на гараж за адресою: [ADDRESS], не виготовлявся, що випливає зі змісту довідки № 183 від 21.02.2014 р., виданою Комунальним підприємством "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації". За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON], будучи власником гаража за адресою: [ADDRESS], не здійснила його державної реєстрації та не отримала свідоцтво про право власності на нього, що перешкоджає [PERSON] оформити право власності на цей гараж. З технічного паспорту на гараж, складеному станом на 10.12.2012 р. випливає, що його адресою є: [ADDRESS]. Згідно з частиною першою статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином, позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved