Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

30 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що його батько [PERSON] при житті працював в колгоспі «ім. Горького», в подальшому реорганізованого в КСП «Мурафське» до виходу на пенсію 20.07.1997 року та отримував пенсію колгоспника. Відповідно до Указу Президента України №720 від 08.08.1995 року Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам члени, пенсіонери КСП „Мурафське, в тому числі й батько позивача [PERSON] мали право на земельну частку (пай), однак під час складання списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Мурафське» його прізвище було помилково пропущено. Про порушене право на отримання земельної частки померлого батька позивачу стало відомо лише у 2015 році, коли він звернувся до Відділу Держземагентства у Краснокутському районі Харківської області, де і дізнався, що прізвище його батька помилково не було внесено до списку до Державного акту на землю, тому [PERSON] просить суд поновити строк для звернення з заявою до суду та визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], виділити земельну частку за рахунок не витребуваних паїв, розташованих на території Мурафської сільської ради Краснокутського району. У відкрите судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та прохав їх задовольнити. Представник відповідача Краснокутської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача та в разі документального підтвердження фактів, викладених в позовній заяві, право власності на земельну частку (пай) може бути визнано за рішенням суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Судом встановлено, що батько позивача [PERSON] був прийнятий в члени колгоспу «ім. Горького», реорганізованого в КСП «Мурафське», про що свідчить архівна довідка архівного відділу Краснокутської районної державної адміністрації від 15.10.2015 року №01-36/239, де працював з травня 1970 року до виходу на пенсію. Відповідно до п.2 Указу Президента України №720 від 08.08.1995 року Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам право на земельну частку /пай/ мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, колишні члени підприємства, а також пенсіонери з їх числа. [PERSON] набув законне право на отримання земельної частки /паю/, так як працював в колгоспі, але помилково не був включений до списку додатку до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-18-00-000700 по КСП "Мурафське", що підтверджується відповіддю відділу Держгеокадастру в Краснокутському районі Харківської області від 18.11.2015 року за №9-20.25-0.4-458/2-15. Розмір земельної частки (паю) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП «Мурафське» Мурафської сільської ради становить 4,50 умовних кадастрових гектар. 22 листопада 2007 року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ВЛ №147338, видане Мурафською сільською радою Краснокутського району Харківської області, в звязку з чим сертифікат на право на земельну частку (пай) на його ім'я не був виготовлений і не видавався. У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив, та діти спадкодавця. Факт, що позивач [PERSON] являється сином померлого [PERSON] підтверджується свідоцтвом про його народження, копія якого знаходиться в матеріалах справи. \~Мати позивача [PERSON] відмовляється від прийняття спадщини, про що надала відповідну заяву. Як вбачається з відповіді Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 13.11.2015 року №1619/01-16, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Інших спадкоємців, які б мали обовязкову частку в спадщині, немає. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. [PERSON] пропустив строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як позивачу не було відомо про те, що його батько мав право на земельну частку (пай), але не був включений до Державного акту на землю, а дізнався про це при зверненні в 2015 році до Відділу Держземагентства у Краснокутському районі Харківської області. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті спадкодавця [PERSON] має законне право на земельну частку (пай) в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved