Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

20.02.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання, мотивуючи свої вимоги тим,що [PERSON] є батьком їх спільної дитини - доньки [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із матір'ю. З 01.09.2018 року по теперішній час донька навчається на географічному факультеті Київського національного університету імені Тараса Шевченко за спеціальністю «Геодезія та землеустрій». Додала, що батько дитини, на утримання доньки (з часу її повноліття) добровільно матеріальної допомоги не надає. Вона не в змозі самостійно утримувати доньку, яка несе витрати на утримання гуртожитку, придбання посібників, підручників, проїзд до м. Києва та зворотно, одяг та харчування. В зв'язку із денною формою навчання, донька не в змозі працевлаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач інших дітей не має, аліменти не сплачує, офіційно працевлаштований, має можливість сплачувати аліменти. Просить суд, стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з18.02.2019 року до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Позивач [PERSON], будучи повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити (а.с.20). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи у спрощеному провадженні судовою повісткою, у судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти задоволення позовної заяви [PERSON] (а.с.21). Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 15.03.2001 року, 15.03.2001 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 15.03.2001 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]» (а.с.2). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.03.2001, [PERSON] народилась [INFO], її батьками є: [PERSON], та [PERSON] (а.с.3). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, прізвище дружини після розірвання шлюбу «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 28.09.2004 року (а.с.5). Згідно довідки №18 від11.02.2019 року, яка видана Житлово - будівельним кооперативом - 30 «ЗЕНІТ», [PERSON] з лютого 2001 року по 14 серпня 2018 року була зареєстрована та мешкала за адресою: [ADDRESS]. 15.08.2018 року - знята з реєстрації місця проживання у зв'язку зі вступом до Київського національного університету ім.. Т.Г. Шевченко на денну форму навчання (а.с.6). Відповідно до довідки №13617 від04.2.2019 року, яка видана деканом географічного факультету Київського національного університету ім.. Т.Г. Шевченко, [PERSON] є студенткою 1 курсу ОС «Бакалавр» денної форми навчання спеціальності «Геодезія та землеустрій» географічного факультету Київського національного університету ім. Т.Г. Шевченко 4 рівня акредитації. Початок навчання - 01.09.2018 року, закінчує навчання - 30.06.2022 року (а.с.7). Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 199 ч.1 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Стягнення аліментів на дітей, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями198,199 Сімейного кодексу України, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як зазначено в п. 20постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Постановою від 29.01.2018 року (справа № 622/373/16-ц; провадження № 61-1717 св 18) роз'яснив, що правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами (постанова від 29.01.2018 у справі № 622/373/16-ц). Крім того, відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на те, що відповідач надав заяву (а.с.21), у якій визнав повністю позовні вимоги [PERSON], суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а також те, що визнання позову є не добровільним чи є умовним. При визначенні розміру аліментів, у відповідності зі ст. 200 СК України, що підлягають стягненню з відповідача, суд згідно до вимог ст. 182 СК України враховує його матеріальне становище, а також матеріальне становище позивача, а також їх стан здоров'я і вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, до закінчення навчання. На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред'явлення позову до суду. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розв'язуючи питання в частині розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», що передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, враховуючи, що позивач є звільненим від сплати судового збору при зверненні до суду із даним позовом, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved