Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

21.11.2018 позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить позбавити [PERSON], [INFO], уродженця міста Агдам Азербайджанської республіки, батьківських прав відносно малолітньої дочки, [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позовних вимог посилається на наступне. Позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Шлюб між батьками дитини [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2015 року. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2015 року встановлено місце проживання малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], з матір'ю, [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Звернутись до суду позивача примусили наступні обставини. Батько дитини, починаючи з липня 2014 року, проживає окремо, місце ня його та спосіб життя позивачу не відомі. Жодного з покладених на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. З часу окремого проживання відповідач жодного разу не надав будь-якої матеріальної допомоги, жодного разу не поцікавився станом здоров'я дитини, за які кошти утримується та як виховується його дочка. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Позивач має вищу медичну освіту, працює лікарем у медичному закладі, отримує постійну заробітну плату. Для всебічного розвитку дитини позивач прикладає всі свої зусилля та можливості, щоб надати дитині і необхідний догляд, і забезпечити її фізичні та духовні потреби. Активну постійну участь в утриманні та вихованні дитини приймають батьки позивача, з якими позивач мешкає разом з дитиною. Дівчинка зростає в атмосфері любові та піклування. Дитина відвідує дитячі культурні заклади: ляльковий театр, зоопарк, дитячі майданчики в парках міста і т.п. Службою у справах дітей при розгляді Київським районним судом м. Харкова справи за позовом про визначенні місця проживання дитини з матір'ю, було проведено перевірку та складено акт обстеження житлово-побутових умов сім'ї, в якій проживає малолітня [PERSON]. Перевіркою встановлено, що для дитини створені всі необхідні житлові та побутові умови для всебічного та здорового розвитку. До заміжжя, після припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу з відповідачем, позивач з дитиною постійно мешкає в батьківському будинку №5 у Долинному провулку м. Харкова. До теперішнього часу не змінювала засоби зв'язку: поштову адресу, електронну адресу, номер мобільного телефону. У батька дитини була можливість цікавитися дитиною. Однак, він фактично свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків і участі у вихованні дитини. Дитина не усвідомлює відповідача, як батька. Якщо батько під час окремого проживання жодного разу не забажав побачитися з дитиною, поцікавитися її життям, він у такий специфічний спосіб відмовився від дитини. Те, що відповідач не виконує свої батьківські обов'язки, говорить про його особисте ставлення до дитини. Він ніяким чином не піклується про дочку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що може негативно впливати на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення батька від виховання дитини, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до свого батьківства. Наявність у свідоцтві про народження дитини запису по батьківство відповідача, ігнорування ним батьківських обов'язків, його небажання приймати участь у вихованні та житті дитини, порушують інтереси дитини, щодо вільного без дозволу батька волевиявлення та вільного пересування і обрання місця проживання. Для зміни місця проживання, отримання паспорту, виїзду до родичів, або на відпочинок за кордон України і в інших випадках також потрібна згода батька; з вини батька створились умови, які шкодять інтересам дитини, тому позивач вимушена звернутися до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Оскільки наслідки ст. 280 ЦПК України зрозумілі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив та клопотань про відкладення не надавав, у зв'язку з чим з урахуванням згоди позивача, суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Від представника третьої особи Департаменту служб у справах дітей ХМР до суду надійшли пояснення, в яких представник просить розглянути справу за своєї відсутності, та надав висновок щодо розв'язання спору. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та його представника за наявними в справі доказами. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації Бінагадінського району м. Баку, актовий запис №109. Відповідно до Довідки №6131-КВ-190 1014 року Посольства України в Азербайджанській республіці [PERSON], [INFO], зареєстрована громадянкою України. Судом встановлено, що позивач разом з донькою зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Позивачем були створені для дитини належні умови для розвитку та проживання, що підтверджується наданим до суду актом обстеження умов проживання. Так, відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як вбачається з роз'яснень, викладених в п.16 постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до висновку від 12.03.2019 № 217, Департамент служб у справах дітей вважає за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Засулахані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], викладене у позовній заяві підтвердили. Таким чином, судом встановлено, що відповідач, жодного разу особисто до судового засідання не з'явився, не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї малолітньої дитини, не забезпечує її необхідним харчуванням, медичним доглядом і лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову частину виховання; не спілкується з донькою у обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини; тобто не виконує свої батьківські обов'язки щодо виховання дитини. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, приймаючи до уваги, що судом достовірно встановлені обставини, які свідчать про свідоме самоухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, передбачених ст. 150 СК України, по вихованню та утриманню малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України є правовою підставою для позбавлення батьківських прав, а тому позовні вимоги є цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню в інтересах дитини. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 12, 76, 206,263-265, 280 ЦПК України, ст.ст. 150, 164 ч.1 п.2, 165 Сімейного Кодексу України, суд, -

Outcome: approved