Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

30.01.2017р. [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ДВНЗ «Національний гірничий університет» (треті особи - Міністерство освіти та науки України) про стягнення заборгованості з виплат соціальної стипендії (а.с. № 3 - 5). В обґрунтування позовних вимог, позивачка в позовній заяві посилалася на те, що 01.09.2011р. її було зараховано до складу студентів на перший курс Національного гірничого університету на підставі пільги, оскільки батько позивачки мав стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті з видобутку вугілля понад 15 років, а саме 19 років 8 місяців. Факт наявності підземного стажу роботи батька позивачки більше 15 років надав останній право на отримання соціальної стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, відповідно до статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Але навчальний заклад, всупереч вимогам законодавства, на час навчання виплачував позивачці лише академічну стипендію за успішне навчання, значно меншу за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб. Враховуючи вищевикладене, до стягнення з університету на користь [PERSON] останньої, в межах позовної давності, позивачка пред'явила заборгованість соціальної стипендії за період з 01.02.2014р. по 30.06.2015р. (включно) з урахуванням інфляційних втрат в загальному розмірі 10445 грн. 46 коп. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] (діє на довіреності від 06.01.2017р. - а.с. № 44) 27.04.207р. та 03.07.2017р. двічі надавала суду заяву, в якій у зв'язку з сімейними обставинами просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити та розглядати справу за її відсутності (а.с. № 52, 63). Представник відповідача - ДВНЗ „НГУ" в судові засідання по справі, які призначалися на 01.06.2017р. та 25.07.2017р. двічі не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений кожного разу належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України (а.с. № 48, 61) , про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернувся. Проте, в матеріалах справи наявне клопотання відповідача від 01.03.2017р., підписане проректором ДВНЗ „НГУ" [PERSON], в якому останній, зокрема, просив суд залучити до участі у справі у якості третьої особи - Міністерство соціальної політики України та Міністерство освіти та науки України (а.с. № 40 - 41). Вирішуючи заявлене відповідачем клопотання про залучення в якості третьої особи Міністерства соціальної політики України, ухвалою суду від 01.06.2017р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати - а.с. № 58), суд відмовив в задоволенні останнього, оскільки рішення суду не вплине на права та обов'язки Міністерства соціальної політики України. Так, предметом розгляду по справі є стягнення недоплачених сум стипендії з 01.02.2014р. по 30.06.2015р., розпорядником виплат соціальної стипендії на даний період було Міністерство освіти і науки України. Починаючи з 01.01.2017р. Міністерство соціальної політики України здійснює виплату соціальної стипендії. Представник третьої особи - Міністерства освіти і науки України - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 19.10.2016р. - а.с. № 56), яке було залучено до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог (ухвалою суду від 01.06.2017р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати) -а.с. № 58) з урахуванням їх згоди на залучення (а.с. № 53-55) в судове засідання не з'явився, 01.06.2017р. направив до суду свої письмові пояснення, в яких проти задоволення позовних вимог заперечував, оскільки вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам законодавства, виходячи з наступного. Відповідно до Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014р. № 630, МОН є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує, формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов'язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності. Згідно з частиною першою статті 51 Закону України «Про освіту» вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти відповідно мають гарантоване державою право на забезпечення стипендіями, гуртожитками, інтернатами в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 1 Порядку призначення і виплати стипендій в Україні затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Питання стипендіального забезпечення» від 12.07.2004р. № 882 визначає, що його дія поширюється на осіб, які навчаються у навчальних закладах та наукових установах за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, у навчальних закладах, що перебувають у власності Автономної Республіки Крим, та комунальних навчальних закладах за рахунок коштів відповідних бюджетів, у тому числі студентів денної форми навчання вищих навчальних закладів І-ІУ рівня акредитації, крім осіб, які навчаються за освітньо-професійними програмами підготовки магістрів державного управління. Згідно з абзацом 5 пункту 4 Порядку стипендії, що призначаються на підставі нормативно-правових актів на отримання державних пільг і гарантій для окремих категорій громадян є соціальними стипендіями. У Преамбулі Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», на який позивач посилається на обґрунтування своїх вимог, зазначається, що цей Закон спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв'язанні соціально-побутових проблем шахтарів. При цьому, пільги, передбачені ним, поширюються на чітко визначене коло осіб. Виходячи з викладеного, стипендія, передбачена статтею 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», не є академічною та має ознаки соціальної стипендії. Водночас, пунктом 6 Порядку встановлений вичерпний перелік видів соціальних стипендій, серед яких стипендія особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, відсутня. Згідно з частиною першою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Водночас, державним бюджетом України видатки на виплати стипендій, передбачених статтею 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» жодного року передбачені не були. Таким чином, обов'язок виплачувати стипендію в розмірі мінімальної заробітної плати (відповідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці») може виникнути лише у разі отримання відповідних бюджетних асигнувань для цієї мети. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2013рік» Закону України «Про державний бюджет України на 2014рік» та Закону України «Про державний бюджет України на 2015рік» не передбачені виплата стипендій у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, батьки яких мають підземний стаж понад 15 років. Відповідно до пункту 9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», пункту 11 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» установлено, що у 2015-2016 роках норми і положення статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України (Постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2004р. № 882 «Про питання стипендіального забезпечення»), виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та бюджету Фонду соціального страхування України згідно із цим Законом. Таким чином, позовні вимоги позивачки щодо виплати стипендії у 2014-2015р.р. є безпідставними не лише у зв'язку із відсутністю встановленого Кабінетом Міністрів України порядку відповідних виплат та передбачених бюджетом коштів, а і зважаючи на пряму вказівку закону. Виходячи з вищевикладеного, на думку третьої особи, у відповідача були відсутні будь-які правові підстави для виплати позивачці соціальної стипендії, а позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими (а.с. № 53 - 55). З урахуванням тих обставин, що із письмового клопотання відповідача від 01.03.2017р., в якому останній, зокрема, просив суд залучити до участі у справі у якості третьої особи - Міністерство соціальної політики України та Міністерство освіти та науки України, вбачається, що відповідач позовні вимоги [PERSON] не визнає, отже позиція відповідача суду відома та буде врахована судом при винесені рішення суду, суд розглянув справу на загальних засадах цивільного судочинства відповідно до глави 7 розділу III ЦПК України Суд розглянув справу за відсутності усіх сторін по справі з урахуванням вищезазначених даних про належне повідомлення сторін про дату судового розгляду та відповідно до поданих заяв деяких представників сторін відповідно до положень ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вирішивши належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок всіх доказів у їх сукупності й оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному з'ясуванню всіх обставин справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014р. № 1556-VII (з наступними змінами та доповненнями), особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-VI, шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Судом встановлено, що позивачка (дівоче прізвище - [PERSON]) була зарахована на І курс ДВНЗ «НГУ» наказом № 975-л від 10.08.2011р. поза конкурсом відповідно до Закону України «Про престижність шахтарської праці» (список № 5, п. 2 діти шахтарів, що мають стаж роботи не менш як 15 років) за напрямом «Електротехніка та електротехнології» на освітньо-кваліфікаційний рівень «бакалавр» (а.с. № 13). Наказом №1122-л від 01.07.2015р. була відрахована у зв'язку з закінченням освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр». Наказом № 1456-л від 25.08.2015р. була зарахована на спеціальність «Енергетичний менеджмент» за освітньо-кваліфікаційним рівнем «магістр». Наказом № 1137-л від 01.07.2016р. була відрахована у зв'язку із захистом дипломної роботи магістра. Отже, позивачка була зарахована до вищого навчального закладу відповідача на пільгових умовах, як дитина шахтаря, який має стаж підземної роботи більше 15 років. Даний факт підтверджується, зокрема, довідкою відповідача від 12.01.2017р. (а.с. № 13). Представник відповідача обумовлений вище факт не спростовувала. Отже, ці обставини в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014р. № 1556-VII особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 62 цього ж Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, можуть отримувати інші стипендії, призначені фізичними (юридичними) особами. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-V1, шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка була зарахована до Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» поза конкурсом та відповідно до наданих пільгових документів, як дитина, батько якої має стаж підземної роботи не менш як п'ятнадцять років, відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». У зв'язку з чим та у відповідності до вимог норми ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», позивачка має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановлених законом для працездатних осіб. Суд критично оцінює посилання представника третьої особи - Міністерства освіти та науки України на те, що Бюджетом України на 2014-2015р.р. не передбачено коштів на виконання вимог ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки обов'язок держави, передбачений Законом щодо виплати стипендії в певному розмірі не може ставитися у залежність до наявності у бюджеті коштів. Суд, перевіряючи на обґрунтованість позовні вимоги в частині визначення періоду, за який має бути стягнута з відповідача на користь позивачки недоплачена стипендія, з урахуванням інфляційних втрат, виходить з того, що позивачка заявила вимоги в межах строку позовної давності (за період з 01.02.2014р. по 30.06.2015р.). Відповідно до довідки про доходи позивачці було виплачено стипендію з лютого по грудень 2014р. - 8681 грн. 16 коп.; з січня по червень 2015р. - 5138 грн. 41 коп. (а.с. № 14). Таким чином, сума недоплаченої стипендії складає: - за період з лютого 2014р. по грудень 2014р. (включно) - 4716 грн. 84 коп.; -за період з січня 2015р. по червень 2015р. (включно) - 2 669 грн. 59 коп., що в загальному розмірі складає 7386 грн. 43 коп. Сума недоплаченої стипендії розраховувалась з урахуванням встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб: в 2014р. з 01.01. - 1218 грн.; в 2015р. з 01.01. - 1218 грн., з 01.09. - 1378 грн. Сума інфляційних втрат розрахована судом в такому розмірі: - за період з лютого 2014р. по грудень 2014р. (включно) - 2722 грн. 42 коп.; - - за період з січня 2015р. по червень 2015р. (включно) - 336 грн. 61 коп., що в загальному розмірі складає 3059 грн. 03 коп. Сума інфляційних втрат розраховувалась з урахуванням наступних індексів інфляції: 2014р. - 124,9%; 2015р. - 143,3%, 2016р. - 1,124%. Таким чином, загальна сума ненарахованої та невиплаченої стипендії, разом з інфляційними втратами складає 10 445 грн. 46 коп. Загальна сума заборгованості - 10 445 грн. 46 коп., з яких недоплачена стипендія - 7386 грн. 43 коп. та інфляційні втрати в розмірі 3059 грн. 03 коп. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] на загальну суму 10 445 грн. 46 коп., оскільки останні є законними та обґрунтованими. Оговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням результату розгляду справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с. № 2), оскільки це мінімальний розмір судового збору за вимогами майнового характеру щодо стягнення недоплаченої стипендії. На підставі викладеного,

Outcome: approved