Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в особі представника позивачів [PERSON] звернулися до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності. Мотивуючи позовні вимоги представник позивача вказує на те, що 24 вересня 1997 року на підставі Договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Гудковою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3239, Арендним підприємством Ужгородський коньячний завод було здійснено обмін квартири [ADDRESS] на належну [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] , та, відповідно, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було здійснено обмін належної їм квартири [ADDRESS] на належну Арендному підприємству Ужгородський коньячний завод квартиру [ADDRESS] . 29 жовтня 1997 року Ужгородським міжрайонним малим виробничим підприємством технічної інвентаризації на підставі зазначеного Договору міни від 24 вересня 1997 року посвідченого приватним нотаріусом Гудковою Н.В. за №3239, було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та записано в реєстрову книгу за № 13006. Позивачі вказують на те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] згідно Договору міни від 24 вересня 1997 року стали співвласниками квартири [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності. 28 березня 2007 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб і [PERSON] після розірвання шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON] . Зазначають, що [INFO] [PERSON] померла, і позивачі позбавлені можливості вирішити питання оформлення спадщини за покійною, оскільки за життя останньої частки у праві спільної власності на майно визначені не були та станом на сьогоднішній день відсутня домовленість між позивачами та відповідачем щодо поділу часток кожного, а відтак змушені звернутися до суду з вказаним позовом . З посиланням на викладене, вказуючи на те, що розмір часток у праві спільної сумісної власності не визначено, просить суд визначити, що частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] є рівними і складають по 1/6 частки вказаної житлової квартири. Позивачі та представник позивачів [PERSON] в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. На адресу суду від представника позивача надійшла заява у якій він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення рішення на стадії підготовчого судового засідання. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Надіслав на адресу суду заяву згідно якої просить розглянути справу без його участі, проти позовних вимог не заперечує, просить винести рішення на стадії підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В зв`язку з визнанням позову відповідачем [PERSON] , суд ухвалив рішення у підготовчому засіданні. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 22.09.2020 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов до наступного. Як встановлено судом згідно Договору міни від 24 вересня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Гудковою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3239, Арендним підприємством Ужгородський коньячний завод було здійснено обмін квартири [ADDRESS] на належну [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] , та, відповідно, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було здійснено обмін належної їм квартири [ADDRESS] на належну Арендному підприємству Ужгородський коньячний завод квартиру [ADDRESS] ./а.с.12/ Згідно реєстраційного посвідчення від 29 жовтня 1997 року підписаного директором Ужгородського міжрайонного малого виробничного підприємства технічної інвентаризації на підставі Договору міни від 24 вересня 1997 року посвідченого приватним нотаріусом Гудковою Н.В. за №3239, було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та записано в реєстрову книгу за № 13006./а.с.13/ Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 28 березня 2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області серії [NUMBER] , [PERSON] після розірвання шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] )./а.с.11/ Як встановлено судом, [INFO] [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.01.2009 року, копія якого приєднана до матеріалів справи /а.с.14/ Правовідносини між сторонами по справі є цивільноправовими та урегульовані нормами ЦК України щодо спільної власності. Статтею 355 Цивільного кодексу України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше, осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Статтею 368 Цивільного кодексу України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до вимог ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч.1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Позивачі, заявляючи вимогу про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру , посилаються на рівність часток. Визначаючись щодо позовних вимог, суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, а також ту обставину, що ніяких домовленостей щодо зміни розміру часток між співвласниками не було, жодних доказів щодо цього суду не надано, а також те, що часта померлої співвласниці не може бути змінена за рішенням суду, а відсутність визначення часток не дає можливості оформити спадкові права та в повній мірі розпоряджатися своїм правом власності на вказане майно. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачів шляхом визначення часток у праві спільної сумісної власності на спадкове майно з метою можливості надалі реалізації ними права спадкування за законом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved