Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

29.04.2015 року в суд поступила дана позовна заява у якій позивачка [PERSON] просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON], чоловіка її рідної сестри, відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з тих підстав, що відповідач не цікавиться вихованням дітей не приймає участі у їх вихованні, їх матеріально не забезпечує. Мати дітей [PERSON] померла [INFO], тому діти залишилися без батьківського піклування. Діти постійно проживають з нею, вона займається їх вихованням і матеріальним забезпеченням. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла її сестра [PERSON], мати дітей, які проживають з нею. Батько дітей [PERSON], страждає захворюваністю на хіміорезистентний туберкульоз. Після смерті дружини та по даний час він перебуває на стаціонарному лікуванні у Тулиголівській тублікарні Городоцького району. Неповнолітні діти проживають у сім'ї позивачки. Крім них вона має двох своїх дітей та дочку сестри від першого шлюбу, якою теж опікується. З часу смерті сестри відповідач не приймає участі у вихованні неповнолітніх дітей, не надає жодної матеріальної допомоги, не телефонує їм, не цікавиться їхнім життям. Діти про відповідача не згадують, а її чоловіка вважають своїм батьком., кличуть його татом, а її мамою. А тому просить позов задоволити. В суді позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що з 2013 року діти її покійної сестри та відповідача проживають разом з нею, перебувають на повному її утримані та вихованні. Відповідач хворіє на хіміорезистентний туберкульоз, після смері її сестри постійно перебуває на стаціонарному лікуванні у Тулиголівській тублікарні Городоцького району. Вихованням своїх синів не займається, з ними не спілкується, не цікавиться станом їх здоров'я і умовами життя, фізичним і духовним розвитком, матеріально не забезпечує їх. Вона виховує ще двох своїх дітей та дочку сестри від першого шлюбу. . Відповідач [PERSON] будучи двічі належним чином повідомлений про час та місце слухання справи на 03.06.2015 року на та 23.07.2015 року в судові засідання не з'явився про причини неявки суду не повідомив, а тому на підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України суд має право прийняти заочне рішення на підставі наявних по справі доказах. В судове засідання з'явилася мати відповідача [PERSON], яка підтвердила той факт, що діти проживають та знаходяться на утриманні у позивачки з 2013 року. Проти задоволення позову не заперечувала. Третя особа представник Служби у справах дітей Стрийської районної державної адміністрації [PERSON] позовні вимоги підтримала проти задоволення позову не заперечила та пояснила, що позбавлення батьківських прав відповідача надасть можливість позивачці оформити над дітьми опікунство. Дослідженими доказами доведено, що позовні вимоги підставні, підлягають до задоволення. Відповідно до копій свідоцтв про народження встановлено, що відповідач є батьком дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а [PERSON] є мамою. А.с. 8-9. [PERSON], мати дітей, померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Ланівською сільською радою Стрийського району Львівської обл., відповідний актовий запис № 7. а.с. 7 В судовому засіданні встановлено, що відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не цікавиться їх побутовими умовами. Відповідно до копії заяви [PERSON], підпис на якій, засвідчено головним лікарем Тулиголівської Туберкульозної лікарні Городоцького району, він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] а.с. 18 Копією Розпорядження голови Стрийської районної державної адміністрації від 06.04.2015 року за №118 затверджено висновок органу опіки та піклування Стрийської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] а.с. 21-23. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. ст. 8,11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя тощо. Відповідно до статей 25, 27, 29 Конвенції про Права дитини, ратифікованої Постановою ВР 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці визнають права дитини, яка віддана компетентними органами на піклування з метою догляду за нею, її захисту або фізичного чи психічного лікування, на періодичну оцінку лікування, наданого дитині, і всіх інших умов, пов'язаних з таким піклуванням про дитину. Відповідно до пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини (ст. 166 Сімейного кодексу України). З позбавленням батьківських прав припиняються не тільки права, але і обов'язки батьків щодо виховання дитини. Проте за батьками зберігається обов'язок щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приходить до висновку про те, що відповідач тривалий час ухилявся від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, ними не займався, не піклувався про них, матеріально не утримував, на даний час не проявляє інтересу до стану їх здоров'я та навчання, не цікавиться їх фізичним, моральним і духовним розвитком, а тому суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення та у зв'язку з чим слід позбавити відповідача батьківських справ.

Outcome: approved