Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

29.10.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із заявою до Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» про усунення перешкод в розпорядженні майном шляхом зняття арешту. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.2006 року, де зареєстрована і постійно мешкає. Певний час вказане нерухоме майно було іпотечним майном у кредитному договору, укладеному між [PERSON] та ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк». У зв'язку з тим, що останній не виконував свої зобов'язання по кредитному договору, банк звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, який був задоволений і рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2013 року було стягнуто із [PERSON] на користь ПАТ "Перший український міжнародний банк" заборгованість за кредитним договором, а в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що належить позивачу. 31.10.2013 року постановою державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області в межах виконання вказаного рішення суду було накладено арешт на все майно [PERSON] 12.06.2016 року заборгованість по кредитному договору позивачем була повністю погашена та іпотека припинена. На цей час виконавчий лист повернутий стягувачу, інших виконавчих проваджень відносно [PERSON] відсутні. З листа начальника Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Чорноуса В.М. вбачається, що виконавче провадження знищено, але арешт, накладений в рамках виконавчого провадження не знятий. Тобто, враховуючи вказані дані, позивач вважає, що відсутні підстави для арешту її майна. На теперішній час [PERSON] має бажання розпорядитись своєю власністю, проте накладений арешт перешкоджає у здійсненні її права, тому просить суд зняти арешт з її нерухомого майна, накладеного державними виконавцями Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відповідно до обтяження № 3822131 від 12.12.2013 року. 05.11.2018 року ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву [PERSON] було залишено без руху. 15.11.2018 року [PERSON] подала до суду уточнену позовну заяву. 19.11.2018 року Комунарський районний суд м. Запоріжжя прийняв позовну заяву [PERSON] до розгляду та відкрив провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримувала, просила їх задовольнити, посилаючись на факти, викладені у позові. Додатково пояснила, що [PERSON] повністю погашено кредит 12.05.2016 року, що підтверджено відміткою на кредитному договорі № 6066969 від 31.01.2008 року, іпотека припинена з цих підстав. Представник відповідача - державний виконавець Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області - Кисліцина Ю.Д. в судове засідання не з'явилась, про день, місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, у попередніх судових засіданнях пояснила, що на даний час виконавчі провадження, де боржником є [PERSON] відсутні. До суду представник ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» не з'явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не надано. Від представника Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської Ради до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, проаналізував законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до таких висновків. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Згідно до вимог ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом були встановлені такі факти і правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 28.09.2006 року [PERSON] придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] і на цей час є її власником (а.с. 11). У 2016 році позивач змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» у зв'язку з реєстрацією шлюбу (а.с.10), а у 2017 році на «[PERSON]», відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 09.08.2017 року (а.с.9). 31.01.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» було укладено кредитний договір № 6066969, за яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 204 600 грн. Умовою надання даного кредиту було укладення іпотечного договору, а в якості забезпечення - квартира за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] Того ж дня, ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» було накладено обтяження у вигляді заборони на відчуження вказаного нерухомого майна. [PERSON] свої зобов'язання по сплаті процентної ставки за користування кредитом не виконав, тому ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» звернувся до суду і рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2013 року було стягнуто із [PERSON] на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором №6066969 від 31.01.2008 року у розмірі 187117,03 грн. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №6066969 від 31.01.2008 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], що належить на праві приватної власності позивачу. На виконанні у Комунарському відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебувало виконавче провадження № 38753530 з примусового виконання виконавчого листа № 812/9935/12 від 16.04.2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON], зі способом реалізації шляхом проведення прилюдних торгів. 31.10.2013 року постановою державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Густенко О.Л. в межах виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2013 року було накладено арешт на все майно боржника - [PERSON] (ВП № 38753530). 04.06.2014 року винесено постанову про повернення виконавчого провадження на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». 12.06.2016 року заборгованість по кредитному договору [PERSON] була повністю погашена, про що ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» надав відповідне підтвердження. З оригіналу кредитного договору № 6066969 від 31.01.2008 року вбачається, що заборгованість по кредитному договору погашена в повному обсязі (а.с. 25-27). Інформаційною довідкою № 156297997 від 14.02.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта [PERSON] підтверджено, що іпотека припинена 19.05.2016 року, про що внесені відомості приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М. З вказаної інформаційної довідки також вбачається, що на все нерухоме майно позивача накладено арешт, а саме: обтяження за № 3822131 від 12.12.2013 року на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 31.10.2013 року, виданої державним виконавцем Комунарського ВДВС ЗМУЮ Густенко О.Л., ВП № 38753530, тобто під час виконання виконавчого провадження. З листа начальника Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Чорноуса В.М. випливає, що виконавче провадження №38753530 знищено, так як строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів (завершених виконавчих проваджень) становить три роки, після чого вони підлягають знищенню. Таким чином, встановлено, що виконавчий лист стягувачу був повернутий ще у 2014 році, виконавче провадження №38753530 на цей час знищено, інші виконавчі провадження відносно [PERSON] у Комунарському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, відсутні, а арешт, накладений державним виконавцем в рамках виконавчого провадження №38753530, не знято. Крім того, іпотека спірної квартири припинена у зв'язку із сплатою заборгованості у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вимог ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Є вичерпний перелік підстав для зняття державним виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, враховуючи, що на цей час порушується право приватної власності [PERSON], внаслідок чого вона позбавлена змоги у повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, з урахуванням даних Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області та того факту, що фактично відпала необхідність у арешті, накладеному на все майно позивача, тому суд, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved