Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

16.05.2014 року КС «Народний кредит» звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 8 927,69 грн., суму судового збору у розмірі 243,60 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30 травня 2013 року між КС "Народний кредит" та членом Кредитної спілки [PERSON], було укладено Кредитний договір №16-130510/н, згідно якого Кредитна спілка надала відповідачці кредит у розмірі 5 000 гривень 00 копійок, плата за користування яким (проценти) становить 0,16% денних на суми залишку по кредиту за кожен календарний день користування кредитом, на строк 24 місяці. Відповідач зобов'язалася сплачувати позивачу нараховані відсотки та частину кредиту в термін та розмірах, не менше, ніж це вказано відповідним графіком розрахунків. Позивач зазначив, що відповідач порушила свої зобов'язання щодо повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість яка станом на 08.05.2014 року складає 8 927,69 грн. На підставі вищевикладеного позивач просив позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день і час розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву в якій зазначила, що позов вона визнає в повному обсязі та просить слухати справу у її відсутності. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому Позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що 30 травня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір № 16-130510/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5 000 гривень 00 копійок, плата за користування яким (проценти) становить 0,16% денних на суми залишку по кредиту за кожен календарний день користування кредитом, на строк 24 місяці (а.с.7-8). Судом також встановлено, що 30 травня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено Додатковий договір до Кредитного договору № 16-130510/н (а.с.9). Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 вищезгаданого Кредитного договору, плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою. Річна ставка переплати за кредитом на умовах дотримання Графіку розрахунків становить 30 %. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення. Річний процент становить 58,4%, тобто 0,16% денних на суму залишку кредиту за кожен день користування. Нарахування процентів за даним договором здійснюється з урахуванням числа днів у календарному році (вихідних, святкових та неробочих днів включно). Кількість днів у році приймається на 365 (366). Встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу відповідачу кредитних коштів в сумі 5 000,00 грн. В свою чергу, відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав. Також встановлено, що позивачем в лютому 2014 року на адресу відповідача було направлено претензію з рекомендацією сплати заборгованість за договором, проте вона була не виконана відповідачем (а.с.16). Відповідно до п. 1.1 вищевказаного додаткового договору до кредитного договору у разі несвоєчасного надходження планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком, плата за користування яким становить 365% річних, тобто 1% денних на суму залишку по кредиту. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 08.05.2014 року загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем, становить 8927,69 грн., з яких: 4 110,79 грн. заборгованість по тілу кредиту, 4 816,91 грн. заборгованість по відсоткам (а.с.6). Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що вимоги позивача про виконання кредитних зобов'язань в добровільному порядку відповідачем не виконано. За таких обставин, враховуючи викладене вище та той факт, що відповідач на день розгляду судом справи борг за відповідним договором про надання кредиту № 16-130510/н від 30 травня 2013 року позивачу не повернув, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по Кредитному договору № 16-130510/н від 30 травня 2013 року в розмірі 8927,69 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved