Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

15 червня 2016 року позивач звернулася до Вінницького районного суду із позовом до відповідача про визнання права в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай). В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначила, що 24 червня 2002 року помер її чоловік [PERSON]. Позивачка є спадкоємицею першої черги за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] Іншою спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] є дочка померлого - [PERSON], яка спадщину після смерті батька не прийняла та на неї не претендує. Позивачка спадщину після смерті свого чоловіка прийняла, так як постійно проживала разом з спадкодавцем за однією адресою на момент його смерті, та продовжує проживати в будинку спадкодавця, поховала чоловіка, зробила поточний ремонт в будинку. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на відповідне спадкове майно, в тому числі на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дніпро», що належало померлому згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), даний сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачений, тому позивачка не має можливості оформити свої спадкові права на дане майно в нотаріальній конторі. З огляду на вищезазначені обставини позивачка звернулась з даним позовом до суду, яким просить визнати за нею право власності в порядку, спадкування за законом після смерті 24 червня 2002 року чоловіка [PERSON], на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дніпро» розміром 1,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, але через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача також в судове засідання не зявився та надав заяву про розгляд даної справи у його відсутності, проти задоволення даного позову не заперечує. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтованій та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер 24 червня 2002 року, в с. Сокілець, Немирівського району Вінницької області, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-АМ №166526 (а.с.5). Позивачка є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON], як його дружина, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.6), довідкою №290 від 28.04.2016 року, виданою Сокиринецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області (а.с.22). Спадщину після смерті свого чоловіка позивачка прийняла, шляхом вступу в оперативне управління спадковим майном відповідно до ст. ст. 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. А саме, до дня смерті та після смерті чоловіка [PERSON] і по теперішній час позивач проживає в будинку спадкодавця, обробляє земельну ділянку, здійснює ремонт будинку, користується речами домашнього вжитку спадкодавця, що підтверджується довідкою №428 від 28.09.2016 року, виданою Сокиринецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області (а.с.19). Іншою спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] є дочка померлого - [PERSON], яка спадщину після смерті батька не прийняла, що підтверджується випискою з домової книги, а саме те, що вона не проживає і знята з місця реєстрації в спадковому будинку з 2000 року, а також відповіддю нотаріуса, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася.(а.с.24,25-27). При житті спадкодавцю [PERSON] на праві власності належала земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дніпро» розміром 1,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, що належало померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН №0266690, виданий 13 квітня 2000 року, однак даний сертифікат був втрачений, що підтверджується оголошенням вгазеті «Подільська Зоря» від 24 грудня 2015 року за № 54 (а.с.12). З довідки-виписки протоколу загальних зборів КСП «Дніпро» с. Сокиринці Вінницького району від 13.05.2016 року, вбачається, що [PERSON] дійсно є членом КСП « Дніпро», має право на земельну частку (пай) із земель переданих у колективну власність КСП « Дніпро» і включений до списку на земельну частку (пай) (а.с.14-18). З відповіді державного нотаріуса (а.с.24), вбачається, що у Вінницькій районній державній нотаріальній конторі після смерті 24 червня 2002 року [PERSON] спадкову справу не заведено, оформити свої спадкові права позивач [PERSON] в нотконторі не має можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначену спадкову земельну частку (пай). Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Згідно до розяснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до розяснень ,викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Судом встановлено, [PERSON] помер 24 червня 2002 року, тому при вирішенні даного спору суд, повинен керуватися відповідними нормами ЦК УРСР та Земельного кодексу України 1990 року (в редакції 1992 року). Згідно до положень ч.ч.1-4,9,10 ст. 5 Земельного кодексу України 1990 року ( в редакції 1992 року). Земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств. Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК Української РСР , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Судом встановлено, що при житті [PERSON] був членом КСП «Дніпро», мав право на земельну частку (пай) із земель переданих у колективну власність КСП « Дніпро» і включений до списку на земельну частку (пай), в свою чергу позивач, є єдиним спадкоємцем за законом після його смерті, та позасудового шляху для вирішення спадкового питання у позивача не існує, а тому у суду вважає позов підлягає до задоволенню.

Outcome: approved