Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває у колективній власності с/с «Вишнів» в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обгрунтування позову зазначено, що [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] . Внаслідок її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме земельну частку (пай) розміром 26,404 умовних кадастрових гектари у с/с «Вишнів» на території Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Позивач по справі є єдиним спадкоємцем на земельну частку (пай) після смерті бабусі в порядку спадкування за заповітом. Фактично прийняла спадщину, на даний час бажає оформити свої спадкові права, про що подала відповідну заяву у нотаріальну контору. Однак через те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачено, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. За вказаних обставин вона змушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності на земельну частку (пай), в порядку спадкування. У підготовче засідання позивачка не прибула направила на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Представник відповідача, у підготовче засідання не прибув, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без його участі. Позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 16 квітня 2000 року Вишнівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. Згідно заповіту, посвідченого 24 травня 1994 року Вдовичин., секретарем виконавчого комітету Вишнівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області за реєстровим № 16, [PERSON] все належне їй майно і все майно на яке вона матиме право на день смерті, заповіла внучці [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON] , свідоцтво про одруження серія [NUMBER] ) . Відповідно до довідки виконавчого комітету Букачівської селищної ради № 1015 від 06 листопада 2019 року, останнім постійним місцем проживання [PERSON] було с. Вишнів Рогатинського району Івано-Франківської області. Заповіт від імені [PERSON] не змінено і не скасовано. Як вбачається з довідки №601 від 10 серпня 2020 року, виданої Букачівською селищною радою Рогатинського району Івано-Франківської області, після смерті [PERSON] спадкоємиця [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном згідно заповіту від 24 травня 1994 року. Згідно довідки відділу у Рогатинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 06 липня 2020 року № 263/3-08, [PERSON] при розпаюванні земель с/с «Вишнів» на території Букачівської селищної ради, набула право на земельну частку (пай) площею 26,404 умовних кадастрових гектарів, згідно розпорядження Рогатинської райдержадміністрації № 18 від 23 лютого 2000 р. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01 січня 2020 року становить 9401,76 гривень. Приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Клід О.Я. 21 квітня 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у с/с «Вишнів» в с. Вишнів Рогатинського району Івано-Франківської області, через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на земельну частку (пай). У газеті "Голос опілля" № 9 (2012) від 06 березня 2020 року опубліковано оголошення про втрату сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН № 307168, виданого відповідно до розпорядження Рогатинської РДА № 245 від 14 грудня 2007 року на ім`я [PERSON] . Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України. Відповідно до п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.1 ст.1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно статті 2 зазначеного Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) . Згідно з роз`ясненнями Пленуму ВСУ, наданими в п. 11 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», та відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Спадкуванням за ст.1216 ЦК України є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на викладене, враховуючи, що позивачка, яка є єдиним спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину, але не може реалізувати своє право на оформлення спадкових прав в позасудовому порядку, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved