Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

23.06.2018 року Вінницького районного суду Вінницької області з позовом звернулась [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини . 09.07.2018 р. судом відкрито провадження даній у справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК та судом вирішено справу розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. Свій позов мотивує тим, що 05 липня 2016 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Вказує, що [INFO] у сторін народився син [PERSON]. Зазначає, що син проживає зі позивачем і знаходиться на її утриманні. Вказує, що відповідач з початку червня 2018 року з сім'єю не проживає, матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку не надає, в зв'язку з чим вона та дитина знаходяться в скрутному матеріальному становищі. Зазначає, що оскільки відповідач має постійне місце роботи, стабільне грошове забезпечення, вона бажає, щоб аліменти на утримання дитини були присуджені у частці від його доходу. Вказує, що відповідач є фізично здоровий, зобов'язаний та може надавати їй допомогу на утримання сина і відповідно до стану здоров'я і матеріального становища в змозі сплачувати аліменти на утримання сина. Просить суд ухвалити рішення про стягнення з [PERSON], [INFO], аліментів на її користь на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Стягнути з [PERSON] на мою користь понесені мною судові витрати на оплату правничої допомоги в сумі 200 гривень. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з'явились, проте надали до суду заяву в якій зазначили, що позов підтримують в повному обсязі, просять його задовольнити та розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Вивчивши позов, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.07.2016 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.7). В період шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини, де батьком зазначений [PERSON], матір*ю - [PERSON] (а.с.8). Дитини проживає разом із позивачем, та перебуває на її утриманні, що підтверджується, довідкою, виданою виконавчим комітетом Вінницько-Хутірської сільської радою Вінницького району Вінницької області №941 від 19.06.2018 (а.с.9). Відповідно до довідки від 21.06.2018 року [PERSON] працює водієм в ТОВ -ВКП «Терези», згідно наказу 36-к (а.с.10) та з квітня 2018 року по травень 2018 року відповідач отримав заробітну плату в сумі 7 994,29 гривень (а.с.11). Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання малолітньої дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає із позивачем та перебуває на її утриманні, позивача, яка є працездатного віку, також суд враховує матеріальне становище відповідача, зокрема те, що він є фізично здоровою людиною, працездатного віку, не є особою, що має інвалідність, інших осіб на утриманні не має, працює офіційно та отримує заробітню плату, визнав позовні вимоги в повному обсязі, а тому суд вважає , що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Тому, враховуючи зміни до Сімейного кодексу України від 17.05.2017 року, які набули чинності 08.07.2017 року, суд дійшов висновку, що позов позивача підлягає задоволенню та стягненню з відповідача, на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття . Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому, аліменти на дитину необхідно стягувати починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 23.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, позивач в своїй позовній заяві просить суд стягнути з [PERSON] витрати за надання правничої допомоги в розмірі 200 грн. В обгрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги в розмірі 200 грн. позивачем надано: договір про надання професійної правничої допомоги №41 від 21.06.2018 року, укладений між позивачем [PERSON] та адвокатом Байдаком В.Г. (а.с.13); акт виконаних робіт по договору про надання професійної правничої допомоги №41 від 21.06.2018 року, з якого вбачається, що за підготовку до суду позову про стягнення аліментів на утримання дитини позивачем сплачено адвокату за послуги 200 грн. (а.с.15); попередній розрахунок та квитанцію №44, з якої вбачається, що адвокатом Байдак В.Г. отримано від [PERSON] кошти за надання правничої допомоги в сумі 200 грн. (а.с.12,16). Відповідно до ч.1 -6 ст. 137 ЦПК витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що відповідачем [PERSON] не доведено неспівмірність витрат послуг адвоката за надання правничої допомоги по даній цивільній справі, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд вважає, що заявлена сума судових витрат на професійну правничу допомогу є пов'язана з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, тому витрати на професійну правничу допомогу в сумі 200 грн. підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved