Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом - «Заявник») звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявник зазначила, що після смерті матері, яка померла [INFO] , вона звернулась до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.02.2011 року, спадкова справа №420/2008, в реєстрі №2-193. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0500 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташованої по [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №190168, виданого Білоцерківською міською радою 30.11.2006 року та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010601101145, кадастровий номер: 3210300000:04:022:0040. У 2020 році маючи намір вчинити правочин по переходу прав власності на успадковану земельну ділянку, заявниця звернулась до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області. Під час попереднього вчинення правовстановлюючих документів, представником Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у вчиненні будь-яких дій у зв`язку з тим, що було виявлено у її свідоцтві про право на спадщину від 02.02.2011 року за реєстровим №2-193 помилку в кадастровому номері земельної ділянки, а саме, замість, вірного кадастрового номеру 3210300000:04:022:0040, який вказаний в акті на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №190168, зазначено невірний кадастровий номер - 3210300000:03:022:0040. З метою виправлення даної помилки, заявниця звернулась до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області. Відповідно до листа про надання інформації від 15.09.2020 року №1616/01-16 наданого Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області, у зв`язку з тим, що державний нотаріус Дворко Т.Г. в Першій Білоцерківській міській державній нотаріальній конторі Київської області станом на сьогоднішній день не працює, виправлення помилки у згаданому вище свідоцтві невірного кадастрового номеру 3210300000:03:022:0040 на вірний кадастровий номер - 3210300000:04:022:0040. Заявник просила встановити факт належності [PERSON] 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0500 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташованої по [ADDRESS] , з кадастровим номером 3210300000:04:022:0040 у зв`язку з технічною помилкою в кадастровому номері земельної ділянки, допущеної у свідоцтві про право на спадщину за законом від 02.02.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Дворко Т.Г., зареєстрованого в реєстрі за №2-193. У судовому засіданні Заявник свої вимоги підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просила її задовольнити. У судовому засіданні представник Заявника адвокат Атаманчук О.О. вимоги заяви підтримала, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори вимоги заяви підтримала, зазначила, що дійсно у свідоцтві про право на спадщину померлої було зроблено помилку у кадастровому номері земельної ділянки, а саме вірний кадастровий номер - 3210300000:04:022:0040. В листі на адресу заявника нотаріальна контора не заперечувала факту помилки. Було роз`яснено заявнику право звернутися до суду. Суд, вислухавши пояснення Заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.02.2011 року, виданого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Дворко Т.Г., заявниця отримала спадщина у вигляді 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0500 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташованої по [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №190168, виданого Білоцерківською міською радою 30.11.2006 року та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010601101145, кадастровий номер: 3210300000:03:022:0040 (а.с.7). Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку виданого померлій матері заявника [PERSON] 30.11.2006 року, Білоцерківською міською радою 30.11.2006 року та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010601101145, кадастровий номер вказаної ділянки зазначений - 3210300000:04:022:0040 (а.с.8). Відповідно до листа про надання інформації від 15.09.2020 року №1616/01-16 наданого Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області, у зв`язку з тим, що державний нотаріус Дворко Т.Г. в Першій Білоцерківській міській державній нотаріальній конторі Київської області станом на сьогоднішній день не працює, виправлення помилки у згаданому вище свідоцтві невірного кадастрового номеру 3210300000:03:022:0040 на вірний кадастровий номер - 3210300000:04:022:0040. (а.с.9). Згідно з Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 03.11.2020 року кадастровий номер земельної ділянки яка була видана померлій матері заявника [PERSON] - 3210300000:04:022:0040 (а.с.17-18). Таким чином, надані заявником докази у своїй сукупності підтверджують вказані ним обставини. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку з втратою годувальника. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що заяву [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки вона обґрунтована, а її доводи не спростовані та підтверджені належним і допустимими доказами. Встановлення даного факту необхідно Заявнику для оформлення спадкового майна яке залишилось після смерті матері [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved