Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

[PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до Харківської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління і володіння майном. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер [PERSON] . За свого життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося, та все те на що за законом він матиме право на день смерті заповів Позивачу, яка доглядала за ним до дня смерті. До складу спадщини після смерті [PERSON] входять: -17/50 будинку [ADDRESS] , що належала батьку [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] ; -17/50 будинку №9 по провулку Тростянецькому в місті Харкові, що належала дядьку [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] . Вказані частки належали померлим на підставі рішення народного суду Червонозаводського району м. Харкова від 12 вересня 1988 року. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв його брат [PERSON] (батько [PERSON] ) шляхом вступу в управління і володіння майном, однак оформити право власності за життя не встиг. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв його син [PERSON] , оскільки вони проживали разом за адресою: [ADDRESS] . За свого життя [PERSON] також займався оформленням спадщини після батька і його брата, однак переоформити майно на себе за життя не встиг. До своєї смерті [PERSON] піклувався про будинок, доглядав за ним та підтримував у придатному для життя стані. Будь-які інші особи з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталися, оформленням спадщини після його смерті не займалися. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Вказане підтверджується Витягом зі спадкового реєстру від 27 березня 2020 року. Постановою нотаріуса Сьомої харківської міської державної нотаріальної контори від 27 березня 2020 року Позивачу було відмовлено у видачу свідоцтва про право власності на частку будинку, що належала [PERSON] , оскільки неможливо встановити місце проживання [PERSON] та відповідно факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті свого брата [PERSON] . Позивачка просила встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , прийняв спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , шляхом вступу в управління і володіння майном. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.04.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22.07.2020 витребувано з Сьомої харківської міської державної нотаріальної контори (61166, м. Харків, вул. Бакуліна, б. 1) інформацію про те, чи заводилися спадкові справи та відомості про осіб, які прийняли спадщину після смерті: - [PERSON] , який помер [INFO] ; - [PERSON] , який помер [INFO] ; 2) витребувано з Першої харківської міської державної нотаріальної контори (61003, м. Харків, майдан Конституції, буд. 1, під`їзд 7, поверх 4) інформацію про те, чи заводилася спадкова справа та відомості про осіб, які прийняли спадщину після смерті: - [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 27.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачка та її представник, в судове засіданні з`явились, до суду представником позивача подано заяву, в якій той заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив судове засідання провести без позивача та його представника. Представник Харківської міської ради судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти заявлених вимог не заперечував, просив надіслати на адресу Харківської міської ради копію повного тексту рішення для вирішення питання щодо наявності або відсутності підстав для апеляційного оскарження. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 23.05.2019 (а.с. 6). На підставі рішення народного суду Червонозаводського району м. Харкова від 12.09.1988 року, справа № 2/5-484, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належало по 17/50 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Однак відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №59918967 від 27.03.2020, в Спадковому реєстрі інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня (а.с. 19). Як зазначає в позовній заяві [PERSON] , і не оспорюється відповідачем, спадщину після смерті [PERSON] , якому на праві власності належало 17/50 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , прийняв його брат [PERSON] шляхом вступу в управління і володіння майном, без документального оформлення права на спадщину. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 14.11.2008 (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. 14.11.2008 року була заведена спадкова справа №886/2008 на підставі заяви про прийняття спадщини сина спадкодавця [PERSON] . Але спадкоємцю було роз`яснено право звернутися до суду для продовження строку на прийняття спадщини, оскільки заяву була подана після 6-місячного строку. Інші заяви про прийняття спадщини, відмову та видачу свідоцтва про право на спадщину в матеріалах спадкової справи після [PERSON] відсутні. З листа Сьомої Харківської державної нотаріальної контори від 08.09.2020, який надійшов до суду на виконання ухвали про витребування доказів. вбачається, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.06.2019 встановлено факт спільного проживання [PERSON] разом з його батьком [PERSON] на день його смерті [INFO] . Враховуючи викладене, [PERSON] , який помер [INFO] , вважається єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 5). Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно. Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Калугіною О.В. 29.05.2019, та зареєстрованого в реєстрі за №311, [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося, та все те на що за законом він матиме право на день смерті заповів [PERSON] (а.с. 9). З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом остання звернулась до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори. Постановою державного нотаріуса Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Сімакової О.Г. від 27.03.2020 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з наступних підстав: 17/50 часток у праві спільної власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , належали [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Він був рідним братом [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Спадкоємцем [PERSON] був його син [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Згідно заповіту, посвідченого 29.05.2019 року Калугіною О.В., приватним нотаріусом ХМНО, реєстровий номер 311, спадкоємицею [PERSON] є [PERSON] . Оскільки з інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади установити місце проживання [PERSON] , неможливо установити факт прийняття спадщини на 17/50 часток в праві спільної власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , його братом [PERSON] (а.с. 18). Позивачка стверджує, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті свого брата [PERSON] , інших спадкоємців за заповітом або за законом, немає, що підтверджується відповідними доказами; після смерті брата він фактично прийняв спадщину; в управління та володіння спадковим майном вступив одразу після його смерті. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень про введення в дію Цивільного кодексу України з 01.01.2004 року правила книги шостої ЦК "Спадкове право" застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але ніким не була прийнята з спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) який діяв на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені) дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 530 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) який діяв на час відкриття спадщини, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід і бабка померлого, як з боку батька, так і а боку матері (друга черга). Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) який діяв на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) який діяв на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію (ст.285 ЦПК). У зв`язку з вищенаведеним, суд дійшов висновку, що факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] шляхом вступу в управління майном знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а отже, позовна заява [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в володіння та управління майном підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved