Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

[PERSON] від імені та в інтересах якої діє адвокат Шиліна Тетяна Олександрівна звернулася до Бериславського районного суду Херсонської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує наступним: між [PERSON] та [PERSON] , 02.05.2010 року було укладено шлюб. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 08.12.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Діти знаходяться на повному утриманні матері [PERSON] . Відповідач працює, має постійний дохід, інших осіб на утриманні не має, але добровільно належним чином не допомагає у вихованні та забезпеченні дітей. В зв`язку з чим просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утриманні дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] в розмірі 1 500, 00 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 27.08.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 29.09.2020 року витребувано з Головного Управління ДПС у Херсонській області Автономної республіки Крим та м. Севастополя інформацію про те, чи рахуються за [PERSON] , [INFO] , картка фізичної особи - платника податків - [NUMBER] , земельні ділянки будь-якого призначення, а також чи сплачує [PERSON] земельний податок. У разі наявності у власності у [PERSON] земельної ділянки зазначити розмір, цільове призначення та підставу володіння земельною ділянкою. 10.03.2021 року на адресу суду від представника позивача адвоката Шиліної Т.О. надійшла заява про зміну предмета позову. Ухвалою суду від 08.04.2021 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи за позовом [PERSON] від імені та в інтересах якої діє адвокат Шиліна Тетяна Олександрівна до [PERSON] про стягнення аліментів, в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Ухвалою суду від 14.04.2021 року підготовче провадження у справі закрито, призначено дану справу до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Шиліна Т.О. в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог викладених в позовній заяві, з урахуванням заяви про зміну предмета позову просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утриманні дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] в розмірі 1 500, 00 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Ташкова А.О. заявлені вимоги визнала частково. Не заперечувала проти стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1 197, 50 гривень, на кожну дитину, щомісячно. Згідно із ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі та всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 02.05.2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Новобериславською сільською радою Бериславського району Херсонської області. В період перебування сторін у шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] (про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.03.2008 року), донька [PERSON] , [INFO] (про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.01.2010 року), (а.с. 5,6). Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 08.12.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 4). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Бериславської міської ради на утриманні [PERSON] знаходяться неповнолітні діти: син - [PERSON] , 2008 року народження, донька - [PERSON] , 2010 року народження (а.с. 7). На виконання ухвали Бериславського районного суду Херсонської області від 01.03.2021 року, Головне Управління ДПС у Херсонській області Автономної республіки Крим та м. Севастополя надали відомість з ДРФО про суми отриманих доходів [PERSON] в період з 01.01.2020 по 31.12.2020 (а.с. 59). Факт проживання неповнолітніх дітей з позивачем [PERSON] стороною відповідача не оспорюється. Статтею 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) установлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно із частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що договори про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та/або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати до повноліття своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.1-2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. За положеннями ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Ташкова А.О. посилається на скрутне матеріальне становище свого довірителя, та те, що він не спроможній сплачувати аліменти у розмірі 1 500, 00 гривень на кожну дитину, оскільки це буде складати більше ніж 1/4 частину його заробітку. Проте, наведені доводи [PERSON] спростовуються наступним. Відповідно до повідомлення, яке надійшло з Головного Управління ДПС у Херсонській області Автономної республіки Крим та м. Севастополя на виконання вимог ухвали Бериславського районного суду Херсонської області вбачається, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] рахуються наступні земельні ділянки: земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер 6520684400:01:001:0067, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельна ділянка площею 1,9986 га, кадастровий номер 6520684400:02:010:0014, для ведення особистого селянського господарства, яка з 07.05.2014 року здана ним в оренду ТОВ «ФЛІНТАРП ІСТ». Відповідно до даних ІС «Податковий блок земельний податок за вищезазначені земельні ділянки сплачено в повному розмірі, станом на 18.01.2020 року заборгованість відсутня. ТОВ «ФЛІНТАРП ІСТ» має зареєстрований договір з [PERSON] щодо оренди земельної ділянки площею 1, 9986 га. Згідно договору нарахована орендна плата за рік складає 1 950, 04 грн. (у т.ч. податки 380, 26 грн.), що підтверджується довідкою виданою директором ТОВ «ФЛІНТАРП ІСТ» (а.с. 67). Згідно довідки про доходи виданої Управлінням поліції охорони в Херсонській області вбачається, що [PERSON] працює у Управлінні поліції охорони в Херсонській області та займає посаду - охоронник взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Новокаховського міжрайонного відділу. Загальна сума доходу за період з 01 липень 2020 р. по 28 лютого 2021 року становить 60 137, 69 грн. (а.с. 66). За період з листопада 2020 року по березень 2021 року [PERSON] здійснив переказ грошових коштів в сумі 2 000, 00 гривень (аліменти) на ім`я [PERSON] , що підтверджується копіями квитанціями (а.с. 70,71). Вище наведене спростовує доводи відповідача про скрутне матеріальне становище. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] є офіційно працевлаштованим, має у власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку здає в оренду ТОВ «ФЛІНТАРП ІСТ», інших дітей на утриманні не має, суд приходить до висновку, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1 500, 00 гривень на кожну дитину. Верховний Суд у своїй постанові по справі № 755/14148/18 від 25 вересня 2019 року зазначив, що суди при ухваленні своїх рішень про стягнення аліментів, насамперед, мають керуватися інтересами дітей, які мають право на гідний рівень матеріального забезпечення. Частиною 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Суд враховує положення ст.2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, згідно якої об`єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. При цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії , §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі Хірвісаарі проти Фінляндії ). Таким чином враховуючи встановлені вище обставини, та вказані норми, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1 500, 00 грн. на кожну дитину, щомісячно з подальшою індексацією відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Згідно положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 80 ЦПК). У зв`язку з наведеним, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. З огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, у відповідності зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, в межах заявлених вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства,

Outcome: approved