Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

17\~вересня 2019\~року [PERSON] звернулася до\~суду з\~позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . В даному будинку зареєстровано відповідача, який не є родичем позивача та фактично не проживає за місцем реєстрації з 2014 року. Через реєстрацію місця проживання відповідача позивач не має можливості оформити субсидію. У зв`язку із зазначеним позивач змушена звернутися до суду. В судове засідання позивач не з`явилась. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, письмових заяв не подавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість вимог позивача, перевіривши належність, допустимість, достовірність, достатність доказів, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. А відповідно до ч. 4 ст. 337 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування жилого будинку від 14 квітня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського районного округу Гуцалюк А.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 266. Згідно інформації виконавчого комітету Богданівської сільської ради від 10.10.2019 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 09.10.2013 року по теперішній час. В рамках виконання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» провулок Леніна в с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області було перейменовано в провулок Лісний. Відповідно до \~ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Зазначене узгоджується з правова позицією у справі № 6-709цс16. Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач вселився у спірне житло набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Відповідач спільно з власником будинку не проживає, спільним побутом не пов`язана, не є членом сім`ї власника будинку, договорів щодо проживання відповідача у будинку між сторонами не укладалося, домовленостей не було, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. На підставі вищевикладеного, суд вважає доцільним усунути перешкоди у здійсненні позивачем [PERSON] свого права користування та розпорядження майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] . Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved