Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

20 липня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом в інтересах малолітнього [PERSON] до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком (квартирою). В позові зазначила, що її малолітній син [PERSON], [INFO] має на праві власності квартиру [ADDRESS], яку він успадкував після смерті батька [PERSON] Право власності зареєстровано 31.07.2014 року в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідач зареєструвався в квартирі з 17.11.2011 року за життя чоловіка в якості наймача житла. Наявність реєстрації відповідача в квартирі створює правові наслідки, перешкоджає здійснювати в повному обсязі право власності на квартиру, а саме оформити договір купівлі-продажу. Позивачка як законний представник малолітнього має право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Просила постановити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] В судове засідання позивачка надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтри-мала в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі, також зазначила, що в зв'язку з реєстрацією шлюбу вона змінила своє прізвище на "[PERSON]". Згодна на винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання також не з'явився, але своєчасно та належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Про причини своєї неявки не повідомив. Судом, за згоди позивачки, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази у справі суд дійшов наступного. Позивачка є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження, виданого 15 жовтня 2009 року за актовим записом № 78 зробленого у Книзі реєстрації народжень відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області. Малолітній [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори 31 липня 2014 року та зареєстровано в реєстрі за № 1-483. (а.с. 5,7). В зазначеному будинку з 17 листопада 2011 року зареєстрований відповідач, що підтверджується копією будинкової книги. (а.с.9-11). Однак з 2012 року відповідач в даному будинку не проживає. Даний факт підтверджується актом депутата Березнегуватської селищної ради Миколаївської області від 08 липня 2016 року (а.с.12). В добровільному порядку відповідач не бажає зніматися з реєстрації. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини, щодо захисту права власності на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 391 цього ж Кодексу передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В зв'язку з тим, що між сторонами договору найму житлового приміщення не укладено, відповідач вважається тимчасовим мешканцем та згідно ст.ст.98,99 ЖК УРСР самостійного права на жиле приміщення не набуває і на вимогу позивача зобов'язаний негайно звільнити жиле приміщення. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач в квартирі позивачки фактично не проживає, права власності на неї не має, суд дійшов висновку, що звернення позивачки до суду є обґрунтованими, позовні вимоги щодо позбавлення права користування житловим приміщенням такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved