Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

25 лютого 2016 року публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі ПАТ «Акцент-Банк») звернулося до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з вказаним позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17 січня 2011 року між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № AN4XCC9F530005 за умовами якого остання отримала кредит у сумі 19 500,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,12% річних на суму залишку заборгованості. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 05 лютого 2016 року її заборгованість за кредитом становить 252937,68 гривень і складається з: 10 309,14 гривень - заборгованість за кредитом, 10,70 гривень - заборгованість за відсотками; 7410,00 гривень - заборгованість за комісією; 222687,00 гривень - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором, а також штрафи: 500 гривень - фіксована частина та 12020,84 гривень - процентна складова. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 252937,68 гривень та понесені судові витрати по сплаті судового збору і витрати, пов'язані з повідомлення відповідача через друковані засоби інформації. В судове засідання представник позивача не з'явився. Надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надала. За таких обставин, суд вражає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, та постановити у справі заочне рішення. Перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. На підставі статті 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. З матеріалів справи встановлено, що 17 січня 2011 року між ПАТ «Акцент-Банк» і [PERSON] був укладений кредитний договір № AN4XCC9F530005 за умовами якого остання отримала кредит у сумі 19 500 гривень на строк 36 місяців (по 16.01.2014 рік включно) зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% на місяць (0,12% відсотків на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом, одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 195,00 гривень та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 390,00 гривень. Сторонами було погоджено, що погашення заборгованості за кредитом, сплата відсотків, винагороди, комісії, здійснюється щомісячними платежами з 17 по 22 число кожного місяця, у сумі 932,68 гривень. Також сторонами було визначено, що у випадку порушення позичальником зобов'язань із погашення Кредиту, останній сплачує банку пню у розмірі, визначеному Умовами та правилами за кожен день прострочки. Факт укладення між сторонами кредитного договору підтверджується заявою [PERSON] від 17.01.2011 року № AN4XCC9F530005 про надання фінансових послуг та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка" (Стандарт). Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Кінцевий строк повернення кредиту сплинув 16 січня 2014 року. Проте кредит позичальником [PERSON] до теперішнього часу в повному обсязі не повернуто. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи, що строк виконання зобов'язання сплинув 16 січня 2014 року, а відповідач в порушення умов договору кредит не повернула та не сплачує відсотки і комісію за його користування, позивач обґрунтовано, звернувся до суду з вимогами про повернення кредиту та сплати процентів та нарахованої комісії за користування кредитом. Як вбачається з наданого розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 05 лютого 2016 року її заборгованість за кредитом становить 252937,68 гривень і складається з: 10 309,14 гривень - заборгованість за кредитом, 10,70 гривень - заборгованість за відсотками; 7410,00 гривень - заборгованість за комісією; 222687,00 гривень - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором, а також штрафи: 500 гривень - фіксована частина та 12020,84 гривень - процентна складова. Згідно положень ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до принципів розумності і справедливості на кредитора покладається обов'язок вживати необхідних заходів щодо зменшення розміру збитків, завданих йому порушенням зобов'язання, але у всякому разі, не сприяти їх збільшенню. Невиконання кредитором цього обов'язку також може бути підставою для зменшення судом розміру збитків та неустойки, що стягуються з боржника, що передбачено частиною 2 ст. 616 ЦК України, згідно якої суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Істотними обставинами в розумінні частини 3 ст. 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. З матеріалів справи встановлено, що за умовами договору відповідач зобов'язався щомісячно погашати кредит рівними частинами починаючи з 17.02.2011 року з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, нарахованих відсотків та комісії за користування кредитом 16.01.2014 року. З представленого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач з 253.05.2012 року перестала належним чином виконувати свої зобов'язання та погашати тіло кредиту. За таких обставин, зважаючи на те, що позивач про порушення умов кредитного договору дізнався з травня 2012 року, при цьому строк дії договору закінчився 16.01.2014 року, а до суду звернувся лише у лютому 2016 року, тобто майже через 4 роки з початку порушення відповідачем умов договору та більше ніж через 2 роки з дати закінчення строку на який був виданий кредит, чим, на переконання суду, сприяв збільшенню розміру пені за кредитним договором, суд, виходячи з засад цивільного судочинства, а саме, розумності та справедливості, вважає можливим на підставі частини 2 ст. 616 ЦК України та частини 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням заборгованості за кредитним договором у розмірі 17729,84 гривень (заборгованість за кредитом - 10 309,14 гривень, заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом - 10,70 гривень, заборгованості по сплаті комісії за користуванням кредитом - 7410,00 гривень) зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, до розміру заборгованості за кредитним договором, а саме, до 17729,84 гривень. Також суд звертає свою увагу на те, що відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто за змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Пеня і штраф, як різновиди неустойки, обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається. Згідно представленого розрахунку штрафу, а саме його процентної складової, встановлено що він розрахований із суми заборгованості за кредитом в тому числі й суми нарахованої пені, що є неприпустимим та суперечить вимогам діючого законодавства. Сума невиконаного [PERSON] зобов'язання зі сплати кредиту, процентів і комісії склала 17 729,84 гривень тому процентна складова штрафу за порушення строків платежів за кредитним договором має становити 886,49 гривень (17729,84 х 5 : 100). Отже, з [PERSON] на користь банку слід стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 05 лютого 2016 року в розмірі 36846,17 гривень з яких: 10309,14 гривень - заборгованість за кредитом, 10,70 гривень - нараховані проценти, 7410,00 грн. - комісія, 17 729,84 гривень - пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 886,49 гривень - штраф (процентна складова). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених вимог. З [PERSON] на користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» слід стягнути судовий збір у розмірі 688,02 гривень (36846,17 * 4723,07 (загальна сума судових витрат)/ 252937,68). На підставі викладеного,

Outcome: approved