Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

25 липня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила стягнути з нього аліменти на її користь на утримання їх неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду. В обґрунтування позову позивач вказала на те, що з 29.04.2009 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, а останній потребує матеріальної допомоги, позивач вимушена звернутись до суду з позовною заявою. У судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву, просила її задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені. Представник відповідача в судовому засіданні повністю заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що син [PERSON] проживає разом з відповідачем [PERSON] та знаходиться на його утриманні. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 29 квітня 2009 року у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, що підтверджено відповідною копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). 01 жовтня 2009 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 13 жовтня 2009 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.8). Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як вбачається з довідки №1, виданої 04.10.2017 р. виконавчим директором ОСББ «Суворовець», [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з матірю [PERSON] (а.с.30). За змістом ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України, а також абзацами 3,4,5 п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2\~ст.182 СК. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на утримання дитини відповідач не надає, тому, з урахуванням його можливостей та матеріального стану, з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 липня 2017 року і до його повноліття, в особі матері [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1,2,3 ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представник відповідача в судовому засіданні не надала суду безспірних доказів того, що дитина проживає разом з батьком, тоді як позивачем, крім довідки з місця проживання дитини, була надана ще довідка з дитячої поліклініки від 02.10.2017 р., яка також підтверджує проживання та обслуговування неповнолітнього [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] та виклик дільничного лікаря за цією ж адресою (а.с.31). Таким чином, закон вимагає від відповідача, надати переконливі докази суду про те, що саме з ним проживає дитина, зазначених обставин відповідач не довів, чим не виконав вимог ст.10 ЦПК України, відповідно до якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, дослідивши всебічно, безпосередньо та об'єктивно матеріали цивільної справи, з урахуванням того, що відповідно до\~ст.1 ЦПК України,\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, а також враховуючи, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог. Інші посилання представника відповідача, суд не приймає до уваги як такі, що не ґрунтуються на законі. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved