Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

22 травня 2015 року позивач - [PERSON] звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до відповідача [PERSON] про розподіл нерухомого майна - житлового будинку [ADDRESS], набутого під час шлюбу з відповідачем. 30 червня 2015 року позивач уточнила позовні вимоги, та просила суд визнати вказаний житловий будинок спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та виділити частки у спільному сумісному майні подружжя, визнавши за [PERSON] право власності на ? частку зазначеного житлового будинку. 31 липня 2015 року позивачем було уточнено позовні вимоги в частині розміру оцінки майна та, відповідно - розміру судового збору в даній цивільній справі. Будь-яких змін предмету або підстав позову позивачем не здійснювалось. Уточнені позовні вимоги обґрунтовані наступним. З 14 жовтня 1989 року і по 24 грудня 2012 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням суду від 24 грудня 2012 року шлюб було розірвано. У 2005 році, під час перебування сторін у справі в шлюбі, відповідачем [PERSON] було зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає розділити вказане нерухоме майно, позивач була вимушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених в письмових запереченнях та поясненнях (том 1, а.с. 176-180; том 2, а.с. 5-10), зазначивши, що спірний будинок був збудований ще у 1880 році та постійно належав членам сім'ї відповідача. Так, за даними погосподарської книги власником вказаного житлового будинку був колгосп, а користувачем - [PERSON] - бабуся відповідача. Це ж підтверджується й даними земельно-кадастрової книги, відповідно до яких земельна ділянка за поштовою адресою: [ADDRESS] була передана в користування [PERSON] (бабусі відповідача) та згодом нею приватизована. За весь період часу з дня побудови вказаного будинку (1880 рік) до моменту оформлення [PERSON] права власності на вказаний будинок (2005 рік), цей будинок належав членам сім'ї відповідача і не може бути предметом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] Відповідач - КП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» свого представника до суду не направив, будь-яких заперечень проти позову не надав. Третя особа - Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області свого представника до суду не направила, будь-яких пояснень щодо предмету позовних вимог суду не надала. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судовому засіданні зазначив про вирішення справи на розсуд суду. Суд, вислухавши сторони та їх представників, представника третьої особи, дослідивши подані письмові докази та заслухавши показання свідків, прийшов до наступних висновків. В матеріалах справи містяться копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] та копія свідоцтва про шлюб (повторного), з яких вбачається, що між сторонами у справі 14 жовтня 1989 року було укладено шлюб (том 1, а.с. 5, 6). Копією рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 24 грудня 2012 року по справі № 0810/5443/2012 підтверджено розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (том 1, а.с. 7-9). Копією довідки вих. № 01-29/976, що видана Біленьківською сільською радою 30 квітня 2015 року підтверджено факт реєстрації позивача - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (том 1, а.с. 11). Цей же факт підтверджується копією паспорту громадянина України на ім'я позивача (том 1, а.с. 4, 25, 150, 151, 170, 171). Копією довідки вих. № 01-29/927, що видана Біленьківською сільською радою 21 квітня 2015 року підтверджено, що власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] (том 1, а.с. 10). З копії Технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що власником житлового будинку є [PERSON] (том 1, а.с. 195). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER], яке видано 20 грудня 2006 року Державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] прийняв у спадщину за [PERSON] спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, розташованої на території Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, площею 3,63 гектарів, яка належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю (том 1, а.с. 221). З копії рішення виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 14/5 від 13 січня 2005 року вбачається, що [PERSON] на підставі поданої ним заяви було надано можливість оформити право особистої власності на житловий будинок та господарські споруди в [ADDRESS] та було вирішено видати свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок (том 1, а.с. 200, 224). Копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії [NUMBER] встановлено, що право власності на нерухоме майно - будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 25.02.2005 року. Днем реєстрації права власності є 29 березня 2005 року (том 1, а.с. 201). У відповідності до ч. 1 ст. 180 ЦК України житловий будинок відноситься до нерухомого майна. Частиною 1 статті 182 ЦК України встановлено, що право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації. Частиною 3 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що право на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації. Таким чином, суд приходить до висновку, що право власності відповідача [PERSON] на спірний будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], як на об'єкт нерухомого майна, виникло з дня державної реєстрації такого права - з 29 березня 2005 року, тобто під час шлюбу з позивачем [PERSON] Судом під час розгляду даної цивільної справи не встановлено обставин, визначених статтею 57 Сімейного кодексу України (в редакції, що діяла станом на 29.03.2005 року) щодо спірного майна. Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання житлового будинку [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. Суд критично ставиться до аргументів відповідача про те, що спірний будинок не може бути об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки належав членам його сім'ї з моменту побудови, так як право власності до 2005 року на цей будинок ніким не оформлювалось, сам будинок в спадщину не передавався. Набуття відповідачем [PERSON] права власності на спірний будинок є первинним і відбулось під час шлюбу з позивачем [PERSON] У відповідності до ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. В разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними - ч. 1 ст. 70 СК України. У відповідності до статті 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Строк позовної давності, передбачений ч. 2 ст. 72 СК України станом на момент розгляду справи не сплив. За вказаних обставин, суд вважає обґрунтованою й частину позовних вимог про поділ спірного нерухомого майна, яке належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Судовий збір, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved