Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач), з вимогою визнати [PERSON] такою, що втратила право користування належним йому жилим приміщенням, а саме квартирою за [ADDRESS] . Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач приходиться йому колишньою дружиною, місце проживання якої було зареєстроване у належному йому житловому будинку з його згоди, а в подальшому їх шлюб розірвано. Ураховуючи те, що відповідач не проживає за зареєстрованою адресою місця проживання з грудня 2019 року, жодних зобов`язань щодо утримання житла не несе, а також у добровільному порядку відмовляється знятися з реєстрації місця проживання, а даний факт перешкоджає позивачу як власнику повною мірою здійснювати свої правомочності щодо належного майна, наведене стало підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідач не направила до суду відзиву. Ухвалою суду від 13.03.2021 призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно й безпосередньо оцінивши зібрані в справі докази, встановив, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири від 13.02.2006, який посвідчено приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області Посвятенко Д.Ю. та зареєстровано в реєстрі за №97. Як убачається із записів вчинених у Домовій книзі квартири [ADDRESS] , (а.с.11, 12), місце проживання відповідача [PERSON] було зареєстровано 24.07.2012 у вищевказаній квартирі. Факт реєстрації місця проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , підтверджено відомостями отриманими судом з Турбівської селищної ради Вінницького району. Судом встановлено, що за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 20.07.2020 шлюб між сторонами цього спору [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Як убачається із акту обстеження матеріально-побутових умов життя складеного депутатом Турбівської селищної ради Вінницького району 16.02.2021 та затвердженого селищним головою Соць І. (а.с.8), гр. [PERSON] , з грудня 2019 року не проживає за адресою: [ADDRESS] , та не веде спільне господарство з [PERSON] . Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування належним йому об`єктом нерухомості. За правилами ст. 150 ЖК України, власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Наведене кореспондується із вимогами ст. 383 ЦК України. За змістом ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач приходиться позивачеві колишньою дружиною, у зв`язку із чим була вселена до належного позивачеві спірного житлового будинку, який як власник цього майна надав право відповідачеві користуватись ним. Шлюб між сторонами спору розірвано 20.07.2020. Відповідач вибула із зазначеного житлового будинку в грудні 2019 року, не проживає за зареєстрованим місцем проживання, не несе жодних зобов`язань по утриманню нерухомого майна. Встановлені судом обставини підтверджують відсутність відповідача понад один рік без поважних причин за місцем зареєстрованого місця проживання, що є юридичним фактом та підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права особи на користування житловим приміщенням. За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 ЦК України, у зв`язку з чим позов слід задовольнити у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved