Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

16.04.2019 року позивач звернула з даним позовом до суду, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, непонолітнього сина залишити проживати з нею, стягнути судові витрати з відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що більше двох років не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо через різні погляди на сімейне життя. Вказує, щол їх сім`я фактично розпалася, примирення неможливе. Тому звернулася до суду. 17.04.2019 року провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. 15.05.2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. 20.06.2019 року постановнено ухвалу про заочний розгляд справи Сторони у судове засідання не прибули. Від представника позивача надійшла письмова заява, в якій останній зазначив, що позивач просить розглянути справу без її участі, наполягаючи на розірванні шлюбу. Відповідач повторно не з"явився в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 18 березня2010 року зареєстрували повторно шлюб у Фараонівській сільській раді Саратського району Одеської області, актовий запис № 4, що стверджується свідоцтвом про шлюб/а.с.7/. Дошлюбне прізвище позивача Путіліна . У сторін є спільна неповнолітня дитина : син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження/ копія а.с.5/. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, поступово втратили зв`язки між собою, а, отже, сім`я припинила своє існування. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для неї, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Місце проживання неповнолітнього сина суд визначає з матір`ю, позивачем у справі, про що спору не виникало. Прізвище позивачу після розірвання шлюбу суд залишає без змін. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved