overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] в позові просить встановити факт, що оформлена 17.02.1972 року відділом кадрів Першотравневого заводу м.Бердянська Запорізької області, трудова книжка на ім'я [PERSON], 1954 року народження, в дійсності належить [PERSON]. В обґрунтування вимог зазначив, що при зверненні до управління Пенсійного фонду України йому відмовлено в оформленні пенсії, у зв'язку з тим, що прізвище, вказане в трудовій книжці, не збігається з його прізвищем, згідно паспорту громадянина України. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав свої вимоги і просить їх задовольнити, так як документально він не може підтвердити належність йому трудової книжки із-за помилки в написанні його прізвища. Представник заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України у Приазовському районі Ташевська Н.Д. в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд має право встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я та по-батькові якої, що зазначено в документі, не збігається з прізвищем, ім'ям та по-батькові особи, зазначеним у паспорті. У паспорті серії [NUMBER], виданому 14 серпня 1997 року Приазовським РВ УМВС України в Запорізькій області прізвище, ім'я та по-батькові заявника вказане - [PERSON], який народився [INFO] в селі Миколаївка Приазовського району Запорізької області (а.с. 3). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] (а.с. 6). Згідно трудової книжки колгоспника № [NUMBER], заповненої 29.01.1977 року колгоспом "Рассвет" Ганнівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, прізвище, ім'я та по-батькові зазначено - [PERSON], 1954 року народження (а.с.14). В трудовій книжці, заповненій 17.02.1972 року Першотравневим заводом м.Бердянська прізвище, ім'я та по-батькові зазначено - [PERSON], 1954 року народження (а.с.5). Згідно записів в трудовій книжці зазначена особа працювала з 17.02.1972 року на Першотравневому заводі м.Бердянська верстатником складального цеху, а 24.10.1972 року - звільнена у зв'язку з призовом в Радянську Армію. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які знайомі з позивачем з його народження, пояснили, що дійсно [PERSON] до служби в армії працював в місті Бердянську на заводі. На думку суду вказані докази є підставою вважати, що трудова книжка, заповнена 17.02.1972 року Першотравневим заводом м.Бердянська на ім'я [PERSON], 1954 року народження, дійсно належать заявнику [PERSON], який народився [INFO] в селі Миколаївка Приазовського району Запорізької області. Встановлення факту належності заявнику даних документів має юридичне значення, оскільки дозволяє заявнику у встановленому законом порядку оформити пенсію.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

[PERSON] в позовній заяві вказала, що під час спільного проживання із відповідачем у низ народився син [PERSON] , [INFO] , і в свідоцтві про його народження відповідач записаний батьком. Посилаючись на окреме проживання із відповідачем і відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина, тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до повноліття дитини. В судове засідання сторони надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності без застосування технічних засобів, позовні вимоги позивачка підтримала, відповідач визнав. За таких обставин суд вважає за можливе провести судовий розгляд в порядку ст. 247 ЦПК України у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів і без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009р., № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" уразі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задоволення вимог про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 ч. з усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182,191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

[PERSON] В-Р. С. звернувся в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме: державного акту на право приватної власності на землю, який зареєстрований у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 143 і виданий 22.05.1995 року Новояричівською селищною радою. В обґрунтування заяви покликається на те, що він, заявник [PERSON] В-Р.С. є власником земельної ділянки за адресою селище Новий Яричів Кам'янка-Бузького району Львівської області. 22.05.1995 року Новояричівська селищна рада видала йому Державний акт на право приватної власності на землю, який зареєстрований у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 143. Однак в Державному акті була допущена помилка, його ім'я та по-батькові були вказані як [PERSON] замість [PERSON]. Заявник та представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала. Дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник, [PERSON] є власником земельної ділянки за адресою селище Новий Яричів Кам'янка-Бузького району Львівської області. При зверненні заявника до Держгеокадастру для вироблення кадастрового номеру було виявлено що у Державному акті на право приватної власності на землю була допущена помилка, та його прізвище ім'я по батькові було зазначено як [PERSON], хоча згідно копії свідоцтва про народження, копії пенсійного посвідчення та копії паспорту вбачається, що прізвище, ім'я та по батькові заявника "Мацько Володимир-Роман Стефанович". Дані обставини стверджуються долученими до справи письмовими доказами. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи те, що імя та по батькові заявника, вказано у правовстановлюючому документі, не збігається з його іменем та по-батькові зазначеним в свідоцтві про народження, та в паспорті встановлення факту належності чоловікові відповідного правовстановлюючого документу є необхідним для оформлення заявником спадщини після його смерті, суд прийшов до висновку, що заява є підставною та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

[PERSON] в своєму позові зазначає, що з 06 жовтня 2005 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, про що зроблено запис у книзі реєстрації розірвань шлюбів № 722. Під час шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Доньку вона утримує самостійно. Відповідач ухиляється від утримання доньки, її виховання, не піклується про здоров»я, фізичний та духовний розвиток дитини. Просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1200 (одну тисячу двісті) гривень щомісячно з дня звернення з заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] зменшивши позовні вимоги, просила стягувати з відповідача на її користь аліменти в сумі 450 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки - [PERSON], [INFO], починаючи з дня звернення з заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні відповідач зменшенні позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що з 06 жовтня 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що зроблено запис у книзі реєстрації розірвань шлюбів № 722. Під час шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Доньку позивачка утримує самостійно. Відповідач ухиляється від утримання доньки, її виховання, не піклується про здоров»я, фізичний та духовний розвиток. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов'язків по відношенню до дитини. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно стягнути з відповідача. На підставі ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 213- 215 ЦПК України,суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

[PERSON] в серпні 2014 року звернулася до суду з вказаним позовом зазначивши, що вони з відповідачем по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2000 року, від якого у них [INFO] народилася донька [PERSON]. Сімейне життя не склалося через різницю в характерах та протилежні погляди на шлюб та сім"ю, що призвело до того, що сторони разом не проживають та не ведуть спільного господарства, позивач вважає збереження сім"ї неможливим, тому просить суд розірвати вказаний шлюб, а дитину залишити на проживання та виховання з нею. В судовому засіданні позивач позов підтримала з тих же підстав та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи та встановив, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що подружжя перебуває в шлюбі з 19 серпня 2000 року, зареєстрованому Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №962 (а.с. 4), від даного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Шлюб носить формальний характер, оскільки сторони не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, отже, збереження даної сім`ї є недоцільним та неможливим. Враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд залишає її на проживання та виховання при матері, позивачці [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

[PERSON] в серпні 2014 року звернулася до суду із вказаною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що вона народилася 21.06.1997 року та на даний час не досягла повноліття. Тривалий час вона зустрічається з [PERSON], завагітніла від нього та має намір народити дитину. Оскільки вона не досягла шлюбного віку, а вступ у шлюб відповідає її інтересам та інтересам [PERSON], просить суд надати право на шлюб. В судовому засіданні заявник заяву підтримала з тих же підстав та просила її задовольнити. Зацікавлена особа, [PERSON], в судовому засіданні просив заяву задовольнити, посилаючись на те, що між ними з заявницею насправді склалися теплі та щирі стосунки, вони дійсно хочуть створити сім"ю та чекають народження дитини, тому надання права на шлюб відповідає його інтересам. Від зацікавленої особи, ВРАЦС Житомирського МУЮ, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відділу, при розгляді питання поклалися на розсуд суду (а.с. 12). Суд заслухав пояснення заявника, зацікавленої особи, дослідив матеріали справи та приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла чотирнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] вагітна та перебуває на обліку в жіночій консультації Корольовського району (а.с.5), вона бажає створити сім"ю з [PERSON] та народити дитину. Сам [PERSON] також підтвердив той факт, що бажає укласти шлюб із заявницею, тому суд приходить до висновку, що надання права на шлюб відповідає інтересам заявника та зацікавленої особи, а тому задовольняє заяву. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

[PERSON] в серпні 2018 року звернулася до суду з вказаним позовом, ухвалою від 17 серпня 2018 року по справі відкрито провадження. В обґрунтування позову зазначила, що вони з відповідачем по справі, [PERSON], перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 лютого 1987 року, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Сімейне життя не склалося через різницю в характерах, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків, сторони разом не проживають та не ведуть спільного господарства з 1996 року, тобто, більше 20 років. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, місце перебування відповідача їй не відоме, що унеможливлює розірвати шлюб через органи РАЦСу, тому просить шлюб розірвати через суд, за останнім відомим місцем проживання відповідача. Сторони в судове засідання не з"явилися, від позивача надійшла заяви про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала, позов підтримала та просила його задовольнити (а.с. 19). Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на веб-сайті суду. З урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України та думки позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. Суд дослідив матеріали справи та встановив, що подружжя перебуває в шлюбі, зареєстрованому Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану 13 лютого 1987 року, актовий запис № 264 (а.с. 12), неповнолітніх дітей від цього шлюбу не мають. Сімейне життя не склалося через різницю в характерах, що призвело до того, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони разом не проживають з 1996 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а отже збереження даної сім`ї є недоцільним та неможливим, тому суд приходить до висновку, що даний шлюб підлягає розірванню. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

[PERSON] в січні 2015 року звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вони з [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 березня 2008 року, від даного шлюбу мають двоє дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім"ю, сторони з березня 2014 року не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, а тому позивач просить шлюб розірвати, а дітей залишити на виховання з нею. В судове засідання сторони не з"явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримала, а відповідач - визнав. Суд дослідив матеріали справи та встановив, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 06 березня 2008 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 275. Від даного шлюбу сторони мають двоє дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач - не заперечує, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, суд залишає їх на виховання та проживання при матері, [PERSON]. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

[PERSON] в січні 2017 року заявила позов про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], по 1000 грн. на кожну дитину, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] подала заяву, за якою на вимогах позову наполягала, просила розглянути справу без її участі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечувала. [PERSON] в суд не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Судом встановлено таке. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.09.2008 року по 10.02.2012 року (а.с. 5, 6), в цьому шлюбі у них народились дочки [PERSON] - [INFO] року, та [PERSON] - [INFO] року (а.с. 10, 11). Після розірвання шлюбу, сторони проживають окремо, діти залишились з матір"ю, що підтверджуєть довідкрою з місця проживання(а.с. 3). За позовною заявою, відповідач будь якої участі в утриманні дітей не приймає, є працездатним, фінансових зобов"язань перед іншими особами не має. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 181 цього ж кодексу визначені способи утримання дітей в тому числі і шляхом встановлення аліментних зобов'язань. Аліменти, відповідно до ст. 184 СК України, можуть бути визначені в твердій грошовій сумі. Заявлений розмір аліментів, на думку суду, є виваженим та реальним до виконання, виходячи з даних про особу позивача, відповідача та їх дітей, як вони викладені в позовній заяві. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, суд знаходить позов обгрунтованим і таким, що підлягає на підставі вказаних норм закону. Витрати у справі, суд покладає на відповідача [PERSON], відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

[PERSON] в травні 2017 року заявила позов до [PERSON], за яким просила розірвати шлюб між сторонами, та постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх дитини [PERSON], [INFO], в сумі 4000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В ході слухання справи, позивач зменшила заявлений розмір аліментів до 2000 грн. на місяць. Позивач в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, а відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Судом встановлено таке. Сторони перебувають у шлюбі з 23 січня 2009 року, на що вказує свідоцтво про шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON], який народився [INFO] року (див. свідоцтво про народження). Сторони з серпня 2011 року проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, дитина залишилась з матір'ю, батько допомоги на утримання дитини не надає, майнового спору між сторонами не має, позивач фактично створила нову сімю. За таких обставин, суд знаходить позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 105, 112, 180, 181, 183 СК Сімейного Кодексу України. У звязку з розірванням шлюбу, підлягає задоволенню і клопотання позивача про зміну прізвища на дошлюбне "[PERSON]", відповідно до ст. 113 СК України. Витрати у справі, за наведених рішень, суд покладає на відповідача, відповідно і на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

[PERSON] в травні 2017 року звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вони з [PERSON], відповідачем по справі, перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 лютого 2014 року та мають від нього доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через різницю в характерах, відсутністю кохання, взаємоповаги та довіри, що призвело до припинення шлюбних відносин. Позивач вважає збереження сім"ї неможливим, просить шлюб розірвати, а неповнолітню доньку залишити на проживання та виховання з нею. В судове засідання сторони не з"явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а відповідач визнав (а.с. 23, 24). Суд дослідив матеріали справи та встановив, що подружжя перебуває в шлюбі з 01 лютого 2014 року , який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №119 (а.с. 4) та мають від нього малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Сімейне життя не склалося, що призвело до припинення шлюбних стосунків, сторони спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, отже, збереження даної сім`ї є недоцільним та неможливим, тому суд приходить до висновку, що даний шлюб підлягає розірванню. Враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд залишає її на проживання та виховання при матері. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved