Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті батька позивачки [PERSON], який помер [INFO], відкрилась спадщина, що складається з середньої земельної частки із земель НААГ «Зірка» площею 0,5773 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Тур»янської сільської ради Буського району Львівської області. Позивач є спадкоємцем по закону до всього майна, що належало спадкодавцю. Після смерті батька, фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом з останнім. До нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, не зверталася, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на дане спадкове майно, а видача дублікату такого законодавством не передбачена. Просить суд визнати за позивачкою право власності на таке. Позивач [PERSON], її представник [PERSON], до початку підготовчого судового засідання, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному об'ємі, просять позов задовольнити. Представник відповідача Тур»янської сільської ради подав лист з проханням справу слухати у відсутності їх представника. Відзив на позов, заперечення проти такого, не подав. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Буському районі, за викликом суду, не з'явився. Подав лист з проханням справу слухати у відсутності їх представника, відзив на позов. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 2) роз'яснив, що справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на права та обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З цих підстав суд вважає, що позовні вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності на спадкове майно повинні розглядатися одночасно за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 4 і 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. ст. 529 - 532 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємцями за законом у рівних частках є діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, онуки і правнуки померлого, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем (перша черга), а також брати і сестри, дід та бабка померлого (друга черга). До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Як встановлено з матеріалів справи [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] повторно виданим 05.05.2017 р.. Позивач є дочкою померлого (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 25.12.1974 року). Померлому на праві власності належала земельна частка (пай) із земель НААГ «Зірка» загальною площею 1,24 умовних кадастрових га., розташована на території Тур»янської сільської ради Буського району Львівської області (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 10.04.1997 р. № 234). Згідно листа Відділу Держгеокадастру у Буському районі від 06.02.2018 року, згідно розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 06.03.2000 р. № 111 «Про затвердження технічної документації «Про внесення змін до проекту роздержавлення та приватизації земель», на [PERSON] розрахована частка 0,5773 умовних кадастрових га., з них ріллі - 0,1621га., кормових угідь - 0,4152 га.. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець заповіту не складав, своїм майном не розпорядився. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом майна є позивач. Сестра позивачки [PERSON], брат [PERSON] від своєї частки спадщини після смерті батька, відмовилися, про що подали письмові заяви. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично вступила в управління спадковим майном, оскільки на день смерті спадкодавця, проживала з останнім, що підтверджується довідкою Тур»янської сільської ради Буського району № 567 від 04.07.2017 року. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 1 Протоколу 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено: кожна фізична або юридична особа має право мирно своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд переконаний, що є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. Таким чином визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує, права свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved