Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

[PERSON] 02 квітня 2020 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] , та просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 4923,00 грн. додаткових витрат на утримання сина [PERSON] , 2015 року народження. Підставою тому зазначала те, що від шлюбу з відповідачем мають сина. Син часто хворіє та потребує обстежень і лікування. Відповідач сплачує аліменти, однак, крім встановленої суми, не погоджується сплачувати додаткові кошти, які потрібні сину. Понесені нею додаткові витрати згідно квитанцій становлять 9846,37 грн., половина з яких складає 4923,00 грн. Позивачка в судове засідання не з`явилась. Просила розглянути у її відсутність, на позові наполягала. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Стверджував, що також ніс додаткові витрати на лікування сина, та надавав грошові кошти. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 12 листопада 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №346. Від шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15 лютого 2020 року, справа №505/1079/2020, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Судовим наказом Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02 вересня 2019 року, справа №505/2762/19, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 28 серпня 2019 року та до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 18 постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) залежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. З матеріалів справи вбачається, що дитині надавалися медичні рекомендації згідно виписки з історії хвороби стаціонарного хворого від 28.10.2019 року, від 19.11.2019 року, від 07.12.2019 року, від 21.01.2020 року, від 17.01.2020 року, від 29.01.2020 року, від 05.02.2020 року (а.с.7-9, 13,14); консультативного висновку сімейного лікаря від 18.12.2019 року, в тому числі призначене лікування, медичні обстеження (а.с.11). З наданих позивачем квитанцій та товарних чеків встановлено фактичне понесення витрат на придбання лікарських препаратів, лікування та обстеження на загальну суму 9846,37 грн. (а.с. 10-12, 16-18). В судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатним, інших осіб на утримання не має, тому може сплачувати половину додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням дитини. Відповідно до вимог ст.77,79,81 ЦПК України визначено, що є належними, достовірними, достатніми доказами. Ст.78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано жодних доказів участі у додаткових витрат на лікування дитини. Не знайшли такі підтвердження і під час судового розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача половини понесених нею додаткових витрат на лікування дитини у розмірі 4923,00 грн., оскільки позивачем підтверджено належними доказами фактично понесені нею витрати на лікування дитини. При таких обставинах, позов підлягає задоволенню. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved