Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

29 липня 2016 року позивач [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Хмельницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Орган опіки та піклування Хмельницької міської ради про визнання усиновлення недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що 21 грудня 2006 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду його сина, [PERSON], було усиновлено [PERSON] При усиновленні прізвище, ім'я та по-батькові його сина [PERSON], було змінено на [PERSON] 22 березня 2007 року міський відділ реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції провів повторну реєстрацію народження, про що в Книзі реєстрації народжень 27.11.2003 року зроблено відповідний актовий запис за N22366, та видано повторне свідоцтво про народження серія [NUMBER], де вказано, що батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON] Вказане усиновлення вважає недійсним, так як згоди на усиновлення сина [PERSON] у відповідності до ч. 1 ст. 236 Сімейного кодексу України він не надавав. Також зазначає, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.11.2006 року його було визнано безвісно відсутнім. Про цей факт він довідався в кінці 2015 року та звернувся до Хмельницького міськрайонного суду із заявою про скасування рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27.11.2006 року про визнання його безвісно відсутнім. До вирішення його заяви по суті ним була отримана довідка серії ЕМХ №1894542 від 24.03.2016 року з управління інформаційного забезпечення ГУ НП в Хмельницькій області, де вказано, що він станом на 24.03.2016 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23.05.2016 року (вступило в законну силу 07.06.2016 року) було скасовано рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27.11.2006 року про визнання його, [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім. Таким чином, визнання його безвісно відсутнім станом на 27.11.2006 року не може бути підставою для того, щоб провести усиновлення його сина без його письмової згоди. Вважає, що порушуються його права, як громадянина іноземної держави, що має посвідку на постійне проживання на території України та його сина, [PERSON], оскільки ні про визнання його безвісно відсутнім, ні про усиновлення його сина громадянином України посольству Республіки Туреччина в Україні взагалі нічого не відомо. В жовтні 2015 року він звернувся до посольства Республіки Туреччина в Україні із заявою про виготовлення посвідчення особи на його сина, [PERSON]. 15.10.2015 року вказане посвідчення серії [NUMBER] він отримав. В згаданому посвідченні зазначено, що [PERSON], [INFO], будучи громадянином Республіки Туреччина, сповідуючи іслам, має батьків - батько [PERSON], мати [PERSON]. А тому просить суд визнати усиновлення його сина, [PERSON], [INFO], що було проведене на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21 грудня 2006 року усиновителем [PERSON], недійсним. Поновити актовий запис про народження дитини №2366 від 27.11.2003 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції (станом на 2003 рік) (відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції в Хмельницькій області) шляхом зміни прізвища, ім'я та по- батькові дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]», відповідно «батько- [PERSON]» та видати повторне свідоцтво про народження. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] позов визнала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що не заперечує щодо задоволення позову. Також зазнчив, що таке визнання усиновлення недійсним послужить лише на користь інтересам дитини, так як він не може приймати участь у вихованні усиновленої дитини. Представник третьої особи - Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що при вирішенні справи покладається на думку суду. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Хмельницької міської ради в судовому засіданні заперечила щодо позову, вказавши, що усиновлення було проведено законно, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення, внаслідок наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Так судом встановлено, що [PERSON] [PERSON] народився [INFO], його матір'ю є [PERSON], а батьком [PERSON] (громадянин Туреччини), що вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER]. 07 серпня 2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що вбачається із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. [PERSON] 10.09.2004 року зареєструвала шлюб із [PERSON], що вбачається із копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER]. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.11.2006 року [PERSON] було визнано безвісно відсутнім. В даному рішенні було встановлено, що останній ухиляється від обов'язку по утриманню дитини, місце знаходження його невідоме, перебуває у розшуку з січня 2005 р. Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21.12.2006 року ухвалено усиновити [PERSON],[INFO], уродженця м. Хмельницького, [PERSON], [INFO] Віришено присвоїти усиновленій дитині прізвище [PERSON] та внести зміни у актовому записі про народження [PERSON], вказавши, що його матір'ю є [PERSON], батьком - [PERSON], змінивши запис по батькові з «[PERSON]» на «[PERSON]», ім'я «[PERSON]» на «[PERSON]», залишивши незмінними інші анкетні дані. Даним рішення було встановлено, що [PERSON] до 07.08.2004 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З 2004 р. вона проживає з [PERSON] з, яким 10.09.2004 року зареєструвала шлюб, від якого мають дочку [PERSON] [INFO] Разом з ними однією сім'ю проживає її син [PERSON], біологічний батько якого [PERSON], який ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню дитини, місце знаходження його невідоме, а з січня 2005 року він перебував у розшуку, його визнано безвісно відсутнім. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] (виданого на підставі рішення суду) вбачається, що [PERSON] народився [INFO], батько - [PERSON], мати [PERSON] Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23.05.2016 року (вступило в законну силу 07.06.2016 року) було скасовано рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27.11.2006 року про визнання [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім. Встановлено, що [PERSON], [INFO] згідно посвідки на постійне місце проживання, виданої 21.09.2009 року мав дозвіл на постійне проживання на території України, зареєстрований у Дніпропетровській області, а територію України з 21.09.2009 року не залишав. Відповідно до довідки серії ЕМХ №1894542 від 24.03.2016 року, виданої управлінням інформаційного забезпечення ГУ НП в Хмельницькій області, вбачається, що [PERSON] станом на 24.03.2016 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. 15.10.2015 року посольством Республіки Туреччина в Україні видано посвідчення особи [PERSON], серії [NUMBER], де зазначено, що [PERSON], [INFO], будучи громадянином Республіки Туреччина, сповідуючи іслам, має батьків - батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 236 СК України, усиновлення визнається недійсним за рішенням суду, якщо воно було проведене без згоди дитини та батьків, якщо така згода була необхідною. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 13 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами і доповненнями, суд, відповідно до ч. 1, 2 ст. 236 СК обов'язково визнає усиновлення недійсним, якщо воно було здійснене без згоди дитини і батьків, яка була необхідна, або якщо усиновлювач не бажав настання прав та обов'язків, що виникають унаслідок усиновлення (фіктивне усиновлення). Пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3 встановлює, що за змістом ст. 217 СК України у випадках, коли дитина, стосовно якої розглядається питання про усиновлення, має батьків, обов'язковою умовою його позитивного вирішення є їхня вільна та безумовна згода. У відповідності до пункту 7 вказаної Постанови, усиновлення без згоди повнолітніх батьків на підставі ч.2 ст. 219 СК України можливе у випадку, коли суд установить, що вони, не проживаючи з дитиною понад шість місяців без поважних причин, не проявляють щодо неї батьківської турботи та піклування, не виховують і не утримують її. Факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Окремого рішення суду на підтвердження цього факту не потрібно. Водночас суди повинні враховувати, що у випадках, коли батьки не беруть участі у вихованні своєї дитини з поважних причин (через хворобу, перебування в тривалому відрядженні тощо), її усиновлення без їхньої згоди є неприпустимим. Виходячи з системного аналізу зазначених приписів законодавства, визнання усиновлення недійсним - це припинення відносин, які виникають із факту усиновлення на майбутній час, якщо цього потребують інтереси дитини на підставі серйозних обставин, передбачених законом. У відповідності зі ст. 237 СК України у разі визнання усиновлення недійсним припиняються права та обов'язки, які виникли раніше і встановлені законом для усиновлювача, його родичів та усиновленої дитини. відновлюються прізвище, ім'я та по батькові дитини, які вона мала до усиновлення. Згідно ст. 240 СК України право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення чи визнання його недійсним мають батьки, усиновлювач, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, прокурор, а також усиновлена дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2.16.3 Наказу від 12.01.2011 N 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/1879 " Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання" ( Із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції № 709/5 (0768-12) від 10.05.2012) на підставі рішення суду про скасування або визнання усиновлення недійсним уносяться виправлення в актовий запис про народження усиновленої дитини та поновлюються відомості, записані до усиновлення, про що має бути зазначено в рішенні суду. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення, а визнання безвісно відсутнім позивача на 27.11.2006 року не може бути підставою для того, щоб провести усиновлення сина позивача без його письмової згоди, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач не ухилявся від свого обов'язку утримувати дитину, про що вказала в судовому засіданні також відповідач, та весь період був на території України, про що також було відомо стороні відповідача. До того ж, відповідач [PERSON] не бажає утримувати усиновлену дитину, а визнання даного усиновлення недійсним відповідатиме інтересам дитини, оскільки [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO] та бажає утримувати свою дитину.

Outcome: approved