Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

18 листопада 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з усіма надвірними спорудами та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,14 га для обслуговування житлового будинку, розташованих за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування позову зазначала, що [INFO] помер її батько [PERSON], який перебував у шлюбі з її матір'ю [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді зазначеного житлового будинку та земельної ділянки. Ще за життя 28 лютого 1996 року батько склав заповіт на випадок своєї смерті, яким заповідав позивачу [PERSON] та сину [PERSON] вказаний будинок. На день смерті батька разом з ним проживали позивач та її брат [PERSON] Враховуючи відсутність правовстановлюючого документу на будинок та оригінала державного акту на право приватної власності на землю, позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права належним чином, через що звернулася до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву, в якій просила позов задовольнити та слухати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову, просив слухати справу за його відсутності. Третя особа - Жовтнева державна нотаріальна контора Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, в надісланій суду заяві з проханням розглянути справу за відсутністю її представника просила прийняти рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с.59 зі зворотного боку). Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком позивача [PERSON], яка змінила прізвище на "[PERSON]" в зв'язку з укладенням шлюбу (а.с.6). Згідно довідки Полігонівської сільської ради Жовтневого району за №672 від 15 липня 2014 року разом із [PERSON] на момент його смерті були зареєстровані син [PERSON] та дружина [PERSON](а.с.8). На підставі довідки Полігонівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області за №85 від 29 січня 2015 року [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] з 24 червня 1970 року по 02 червня 2011 року, знята з реєстрації у зв'язку зі смертю [INFO]. На день відкриття спадщини, тобто на [INFO], у будинку за вказаною адресою разом із спадкодавцем був зареєстрований її син [PERSON] (а.с.7, 80). Разом з тим, відповідно до акту про проживання від 08 липня 2014 року [PERSON] проживає в будинку своїх батьків за адресою: [ADDRESS] з 2003 року по сьогоднішній день (а.с.12). Згідно архівного витягу з рішення Полігонівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 18 лютого 1996 року №13, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,14 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). На підставі зазначеного рішення [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії МК 07613 від 26.02.1996 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №13 (а.с.16). Такі ж відомості про власника земельної ділянки площею 0,14 га, розташованої в [ADDRESS], містяться в довідці Полігонівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 15.07.2014 року №671 (а.с.10). У відповідності з будинковою книгою, де власником будинку зазначений [PERSON], в якій міститься довідка виконкому Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 26 липня 1966 року, [PERSON] має будинок [ADDRESS] (а.с.18-23). На підставі копії особового рахунку [NUMBER] з погосподарської книги №1 за 1996-2000 р.р. членом господарства за даною адресою є [PERSON] (а.с.24-25). На підставі повідомлення КП ММБТІ від 18 листопада 2011 року №1-18423, згідно архівних даних право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.26). З листа Жовтневої державної нотаріальної контори вбачається, що оформити спадкові права на майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,14 га для обслуговування житлового будинку за цією ж адресою, що залишилося після смерті [PERSON], неможливо, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку; крім того, в заповіті не зазначено частки майна, які спадкодавець заповідав позивачу [PERSON] та сину [PERSON] (а.с.28). Дослідивши копії спадкових справ № 85/99 року після смерті [PERSON] та №282/2011 після смерті [PERSON], судом встановлено, що позивач [PERSON] подала до Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], та матері [PERSON], померлої [INFO]. Разом з тим, дружина спадкодавця [PERSON] від прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] відмовилася на користь дітей: [PERSON] та [PERSON] У відповідності до заповіту [PERSON] заповідав сину [PERSON] та дочці [PERSON] будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.57-69, 71-78). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, згідно п.7 Інструкції по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженої наказом Міністерства статистики України від 22.02.95 року № 48, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.03.1995 року за N 83/619, що втратив чинність на підставі наказу Держкомстату № 234 від 17.07.2000 року, сільська, селищна, міська Рада заносить до спеціальної погосподарської книги дані про склад селянського (фермерського) господарства про передану у власність та надану в користування господарству земельну ділянку. На підставі п.1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР Романовим В. 31.01.1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13.12.95 року, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. При відсутності правовстановлюючих документів, які зазначені в цій інструкції, зацікавлена юридична або фізична особа (установа, підприємство, організація, громадянин, колгоспний двір) подає до виконкому місцевої Ради депутатів трудящих заяву про оформлення права власності на будинок або домоволодіння і видачу свідоцтва про це. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, спадкодавець не скористався будь-яким із способів оформлення права власності. Втім, не вчинення відповідних дій по оформленню свого права власності і одержання відповідного свідоцтва про право власності не є підставою у невизнанні права власності спадкодавця. Враховуючи, що у погосподарській книзі, державному акті на право приватної власності на землю, надану для обслуговування жилого будинку за адресою: [ADDRESS], власником зазначений [PERSON], суд приходить до висновку, що останньому на момент смерті на праві власності належав вищевказаний будинок, а відтак після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять усі права й обов'язки на зазначене домоволодіння та земельну ділянку. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зі змісту ч.2 ст.1223 ЦК України вбачається, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом можуть одержати особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Згідно зі ст.1261 ЦК України позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги і має право на спадкування за законом на земельну ділянку та за заповітом на будинок після смерті [PERSON], оскільки у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] фактично прийняв спадщину, оскільки на момент смерті був зареєстрований разом із спадкодавцем, проти задоволення позову не заперечував, дружина спадкодавця [PERSON] від прийняття спадщини відмовилася. В зв'язку з чим позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають право на спадщину в рівних частинах. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved