Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

[PERSON] 21.02.2019 року звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору іпотеки припиненим та виключення з реєстру іпотек заборони відчуження нерухомого майна. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 06.07.2007 року між позивачем та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який в подальшому змінив найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №42-32/350 відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 100000 грн.зі сплатою 16% річних, з кінцевим терміном повернення до 05.07.2022 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань позивача за вказаним кредитним договором, сторони 06.07.2007 року уклали іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фрісом П.Л. за реєстром №0062, відповідно до якого позивач передав в іпотеку банку земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 2611091501120030058, площею 0,1434 га, що розташована в Івано-Франківській області, с. Микуличин, Яремчанської міської ради, участок Велика Голиця та належить іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №848671, виданого 12.03.2007 року Микуличинською сільською радою згідно рішення 6 сесії 5-го демократичного скликання Микуличинської сільської ради від 14.12.2006 року за №62-6/2006 та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010729800079 та квартиру загальною площею 74,0 кв.м., житловою площею 51,1 кв.м., що знаходиться за адресою Івано-Франківська область, с. Микуличин, Яремчанської міської ради, участок Велика Голиця, що належить іпотекодавцю на підставі договору дарування квартири з господарсько-побутовими будівлями, посвідченого 11.07.2006 року державним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Мотрук Н.Д., за реєстром №910, що зареєстрований Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 19.07.2006 року за реєстраційним №1032171. У зв`язку із несвоєчасним виконанням позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість за кредитом, яка була стягнута з нього згідно рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 21.08.2014 року у сумі 69824 грн. Постановою державного виконавця ВП №55133412 від 21.09.2018 року виконавче провадження з примусового виконання зазначеного рішення суду закрите у зв`язку із повним погашенням заборгованості. Однак, незважаючи на те, що позивач у повному обсязі виконав умови кредитного договору та на момент звернення до суду сплатив тбанку грошові кошти на загальну суму 179372,46 грн. відповідач всупереч вимог ст..599 ЦК України, ст..17 Закону України «Про іпотеку» відмовляється зняти обмеження у користуванні іпотечним майном, чим порушує права позивача у зв`язку із чим останній змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 08.05.2019 року року відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22.10.2019 року замінено сторону відповідача у справі- Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на його правонаступника-Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Ухвалою суду від 23.01.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Акціонерне товариство «Альфа-Банк» 24.01.2020 року подало відзив на позов у якому вказало, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора від отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 25.08.2014 року було виконане в повному обсязі лише у вересні 2018 року. У зв`язку із цим кредитор зазнав значних збитків та у жовтня 2019 року звернувся до суду із позовом про стягнення з [PERSON] 3% річних та інфляційних втрат на загальну суму 72746,89 грн. Загальна сума заборгованості позивача із врахуванням положень кредитного та іпотечного договорів становить 142748,89 грн., з яких:72746,89 грн.- збитки за невиконання умов договору, нараховані в порядку ч.2 ст.625 ЦК України; 30000 грн.-штраф за порушення умов кредитного договору; 40004,00 грн.-штраф за порушення умов іпотечного договору. За таких обставин, відповідач просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що основне зобов`язання за кредитним договором не виконано, а наявність випадків, передбачених ст.17 Закону України «Про іпотеку» позивачем не наведено. 04.02.2020 року позивач подав відповідь на відзив у якій вказав, що у випадку пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору відсотків, вважається, що строк договору настав. Постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 21.08.2018 року підтверджено повне виконання рішення суду про дострокове стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, а тому кредитні правовідносини між сторонами завершилися належним виконанням. При зарахуванні грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою. Відповідно до ст.17 Закону України «про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання іпотека припиняється. Зважаючи на те, що позичальник у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором, нараховані відповідачем штрафи є незаконними та необґрунтованими, а згідно рішення суду банк вже стягнув з позивача неустойку за кредитом і дане рішення боржником виконано. Щодо тривалості виконання позивачем рішення суду від 21.08.2014 року, зазначено, що банк пред`явив виконавчий лист до виконання лише в листопаді 2017 року і вже у вересні 2018 року [PERSON] вказане рішення суду виконав у повному обсязі. Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено можливості нарахування жодних неустойок, в тому числі пені та штрафів за час примусового виконання рішення суду, а тому жодної шкоди позивач через неналежне виконання рішення суду банку не завдав , жодних пунктів кредитного договору, який ним повністю виконано, не порушив. Із врахуванням наведеного просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідно до розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №147 від 03.08.2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2020 року у зв`язку із закінченням повноважень попереднього складу суду(закінчення терміну відрядження судді Польської М.В.) вказану справу передано у провадження судді Ваврійчук Т.Л., якою 03.09.2020 року постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження та призначено у ній підготовче судове засідання. 02.10.2020 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог відповідно до якої просить припинити іпотечний договір сторін № 0062 від 06.07.2007 року номер запису про іпотеку 33764883 для земельної ділянки та номер запису 33765015 для квартири, укладений в забезпечення кредитного договору №42-32/350 від 06.07.2007 року та скасувати заборону відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] номер запису про обтяження 34109902 для земельної ділянки та номер запису про обтяження 34109725 для квартири, посвідченого та накладеного відповідно приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фрісом П.Л. та приватним нотаріусом Чудовським В.А., а саме таких об`єктів: земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1434 га за адресою Івано-Франківська область, Яремчанська міська рада с. Микуличин, участок Велика Голиця, кадастровий номер 2611091501120030058 та квартири [ADDRESS] житловою площею 51,1 кв.м, загальною площею 74,0 кв.м. Вказав, що банком пропущено строк позовної давності щодо заявлення вимог про стягнення з позивача 3 % річних та інфляційних втрат за ч.2 ст.625 ЦК України і дані вимоги не входять до складу основного зобов`язання, а тому наявність вказаного позову банку не перешкоджає розгляду даної справи. Також позивачем зазначено, що договір між АТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-Банк» про порядок дій щодо внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.10.2019 року не підтверджує передачу боргу позивача перед АТ «Укрсоцбанк» його правонаступнику-АТ «Альфа-Банк», оскільки позивач у червні 2020 року звернувся до АТ «Альфа-Банк» із вимогою про надання інформації про заборгованість та з метою добровільного врегулювання спору, однак банк листом від 02.07.2020 року за № 55626-231 повідомив, що [PERSON] не є клієнтом банку, тобто будь-якої заборгованості позивача за кредитним договором №42-32/350 від 06.07.2007 року перед АТ «Альфа-Банк» станом на 02.07.2020 року не існує. Ухвалою суду від 02.10.2020 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті. 03.12.2020 року позивачем подано заяву про стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн., з яких: 2500 грн.-за написання позовної заяви (5 год.); 2000 грн.-вивчення судової практики щодо припинення іпотеки(4 год.); 500 грн.-написання заяв про долучення доказів та стягнення витрат(1 год.);1000 грн.-витрати на представництво інтересів позивача в суді у підготовчих засіданнях та 1000 грн.-витрати на представництво інтересів позивача у судових засіданнях з розгляду справи по суті. 05.11.2020 року, 22.01.2021 року, 26.01.2021 року судом постановлено ухвали про забезпечення участі представника відповідача у судових засіданнях в режимі відеоконференцзв`язку. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Лейбюк В.П. заявлені позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити у повному обсязі, з мотивів, наведених у позові та заяві про уточнення позовних вимог, посилаючись на повне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №42-32/350 від 06.07.2007 року, що є підставою для припинення зобов`язань за іпотечним договором від 06.07.2007 року за реєстром №0062. Вказали, що позивач просить не розглядати його вимогу про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу. Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» у судовому засіданні позов не визнав та просить у його задоволенні відмовити, з мотивів, наведених у відзиві на позов. Вказав, що умовами іпотечного договору від 06.07.2007 року передбачено, що іпотекою забезпечується виконання всіх вимог за основним зобов`язанням, тобто зобов`язань щодо погашення тіла кредиту, відсотків, і штрафних санкцій. Зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази виконання зобов`язання у спосіб, передбачений законом, а тому оскільки не припинилось основне зобов`язання за кредитом, відповідно немає підстав для припинення іпотеки. Вказав, що основне зобов`язання за кредитом діє до 2022 року, оскільки воно не припинилось належним виконанням, а за рішенням суду від 21.08.2014 року була достроково стягнута заборгованість за кредитом за певний період часу, при цьому штрафи за порушенням умов кредитного та іпотечного договорів не були заявлені до стягнення, була стягнута заборгованість за тілом кредиту, відсотки та пеня. Оскільки позивач виконував рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 21.08.2018 року частинами до вересня 2018 року у відповідача виникло право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а тому банк звернувся до суду із позовом про стягнення з [PERSON] в 3% річних та інфляційних втрат, а тому вимоги позивача про визнання іпотеки припиненою та зняття заборони на відчуження іпотечного майна не підлягають задоволенню, оскільки право банку на стягнення зазначених витрат повинно продовжувати забезпечуватися іпотекою. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що 06.07.2007 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який в подальшому змінив найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №42-32/350 відповідно до умов якого банк на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру надав позичальнику споживчий кредит у розмірі 100000 грн. зі сплатою 16% річних, з кінцевим терміном повернення до 05.07.2022 року. У відповідності до вимог п.п.3.3.7,3.3.8 та 4.5 кредитного договору позичальник зобов`язується своєчасно та в повному обсязі погашати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, а також на вимогу банку сплачувати можливі неустойку, штраф і пеню. Пунктом 3.3.10 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний достроково повернути наявну заборгованість за кредитом та сплатити нараховані проценти, комісії, можливі штрафні санкції у випадках, визначених п.п.3.2.3, 2.12.3,4.4.,5.4 договору. У разі прострочення позичальником терміну сплати комісії за оформлення кредитної справи та відкриття позичкового рахунку, визначеного в п.3.3 договору, строків сплати процентів, визначених у п. 2.6 договору, а також простроченя строків повернення кредиту позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період-п.4.2 договору. У відповідності до п.4.3 договору у разі порушення позичальником вимог п.п.3.3.2-3.3.13 цього договору, позичальник зобов"язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10 відсотків від суми кредиту, визначеного п.1.1.1 цього договору за кожний випадок. У разі невиконання(неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п.п.3.3.2-3.3.6,3.3.10-3.3.12 цього договору, порушення майновим поручитилем умов договору, визначеного п.1.3, протягом більше ніж п`ять днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час користування кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню)-п.4.5 договору. З метою забезпечення виконання зобов`язань позивача за вказаним кредитним договором, сторони 06.07.2007 року уклали іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фрісом П.Л. за реєстром №0062, відповідно до якого позивач передав в іпотеку банку земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 2611091501120030058, площею 0,1434 га, що розташована в Івано-Франківській області, с. Микуличин, Яремчанської міської ради, участок Велика Голиця та належить іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №848671, виданого 12.03.2007 року Микуличинською сільською радою згідно рішення 6 сесії 5-го демократичного скликання Микуличинської сільської ради від 14.12.2006 року за №62-6/2006 та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010729800079 та квартиру загальною площею 74,0 кв.м., житловою площею 51,1 кв.м., що знаходиться за адресою Івано-Франківська область, с. Микуличин, Яремчанської міської ради, участок Велика Голиця, що належить іпотекодавцю на підставі договору дарування квартири з господарсько-побутовими будівлями, посвідченого 11.07.2006 року державним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Мотрук Н.Д., за реєстром №910, що зареєстрований Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 19.07.2006 року за реєстраційним №1032171. Відповідно до п.п.1.4.1-1.4.4 п.1.4 іпотечного договору зміст та розмір основного зобов`язання становлять: повернення кредиту окремими частинами-траншами в межах максимального ліміту заборгованості у сумі 100000 грн. з кінцевим терміном погашення кредиту 03.07.2022 року; сплата процентів за користування кредитом у розмірі 16% річних та комісій у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлене основне зобов`язання; сплата можливої неустойки(пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлене основне зобов`язання; відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимог за основним зобов`язанням, та збитків, завданих порушенням основного зобов`язання. У відповідності до п.п.2.4.3-2.4.4, 3.1 у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення не предмет іпотеки; у разі невиконання іпотекодавцем хоча б одного із своїх обов`язків, встановлених п.п.2.1.1.-2.1.10, (1.1.11) цього договору вимагати дострокового виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, а у разі його невиконання-задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; достроково звернути стягнення не предмет іпотеки, в порядку, визначеному п.2.4.4 іпотечного договору. 01.07.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] була укладена додаткова угода №1 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №42-32/350 від 06.07.2007 року відповідно до якої процентну ставку за кредитом з 01.08.2008 року було встановлено у розмірі 18,0 процентів річних. Згідно з відомостями з Державного реєстру Іпотек, 06.07.2007 приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фрісом П.Л. за реєстраційним номером 5261614 зареєстрована іпотека на підставі іпотечного договору №0062 від 06.07.2007 року, укладеного між позивачем [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», об`єктом обтяження є нерухоме майно: земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1434 га з кадастровим номером 2611091501120030058, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Яремчанська міська рада с. Микуличин, участок Велика Голиця та квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , розмір основного зобов`язання 100000,00 гривень. У зв`язку із порушенням [PERSON] взятих на себе зобов`язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №42-32/350 від 06.07.2007 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 21.08.2014 року з [PERSON] стягнуто на користь банку заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №42-32/350 від 06.07.2007 року у сумі 69824,71 грн., з яких: 60810,48 грн.-заборгованість за кредитом; 8201,64 грн.- заборгованість за відсотками; 246,86 грн.- пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 443,90 грн.-пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 48,37 грн.-інфляційні витрати за кредитом; 73,46 грн.-інфляційні витрати за відсотками. Вказане рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 13.11.2014 року і на його виконання 21.04.2016 року було видано виконавчий лист № 354/274/14-ц, провадження №2/354/182/14, який був пред`явлений до виконання 10.11.2017 року. 21.09.2018 року головним державним виконавцем Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Гуменюком В.В. винесено постанову про закриття виконавчого провадження №55133412 з примусового виконання виконавчого листа №2/35/182/14, виданого Яремчанським міським судом Івано-Франківської області 21.04.2016 року у узв`язку із повною сплатою боргу за кредитом згідно платіжних доручень №16 від 28.02.2018 року; №49 від 30.03.2018 року; №98 від 29.05.2018 року; №159 від 06.08.2018 року; №160 від 07.08.2018 року; №201 від 14.09.2018 року. Листом за вих. №04.3-02/96-926 від 22.02.2019 року Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» повідомило позивача про відсутність підстав щодо здійснення державної реєстрації припинення іпотеки та зняття заборони на підставі іпотечного договору від 06.07.2007 року, посилаючись на те, що даний договір діє до повного виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором №42-32/350 від 06.07.2007 року, а станом на 22.02.2019 року за вказаним договором обліковується прострочена заборгованість, у зв`язку із чим основне зобов`язання не є припиненим. Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 08.08.2019 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. за реєстром №24623 від 31.10.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором №42-32/350 від 06.07.2007 року у сумі 107870,05 грн., що утворилася за період з 01.04.2015 року по 12.09.2017 року. Відповідно до рішення єдиного акціонера Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від №5/2019 від 15.10.2019 року та протоколу позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», що підтверджується передавальним актом від 11.10.2019 року. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою. Статтею 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до п.1 ч.1 ст.593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV від 05.06.2003 року іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Частиною 1 ст.3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно з ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату відсотків, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. За положеннями ч.1 ст. 593 ЦК України припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується. Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 711/4556/16-ц (провадження № 14-88цс19) зазначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведені належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати завдані цим збитки. Відповідальність за порушення грошового зобов`язання встановлена статтею 625 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно положень абзацу 2 та 3 п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, і не надає права на нарахування і отримання відсотків за Кредитним договором. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, від 04.07. 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 21.08.2014 року у справі № 354/274/14-ц(провадження №2/354/182/14), яке не оскаржувалось та набрало законної сили, з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №42-32/350 від 06.07.2007 року у загальному розмірі 69824,71 грн., з яких: 60810,48 грн.-заборгованість за кредитом; 8201,64 грн.- заборгованість за відсотками; 246,86 грн.- пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 443,90 грн.-пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 48,37 грн.-інфляційні витрати за кредитом; 73,46 грн.-інфляційні витрати за відсотками. Звернувшись до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» змінило в односторонньому порядку умови і строк дії кредитного договору, а відтак, на час звернення до суду з цим позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Оскільки Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в односторонньому порядку змінило строк виконання зобов`язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №42-32/350 від 06.07.2007 року, пред`явивши позов про дострокове стягнення заборгованості за договором у повному обсязі, після вказаної дати зобов`язання позивача щодо повернення позики частинами та сплати обумовлених договором нарахувань припинилося, але не припинилося зобов`язання в повному обсязі сплати суму заборгованості, яка сформувалася на вказану дату.Відповідно, після вказаної дати банк втратив право нараховувати відсотки, пеню та інші штрафні санкції передбачені умовами кредитного договору. Дослідженими судом доказами підтверджується, що на підставі рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 21.08.2014 року, відповідно до виконавчого листа 2/354/182/14 виданого 21.04.2016 року, Яремчанським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області було відкрито виконавче провадження № 55133412, яке 21.09.2018 року закінчено у зв`язку із фактичною сплатою боргу у повному обсязі. Отже, повне виконання боржником [PERSON] рішення суду, яким з нього достроково стягнуті на користь банку кошти за кредитним договором, та їх зарахування на банківський рахунок кредитора, свідчить про те, що кредитні правовідносини між сторонами припинились внаслідок виконання, проведеного належним чином, у зв`язку з чим кредитор втратив право на стягнення щомісячних платежів, відсотків, штрафних санкцій після припинення кредитних правовідносин, а тому у зв`язку із припиненням основного зобов`язання, припиненим є й зобов`язання за договором іпотеки, оскільки забезпечені ним зобов`язання, зокрема, сплата тіла кредиту, відсотків та пені, виконані. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 21.10.2019 року Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося в суд з позовом про стягнення з [PERSON] 3% річних та інфляційних втрат за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №42-32/350 від 06.07.2007 року у сумі 72746,89 грн. Як вбачається з п.1.3 кредитного договору, п.п.1.4.1-1.4.4 іпотечного договору предметом іпотеки забезпечено виконання [PERSON] зобов`язань перед іпотекодержателем, що випливають з умов кредитного договору щодо повернення боржником кредиту окремими частинами-траншами в межах максимального ліміту заборгованості у сумі 100000 грн. з кінцевим терміном погашення кредиту 03.07.2022 року; сплати процентів за користування кредитом у розмірі 16% річних та комісій у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлене основне зобов`язання; сплати можливої неустойки(пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлене основне зобов`язання; відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимог за основним зобов`язанням, та збитків, завданих порушенням основного зобов`язання. Кредитний договір не містить зобов`язань боржника сплатити кошти відповідно до ст. 625 ЦК України, передбачаючи інші обов`язки у разі невиконання грошових зобов`язань, а умови іпотечного договору визначають, що іпотекою забезпечено саме зобов`язання, які випливають з умов кредитного договору. Іпотечний договір не містить умови, яка б вказувала про забезпечення іпотекою вимог за ст. 625 ЦК України, або інших нарахувань за неналежне виконання грошових зобов`язань за основним договором, визначених законодавством. Отже, беручи до уваги той факт, що зобов`язання по сплаті нарахувань в порядку ст. 625 ЦК України не входять до кола зобов`язань, які забезпечені вище вказаним договором іпотеки, основне зобов`язання, передбачене кредитним договором та розмір якого визначений судом у вище вказаному рішенні суду від 21.08.2014 року, виконано 21.09.2018 року, суд приходить до висновку, що зобов`язання за основним договором є виконаними, а отже припиненими. У зв`язку з припиненням основного зобов`язання, припиняються і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання, адже забезпечені ним зобов`язання (сплата тіла кредиту, відсотків та пені) виконані, що повністю узгоджується зі ст. 17 Закону України «Про іпотеку» та п. 4.1 іпотечного договору від 06.07.2007 року. Вказані висновки суду повністю узгоджуються із висновками Верховного Суду, що викладені у постанові від 14.02. 2018 року у справі № 910/16461/16, а також висновком наведеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 522/407/15-ц. За наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутність між сторонами будь-яких зобов`язань, які б могли бути забезпечені іпотекою, а тому з метою захисту прав власника майна вільно ним користуватись і розпоряджатись, такий договір слід вважати припиненим. Відповідно до пунктів 1, 7 частини 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права; припинення правовідношення. Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору). Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина друга статті 593 ЦК України, частина третя статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні. Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Відтак у ситуації, коли відповідач не визнає, що зобов`язання позивача за іпотечним договором від 06.07.2007 року, які є похідними від основного зобов`язання [PERSON] перед відповідачем за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №42-32/350 від 06.07.2007 року є припиненими, то вимоги позивача щодо визнання припиненим іпотечного договору від 06.07.2007 року, за реєстром №0062 та виключення з Державного реєсту іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів за №5261537, №5261571 від 06.07.2007 року про накладення заборони на відчуження майна, переданих в іпотеку об`єктів нерухомого майна є взаємопов`язаними та такими, що випливають одна з одної, обґрунтованими і законними, а відтак підлягають до задоволення. Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто рішення суду може грунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом-ч. 6 ст.81 ЦПК України. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення шляхом визнання припиненим договору іпотеки від 06.07.2007 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фрісом П.Л. за реєстром № 0062 та виключення з Державного реєстру Іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів про реєстрацію іпотеки та накладення заборони відчуження нерухомого майна: земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1434 га з кадастровим номером 2611091501120030058, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Яремчанська міська рада с. Микуличин, участок Велика Голиця та квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . В силу вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved