Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

21 вересня 2014 року [PERSON]М звернулася до суду з цим позовом, в якому попросила стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [INFO] А с.Ракова Томашпільського району Вінницької області, на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 400 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, а також аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьохрічного віку. Позов [PERSON] обгрунтувала наступним. 4 квітнея 2011 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у справі у відділі РАЦС Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 14. Від спільного проживання у сторін 26 липня 2011 року народився син [PERSON], 6 вересня 2014 року-народилася донька [PERSON], в свідоцтві про народження яких відповідач записаний батьком. Діти в даний час проживають із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріально забезпечений, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, однак добровільної угоди про сплату аліментів сторони не дійшли. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, попросила позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] двічі у судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи, в звязку з чим суд ухвалив постановити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що сторони 4 квітня 2011 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 14. У сторін 26 липня 2011 року народився син [PERSON], 6 вересня 2014 року-донька [PERSON], в свідоцтві про народження яких позивачка записана матірю, а відповідач батьком (а.с. 6-7). Згідно довідки Томашпільської селищної ради № 1056 від 21 вересня 2015 року діти [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні [PERSON] (а.с. 8). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2015 рік в Україні втановлюються Законом "Пpo Державний бюджeт на 2015 рік" за пoданням Міністерства фінансів. Ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). Так, станом на день подачі позову до суду прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1032 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років становить 1286 гривень. Враховуючи, що з зі слів позивачки, відповідач [PERSON] є здоровою, працездатною особою, який має нерегулярний, мінливий дохід, тобто є матеріально забезпеченим, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, відповідно чинного законодавства зобовязаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, а також враховуючи інтереси дітей, які, зважаючи на їх вік, а саме те, що вони є неповнолітніми, відповідно мають незадовільне матеріальне становище, відповідачем не виконано обовязок по доказуванню обставин, як на підставу своїх заперечень, а саме не надано суду жодного доказу про наявність на утриманні неповнолітньої дитини та неможливість сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі, тому суд уважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, які підлягають задоволенню, а саме визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їхніх дітей в твердій грошовій сумі по 400 гривень щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до вимог частин 2 та 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох річного віку. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тобто, дана норма передбачає виникнення у дружини-матері права на утримання від чоловіка (аліментів) до досягнення дитиною трьохрічного віку за наявності сукупності обставин, передбачених вказаною статтею, зокрема й можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Виходячи з наведеного, враховуючи матеріальний стан позивачки [PERSON], яка ніде не працює, оскільки на її утриманні знаходиться дитина, яка не досягла трьохрічного віку, відповідач є працездатним, суд приходить до висновку, що позивачка потребує матеріального забезпечення від відповідача, а саме аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку, який суд вражає визначити в розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідно до ч.1 ст.79, ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву [PERSON] предявлено до суду 21 вересня 2015 року, відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом судовий збір у справах про стягнення аліментів. Згідно п. 5 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито від сплати державного мита звільняються позивачі - за позовами про стягнення аліментів. Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,-у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Отже, якщо станом на 1 січня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1218,00 грн, тому ставка судового збору в даній справу становитиме 487,20 гривень. Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню в доход держави 487,20 гривень судового збору. \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved