Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

24 квітня 2020 року позивачі звернулися в суд з позовом до Себинської сільської ради, Новоодеського району Миколаївської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позивачі вказують на те, що [INFO] помер [PERSON] , який на час смерті мешкав за адресою [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON] як такі, що постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] , а також земельна ділянка призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1653 га, кадастровий номер, 4824884801:04:065:0001, що розташована за тією ж адресою . 29 грудня 2001 року [PERSON] (від імені якого на підставі довіреності діяла [PERSON] ), уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки призначеної для обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою [ADDRESS] . Вказаний договір був складений у простій письмовій формі та був посвідчений Миколаївською Універсальною Товарно-сировинною біржею. Сторони домовились про ціну житлового будинку за яку його буде продано. На виконання домовленості покупець [PERSON] передав продавцю всю суму грошей у розмірі 1700 гривень, яка відповідала ціні житлового будинку. Позивачі вказують, що спірний договір купівлі-продажу сторонами повністю виконаний, продавець звільнив будинок, знявся з реєстрації за вказаною адресою, а [PERSON] отримав ключі від будинку, технічний паспорт на будинок та заселився до вказаного будинку разом із своєю сім`єю. Вознесенським міжміським бюро було видано реєстраційне посвідчення, відповідно до змісту якого вказаний житловий будинок було зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до нормативних актів, що діяли на час укладення договору, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Оскільки в інший спосіб позивач не може документально встановити право спадкодавця (свого покійного чоловіка) на вищевказаний житловий будинок то вона вирішила звернутися до суду за захистом своїх прав та просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку укладений між її покійним чоловіком [PERSON] та [PERSON] (від імені якого на підставі довіреності діяла [PERSON] ) та визнати за ними як спадкоємцями [PERSON] , право власності на цей будинок та земельну ділянку у порядку спадкування. Позивачі у судове засідання не з`явилися, але їх представник надав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглядати в їх відсутність. Представник Себинської сільської ради у судове засідання не з`явилася, але надала відзив на позов в якому визнала пред`явлену до сільської ради позовну вимогу про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності у порядку спадкування. З матеріалів справи видно, що [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане виконавчим комітетом Себинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 11.07.2013року). За життя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу укладеного та зареєстрованого 29.12.2001року на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинній біржі купив у [PERSON] (від імені якого на підставі довіреності діяла [PERSON] ) житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , і складається із самого житлового будинку А-1 житловою площею 26,80кв.м.; сараю Б-1; літньої кухні В-1; сараю Г-1; підвалу Д-1; вбиральні Е-1; водопроводу №1; огорожі №2; за 1700грн., що підтверджується оригіналом цього договору. Сторони договору купівлі-продажу виконали всі умови договору. Після укладення вказаного договору купівлі-продажу 29.12.2001року [PERSON] зареєстрував своє право власності на спірний будинок у Вознесенському Бюро технічної інвентаризації. Крім того як видно із державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №585337 виданого Новоодеським районним відділом земельних ресурсів 14.09.2006року, [PERSON] зареєстрував своє право власності на земельну ділянку призначену для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1653 га, кадастровий номер, 4824884801:04:065:0001, що розташована за тією ж адресою що і спірний житловий будинок. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Таким чином, непорушність права власності є беззаперечною. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 3 статті 5 ЦК України передбачено, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно до ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР який діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Згідно до ч.2 ст. 47 ЦК України ( в редакції 1963року) та ч.2 ст.220 ЦК України в чинній редакції, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності до правової позиції яка міститься у п. 61 постанови ВС від 26.09.2018 року у справі за № 910/21911/14, у разі застосування судом вищевказаних норм та визнання договору дійсним наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст.224 ЦК України ( в редакції 1963року) та ст.655 ЦК України в чинній редакції обов`язки покупця виконано в повному обсязі, що підтверджується договором купівлі-продажу укладеним 29.12.2001року на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинній біржі. Фактичне і повне виконання правочину відбулося ще 29.12.2001року, з того часу [PERSON] та його сім`я (дружина [PERSON] та син [PERSON] ) проживали у спірному житловому будинку. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа мас право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу укладеного 29.12.2001року на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинній біржі. Як видно із спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] спадкоємцями які прийняли спадщину після його смерті є позивачі, дружина [PERSON] та син [PERSON] , однак отримати свідоцтво про право на спадкове майно і довести у безспірному порядку те, що право власності [PERSON] на спірний житловий будинок перейшло до них у порядку спадкування немає можливості. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки позивачі є єдиними спадкоємцями які прийняв спадщину після смерті [PERSON] то позов про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку у порядку спадкування обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved