Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

27 травня 2015 року, позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], уродженця с. Козолугівка Токмацького району Запорізької області, аліменти на її користь, на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову, і до досягнення ним повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем, і перебуває на її повному утриманні. Відповідач, після розірвання шлюбу, з червня 2014 року - не проживає, будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина не надає і не займається вихованням дитини. Аліменти відповідач нікому не платить, на своє здоров'я не скаржиться. Ніяких стягнень з відповідача по виконавчим документам не відбувається. Позивачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. Від представника позивача надійшла заява, в якій зазначено, що позивач разом з представником повністю підтримують позовну заяву, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] повторно (09.06.2015 року, 16.06.2015 року та 23.06.2015 року) не з'явився, причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, у зв'язку з чим, судом визнана неповажною причина неявки відповідача у дані судові засідання. Також відповідач не надав суду будь-яких клопотань про відкладення розгляду цієї справи, заяв про визнання позову або заперечень проти позову. Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю відповідача по наявних у справі матеріалах та доказах. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 28 квітня 2006 року, зареєстрували шлюб в Новомиколаївській сільській раді Токмацького району Запорізької області, про що зроблено актовий запис № 02. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис № 22, виданого 27 грудня 2006 року. 06 серпня 2013 року рішенням Токмацького районного суду Запорізької області шлюб було розірвано. Син [PERSON] проживає разом з матір'ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS], з червня 2014 року, та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою № 349 від 21.05.2015 року. Позивачка, враховуючи її майновий стан, не може повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини, забезпечити її повноцінне харчування, купівлю необхідного дитячого одягу та взуття та інші життєво необхідні потреби. Статтею 51 Конституції України передбачено обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, в ст. 180 СК України зазначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач ухиляється від утримання дитини, ніякої матеріальної допомоги добровільно не надає, не приймає ніякої участі у вихованні дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Таким чином, при визначенні частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд враховує також матеріальне становище дитини, але визначає її розмір таким чином, щоб це не впливало на стан здоров'я та загальний матеріальний стан відповідача. При визначенні суми аліментів, що будуть стягуватися, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання дитини у частці від доходу (заробітку) відповідача у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільняється від сплати судового збору, то з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved