Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

19 березня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь Акціонерного товариства «Альфа- Банк», 01001, м. Київ, вулиця Десятинна, 4/6, МФО 300346, ЄДРПОУ 23494714, п/р № [NUMBER] заборгованість за Угодою про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії від 03.04.2018 року, 153 031,91 грн., а саме: тіло кредиту - 119218,19 грн.; прострочка по тілу - 30262,47 грн.; відсотки за кредитом - 1212,1 грн.; неустойка - 2339,15 грн. Встановити подальші нарахування відповідно до умов кредитного договору до моменту виконання рішення відповідно до п. 10 ст.265 ЦПКУ. Стягнути з Відповідача [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь Акціонерного товариства «Альфа- Банк», 01001, м. Київ, вулиця Десятинна, 4/6, МФО 300346, ЄДРПОУ 23494714 п/р № [NUMBER] витрати по сплаті судового збору у сумі - 2295,48 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 03.04.2018 року між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено Угоду про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 134 000 гривень. В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 14 лютого 2019 року має прострочену заборгованість, яка складається із: тіло кредиту 119 218, 19 гривень; прос рочка по тілу 30 262, 47 гривень; відсотки за кредитом 1 212, 10 гривень. Вказану заборгованість та судові витрати позивач просить суд стягнути з відповідача в примусовому порядку. Ухвалою судді від 28.03.2019 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судове засідання зявився представник позивача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - Байрамов Олександр Володимирович, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином, надала суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України, главою 71, параграфом 2, про кредитний договір. У судовому засіданні встановлено, що 03.04.2018 року між Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» ) та [PERSON] було укладено Оферту на укладання угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до умов даного договору позивач зобовязався відкрити відповідачеві картковий рахунок у валюті гривня та випустити міжнародну картку MC DEBIT WORLD строком дії 3 (три роки) з моменту її випуску. Відповідач в свою чергу зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як встановлено з матеріалів справи, Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме відкрив Відповідачеві картковий рахунок № [NUMBER] у валюті гривня та випустив міжнародну картку MC DEBIT WORLD строком дії 3 (три роки) з моменту її випуску, встановивши ліміт відновлювальної лінії (сума Кредиту) 134 000 гривень. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вищезазначеному договору, зумовило звернення АТ «Альфа-Банк» до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що банком були виконані умови договори, надано відповідачеві кредит. Доказів сплати зазначеної суми відповідачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, суду не надано. Також суд зазначає, що згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв`язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Таким чином, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов`язок позивальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобов`язань по договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків з користування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 14 лютого 2019 року має прострочену заборгованість, яка складається із: тіло кредиту 119 218, 19 гривень; прос рочка по тілу 30 262, 47 гривень; відсотки за кредитом 1 212, 10 гривень. При визначені розміру заборгованості суд бере за основу розрахунок боргу долучений позивачем до позовної заяви. Суд також зазначає, що кредитний договір повністю або у частині недійсним не визнавався, отже вказаний договір є чинним, таким, що породжує права та обов`язки сторін, зокрема - обов`язок позичальника повернути отримані кредитні кошти, сплатити відсотки за користування такими коштами, а також неустойку - за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором. Необхідно зазначити, що до матеріалів справи додано належні та допустимі докази на підтвердження факту та розміру заборгованості за кредитним договором, серед яких - детальний розрахунок заборгованості по кредиту із зазначенням розміру відсоткової ставки, ставки пені, сум нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі - окремо по відсотках, пені, тілу кредиту; суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань, у тому числі - накопичувальним порядком. В свою чергу відповідач не скористалась процесуальним правом надати докази на спростування визначеного позивачем розміру заборгованості та підтвердження факту належного виконання зобов`язань по кредитному договору. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 153 031, 91 гривень. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 2 295, 48 гривень. На підставі вищевикладена

Outcome: approved