overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

14 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позивачка вказала, що від шлюбу з відповідачем у них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку і отримує соціальну допомогу, інших доходів не має. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян починаючи з дня звернення і до досягнення повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов уточнила, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, необхідного для дітей відповідного віку, негайне виконання рішення не допускати. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд, на підставі п.1 ст.224 ЦПК України, наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають трьох дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 26 грудня 2000 року, Серії [NUMBER] від 10 липня 2009 року та Серії [NUMBER] від 18 квітня 2013 року відповідно. Діти проживають з матір'ю, що підтверджується довідкою від 05.11.2014 року № 3103, що видана комунальним підприємством "Очаківський комбінат комунальних послуг". Відповідач заперечень проти позову не надав. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, у порядку, передбаченому ч.3 ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн. у доход держави від сплати якого, при зверненні до суду із цим позовом, позивачка звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

14 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 03 грудня 2010 року виконкомом [PERSON] селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 12, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось, часто виникають сварки та суперечки, шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, подальше спільне життя вважає неможливим. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з»явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши про визнання позовних вимог. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 03 грудня 2010 року виконкомом [PERSON] селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 12. (а.с.3) Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов"язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаємопорозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~14 лютого 2012 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Меджибізької селищної ради Летичівського району Хмельницької області, актовий запис\~№ 1, в\~ якому у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку\~із різними\~поглядами на\~життєві цінності\~між ними\~почали виникати\~конфлікти,\~сварки,\~що привело\~до припинення\~сімейно-шлюбних\~відносин та окремого проживання, тому [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В судове\~засідання позивач\~не з`явилася,проте подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, просить розірвати шлюб, не стягувати з відповідача судовий збір, повернути дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, вимоги визнає, просить їх задовольнити, оскільки в наданий судом строк примирення між ними не настало, і бути не може. \~Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~Відповідно до абзацу 3 пункту 24\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~12.06.2009,\~№ 2\~"Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у \~суді першої\~інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. Ухвалою Летичівського районного суду від 29.11.2018 року сторонам надано шестимісячний строк для примирення проте примирення між сторонами не відбулося. Спору щодо місця проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , немає. Після розірвання шлюбу [PERSON] повернути дошлюбне прізвище « [PERSON] » На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

14 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19 вересня 2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від сумісного проживання сторони дітей не мають. Позивач має від першого шлюбу сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторні не склалося через постійні непорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Відповідач влаштовує постійні скандали, в тому числі у присутності дитини, сторонніх осіб, матеріально не забезпечує сім'ю. Більше півроку шлюбні відносини між сторонами припинені, сумісне господарство не ведеться, проживають окремо. Позивач прийшла до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася та примирення між ними неможливе, в зв'язку з чим просила позов задовольнити, змінити її прізвище на дошлюбне "[PERSON]". Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, заперечень проти позову не надіслав, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого виконавчим комітетом Ольшанської селищною радою Миколаївського району Миколаївської області, шлюб зареєстрований 19 вересня 2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №44. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.5). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, сумісних дітей не мають. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

14 лютого 2014 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що в даний час вони з відповідачем проживають окремо, і він матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Просить стягнути аліменти в розмірі 1/3 частки від пенсійного забезпечення та доходів від здачі в оренду земельних паїв до досягнення сином повноліття і 150 грн. затрат на правову допомогу. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і пояснила, що протягом останніх місяців відповідач давав кошти на утримання дитини лише на її вимогу. Він має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей. Будучи працездатним, отримуючи пенсію за вислугу років та дохід від здачі в оренду земельних паїв, може сплачувати аліменти в такій частці від заробітку. Відповідач в судове засідання вдруге не з'явився, хоча своєчасно був повідомлений про місце, дату і час розгляду справи судовою повісткою, надісланою рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. Про причину неявки суд не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, де він записаний батьком (а.с. 3). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього кодексу. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач є працездатним, має постійні доходи, а отже й, можливість сплачувати аліменти на дитину, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити в розмірі, вказаному позивачем. Відповідно до ч. 1, ч. 2, п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, представила договір про надання правової допомоги і квитанцію до прибуткового касового ордера № 4 від 14.02.2014 року, слід стягнути з відповідача судові витрати, а саме: судовий збір в дохід держави, а витрати на правову допомогу в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

14 лютого 2014 року Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Донецькобленерго" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що відповідач є споживачем електричної енергії (особовий рахунок [NUMBER]). Відповідачем згідно особового рахунку неодноразово проводились перерахування грошових коштів за використану електричну енергію, таким чином між енергопостачальником та споживачем є зобов'язання. Згідно п. 48 ПКЕЕН споживач несе відповідальність за порушення Правил користування електричною енергією, розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електричних мереж і споживання електричної енергії без засобу обліку, пошкодження приладу обліку та інші дії, за які законодавством передбачена відповідальність. 05.01.2012 року при перевірці представником позивав виконання вимог Закону України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 року за місцем проживання відповідача було виявлено порушення ним ст.ст.26,27 вказаного Закону та п.п. 42,48 ПКЕЕН, що виразилось у самовільному підключенні електроустановок до електричної мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку електричної енергії. На підставі п.53 НКЕЕ виявлене порушення було зафіксовано в Акті про порушення ПКЕЕН №189644 від 10.10.2013 року. Відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України №562 від 04.05.2006 року з наступними змінами та доповненнями, на підставі зазначеного Акту про порушення ПКЕЕН споживачу було визначено обсяг та вартість спожитої, але не врахованої енергії, внаслідок порушення на загальну суму 13337,05 гривень. Стосовно відповідача складений акт про порушення ПКЕЕН, а також розрахунок заборгованості за спожиту, але не враховану приладом обліку електричну енергію, який не оскаржувався, отже відповідач зі свого боку факт порушення чинних ПКЕЕН визнав та погодився зі складеним актом та нарахованою сумою заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту, але не враховану приладом обліку електричну енергію у визначеній сумі та судовий збір в розмірі 243, 60 гривень. Представник позивача Рожкова Л.О., діюча на підставі довіреності, просила розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила про задоволення позову, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі, про що подала письмову заяву. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, до судового засідання не зявився, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив, у звязку з чим суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

14 лютого 2017 року [PERSON] звернувсь в суд із позовом до [PERSON], просив постановити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ним та відповідачем 28 січня 1989 року Яснополянською сільською радою Джанкойського району Кримської області, актовий запис за № 3. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, він з відповідачкою [PERSON] зареєстрували шлюб 28 січня 1989 року, від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. З 1989 року до 2003 року вони проживали нормально, але у 2003 році їх стосунки зіпсувалися, він виїхав до України, а відповідач [PERSON] залишилась в Криму. З того часу вони не підтримують\~ сімейно-шлюбні стосунки, оскільки остаточно їх припинили. Вони втратили повагу один до одного.\~ \~ На його пропозиції\~ розірвати шлюб через\~ РАЦС відповідач ігнорує. \~ В судове \~засідання позивач [PERSON] не \~з"явився \~, згідно позовної заяви він зазначив, що у разі його неявки у судове засідання просить суд розглянути справу у \~\~його відсутності, \~\~\~згідно \~якої \~він \~вимоги підтримує. Відповідач [PERSON].\~ в судове засідання \~не \~з"явилась, \~\~\~\~\~про час \~та місце \~\~\~розгляду \~справи вона \~повідомлена \~належно, \~ \~подала \~до суду телеграму \~про \~розгляд справи у \~її \~відсутності , \~\~\~позовні \~вимоги вона \~визнала. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON]. обгрунтований, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу; миритись він не бажає, відповідач позов\~ визнала, також\~ миритись не\~ бажає,\~ тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Суд\~ враховує визнання\~\~ позову відповідачем, що не протирічить вимогам закону, не порушує права\~ та законні\~ інтереси\~ інших осіб. Спільні \~ діти від шлюбу \~повнолітні.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

14 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на його користь аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, як повнолітню, яка продовжує навчання. Позивач в судове засідання не прибув, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просив задовольнити (а.с. 27). Відповідач в судове засідання не прибув, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги позивача визнав (а.с. 24). Третя особа, яка не заявляє самостійної вимоги [PERSON], подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 29). Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивачки [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 6), позивачка [PERSON], [INFO], є повнолітньою особою, якій не виповнилося 23 роки (а.с. 6), позивачка [PERSON] навчається на денній формі навчання в Вищому навчальному закладі Укоопспілки "Полтавський університет економіки і торгівлі" місто Полтава, термін навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року (а.с. 10). Позивачеві 23 роки виповниться 30 січня 2021 року. Згідно ст. ст. 199, 200 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі зазначеному в позовній заяві, а тому є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь держави на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

14 лютого 2018 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, до досягнення ним повноліття. Позивачка вказує на те, що з 10.06.2006 по 23.10.2017 року перебували з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати сина належним чином. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просив позов задовольнити частково, оскільки в лютому та березні він сплатив аліменти, о підтверджується квитанціями. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 10 червня 2006 року по 23 жовтня 2017 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. При цьому, позивач просить суд стягнути аліменти у розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, проте ч. 2 ст. 182 СК України (із змінами від 17.05.2017 року, які набули чинності 09.07.2017 року),мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що стосується наданих відповідачем 2-х квитанцій від 16.02.2018 року та 12.03.2018 року в сумі 2512.56 грн., 2010,05 грн., то вказане вирішується у відповідності до ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження". Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідач фізично здоровий, інших утриманців не має, суд приходить до висновку, що є підстави для стягнення аліментівна утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.02.2018 року і до його повноліття. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. 00 коп.

Outcome: approved