Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

25 березня 2021 року до Святошинського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Ухвалою суду від 29 березня 2021 року позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів було роз`єднано та кожну з них було виділено для розгляду в самостійному провадженні. Ухвалою суду від 29 березня 2021 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав передано на розгляд до Дарницького районного суду міста Києва, на підставі того, що Святошинським районним судом міста Києва встановлено, що адреса місця реєстрації відповідача територіально відноситься до Дарницького району м. Києва. 30 квітня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла вищезазначена позовна заява. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 травня 2021 року цивільну справу № 759/6275/21 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 07 травня 2021 року. 31 травня 2021 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 15 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 22 липня 2021 року на 10:00 год. Ухвалою суду від 22 липня 2021 року підготовче засідання було відкладено на 27 серпня 2021 року на 12:00 год. 20 серпня 2021 року до канцелярії суду від Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою суду від 27 серпня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 1 жовтня 2021 року. У судове засідання 1 жовтня 2021 року з`явився представник позивачка, відповідач [PERSON] не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] . Будь-яких заяв по суті спору ним до суду не подавалось, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Повістка, ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, адресована відповідачу поверталась неодноразово до суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Від представника третьої особи Служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника служби, та крім цього 20 серпня 2021 року за вх. № 58292 було долучено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Судовий розгляд було відкладено на 22 жовтня 2021 року. 18 жовтня 2021 року до суду від представника позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи нотаріально посвідчені заяви свідків, які містять свідчення щодо предмету спору. У судове засідання 22 жовтня 2021 року з`явились позивачка та представника позивача. Позивачка вказала, що тривалий час не проживає разом із чоловіком, наразі вона з ним розлучена та уклала шлюб з іншою людиною. Відповідач не цікавиться донькою, не надає коштів на її утримання, дочка не пам`ятає батька, оскільки той поїхав, коли дочка була зовсім маленька (2 роки). Вказала, що від знайомих знає, що він поїхав до Індії. В соціальних мережах бачила фото, що він відпочиває з друзями на Гоа , тобто він живий та здоровий. Деякий час вона через їх спільну подругу просила передати чоловікові про них інформацію та просила, щоб чоловік спілкувався з дочкою, ніколи не була проти цього. Проте відповідач не реагував на її пропозиції та прохання. Представник позивача підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив під час ухвалення рішення у справі врахувати висновок служби у справах дітей та сім`ї, а також покази свідків, що надавались у письмовому вигляді суду та позовні вимоги задовольнити. Також вказав, що наразі є рішення Святошинського районного суду м. Києва про стягнення аліментів з відповідача на утримання спільної з позивачем дочки, проте позивачка поки не зверталась із виконавчим листом до виконавчої служби. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, та її представника, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи таке. Судом встановлено, що 11 листопада 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Кам`янобрідським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у луганській області, про що зроблено актовий запис № 507 (а.с. 14). Від шлюбу у подружжя народилась дитина - донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 16). Згідно свідоцтва про зміну імені від 5 грудня 2017 року позивач [PERSON] , змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 148 (а.с. 17). Як вказала позивачка, з січня 2016 року відповідач перестав виконувати свої батьківські обов`язки. Він забрав свої речі та поїхав з України. Відповідач не надає будь-якої допомоги їй, не приймає участі у вихованні доньки та не допомагає матеріально. Він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та живе у своє задоволення не цікавлячись зовсім життя доньки. Дочка перебуває на її повному забезпеченні та утриманні. Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 1 грудня 2016 року № 284, [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Законним представником малолітньої дитини у цій довідці зазначено [PERSON] (а.с. 12). Згідно із характеристикою учениці музичної школи № 22 від 3 січня 2021 року [PERSON] навчається у музичній школі у 1-му класі, зарекомендувала себе як старанна, працелюбна учениця. Виконує правила поведінки на вимогу вчителя. Мати приділяє належну увагу у питання виховання дитини, цікавиться її успіхами у навчанні, відвідує відкриті уроки та концерти за участю доньки. Батько дитини у музичній школі не з`являвся жодного разу, успіхами доньки у навчанні не цікавиться (а.с. 18). Відповідно до характеристики з танцювальної школи ГО «ТСК «Стандартс» від 24 лютого 2021 року [PERSON] навчається у танцювальній школі третій рік. Має добре розвинену пам`ять, швидко запам`ятовує навчальний матеріал, старанна, працелюбна. Мати приділяє належну увагу у питання виховання дитини, цікавиться її успіхами у навчанні, відвідує відкриті уроки та концерти за участю доньки. Батько дитини у танцювальній школі не з`являвся жодного разу, успіхами доньки не цікавиться (а.с. 22). Судом надано оцінку нотаріально завіреним заявам свідків долучених до матеріалів справи. З вказаних заяв вбачається, що свідки були попереджені про кримінальну відповідальність за неправдиві покази, особа свідків була перевірена та встановлена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мисаном В.І. та [PERSON] . Зокрема свідок [PERSON] вказала, що знайома з позивачкою з 2000 року, знає про те, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] до червня 2017 року, та що у них є спільна донька [PERSON] . Також вказала, що їй відомо, що [PERSON] 17 січня 2016 року покинув територію України, крім того за час проживання разом з [PERSON] [PERSON] не цікавився та не приділяв належної уваги доньці, [PERSON] завжди була з дитиною одна при їх спільних зустрічах. Свідок [PERSON] вказала, що є сусідкою позивачки, яка проживала за адресою: [ADDRESS] . Їй відомо, що у [PERSON] є донька [PERSON] , яка також проживала з нею, а також відомо, що батьком дитини є [PERSON] (громадянин Республіки Індія). Вона часто проводила час з позивачкою, зокрема їх діти грались на одному майданчику та вони спілкувались. Вона ніколи не бачила біля позивачки чоловіка, а [PERSON] казала, що не знає свого батька. Свідок [PERSON] вказала, що знайома з позивачкою з 2000 року, , знає про те, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] до червня 2017 року, та що у них є спільна донька [PERSON] . Також вказала, що їй відомо, що [PERSON] 17 січня 2016 року покинув територію України, крім того за час проживання разом з [PERSON] [PERSON] не цікавився та не приділяв належної уваги доньці, [PERSON] завжди була з дитиною одна при їх спільних зустрічах. Свідок [PERSON] вказала, що вона мати позивачки, їй відомо про шлюб, що був укладений між позивачем та відповідачем 11 листопада 2011 року. [PERSON] є її онукою, 17 січня 2016 року [PERSON] її колишній зять, покинув територію України. Ще до виїзду за межі України, [PERSON] не приділяв належної уваги родині, не піклувався про її онуку, не допомагав її доньці у вихованні Дівьяніти. Не допомагав також матеріально, всі витрати її донька по утриманні онуки несе сама. Згідно із частинами другою, третьою статті 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абзацу першого статті 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно пунктом 6 та пунктом 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. До суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] звернулась мати малолітньої [PERSON] , [INFO] . Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] підтверджуються свідоцтвом про народження малолітньої дитини, свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про зміну імені [PERSON] . Відповідно до висновку Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 12 серпня 2021 року [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання малолітньої створені належним чином. Дитина забезпечена всім необхідним для повноцінного розвитку та виховання, про що працівниками служби складено відповідний акт від 28 липня 2021 року. Під час обстеження малолітня [PERSON] , [INFO] повідомили, що не пам`ятає батька. [PERSON] повідомила, що останній раз її колишній чоловік бачив доньку восени 2017 року, після чого батько жодного разу не телефонував, не вітав доньку зі святами, не допомагав матеріально, не цікавився розвитком та успіхами доньки. Відповідно до інформації, наданою Службою у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації за адресою місця реєстрації відповідача: [ADDRESS] ніхто двері квартири не відчинив. Мати дитини повідомила, що батько фактично проживає на території Республіки Індія. Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно своєї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду від 15 липня 2021 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, а саме: [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень нуль копійок), щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 25 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Приймаючи до уваги те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: виховання та матеріального утримання, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з донькою, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти тощо, суд вважає вимоги позивача про позбавлення батьківських прав доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому є законні підстави для їх задоволення. Слід зазначити, що стаття 166 СК України передбачає правові наслідки позбавлення батьківських прав, зокрема, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно із статтею 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено 908 грн. судового збору, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Outcome: approved