Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

16 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Жванської сільської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позов мотивувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], який був зареєстрований та постійно проживав в с. Жван Мурованокуриловецького району Вінницької області. Після його смерті залишилось спадкове майно - земельна частка (пай), яка знаходиться на території Жванської сільської ради. Вона є спадкоємцем за законом після смерті батька, спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Крім неї спадкоємцями за законом також є [PERSON], [PERSON], [PERSON], які, в свою чергу, спадщини не прийняли та на неї не претендують. Оскільки правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) відсутній, вона не взмозі отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі і тому змушена звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті [PERSON]. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, просила справу розглянути у її відсутності, про що зазначила у позовній заяві (а.с. 5). Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, натомість надіслали суду заяви в яких просили справу розглянути у їх відсутність. Позовні вимоги визнають в повному обсязі (а.с. 31, 34, 36). Представник відповідача Жванської сільської ради також в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с. 32). Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом врегульованим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Жван Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яка перебуває у КСП "Нове життя" с. Жван Мурованокуриловецького району Вінницької області, розміром 1,59 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER], за порядковим номером [NUMBER]. Вартість зазначеної земельної частки (паю) становить 39024,15 грн. В натурі земельна ділянка не відведена (а.с. 12-13). Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом (а.с. 9, 11). Згідно довідки Жванської сільської ради № 353 від 25.04.2015 року позивач спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, однак оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору не може, оскільки оригінал сертифіката, що посвідчував право [PERSON] на земельну ділянку (пай) серія [NUMBER] втрачено (а.с. 10, 11). З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи на ім'я померлого [INFO] [PERSON] слідує, що спадкові права на належну померлому земельну частку (пай) ніким не оформлялися. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], є спадкоємцями за законом, однак спадщину не прийняли та на неї не претендують (а.с. 14-16). 14 грудня 2015 року державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа необхідного для її вчинення (а.с. 17). Згідно ч.ч. 1-2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 р.). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За таких обставин суд вважає можливим задоволити позовні вимоги позивача повністю, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті її батька [PERSON] шляхом фактичного управління спадковим майном, інші спадкоємці спадщини не прийняли та на неї не претендують, відповідачі визнали позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб, перешкод в прийнятті ним спадщини суд не вбачає.

Outcome: approved