Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

19 листопада 2018 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визнання громадянина таким, що втратив право користування житлом. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власницею квартири № [ADDRESS]. В належній їй квартирі зареєстрований її син - [PERSON], який у вересні 2016 року, створив нову сім'ю, забрав з квартири особисті речі, виїхав мешкати до іншого житла. Відповідач приховує своє місце проживання. Кожного місяця на відповідача нараховується оплата за комунальні послуги, які позивачка змушена оплачувати самостійно з пенсії. На даний час реєстрація відповідача, позбавляє позивача права скористатись допомогою держави на оплату комунальних послуг, у вигляді субсидії. Тому вона змушена звернутись до суду з питанням зняття з реєстраційного обліку відповідача. Позивачка [PERSON] до суду не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, у разі відсутності відповідача. Представник третьої особи до суду не з'явився, до початку розгляду справи надав письмову заяву про розгляд справи без його участі та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Згідно зі ст.211 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов'язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло №Ж888 від 21.04.1998, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів, на підставі розпорядження Ж№677 від 25 березня 1998 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. Вказаний договір зареєстрований в Криворізькому бюро технічної інвентаризації в реєстраційній книзі 154П-147. Відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Покровської районної ради в місті Ради від 04 грудня 2018 року та довідки Криворізької об'єднаної міської довідково-інформаційної служби «Нова-ком» в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]. Відповідно акту, затвердженого представником ТОВ «УЮТ-2011» від 19 листопада 2018 року, [PERSON] з вересня 2016 року по теперішній час в вищезазначеній квартирі не проживає, вказаний акт підтверджений свідками: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України, передбачає, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищевикладене, за таких обставин суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON], не може в повній мірі володіти, розпоряджатись та користуватись належним їй на праві власності майном, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.7 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні " зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, рішення суду яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть. Так, відповідно до статей 3 та 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця поживання в Україні» такі повноваження, а саме зняття з реєстрації місця проживання/перебування надані органам реєстрації, якими є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Таким чином обов'язок третьої особи по зняттю особи з реєстраційного обліку за рішенням суду виникає після набрання вказаним рішенням законної сили.

Outcome: approved