Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом про розподіл спільного сумісного майна подружжя та визнання за нею та Відповідачем права власності по 1/2 частині житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS]. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 27.04.1996 року вона перебувала з Відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] [INFO]. 16.06.2014 року за рішенням Ульяновського районного суду шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується також свідоцтвом про розірвання шлюбу. За час перебування у шлюбі, за спільні кошти подружжя, було придбано майно, що підлягає розподілу, а саме: згідно договору купівлі-продажу від 16.11.2005 року було придбано житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS], який зареєстрований на ім"я Відповідача. На даний час вартість будинку згідно звіту про оцінку майна, складає 149276 грн. У вказаному будинку, згідно копії домової книги прописані та проживають Позивачка [PERSON] та донька [PERSON]. Тому Позивачка просить в порядку розподілу майна подружжя визнати за нею та за [PERSON] право власності по 1/2 частині будинку по [ADDRESS]. До судового засідання Позивачка надала заяву про підтримання позову, та просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач подав до суду заяву про визнання позовних вимог у повному розмірі та просив слухати справу без його участі. Вивчивши наявні у справі матеріали судом було встановлено, що [PERSON] з 27.04.1996 року перебувала з Відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] [INFO]. 16.06.2014 року за рішенням Ульяновського районного суду шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується також свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.8). Згідно договору купівлі-продажу від 16.11.2005 року (а.с.12-13) подружжям було придбано житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS], який зареєстрований на ім"я Відповідача. Відповідно до ч.2 ст.60 Сімейного Кодексу України кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 63 Сімейного Кодексу України передбачає рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Розірвання шлюбу не припиняє права сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу. Згідно зі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч. З ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, а відтак згідно до ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У відповідності до ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим. Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Встановлено, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та погодився на їх задоволення. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи викладене суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову. На підставі викладеного ,

Outcome: approved