Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

17.09.2021 року [PERSON] і [PERSON] звернулись до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що їм на праві власності належить квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований, але не проживає колишній чоловік [PERSON] - [PERSON] . Місце знаходження його не відоме, договору про найм житлового приміщення він з власниками не уклав, комунальні послуги не оплачує, але і знятися з реєстрації добровільно не бажає. За таких обставин позивачки просять визнати відповідача таким, що втратив право користування належною їм квартирою. Ухвалою суду 20.09.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Позивачки надали суду заяву про те, що вони підтримують позов, просять його задовольнити і не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про час, місце та порядок розгляду справи повідомлений у визначений ЦПК України спосіб за останньою відомою адресою реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення на веб-порталі Судової влади України, які наявні в матеріалах справи. Відзиву на позовну заяву або заперечень проти позову відповідач суду не надав. Ухвалою суду від 20.10.2021 року вирішено проводити заочний розгляд справи. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29.08.1996 року квартира [ADDRESS] передана у власність в результаті приватизації [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В подальшому [PERSON] і [PERSON] розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом [NUMBER] від 03.12.2002 року. Надалі [PERSON] одружилася і змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 15.11.2008 року. 02.02.2018 року [PERSON] і [PERSON] подарували свої частки квартири [PERSON] , що підтверджується договором дарування частини квартири, посвідченим державним нотаріусом Першої первомайської державної нотаріальної контори, зареєстрованим у реєстрі за № 1-73. Таким чином, в даний час квартира [ADDRESS] належить позивачкам [PERSON] і [PERSON] . Згідно виписки з будинкової книги і довідки ЦНАП відповідач дійсно залишається зареєстрованим у вказаній квартирі, однак будь-які договори між сторонами про порядок користування, найм житлового приміщення тощо, не укладались; у квартирі він не проживає, що підтверджується актом про непроживання, складеним диреткором ТОВ "Комунтехбудсервіс", згідно якого [PERSON] зареєстрований, але не проживає в даній квартирі з 2018 року; його речі в ній відсутні. Інформація щодо фактичного місця проживання відповідача відсутня, добровільно знятися з реєстрації він не бажає. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно до ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку про те, що відповідач відсутній у квартирі [ADDRESS] понад строки, встановлені ч.2 ст. 405 ЦК України. Поважні причини, передбачені ст.ст 71, 163 ЖК України, як підстави для продовження цього строку або зберігання за відповідачем житлового приміщення відсутні. Відповідач добровільно залишив житло і добровільно ним не користується більше трьох років. Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 163, 167 ЖК України, ст. ст. 319, 325, 405 ЦК України. [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою [ADDRESS] . Позивачами про відшкодування судового збору не заявлено.

Outcome: approved