Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

3 липня 2020 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Згідно позовної заяви позивач [PERSON] зазначала про те, що з відповідачем [PERSON] перебувала у цивільному шлюбі. З відповідачем мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . З відповідачем [PERSON] спільно не проживають. Їхній син проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] належної фінансової чи будь-якої іншої допомоги на утримання дитини не надає. Син є учнем 6 класу Вовковиївської ЗОШ 1-3 ступенів та потребує додаткових витрат на його навчання. Вона не працює, кошти на проживання отримує від ведення домашнього господарства. Проте, отримувані нею доходи не дають можливості забезпечувати дитину усім необхідним. Їй відомо, що відповідач офіційно не працевлаштований, проте отримує нерегулярні доходи від тимчасових заробітків. Інших утриманців відповідач не має, а тому може надавати допомогу на утримання дитини. З вказаних підстав у позовній заяві позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати просила покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги уточнила та пояснила, що оскільки у відзиві на її позовну заяву відповідач визнав її позовні вимоги частково, зазначив, що погоджується сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1159 гривень, що становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1159,00 гривень щомісячно. Представник позивача [PERSON] - адвокат Махацький Ю.М. позовні вимоги позивача підтримав, з підстав викладених у позовній заяві, просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1159 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Новосад В.О. в судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] визнали щодо сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1159,00 гривень щомісячно. Відповідач [PERSON] пояснив, що він не має ні постійних, ні тимчасових доходів, на обліку у службі зайнятості, як безробітний, не перебуває, допомоги по безробіттю не отримує. Кошти на проживання отримує від продажу самостійно виробленої та вирощеної сільськогосподарської продукції. Відповідач [PERSON] просив у стягненні з нього судових витрат на користь позивача відмовити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Новосад В.О. пояснив, що вимогу позивача про стягнення витрат на надання професійної правничої допомоги вважає недоведеною, оскільки розмір витрат має бути співмірним із складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання певних робіт, обсягом наданих послуг. Зазначив, що позивачкою до позовної заяви не додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу. Суд, заслухавши сторони, їх представників, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1159,00 гривень щомісячно, не встановлено. В ході розгляду справи сторони заяв чи клопотань до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8) встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] , його батьком вказаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . В судовому засіданні сторони підтвердили, що їхній син проживає з матір`ю (позивачем по справі). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В силу вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. П. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, аліменти з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] за її вибором на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , що на час розгляду справи становить 1159,00 гривень. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, проте не працює, в державній службі зайнятості, як безробітний, не зареєстрований, отримує дохід від продажу самостійно виробленої та вирощеної сільськогосподарської продукції, інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні не має (а.с. 24, 28). При визначенні розміру аліментів, суд враховує також те, що дитина сторін по справі - син [PERSON] є учнем Вовковиївської ЗОШ 1-3 ступенів, потребує витрат на його навчання, фізичний та духовний розвиток. Суд також бере до уваги те, що позивач [PERSON] не працює. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1159,00 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 3 липня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Ч. 1 ст. 191 СК України визначає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Ч. 1 ст. 133 ЦПК України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Із досліджених в судовому засіданні довідки № 326 від 2 липня 2020 року (а.с. 11), квитанції № 71 від 2 липня 2020 року (а.с. 12), встановлено, що за надання професійної правничої допомоги позивачем [PERSON] понесено витрати в розмірі 1000,00 гривень. За таких обставин, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК Україн, суд стягує з відповідача [PERSON] понесені позивачем [PERSON] витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 1000,00 гривень. Посилання відповідача та його представника на ту обставину, що до позовної заяви позивачем не додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, не заслуговують на увагу, оскільки розмір понесених позивачем витрат на надання професійної правничої допомоги вказаний у позовній заяві та до позовної заяви позивачем, на час подання до суду такої заяви, додано документи, що підтверджують такі витрати. Разом з тим, суд приходить до висновку, що такі витрати позивача на надання професійної правничої допомоги не є завищеними. Крім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у зв?язку з розглядом цієї справи в розмірі 840,80 гривень, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року (з наступними змінами) щодо встановленого мінімального розміру судового збору за подання до суду позовів майнового характеру та того, що на час подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору. Підстав для звільнення відповідача [PERSON] від сплати судового збору не встановлено. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У позовній заяві, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на положення ст.ст. 180-182, 184 СК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обгрунтованим. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 258, 259, 265, 268, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved