Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області з позовом до ТзОВ «Машинобудівний завод «Автоливмаш» та Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекоресурси», про зобов`язання надати довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній згідно додатку № 5 до «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМУ від 05.07.2006 року № 920, з зазначенням періоду роботи, що зараховується до спеціального стажу; професії; характеру виконуваної роботи; розділу, підрозділу, пункту, найменування списку або його номеру до якого включається цей період роботи; первинних документів за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка за період з 01.02.1980 року по 08.06.1987 року. В позові вказано, що позивач з 01.02.1980 року по 08.06.1987 року працював на заводі «Автоливмаш». Вказаний стаж роботи позивач вважає таким, що надає йому право на пільгову пенсію, що має бути підтверджено довідкою про відповідний стаж. Однак відповідачі не надають йому довідок, а тому позивач просив суд зобов`язати відповідачів надати йому довідку на підтвердження наявного трудового стажу з шкідливими умовами праці. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримав позов та просив його задовольнити з підстав, вказаних в позові. В судовому засіданні представник відповідача ТзОВ «Машинобудівний завод «Автоливмаш» - Труфан М.М. проти задоволення позову заперечив з тих підстав, що юридична особа, яка надасть позивачу довідку про пільговий стаж буде зобов`язана компенсувати ПФУ витрати на виплату та доставку пільгової пенсії. Також зазначив, що ТзОВ «Машинобудівний завод «Автоливмаш» не є правонаступником заводу, на якому працював позивач, вважає, що довідку позивачу має видати ВАТ «Автоливмаш». Представник Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекоресурси» в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, а також представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З копії трудової книжки БТ-І № 4830639 (а.с. 12-13), наказів Івано-Франківського заводу «Автоливмаш» (а.с. 16-21) та копій архівних довідок від 22.08.2014 р., виданих Архівним відділом Івано-Франківської обласної державної адміністрації Івано-Франківської області, [PERSON](позивач) з 01 лютого 1980 р. до 08 червня 1987 р. працював учнем слюсаря механоскладальних робіт, слюсарем механоскладальних робіт 3-го розряду, газорізальником 2-го розряду, газорізальником 3-го розряду дільниці УПУ Івано-Франківського заводу ливарних автоматичних ліній «Автоливмаш» (а.с. 5, 6). Відповідно до копії договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ВАТ «Автоливмаш» продало ДК з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси» та ТзОВ «Куфур» відповідний майновий комплекс (а.с. 56-60). Згідно акту прийому-передачі від 30.09.2004 року покупцям були передані майнові активи та грошові зобов'язання цілісного майнового комплексу (а.с. 61-62). Позивач звертався до ВАТ «Автоливмаш» з заявою про надання йому спірної інформації, проте листом від 30.09.2014 р. ВАТ "Автоливмаш" повідомило йому, що в зв'язку з продажем цілісного майнового комплексу ВАТ «Автоливмаш» до покупців перейшли всі зобов'язання ВАТ «Автоливмаш», а тому за отриманням довідки для призначення пільгової пенсії необхідно звернутись до правонаступників ТзОВ «Машинобудівний завод «Автоливмаш» та Виробничого комплексу «Автоливмаш» (а.с. 8). Листом від 21.10.2014 року ТзОВ «Машинобудівний завод «Автоливмаш» відмовив позивачу в наданні спірної довідки з тих підстав, що не вважає себе правонаступником ВАТ «Автоливмаш» (а.с. 9). Роботи, які виконував Позивач передбачені переліком виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими та важкими умовами праці. Робота по цій професії дає право позивачу на отримання пільгової пенсії за списком затвердженим постановою КМУ від 11.03.1994 р. № 162. Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. Згідно з п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ № 637 від 12 серпня 1993 року, у тих випадках коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або їх правонаступників. Відповідно до ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про інформацію» одним із основних принципів інформаційних відносин є гарантованість права на інформацію. Відповідно до п. 1 ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Таким чином позивач має право на отримання інформації щодо стажу роботи, яку може бути зараховано при обчисленні пільгової пенсії. В п. 1 ст. 200 ЦК України вказано, що інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. В п. 2 ст. 200 ЦК України зазначено, що суб'єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями. Як вбачається з матеріалів справи, правонаступником Івано-Франківського заводу ливарних автоматичних ліній «Автоливмаш», на якому працював позивач у період з 01 лютого 1980 року по 08 червня 1987 року, було ВАТ «Автоливмаш» (а.с. 14-15). Проте, після підписання 23.07.2004 р. договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ВАТ «Автоливмаш», правонаступниками стали ТзОВ «Куфур», код ЄДРПОУ 30858384 (правонаступником якого в свою чергу є ТзОВ «Машинобудівний завод «Автоливмаш») та ДК з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси», код ЄДРПОУ 20077743 (правонаступником якого в свою чергу є Державна компанія з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекоресурси»), оскільки відповідно до п. 1.6 цього договору Покупці за цим договором є правонаступниками майнових прав та зобов'язань цілісного майнового комплексу ВАТ «Автоливмаш» (ЦМК). Також п. 7.6 цього договору передбачено, що при зміні власника ЦМК Покупці повинні покласти всі зобов'язання за даним договором на нового власника. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст. 11 ЦПК України). Згідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарські або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 року (а.с. 65-69), яка набула законної сили, встановлено, що з метою відновлення платоспроможності боржника (ВАТ «Автоливмаш»), між ВАТ 2Автоливмаш» (продавець) та ДК «Укрекокомресурси» і ТзОВ «Куфур» (покупці) 23 липня 2004 року укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ВАТ «Автоливмаш» (далі - Договір), який посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1751. Предметом цього Договору став цілісний майновий комплекс ВАТ «Автоливмаш», який знаходиться в м. Івано-Франківськ, вул. Юності, 23. Майнові активи та грошові зобов'язання цілісного майнового комплексу передані покупцям згідно акту прийому-передачі від 30.09.2004 року. Відповідно до п. 1.6 Договору покупці є правонаступниками майнових прав та зобов'язань цілісного майнового комплексу. Таким чином, Договором передбачено правонаступництво покупців у всіх майнових правах та зобов'язаннях цілісного майнового комплексу, без обмежень. Також у вказаній Ухвалі зроблено висновок, що у зв'язку з продажем даного ЦМК змінено його власника, внаслідок чого витрати ПФУ на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, що здобули стаж, який дає право на даний вид пенсії на ВАТ «Автоливмаш», повинні вносити правонаступники. Крім того, вимогами ч. 1 ст. 33 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що під час продажу майна боржника як цілісного майнового комплексу в установленому порядку відчужуються всі види майна, призначеного для здійснення підприємницької діяльності боржника, у тому числі приміщення, споруди, обладнання, інвентар, сировина, продукція, права вимоги, права на знаки (позначення), що індивідуалізують боржника, його продукцію, роботи, послуги (фірмове найменування, знаки для товарів і послуг), інші права, які належать боржнику, за винятком прав і обов'язків, які не можуть бути передані іншим особам. Після продажу цілісного майнового комплексу на балансі ВАТ «Автоливмаш» будь-які активи відсутні. В данному випадку правонаступництво - перехід прав і обов'язків від одного суб'єкта до іншого. Воно може бути універсальним або частковим. За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов'язки того суб'єкта, якому вони належали раніше. Аналогічні висновки щодо правонаступників ВАТ «Автоливмаш» викладені і в Ухвалі Львівського апеляційного суду від 14.12.2014 р. (а.с. 70-71). Згідно ч. 4 ст. 33 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» під час продажу майна боржника як цілісного майнового комплексу всі трудові договори (контракти), що укладені до дати такого продажу, продовжують діяти, при цьому права та обов'язки роботодавця переходять до покупця майна боржника. При цьому відповідно до п. 6 ст. 107 ЦК України якщо правонаступниками юридичної особи є декілька юридичних осіб і точно визначити правонаступника щодо конкретних обов'язків юридичної особи неможливо, юридичні особи - правонаступники несуть солідарну відповідальність перед кредиторами юридичної особи, що припинилася. Учасники (засновники) припиненої юридичної особи, які відповідно до закону або установчих документів відповідали за її зобов'язаннями, відповідають за зобов'язаннями правонаступників, що виникли до моменту припинення юридичної особи, у такому самому обсязі, якщо більший обсяг відповідальності учасників (засновників) за зобов'язаннями правонаступників не встановлено законом або їх установчими документами. Відповідно до п. 1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Таким чином до спірних відносин за аналогією прав може бути застосовано положення п. 6 ст. 107 ЦК України щодо зобов`язань про надання інформації. Тому у разі неможливості встановити обов`язок відповідачів щодо надання відповідачу спірної інформації, відповідачі несуть солідарну відповідальність за надання запитуваної інформації. Враховуючи вищенаведене, судом встановлено обов`язок відповідачів надати позивачу необхідну йому довідку щодо підтвердження його трудового стажу, умов праці, заробітної плати, тощо, оскільки відповідачі є правонаступниками ВАТ «Автоливмаш», який в свою чергу був правонаступником Івано-Франківського заводу ливарних автоматичних ліній «Автоливмаш», на якому працював позивач. На підставі ст. 8, 107, 200 ЦК України, ч.ч. 1, 4 ст. 33 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», п. 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, п. 1 ст. 5 Закону України «Про інформацію», ст. 49 КЗпП України, та

Outcome: approved