Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

26 грудня 2018 року позивач звернулась до суду з цим позовом, та просить: визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що вона у 2007 році отримала від батьків у користування житловий будинок з господарськими надвірними спорудами за адресою [ADDRESS]. Саме з того часу вона постійно користується вищевказаним майном. Отримати правовстановлюючі документи на зазначене майно вона не змогла, оскільки батьки за життя не оформили право власності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами відповідно до законодавства. На сьогоднішній день вона продовжує добросовісно та безперервно користуватись, відкрито володіти вказаним житловим будинком з надвірними спорудами, та доглядає за будинком, утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт. 12.10.2007 року між нею та ПАТ «Чернігівобленерго» було укладено договір про користування електричною енергією. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, крім неї немає. Оскільки дане питання не можливо вирішити поза судовим шляхом, вона вимушена звернутись до суду. У судове засідання позивач не прибула, в позові вказала про можливість розгляду справи без її участі. У судове засідання представник відповідача не з'явився, надав заяву про слухання справи без їх участі, позов визнали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як встановлено судом, позивач у 2007 році отримала від батьків у користування житловий будинок з господарськими надвірними спорудами за адресою [ADDRESS]. Саме з того часу вона постійно користується вищевказаним майном. Отримати правовстановлюючі документи на зазначене майно вона не змогла, оскільки батьки за життя не оформили право власності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами відповідно до законодавства. На сьогоднішній день вона продовжує добросовісно та безперервно користуватись, відкрито володіти вказаним житловим будинком з надвірними спорудами, та доглядає за будинком, утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт. 12.10.2007 року між нею та ПАТ «Чернігівобленерго» було укладено договір про користування електричною енергією. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, крім неї немає. Згідно положень ст. 344 ЦК України, умовою набуття права власності на житло за набувальною давністю є добросовісне заволодіння майном на законних підставах. Суд вважає, що позивач добросовісно заволоділа майном, оскільки вона відкрито, безперервно володіє спірним житловим будинком протягом 12 років. Відповідно до ст. 325 ЦК України, фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Згідно положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Частиною 1 статті 344 ЦК України встановлено, що: "Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим, майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом". Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до довідки № 377/11-18 від 13 листопада 2018 року виданої Корюківським районним комунальним підприємством «Рампа» інвентаризаційна вартість будинку по [ADDRESS] становить 70379,00 грн., загальна площа будинку становить 46,1 м.кв., житлова площа становить 15,9 м.кв., відсоток готовності 100%, відсоток зносу 40%. З надвірних будівель сарай Б-1 із шлакоблоку, сарай Б-1-1 дощатий, погреб В-1 цегляний. По даним Корюківського РБТІ станом на 31.12.2012 року власність не зареєстрована. Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, що становить - 352,40 грн.

Outcome: approved