Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом на майно, а саме: на 1/2 частку житловий будинок [ADDRESS] . Заявник звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі, однак йому було усно відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна, з тих підстав, що є розбіжності у правовстановлюючому документі, зокрема, згідно паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, свідоцтва про смерть, свідоцтва про право на спадщину померла записана як « [PERSON] », тоді як в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №327469 та Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 327470, у списку співвласників земельної ділянки в графі (прізвище, ім`я, по батькові громадянина) ім`я співвласника земельних ділянок, розташованих за адресою: [ADDRESS] , записано « [PERSON] ». Оскільки вказані помилки перешкоджають в оформленні спадкового майна, а в подальшому вільно розпоряджатися своєю власністю, заявник просив суд встановити факт, що державний акт на право власності серії ЯЖ №327469 на 1/2 (одну другу) частку у спільній власності земельної ділянки площею 0,1848 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3220485802:05:003:0016 виданий 30 грудня 2012 року [PERSON] , в дійсності належить [PERSON] , яка померла [INFO] ; встановити факт, що державний акт на право власності серії ЯЖ №327470 на 1/2 (одну другу) частку у спільній власності земельної ділянки площею 0,4401 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3220485802:05:003:0015 виданий 30 грудня 2012 року [PERSON] , в дійсності належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 26 травня 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Заявник в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Заінтересована особа державний нотаріус Узинської міської державної нотаріальної контори Малькевич Леся Вікторівна в судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що [INFO] у м. Узин Білоцерківського району Київської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с. 10/. У вказаному свідоцтві про смерть ім`я померлої зазначено « [PERSON] ». Як вбачається із заповіту [PERSON] від 08.06.2018 року, посвідченого державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Малькевич Л.В., зареєстрованого в реєстрі №1952, [PERSON] належне їй майно, зокрема: 1/2 (одну другу) частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та побутових споруд, розташований за адресою: [ADDRESS] та належну їй частку земельної ділянки під будинком, розташована за тією ж адресою в разі її приватизації, заповіла [PERSON] , [INFO] /а.с. 8/. Із копії матеріалів спадкової справи №50/2019 вбачається, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї бабусі [PERSON] , але при оформленні спадкового майна у вигляді 1/2 частки у спільній власності земельної ділянки площею 0,1848 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3220485802:05:003:0016 та 1/2 частки у спільній власності земельної ділянки площею 0,4401 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3220485802:05:003:0015, в спадкоємця за заповітом [PERSON] виникли труднощі, оскільки в правовстановлюючих документах невірно зазначено прізвище, ім`я та по батькові спадкодавця та власника часток земельних ділянок, а саме: як вбачається з свідоцтва про смерть від 13 січня 2019 померла спадкодавець [PERSON] , а співвласником зазначених вище земельних ділянок у державних актах серії ЯЖ №327469 та серії ЯЖ №327470 помилково зазначено « [PERSON] ». Той факт, що справжнє прізвище, ім`я та по батькові спадкодавця було [PERSON] , а не як помилково зазначено в правовстановлюючих документах [PERSON] , підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця виданим 16 січня 2019 року виконавчим комітетом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Узинської державної нотаріальної контори Пашкевич Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за №1-1152, копією паспорта серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 6 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Як роз`яснено в листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів можуть подавати спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав. Зважаючи на те, що [PERSON] померла, а чинним законодавством не передбачається можливість внесення зміни в державні акти за відсутності самої особи, вбачається обмеження можливості заявника в оформленні спадщини та неможливість внесення відповідних виправлень до правовстановлюючого документу. Оскільки анкетні дані спадкодавця, окрім імені, у вище згаданих документах збігаються, а тому суд має підстави вважати, що державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №327469 та серії ЯЖ №327470 видані на ім`я [PERSON] дійсно належать [PERSON] , яка померла [INFO] . Розбіжність в написанні прізвища спадкодавця у свідоцтві про смерть та документі що посвідчує право власності виникли внаслідок помилок, допущених при оформленні документів. Враховуючи те, що встановити даний факт іншим способом, окрім судового неможливо, аналіз зібраних по справі доказів та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, що передбачено ч.1 ст. 315 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved