Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

23.12.2014 р. Страхова компанія звернулася до суду з позовом про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу, обґрунтовуючи його тим, що 13.02.2013 року з вини відповідача сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль Субару д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], зазнав механічних пошкоджень. [PERSON] позивачем виплачено страхове відшкодування в розмірі 10950 грн. 54 коп. (розмір шкоди з урахуванням франшизи в 500 грн.), що не перевищує ліміту відповідальності за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1930924. Посилаючись на зазначене, просила стягнути з відповідача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування, а також судові витрати. Представник позивача направив суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Відповідач звернувся до суду з письмовою заявою у якій позов визнав повністю, справу просив розглянути за його відсутності. В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 61 ЦПК України визначено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Путивльського районного суду Сумської області від 13.03.2013 року, яка набрала законної сили, встановлено, що 13.02.2013 року о 18 год. 45 хв. відповідач керував автомобілем ВАЗ-21063 д/н [NUMBER], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, а також керуючи вказаним транспортним засобом по вул. Леніна в м. Путивль виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем Субару д/н [NUMBER], що рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень, чим порушив вимог п. 2.9. та 11.3. ПДР України. Власнику автомобіля Субару д/н [NUMBER] [PERSON] на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1930924 від 27.04.2012 року страховиком, позивачем в справі, виплачено страхове відшкодування в розмірі 10950 грн. 54 коп., що підтверджується копією платіжного доручення № ЗР016978 від 18.04.2013р. (а.с.32). За правилами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В силу ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. а) п.п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За таких обставин, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому може бути прийняте.

Outcome: approved