Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Кривоозерської селищної\~ради про визнання права власності на земельну ділянку площею 2.56 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті дядька - [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки в нотаріальному порядку оформлення спадщини йому відмовлено. 01 лютого 2021 року ухвалою суду прийнято до розгляду заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог, в якій він просив суд визнати право власності на земельну ділянку площею 0.2726 га, кадастровий номер: 4823981600:01:000:0538, що розташована у межах території Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, яка належала померлому на підставі Державного акта серія МК №014436, виданого 20 лютого 2006 року, виданого Кривоозерською райдержадміністрацією Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010601700033. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача - Кривоозерської селищної ради Миколаївської області надіслав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. За положеннями ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 22 травня 2010 року(а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки: площею 2.5579 га, кадастровий номер: 4823981600:01:000:0155, та площею 0.2726 га, кадастровий номер: 4823981600:01:000:0538, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих в межах території Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, належних на праві власності спадкодавцеві [PERSON] , що підтверджується даними копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія МК №014436, виданого Кривоозерською райдержадміністрацією 20 лютого 2006 року(а.с.11) та даними копії витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4810780912020, №НВ-4810781192020 від 17 грудня 2020 року(а.с.12-14, 26-28). Спадкоємцем за законом на спадщину після смерті [PERSON] є позивач як племінник спадкодавця, що підтверджується даними свідоцтва про народження позивача [PERSON] , серія [NUMBER] , виданого Кривоозерським райвідділом ЗАГС Миколаївської області 02 серпня 1980 року(а.с.33), поновленим свідоцтвом про народження матері позивача - [PERSON] (серія [NUMBER] , виданого Кривоозерським райБюро ЗАГС Миколаївської області 28 березня 1967 року), свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , виданого Кривоозерським 2 сільЗАГС Кривоозерського району Миколаївської області 15 листопада 1970 року. Встановлено, що останнім місцем реєстрації та проживання [PERSON] , померлого [INFO] , було [ADDRESS] , що підтверджено даними довідки Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області №2194 від 28 серпня 2020 року(а.с.36). Позивач проживав з [PERSON] на момент його смерті за однією адресою: [ADDRESS] , що підтверджено даними довідки Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області №1706 від 05 липня 2018 року(а.с.15). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вбачається зі спадкової справи №149/2020(а.с.31-42), позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, подавши заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк(а.с.32). В оформленні спадщини на земельні ділянки площею 2.56 та 0.27 га, державним нотаріусом позивачу відмовлено(а.с.3), оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Відповідно до положень ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з\~положеннями ст.131\~ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Положеннями ст.1218\~ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За положеннями ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст.1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно положень ст.1258, ч.1 ст.1265 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положеннями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на земельні ділянки не порушує права та законні інтереси інших осіб. Суд враховує те, що дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались. За вказаних обставин, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом, суд визнає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved