Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

17.03.2020 позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину квартири, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Миргородського міського нотаріального округу Гіль Дмитро Володимирович. Обґрунтовуючи позов [PERSON] зазначила, що з 07.11.2012 по 04.03.2015 перебувала у шлюбі із [PERSON] . В період укладеного шлюбу, а саме 28.10.2014 її чоловік [PERSON] за спільні кошти подружжя, зі згоди дружини [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] , загальною площею 48,8 кв.м, житловою - 27,7 кв.м. Договір купівлі-продажу № 2872, посвідчений приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Гіль Д.В. Право власності на квартиру було зареєстровано приватним нотаріусом Гіль Д.В. згідно його рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 16794410 від 28.10.2014 за [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, внаслідок чого відкрилася спадщина на все його майно. Заяви про прийняття спадщини подали дочка спадкодавця [PERSON] та дружина за наступним шлюбом [PERSON] . До складу спадкового майна входить 1/2 частина квартири [ADDRESS] , яка належала померлому, а інша 1/2 частина квартири належить позивачці. Позивачка вважає, що квартира була придбана в період укладеного між ними шлюбу та за спільні сімейні кошти, тому є спільною сумісною власністю подружжя. В зв`язку із відкриттям спадщини позивачка просить визначити її розмір частки на квартиру, що становить 1/2 частину та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . 30.04.2020 відповідачка [PERSON] направила відзив на позовну заяву. Зазначила, що [PERSON] був її чоловіком. Шлюб вони уклали 03.08.2019. Їй відомо, що [PERSON] 28.10.2014 купив квартиру [ADDRESS] за кошти, які отримав від продажу трьохкімнатної квартири [ADDRESS] , яка була його особистою власність. З його слів відомо, що із колишньою дружиною [PERSON] вони поділили все їх майно в позасудовому порядку. В нього були документи підтверджуючи розподіл майна подружжя. Однак вона не знайшла цих документів. Зазначила, що спірна квартира належала та була зареєстрована за її покійним чоловіком і він був єдиним власником квартири. Тому просила врахувати положення постанови ВС від 18.06.2018 у справі №711/5108/17, в якій визначено, що суд повинен з`ясувати питання щодо джерел походження коштів на придбання спільної квартири. В зв`язку із зазначеним вище просила відмовити у задоволенні позову (а.с.44-46). 07.05.2020 представник [PERSON] адвокат Огризков А.А. направив відповідь на відзив. В якому зазначив, що квартира [ADDRESS] була придбана 28.10.2014 за спільні кошти [PERSON] і [PERSON] . На той час у [PERSON] були відсутні кошти. [PERSON] дала в борг [PERSON] половину вартості квартири. На підтвердження цього [PERSON] написав розписку. Після цього 24.01.2015 [PERSON] продав належну йому квартиру [ADDRESS] і повернув [PERSON] борг. Відповідно розписка була знищена. Таким чином [PERSON] сплатив лише половину вартості квартири в м. Миргороді (а.с.71). 15.05.2020 на адресу суду відповідачка [PERSON] направила заперечення на відповідь на відзив. Зазначила, що позивач не надала докази, на підтвердження факту придбання спірної квартири за спільні кошти, або за її власні кошти. Ухвалою судді від 02.04.2020 провадження в справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання. 13.07.2020 справу призначено до судового розгляду (а.с.36). В судовому засіданні представник позивача адвокат Огризков А.А. позовні вимоги підтримав і просив задовільнити з підстав зазначених в позовній заяві та відповіді на відзив. Просив визнати право власності [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] та її преставник адвокат Пугач С.В. в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві та запереченнях. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час розгляду справи повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву не направила (а.с.41, 104,164,202). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Миргородського міського нотаріального округу Гіль Д.В. в судове зсідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 07.11.2012 [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , який зареєстрований Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.14). Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.03.2015 по цивільній справі № 263/2242/15-ц, яке набрало законної сили 17.03.2015, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, що підтверджується копією рішення суду від 04.03.2015 (а.с.15). 28.10.2014 [PERSON] згідно договору купівлі-продажу № 2872, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Гіль Д.В., купив квартиру [ADDRESS] , загальною площею 48,8 кв.м, житловою - 27,7 кв.м. (а.с.47). Право власності [PERSON] на квартиру зареєстровано приватним нотаріусом Гіль Д.В. згідно його рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16794410 від 28.10.201. Ці обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.03.2020 за № 204107099 (а.с.20-22,48). 03.08.2019 [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 49,50). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією актового запису про смерть, копією свідоцтва про смерть (а.с.43). Приватним нотаріусом Гіль Д.В. заведена спадкова справа. Заяви про прийняття спадщини [PERSON] подали його дочка від попереднього шлюбу - [PERSON] та дружина за наступним шлюбом - [PERSON] . Відносини щодо права власності на вказану квартиру врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Положенням ст. 65 СК України визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. В дев`ятому пункті договору купівлі - продажу квартири від 28.10.2014 зазначено, що купівля квартири за цим договором вчиняється за письмовою згодою дружини [PERSON] - [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] . Згода викладена в заяві, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Гіль Д.В. 28 жовтня 2014 року за реєстровим номером 2871. Це свідчить про укладення договору у відповідності до вимог діючого законодавства. Відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] загальною площею 48,8 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м. є спільною сумісною власністю подружжя. Належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин суду не надано та судом не здобуто. Відкриття спадщини після смерті [PERSON] на спірну квартиру пов`язане із виникненням права спільної часткової власності на квартиру у позивачки. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Згідно із ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною другою статті 372 ЦК України, передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. До складу спадщини, яка відкрилася після [PERSON] входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме на 1/2 частину спірної квартири (частина 1 статті 1218 ЦК України). Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (частина 1 статті 1226 ЦК України). За положеннями ст.ст. 12, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 77 та 78 ЦПК України визначено поняття належності та допустимості доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. А обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Оцінюючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що квартира в м. Миргороді була придбана [PERSON] за власні кошти, які він отримав від продажу квартири в [ADDRESS] . Так, в матеріалах справи знаходиться копія договору купівлі -продажу квартири [ADDRESS] . Договір укладений 24 січня 2015 року (а.с.126). Таким чином квартира в м. Маріуполі була продана [PERSON] вже після придбання квартири в м. Миргороді - 28.10.2014. Презумпція спільної сумісної власності подружжя на квартиру [ADDRESS] відповідачкою не спростована. Тому суд відхиляє ці твердження, оскільки вони не знайшли свого підтвердження при розгляді справи. Аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що спірна квартира куплена під час перебування [PERSON] у шлюбі із [PERSON] , за кошти подружжя в інтересах сім`ї, з нотаріально посвідченої згоди дружини, право власності на яке зареєстроване за [PERSON] і відповідно до ч. 1 та 2 ст. 60 СК України належить їм на праві спільної сумісної власності, тому позовні вимоги [PERSON] про визнати право власності на 1/2 частину квартири підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2329,87 грн, а тому слід стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати за сплату судового збору по 1164 гривні 95 копійок з кожного окремо.

Outcome: approved