Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

20.12.2017 року до суду звернувся позивач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», представник позивача [PERSON], з позовом про відшкодування збитків в порядку регресу до відповідача [PERSON] 31.01.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання - відповідача фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду дніпропетровської області від 05.02.2018 року відкрите провадження по справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 07 травня 2018 року. 07.05.2018 року розгляд справи відкладений в зв'язку з відсутністю належного повідомлення відповідача. справа призначена до розгляду на 09.07.2018 року Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. 09.07.2018 року складена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу в розмірі 9277 грн., 70 коп. Та стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 24.04.2014 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС /7268074. У відповідності до умов вказаного полісу страхування позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ-21061», державний реєстраційний номер «[NUMBER]», сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 25.08.2014 року по вул. Промисловій в м. Вільногірську Дніпропетровської області мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «ВАЗ 21061», державний реєстраційний номер «[NUMBER]», під керуванням [PERSON] та автомобіля «ЗІЛ 45021», державний реєстраційний номер «[NUMBER]» під керуванням [PERSON]. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди зазначеним вище автомобілям було завдано механічних ушкоджень, а їх власникам - матеріального збитку. Відповідно до постанови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.10.2014 року [PERSON], було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності. Згідно даної постанови відповідач здійснив зіткнення з автомобілем «ЗІЛ 45021», державний реєстраційний номер «[NUMBER]» та автомобілем «Део Ланос» державний реєстраційний номер «[NUMBER]», після чого залишив місце пригоди. Власник пошкодженого автомобіля «Део Ланос» державний реєстраційний номер «[NUMBER]» звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № АС/7268074. На підставі страхового акту № ОЦ/007/000/14/0213 від 15.01.2015 року власнику автомобіля «Део Ланос» державний реєстраційний номер «[NUMBER]» позивачем виплачене страхове відшкодування в розмірі 9277 грн. 70 коп. Відповідачу була направлена досудова вимога від 03.04.2015 року за № РУ/0213/14/2, на яку відповідач жодним чином не відреагував, вказаної заборгованості до цього часу не сплатив, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що 24.04.2014 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС /7268074. У відповідності до умов в казаного полісу страхування позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ-21061», державний реєстраційний номер «[NUMBER]», сплатити страхове відшкодування аз шкоду заподіяну третім особам, що підтверджується копією страхового полісу. 25.08.2014 року по вул. Промисловій в м. Вільногірську Дніпропетровської області мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля « ВАЗ 21061», державний реєстраційний номер «[NUMBER]», під керуванням [PERSON] та автомобіля «ЗІЛ 45021», державний реєстраційний номер «[NUMBER]» під керуванням [PERSON], що підтверджується копією постанови суду . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди зазначеним вище автомобілям було завдано механічних ушкоджень, а їх власникам - матеріального збитку. Відповідно до постанови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.10.2014 року [PERSON], було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.. 122-4 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності. Згідно даної постанови відповідач здійснив зіткнення з автомобілем «ЗІЛ 45021», державний реєстраційний номер «[NUMBER]» та автомобілем «Део Ланос» державний реєстраційний номер «[NUMBER]», після чого залишив місце пригоди, що підтверджується копією постанови. Таким чином вина відповідача у вчиненні вищезазначеного ДТП є доведеною та у відповідності до вимог ч.6 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування» - До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 26 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки ". До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержали страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.. 38.1.1 ЗУ « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Судом встановлено, що власник пошкодженого автомобіля «Део Ланос» державний реєстраційний номер «[NUMBER]» звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № АС/7268074, що підтверджується копією заяви. На підставі страхового акту № ОЦ/007/000/14/0213 від 15.01.2015 року власнику автомобіля «Део Ланос» державний реєстраційний номер «[NUMBER]» позивачем виплачене страхове відшкодування в розмірі 9277 грн., 70 коп., що підтверджується копією страхового акту. Виходячи з вищевикладеного судом встановлено, що позивачем виплачене страхове відшкодування потерпілій особі, власнику автомобіля Део Ланос» державний реєстраційний номер «[NUMBER]» в сумі 9277 грн., 70 коп. Дана сума відповідачем позивачу не відшкодована. Позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення суми виплаченого страхового відшкодування з метою досудового врегулювання спору. Але відповідач дану вимогу залишив поза увагою. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що знайшов факт порушення прав позивача. Та у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав, який передбачений ст.. 16 ЦК України. та з яким погоджується суд, вважає за можливе стягнути зазначену вище суму з особи, винної у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди, відповідача [PERSON], на користь позивача, яким було виплачене потерпілому страхове відшкодування на підставі страхового полісу. Так як відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно доч.1 ст. 1190 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволених позовних вимог в сумі 1600 грн.

Outcome: approved