Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

30.09.2016 року заявниця звернулась до суду з вищевказаною заявою, посилаючись на те, що вона є власницею земельної ділянки площею 8,69 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №015153, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 26 лютого 2004 року на імя [PERSON]. З метою реєстрації зазначеної земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та, в подальшому, укладення договору оренди земельної ділянки, заявниця звернулась до Державного реєстратора відділу з надання адміністративних послуг при Татарбунарській районній державної адміністрації. Однак, рішенням державного реєстратора №09/09 від 27.09.2016 року останній було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень у звязку з наявними розбіжностями у написанні прізвища та імені заявниці у Державному акті серії І-ОД №015153 та її паспорті, а саме: у Державному акті на право приватної власності на землю прізвище та імя заявниці зазначено «Михова Домникия», а згідно паспорту її прізвище та імя «Міхова Домнікія». Відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №537 від 09.09.2013 року, втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №325 від 22.06.2009 року, яка визначала порядок видачі державних актів взамін зіпсованих (пошкоджених). Таким чином, вирішити питання у позасудовому порядку щодо внесення змін або видачі дубліката правовстановлюючого документу з виправленням помилки у написанні прізвища та імені власника, заявниця не має можливості у звязку з набуттям чинності з 01.01.2013 року Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових права на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до яких повноваження територіальних органів Держгеокадастру у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) та деякі інші (у тому числі і внесення виправлень до раніше виданих державних актів) припинилися. Зважаючи на вищевикладене, заявниця вимушена звернутися до суду з даною заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу. В судове засідання заявниця та її представник адвокат [PERSON] не зявились, надавши до суду заяву з проханням справу слухати без його участі, вимоги заяви підтримав в повному обсязі (а.с.20). Представник Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, не заперечуючи проти вимог заяви (а.с.17). Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України, не здійснюється. Тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення заяви, виходячи з наступного. Як вбачається з копії паспорту серії КК №922507, виданого Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 30.07.2001 року (а.с.3) що прізвище та імя заявниці зазначено як "Міхова Домнікія". Разом з тим, згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №015153 від 26.02.2004 року (а.с.4), власником земельної ділянки площею 8,69 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва є [PERSON]. Із копії розпорядження Татарбунарської районної державної адміністрації від 22.12.2003 року (а.с.6-7) та додатку до нього із списком громадян, яким відводяться земельні ділянки у приватну власність для введення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.7 зв.) слідує, що [PERSON] надано у приватну власність земельну ділянку, площею 8,69 га, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВР №551066 від 27.03.2001 року, зареєстрованого в реєстрі №930 (а.с.9) видно, що [PERSON] є спадкоємцем майна, що складається з права на земельну частку (пай) загальною площею 3,8 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала її померлому сину [PERSON]. Із листа-відмови за №09/09 від 27.09.2016 року, виданого відділом надання адміністративних послуг при Татарбунарській районній державній адміністрації (а.с.10) видно, що [PERSON] державним реєстратором відмовлено у державній реєстрації вищезазначеної земельної ділянки оскільки, в Державному акті на право приватної власності на землю не вірно вказано прізвище та імя заявниці, а саме [PERSON], підставою видачі державного акту на право приватної власності на землю є розпорядження Татарбунарської районної державної адміністрації від 22.12.2003 року за №497/А-2003, в якому також вказано прізвище [PERSON]. Стаття 234 ЦПК України передбачає, що в порядку окремого провадження судом розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно зі ст. 256 ч.2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою, за відсутності заперечень заінтересованої особи (а.с.17), враховуючи неможливість вирішення справи позасудовим шляхом, оскільки вносити зміни в правовстановлюючі документи, а саме Державний акт на право приватної власності на землю, на теперішній час не передбачено чинним законодавством через втрату чинності Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №325 від 22.06.2009 року, яка визначала порядок видачі державних актів взамін зіпсованих (пошкоджених), суд вважає, що права заявниці мають бути захищені судом шляхом задоволення вимог заяви відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, як основаних на законі, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу - Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №015153, виданого Татарбунарською райдержадміністрацією 26.02.2004 року на ім [PERSON] (а.с.4) . .

Outcome: approved