Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] 30.11. 2015 року звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 15.03.2012 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON], який згідно довіреності серії ВРП № 726988 від 26.02.2012 року за № 288, будучи уповноваженим на розпорядження (відчуження) автомобіля марки ВАЗ модель 21104 1.6 VI6, 2006 року випуску, тип ТЗ - легковий седан - В, сірого кольору, кузов (шасі, рама) [NUMBER], реєстраційний номер (державний номерний знак) [NUMBER], який належав відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Мукачівським МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС 15.09.2006 року, було укладено договір купівлі-продажу вищезазначеного автомобіля.Згідно досягнутої домовленості [PERSON] зобов'язався виплатити готівкою відповідачу гроші в розмірі 5 000 (п'ять тисяч доларів) США, що за курсом НБУ на день укладення правочину становило 48 000 (сорок вісім тисяч) гривень, а відповідач [PERSON] в свою чергу , передати у власність автомобіль марки ВАЗ модель 21104 1.6 У16, реєстраційний номер (державний номерний знак) [NUMBER], тобто, зняти автомобіль з реєстрації та оформити згодом його на ім'я позивача. Крім того, сторони домовилися, що через три місяці, після того, як буде перевірено технічну справність автомобіля, вони оформлять договір купівлі-продажу автомобіля в установленому законом порядку. Цього ж дня 15.03.2012 року позивачем в рахунок виконання взятих на себе зобов'язань було передано готівкою відповідачу [PERSON], - гроші в розмірі 48 000 (сорок вісім тисяч) гривень, а відповідач відповідно передав автомобіль разом з документами та ключами. Після чого сторони оформили . На всі домовленості та численні звернення щодо належного оформлення договору купівлі-продажу автомобіля після приведення автомобіля в нормальний технічний стан, відповідачі ні яким чином не реагували. В жовтні 2015 року автомобіль був затриманий та доставлений на спеціальний майданчик для зберігання у зв'язку з оголошенням даного автомобіля в розшук. Міським відділом ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції в межах виконавчого провадження було накладено арешт на все майно гр. [PERSON], в тому числі на автомобіль ВАЗ модель 21104 1.6 VI6, 2006 року випуску, тип ТЗ - легковий седан - В, сірого кольору, кузов (шасі, рама) [NUMBER], реєстраційний номер (державний номерний знак) [NUMBER] і з цих підстав його було затримано. На час продажу автомобіля й надання доручення, автомобіль під арештом не знаходився, судового рішення про боргові зобов'язання відповідача [PERSON] перед третіми особами не існувало, в зв'язку з чим просить визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля , визнати за ним право власності на автомобіль та зняти арешт з автомобіля марки ВАЗ модель 21104 1.6 VI6, 2006 року випуску, кузов (шасі, рама) [NUMBER], реєстраційний номер (державний номерний знак) [NUMBER] накладений ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області. Позивач [PERSON] с судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю з мотивів, що викладені в позовній заяві, просить такий задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає, проти його задоволення не заперечує, а тому на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи МВ ДВС Мукачівського МУЮ в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, а тому розгляд справи відбувся на підставі ст. 169 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, з наступних підстав: 15.03.2012 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу автомобіля. Сторони домовилися, що через три місяці, після того, як буде перевірено технічну справність автомобіля, вони оформлять договір купівлі-продажу автомобіля в установленому законом порядку. 15.03.2012 року позивачем в рахунок виконання взятих на себе зобов'язань було передано готівкою відповідачу [PERSON], - гроші в розмірі 48 000 (сорок вісім тисяч) гривень, а відповідач відповідно передав автомобіль разом з документами та ключами. Після чого сторони оформили довіреність з правом користування, а також розпорядження від імені власника автомобілем, з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією, відчуженням автомобіля, його переобладнанням, в тому числі і з правом укладати від імені власника договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування автомобілем. З вказаного часу позивач володіє та користуюся автомобілем як власник. На всі домовленості та численні звернення щодо належного оформлення договору купівлі-продажу автомобіля після приведення автомобіля в нормальний технічний стан, відповідачі ні яким чином не реагували. В жовтні 2015 року автомобіль був затриманий та доставлений на спеціальний майданчик для зберігання у зв'язку з оголошенням даного автомобіля в розшук. Міським відділом ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції в межах виконавчого провадження було накладено арешт на все майно гр. [PERSON], в тому числі на автомобіль ВАЗ модель 21104 1.6 VI6, 2006 року випуску, тип ТЗ - легковий седан - В, сірого кольору, кузов (шасі, рама) [NUMBER], реєстраційний номер (державний номерний знак) [NUMBER] і з цих підстав його було затримано. На час продажу автомобіля й надання доручення, автомобіль під арештом не знаходився, судового рішення про боргові зобов'язання відповідача [PERSON] перед третіми особами не існувало. Згідно довідки АТ «ОТП Банк» гр. [PERSON] достроково сплатив заборгованість по кредитному договору в повному обсязі і було знято будь-які обмеження щодо відчуження вищезазначеного автомобіля, що стверджується довідками виданими АТ «ОТП Банк». Відповідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить її а не боржнику, має право звернутися до суду з позовом про виключення майна з- під арешту та визнання за ним права власності. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором кугавлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 208 ч. 1 п. З ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Така згода між сторонами була досягнута по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу зазначеного автомобіля. Факт досягнення згоди підтверджується попереднім договором, згідно якого було досягнуто згоди по наступних умовах договору купівлі-продажу: визначено предмет договору купівлі-продажу, погоджено ціну товару (автомобіля), внесено позивачем, як покупцем, належної грошової суми за придбаний товар, автомобіль, продавцем (відповідачем) передано, а позивач, в свою чергу, автомобіль отримав та на власний розсуд користується та володіє ним. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином з моменту передання автомобіля , тобто з 15.03.2012 року, [PERSON], став його власником. Згідно ст. 218 ч. З ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодерження вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. У відповідності з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Outcome: approved