Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої на підставі довіреності діє [PERSON], звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Верхньорогачицька районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності майна, визнання майна спадковим та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила на те, що вона є донькою [PERSON] та [PERSON]. За час життя, а саме 20 липня 2001 року, [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу вищеназваної квартири в той же день на підставі ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» зареєстровано на товарній біржі «Інтер» в Журналі реєстрації угод від 20.07.2001 року № Н-0737. 23 серпня 2001 року [PERSON] було видано технічний паспорт на дану квартиру, виготовлений Енергодарським БТІ. [PERSON] вирішив за життя розпорядитися своїм майном та 25 жовтня 2006 року склав заповіт, яким належну йому однокімнатну квартиру, розташовану в місті Енергодарі Запорізької області по вулиці Будівельників у будинку №42 квартира під № 29 заповів [PERSON] Даний заповіт було посвідчено державним нотаріусом Верхньорогачицької державної нотаріальної контори Херсонської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі 25.10.2006 року за № 660. 30 січня 2007 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS]. В установлений законодавством України термін [PERSON] звернулася до нотаріуса за останнім місцем проживання батька із заявою про прийняття спадщини, та цим же нотаріусом було відкрито спадкову справу. Спадкоємець обовязкової долі дружина померлого та мати позивачки [PERSON] від спадкування відмовилась, написавши відповідну заяву. Інші спадкоємці, передбачені ст. 1241 ЦК України відсутні. Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], який помер 30 січня 2007 року. Окрім того, позивачка виконала всі дії, передбачені законодавством України, направлені на прийняття спадщини. В 2016 році [PERSON] вирішила оформити спадщину після смерті батька. Але, як виявилося, стати власником спадкового майна вона не має змоги, оскільки було зясовано, що спірна квартира за час життя померлого не була зареєстрована за ним в відповідних органах державної реєстрації. Чому так вийшло [PERSON] пояснити не може, а нотаріус не має змоги вирішити питання щодо вищевказаної спадщини, оскільки при видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, що складається з нерухомого майна та підлягає реєстрації, нотаріус вимагає Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, який би підтвердив право власності померлого на таке майно. І лише після перевірки всіх обставин нотаріус видає свідоцтво про право власності на спадкове майно. 12 вересня 2016 року [PERSON] отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка обґрунтована тим, що відсутній правовстановлюючий документ та державна реєстрація на нерухоме майно спадкодавця. Вважає, що іншого шляху, ніж вирішення цього питання у судовому порядку не має. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, за участю представника за письмовою довіреністю [PERSON], позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити (а.с.32). Представник позивача [PERSON] до суду не зявилася, просила суд розглянути справу без її участі, просить вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і місце розгялду справи повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі і проти задоволення позову не заперечує. (а.с 24). Третя особа Верхньорогачицька районна державна нотаріальна контора не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника (а.с. 109). Дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: [PERSON] є донькою подружжя [PERSON] та [PERSON], що доводиться свідоцтвом про народження (а.с. 5) та свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 6). 20 липня 2001 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу вищеназваної квартири, зареєстрованого на товарній біржі «Інтер» в Журналі реєстрації угод від 20.07.2001 року № Н-0737 (а.с.7). 23 серпня 2001 року [PERSON] було видано технічний паспорт на дану квартиру, виготовлений Енергодарським БТІ (а.с.8). 25 жовтня 2006 року [PERSON] склав заповіт, згідно до якого належну йому однокімнатну квартиру, розташовану в місті Енергодарі Запорізької області по вулиці Будівельників у будинку №42 квартира під № 29 заповів [PERSON]. Даний заповіт було посвідчено державним нотаріусом Верхньорогачицької державної нотаріальної контори Херсонської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі 25.10.2006 року за № 660 (а.с. 59). 30 січня 2007 року [PERSON] помер (а.с.10). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS]. Останнім місцем проживання померлого [PERSON] було село Первомаївка Верхньорогачицького району Херсонської області, провулок Будьонного, 13. Після смерті спадкодавця з заявою про прийняття спадщини за заповітом до Верхньорогачицької районної державної нотаріальної контори звернулась лише позивач [PERSON] Відповідно до матеріалів спадкової справи, копія якої була витребувана судом (а.с.52), дружина померлого [PERSON] [PERSON], яка є спадкоємцем за законом, відмовилась від прийняття обовязкової частки в спадковому майні, [PERSON] син померлого, прийняв інше майно за заповітом, квартиру №78 в житловому будинку №5 по вулиці Зестафська в місті Запоріжжя та земельну ділянку площею 6,310 га (а.с.55, 53). Інші спадкоємці відсутні. Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом від 25.10.2006 року на однокімнатну квартиру, розташовану в місті Енергодарі Запорізької області. 12 вересня 2016 року [PERSON] отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відмова обґрунтована тим, що відсутній правовстановлюючий документ та державна реєстрація на нерухоме майно спадкодавця згідно ст. 182 ЦК України. Згідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює згідно до закону за своїм розсудом, незалежно від волі інших осіб. Згідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. П.1 ст.328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності передбачається виниклим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Цивільним законодавством України не передбачено визнання права власності на майно за померлою особою, оскільки зі смертю припиняється дієздатність і правоздатність особи. Саме тому позивачем правомірно висунуто вимоги про встановлення факту належності квартири за померлою особою. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. За змістом ст. ст.128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Правила державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Своє право власності на спадкове майно батько позивача набув на законних підставах і має правовстановчий документ щодо цього майна, зареєстрований належним чином. На час придбання спірної квартири діюче законодавство України не передбачало обовязкової реєстрації права власності на нерухоме майно. Дана вимога виникла після вступу в дію Цивільного кодексу України в редакції 2003 року. Відповідно до п. 5 ст. З Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004р. за №1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Згідно до ст.1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Пунктом 5 цієї статті передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно до статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1269 Цивільного кодексу України [PERSON] прийняла спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідно до статті 19 закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Таким чином, саме рішення про визнання права власності на спадкове майно є способом захисту права позивача. Відповідно до п.1 ст.114 цивільного кодексу України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Спірна квартира, яка є предметом спору та спадковим майном після смерті [PERSON], який помер 30.01.2007 року, знаходиться в м. Енергодар, тому справа належить до розгляду Енергодарським міським судом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved