Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

28.11.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Під час перебування в шлюбних відносинах народився син [PERSON]. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. У зв'язку з чим позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн., щомісячно до досягнення сином повноліття. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судовому засіданні позивач не зявилася, через канцелярію суду подала письмову заяву в якій просила справу слухати в її відсутність. вимоги позову підтримує та не заперечує проти постановлення заочного рішення. В судове засідання відповідач не з'явився, повідомлявся вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, зокрема і шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду Київської області, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши у сукупності надані позивачем письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 05 липня 2003 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом РАГС Фастівського МУЮ Київської області, актовий запис № 194, який 03.02.2012 року розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданого 03.02.2012 року Відділом державної РАЦС Фастівського МРУЮ у Київській області, актовий запис № 11. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем, що підтверджується довідкою виданою КП Фастівської міської ради «Фастівська ЖЕК» від 27.11.2018 року № 00114. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків, при цьому цей обов'язок покладається як на матір дитини так і на батька. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України та роз'яснення п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки та сина. Статтею 141 СК України визначено рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини не залежно від того, чи перебувають вони у шлюбі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Зaкoну України "Про Державний бюджет нa 2019 рік" прожитковий мінімум для дітей вікoм від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року по 30 червня 2019 року встановлений в розмірі - 2027 грн., з послідуючим зростанням. Заявляючи вимоги про стягнення аліментів щомісяця в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., позивач зазначила, що окрім сина на її утриманні перебуває і донька [PERSON], народжена за час перебування з іншим чоловіком в цивільних відносинах та вважає, відповідач, як батько дитини на рівні із матір'ю зобов'язаний матеріально забезпечити сина, який потребує саме такого розміру допомоги. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях При вирішенні спору суд виходить з засад рівності прав та обовязків батьків щодо дитини, а саме, що кожен з подружжя рівною мірою несе обов'язки по утриманню дітей і повинен їх виконувати, позивачем не надано суду належних доказів, які б підтверджували можливість сплати аліментів відповідачем саме в розмірі 2000 грн., а тому суд вважає правильним і справедливим покладення обов'язку по утриманню дитини в рівних долях на кожного з батьків. За таких обставин, суд вважає позов частково обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, визначаючи розмір аліментів в розмірі 1500 грн., оскільки позивач не обґрунтувала заявлений нею до стягнення розмір аліментів та не надала доказів на підтвердження правильності і справедливості визначеного нею розміру аліментів саме в розмірі 2000 грн. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв'язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 704,80 гривень. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць суд допускає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved