Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Жванецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги вказує, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, в тому числі, житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] , в якому була зареєстрована та проживала померла, а з дня її смерті в управління майном померлої вступив він, її син. 11 травня 2018 року він отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті матері [PERSON] . При зверненні до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини на будинковолодіння йому було відмовлено і запропоновано звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове будинковолодіння в [ADDRESS] , оскільки за життя мати не встигла оформити своє право власності на будинковолодіння. Інші спадкоємці першої черги відсутні, він єдиний спадкоємець. Просить визнати за ним право власності на спадкове будинковолодіння. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився , звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутностіі, позов підтримує , просить його задовольнити. Сільський голова Жванецької сільської ради Т.Криворучко звернулася до суду із заявою про слухання справи у їх відсутності, позов визнає. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.01.2002 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.07.1966 року. 11 лютого 1998 року [PERSON] склала заповіт, за яким усе, належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не склалось і взагалі все те, що їй буде належати їй на день смерті, заповідала [PERSON] , що підтверджується копією Заповіту від 15.02.1998 року, зареєстрованого в реєстрі за №5. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, в тому числі, житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] , в якому була зареєстрована та проживала померла, а з дня її смерті в управління майном померлої вступив її син, позивач [PERSON] , що підтверджується Довідкою Гринчуцької сільської ради за № 152 від 14.07.2015 року, яка знаходиться у спадковій справі №116/2018 року від 11.05.2018 року. 11 травня 2018 року [PERSON] отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті матері [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 11.05.2018 року, реєстраційний номер - 1613. Позивач по справі [PERSON] , єдиний спадкоємець після смерті матері, фактично прийняв спадщину, оскільки з дня її смерті вступив в управління спадковим майном померлої , а саме: спадковим будинком [ADDRESS] , який побудувала померла, що підтверджується Випискою з погосподарської книги №3 за 2001-2005 роки с. Бабашин, особовий рахунок [NUMBER], виданої виконавчим комітетом Жванецької сільської ради за № 204 від 26.09.2019 року, де головою домогосподарства по [ADDRESS] вказана [PERSON] , Довідкою-характеристикою за № 1851 від 19.11.2019 року, Технічним паспортом від 15.11.2019 року. При зверненні до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини на будинковолодіння позивачу було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове будинковолодіння , оскільки за життя померла [PERSON] не встигла оформити і зареєструвати своє право власності на вищевказане будинковолодіння, що підтверджується вищевказаними документами та Листом приватного нотаріуса Яцевич Г.В. за №810/02-14 від 19.11.2019 року. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 грудня 2008 року за №7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України доскладу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.5,47,49 Закону України «Про нотаріат», п.22.31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). В порушення вимог чинного законодавства [PERSON] , при житті, право власності на спадковий житловий будинок , не зареєструвала. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Як вбачається із матеріалів справи позивачем надані належні письмові докази, які підтверджують виникнення права власності на спірний будинок у померлої [PERSON] , що підтверджується вищевказаними матеріалами справи. Право власності не може бути визнане за померлою людиною, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність особи припиняється у разі її смерті. Тому, у зв`язку із смертю [PERSON] відкрилася спадщина, на яку позивач має право, як спадкоємець першої черги за законом, який фактично вступив в управіління та володіння нею, що передбачено ст. 549 Цивільного кодексу в редакції 1963 року і підтверджується Довідкою Гринчуцької сільської ради за № 152 від 14.07.2015 року. Аналіз наведених доказів вказує на те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини, які підтверджують позовні вимоги щодо визнання права власності на будинковолодіння за позивачем, оскільки він є сином померлої, а тому має право на спадкування після смерті матері на будинковолодіння, яке належало останній на день смерті , право ласності на яке померла зареєструвати за життя не встигла і спадщину після якої він прийняв фактично, крім того, померла залишила заповіт на його ім`я , а відтак суд приходить до висновку, що вказана вимога позивача підлягає задоволенню. На підставі викладеного та ст.ст.1216, 1217, 1261,1269,1270 ЦК України, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.5,47,49 Закону України «Про нотаріат», п.22.31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»,

Outcome: approved