Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

28.01.2020 року до суду звернувся позивач АТ «ДЕРЖАНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «ДЕРЖАНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ » з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. 19.02.2020 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.02.2020 року відкрите провадження по цивільній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін на 26.03.2020 року. Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано. Фіксування розгляду справи технічними засобами не здійснювалось у відповідності до ст.247 ЦПК України. Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 13652 грн.,96 коп., яка складається з наступного: -12699.68 грн., заборгованість за основним боргом (кредитом). - 692.81 по процентах за користування кредитом; - 65.79 грн., комісія; -118.29 грн., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) -34.20 грн., - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; -31.22 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); - 4.36 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. А також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: між позивачем та відповідачем на підставі поданої позивачем заяви про приєднання № 1451974 по Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) був укладений договір про приєднання. Зазначений вище договір є договором про приєднання відповідно до 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін в формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі чого шляхом підписання заяви про приєднання № 1451974 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) відповідач беззастережно приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання заяви про приєднання була розміщена на офіційному сайті Інтернет сторінки банку: www.oschadbank.ua, та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, кредитного договору. В свою чергу відповідно до умов договору, Банк відкрив на ім`я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) за дебетово-кредитною схемою. Крім того між позивачем та відповідачем було також укладено заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту). Відповідно до п.п.6.1 п.6 «Умови кредитування», заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), підписанням цієї заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), яка є складовою заяви на приєднання, відповідач ініціював одержання та погодився з умовами користування кредитом, відповідно до умов договору та підтвердив укладення між ним та Банком кредитного договору. Відповідно до п.п.6.11 та 6.12 «Умов кредитування», заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), підписанням даної заяви відповідач підтвердив, що до її підписання, банк надав йому, як споживачу, а він ознайомився із загальною вартістю кредиту, реальною річною процентною ставкою та загальними витратами по кредиту, які викладені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту та підтвердив факт отримання у письмовій формі Паспорту споживчого кредиту. Даними діями відповідач погодився з умовами користування кредитом та підтвердив укладення між ним та Банком Кредитного договору. Банком перед позичальником зобов`язання за укладеним договором були виконані в повному обсязі, а саме - надані грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідачем належним чином не виконуються взяті на себе зобов`язання. Станом на 16.01.2020 року заборгованість відповідача перед Банком складає: 13652 грн.,96 коп., яка складається з наступного: -12699.68 грн., заборгованість за основним боргом (кредитом). - 692.81 по процентах за користування кредитом; - 65.79 грн., комісія; -118.29 грн., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) -34.20 грн., - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; -31.22 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); - 4.36 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Вказану суму заборгованості відповідач не сплачує в добровільному порядку, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається між сторонами виник спір з кредитних правовідносин. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Судом встановлено, що 11.09.2018 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір про приєднання до Правил ( договірних умов) надання банківських послуг, а саме на підставі поданої позивачем заяви про приєднання № 1451974 по Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) був укладений договір про приєднання, що підтверджується копією заяви про приєднання. Зазначений вище Договір є Договором про приєднання відповідно до 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін в формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі чого шляхом підписання заяви про приєднання № 1451974 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) відповідач беззастережно приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання заяви про приєднання була розміщена на офіційному сайті Інтернет сторінки банку: www.oschadbank.ua, та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, кредитного договору. В свою чергу відповідно до умов договору, Банк відкрив на ім`я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) за дебетово-кредитною схемою. Крім того між позивачем та відповідачем було також укладено заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), що підтверджується копією заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до п.п.6.1 п.6 «Умови кредитування» заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) підписанням цієї заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), яка є складовою заяви на приєднання, відповідач ініціював одержання та погодився з умовами користування кредитом, відповідно до умов договору та підтвердив укладення між ним та Банком кредитного договору. Відповідно до п.п.6.11 та 6.12 «Умов кредитування» підписанням заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) відповідач підтвердив, що до її підписання, банк надав йому, як споживачеві, а він ознайомився із загальною вартістю кредиту, реальною річною процентною ставкою та загальними витратами по кредиту, які викладені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту та підтвердив факт отримання у письмовій формі Паспорту споживчого кредиту. Даними діями в відповідач погодився з умовами користування кредитом та підтвердив укладенні між ним та Банком Кредитного договору. Таким чином судом встановлено, що між позивачем і відповідачем був укладений кредитний договір у належній формі на погоджені всі його істотні умови. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Крім того положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18). Судом встановлено, що укладений між сторонами договір раніше не оспорювався та не визнавався судом недійсним. Крім того відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку відповідача вбачається, що відповідачем було активовану видану йому картку та останній активно користувалася виданою йому карткою, отримував кредитні кошти та періодично вносив грошові суми на погашення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви та випискою з особового рахунку відповідача, тобто відповідач фактично виконував умови укладеного договору. Також судом встановлено, що банк повністю виконав взяті на себе зобов`язання за уколеним договором, а відповідач скористався наданим йому кредитом Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із акціонерним товариством «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач [PERSON] , порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 16.01.2020 року складає: 13652 грн.,96 коп., яка складається з наступного: -12699.68 грн., заборгованість за основним боргом (кредитом). - 692.81 по процентах за користування кредитом; - 65.79 грн., комісія; -118.29 грн., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) -34.20 грн., - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; -31.22 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); - 4.36 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Доказів повернення кредиту на час розгляду справи сторонами суду не надані, тому суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача у відповідності із обраним ним способом захисту порушених прав, який передбачений ст. 16 ЦК України та з яким погоджується суд. А саме про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по кредиту та відсотках та штрафних санкціях. Так як така відповідальність передбачена умовами укладеного кредитного договору і відповідач підписавши заяву про приєднання та про встановлення відновлювальної кредитної лінії та отримавши кредитні кошти погодився з нею. Правильність проведення позивачем розрахунку заборгованості по кредиту відповідачем належними та допустимими доказами не спростована. На спростування розрахунку заборгованості, наданого АТ " ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ ", відповідач заперечень відносно позову до суду не подав. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що з відповідача [PERSON] , на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за укладеним з позивачем Договором про приєднання та встановлення відновлювальної кредитної лінії від 11 вересня 2018 року, яка виникла станом на 16.01.2020 року в загальній сумі 13652 грн.,96 коп., яка складається з наступного: -12699.68 грн., заборгованість за основним боргом (кредитом). - 692.81 по процентах за користування кредитом; - 65.79 грн., комісія; -118.29 грн., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) -34.20 грн., - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; -31.22 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); - 4.36 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено в повному обсязі, а тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, судові витрати по сплаті с удового збору, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. На основі ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved