Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

29 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до суду про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 30 вересня 1998 року придбала у [PERSON] 43/200 частин жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Правочин між сторонами вчинений письмово та укладений на Лубенській філії Полтавської регіональної аграрно-промислової біржі-біржовий контракт № Н/23 від 30.09.1998 року. При цьому, договір виконаний в повному обсязі, а саме виплачена грошова сума, нерухоме майно прийнято в користування. Враховуючі, що спірний договір не посвідчений нотаріально, позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Прохала суду постановити рішення, яким визнати за нею [PERSON] право власності на 43/200 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який в цілому складається з житлового будинку А-1 загальною площею 142,7 кв.м., житловою площею 87,6 кв.м, сараю Г, вбиральні Д, сараю Е, сараю З, погребу И, огорожі № 1, №2, №3,воріт№4,хвіртки №5, ями вигрібної № 6, № 7, які придбані за договором купівлі-продажу № Н/23 від 30.09.1998 року на Лубенській філії Полтавської регіональної аграрно-промислової біржі. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явивсь, надіслали суду заяву, в якій прохали справу слухати у відсутність представника, та при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, заслухавши представника позивачки, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30 вересня 1998 року позивачка [PERSON] придбала у [PERSON] 43/200 частин жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 30 вересня 1998 року та біржовим контрактом № Н/23 від 30 вересня 1998 року які були укладені письмово на Лубенській філії Полтавської регіональної аграрно-промислової біржі.(а.с.8,9). Договір був виконаний в повному обсязі, а саме виплачена грошова сума, нерухоме майно прийнято в користування, що підтверджується заявою [PERSON](а.с.7). Вищевказаний договір зареєстрований у відповідності до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (діючої на момент реєстрації договору) на Лубенській філії Полтавської регіональної аграрно-промислової біржі. Власність, яка відчужена за спірним договором, зареєстрована за [PERSON], що підтверджується довідкою КП "Лубенське МБТІ" та інформаційною довідкою від 06.11.2017 року № 1414-Т. (а.с.10,11). Зі змісту договору вбачається, що відчужувана частина житлового будинку належала попередньому власнику на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 06.06.1980 року. Згідно пункту 6.1 договору продавець засвідчував, що відчужена частина домоволодіння нікому не продана, не закладена, не подарована, не здана в оренду, у спорі та під арештом чи забороною не перебуває. Зі змісту статті 227 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (далі ЦК УРСР) вбачається, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Згідно ст. 224 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно приписів частини 1 статті 47 ЦК УРСР недотримання вимог, передбачених статтею 227 ЦК УРСР тягне за собою недійсність договору. Відповідно до частини 2 статті 47 ЦК УРСР суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. В судовому засіданні встановлено, що по спірному договору досягнуто всіх істотних умов, позивач, в силу статті 145 ЦК УРСР є добросовісним набувачем. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved