Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

15 лютого 2018 року представник заявника [PERSON] звернувся до суду із заявою в окремому провадженні в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], чоловічої статі, громадянина України, який народився в с. Стегане, Івєвського району Гродненської області, Білорусь, постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO], Україна, як внутрішньо переміщена особа зареєстрований в [INFO] та помер 25 січня 2018 року в м. Горлівка, Донецької області, Україна (тимчасово окупована територія). Крім того просить суд допустити негайне виконання рішення суду. Мотивуючи її тим, що іншим шляхом заявник позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть її чоловіка [PERSON], оскільки зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України. В судове засідання заявник [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися, але представник заявника надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Факти викладені у заяві підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнить. Представник Недригайлівсьного районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, заінтересованої особи по справі, в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, винести рішення на розсуд суду. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України (Закон, ВР України, від 03.10.2017, № 2147-VIII) за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 серпня 1977 року заявник зареєструвала шлюб із [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу ІІ-НО №436433. Після реєстрації шлюбу проживали в м. Горлівка. В 2014 році в зв'язку із окупацією частини території України та проведенням на території м. Горлівка бойових дій, вимушені були переїхати до с. Деркачівка Недригайлівського району, де зареєструвалися як внутрішньо переміщені особи. В кінці 2017 року заявник разом з чоловіком поїхали в м. Горлівка, щоб перевірити наявність свого майна. В період перебування на тимчасово окупованій території стан здоров'я [PERSON] різко погіршився, в нього було виявлено онкологічне захворювання. 25 січня 2018 року [PERSON] помер. Після його смерті залишилася спадщина, яку дружина померлого, [PERSON], бажає оформити за собою так, як являється спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Тобто, в порядку ст. 317 ЦПК України мають розглядатися заяви про встановлення факту смерті на території Автономної Республіки Крим, на території населених пунктів Донецької та Луганської області, визначених у розпорядженні Кабінету Міністрів України № 1085 від 07 листопада 2014 року. Відповідно до вказаного розпорядження, місто Горлівка Донецької області є населеним пунктом, що розташований на тимчасово окупованій території України. Як вбачається з копії лікарського свідоцтва про смерть № 210 від 26 січня 2018 року, - [PERSON], [INFO], помер 25 січня 2018 року в м. Горлівка, причина смерті: "інтоксикація, злоякісне новоутворення...". Факт смерті [PERSON] підтверджується також договором -замовлення на організацію і проведення поховання від 28.01.2018 року ДП «Ритуал», яке зобовязалося надати відповідні послуги по похованню [PERSON]. Замовником була [PERSON], тобто заявник. Розрахунковою квитанцією підтверджується проведення 27 січня 2018 року оплати за надання ритуальних послуг, перелік яких наведено в накладній 33 від 27 січня 2018 року та договорі замовленню №02/32. З акту прийому передачі наданих послуг вбачається, що 28 січня 2018 року ДП «Ритуал» надали послуги [PERSON] на загальну вартість 1865 руб. Оплата вказаної в акті суми підтверджується відповідною квитанцією. Також факт смерті [PERSON] підтверджується фотографіями з кладовища. Даючи оцінку допустимості наданих суду доказів, а саме документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правових режимів на тимчасово окупованих територіях України», будь-який акт, виданий органами, передбаченими частиною 2 вказаної статті, є недійсним та не створює правових наслідків. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі - встановлення факту смерті на окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду України з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права (справи проти Туреччини, Молдови та Росії). Тобто, документи видані органами чи установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України. Аналогічна позиція викладена в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 квітня 2016 року №9-1130/0/4-16. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає необхідним встановити факт смерті громадянина України [PERSON], [INFO], чоловічої статі, який народився в с. Стегане, Івєвського району Гродненської області, Білорусь, зареєстрований на тимчасово окупованій території України за адресою: [ADDRESS], Україна, як внутрішньо переміщена особа зареєстрований в [INFO], який помер 25 січня 2018 року в м. Горлівка, Донецької області, Україна у віці 68 років. На підставі викладеного,

Outcome: approved