Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

16.12.2007 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Михайлівській сільській раді Бершадського району Вінницької області за актовим записом №08. [INFO] у них народився син [PERSON]. Однак, подружнє життя не склалось, так як сторони не зійшлись характерами, мають різні звички та погляди на життя, відповідач схильний до вживання алкоголю. Намагання зберегти сім'ю не дали бажаного результату, що призвело до того, що подружжя проживає окремо та подальше збереження сім'ї є неможливим. Дитина проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні, а відповідач будучи працездатним, добровільно надавати допомогу на утримання сина не бажає, хоча їх син має вади здоров'я та потребує матеріального забезпечення. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 16.12.2007 року за актовим записом №08, що вчинено у Михайлівській сільській раді та стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку) на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до його повноліття. Позивач [PERSON] до початку розгляду справи по суті, надала через канцелярію суду письмову заяву в якій вона змінила позовні вимоги, просивши суд розірвати шлюб між сторонами, однак аліменти на утримання дитини стягувати не в частці від заробітку, а в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно. Крім того, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] також надав до суду письмову заяву в якій змінені позовні вимоги визнає, просить слухати справу у його відсутність. Від сторін до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.12.2007 року виданого Михайлівською сільською радою, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16.12.2007 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 08. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, [INFO] народився [PERSON] батьками якого вказано сторін. З довідки Михайлівської сільської ради № 387 від 09.10.2017 року вбачається, що син проживає разом з матір'ю в с. Михайлівка Бершадського району Вінницької області. Крім того, згідно посвідчення серії [NUMBER], виданого 29.07.2011 року [PERSON] [INFO], у зв'язку з вадами здоров'я мати - [PERSON] є опікуном дитини. Судом встановлено, що спільне сімейне життя сторін не склалося по причині різних поглядів на життя, сторони подружніх стосунків тривалий час не підтримують та не бажають поновлювати подружні відносини, що свідчить про те, що сім'я фактично розпалася. Від спільного проживання у подружжя є син, який проживає з позивачем. Спору майнового характеру між сторонами немає. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, які виразились в тому, що сімейні стосунки у сторін не склалися через несумісні характери, сім'я фактично розпалась, вважає, що немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, негативно впливати на розвиток дітей, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст.114, ч. 3 ст. 115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову і має підстави для задоволення заявлених вимог про розірвання шлюбу. Крім цього, оцінюючи усі докази, вирішуючи спір у межах заявлених та підтриманих позивачкою вимог, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні сімейні правовідносини, що полягають у обов'язку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН "Про права дитини"в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення із відповідача аліментів на утримання його дітей. Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Ч.1 ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд враховує ту обставину, що відповідач визнав позов у повному обсязі, згоден сплачувати аліменти, а також не надав жодних доказів щодо свого стану здоров'я, матеріального становища, наявності на утриманні інших дітей. Виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. За таких обставин, суд має підстави визначити розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, а тому в порядку ч. 3 ст. 88 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір за пред'явлення позову про стягнення аліментів у сумі 640 грн. 00 коп. На підставі ст.ст. 110, 112, 115, 141,180, 182-184,191 СК України,

Outcome: approved