Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Виробничого підрозділу служби колії «Каховська дистанція колії» Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позов мотивовано тим, що наказом № 235/ОС від 27.11.2017 року позивача було звільнено з 26.10.2017 року з посади монтера колії 4-го розряду 13 околоток № 9 ст. Туркули Виробничий підрозділ служби колії «Каховська дистанція колії» Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Причина звільнення п. 3 ст. 36 КЗпПУ призов на військову службу, підстава повістка з військкомату. До цього, 25 жовтня 2017 року [PERSON] уклав контракт про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового, сержантського та старшинського складу у складі в/ч [NUMBER] строком шість місяців. Того ж дня, 25.10.2017 року наказом командира [NUMBER] окремої механізованої бригади ОК «Південь» його було призначено заступником командира бойової машини навідником оператором механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону [NUMBER] окремої механізованої бригади оперативного командування « [INFO] ». 25.04.2018 року відповідно до наказу № 87 позивача було звільнено як вислужившого строк військової служби за контрактом, укладеним в особливий період, з того самого часу його було виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Однак на попередній посаді відповідач його не поновив, чим порушив вимоги чинного законодавства. З метою досудового врегулювання спору ним було направлено відповідачу відповідну заяву, в якій позивач просив поновити його на займаній посаді. Однак відповідачем було проігноровано питання про поновлення на роботі а також не надано даних про належну позивачеві заробітну плату за час вимушеного прогулу. Згідно довідки про заробітну плату за повний робочий місяць у вересні 2017 року заробітна плата позивача склала 16\~563,05 грн. відповідно за 12 місяців і 14 днів вимушеного прогулу заборгованість склала 205\~933,92 грн. Позивач надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, мотивовану тим, що з моменту подачі позовної заяви до розгляду справи по суті збільшився час вимушеного прогулу, а саме з моменту незаконного звільнення пройшло 14 місяців 8 днів, заборгованість за цей час склала 236\~299,51 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги позову та заяви про збільшення позовних вимог підтримали в межах і з підстав, викладених у них. Просять суд задовольнити збільшені позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Заяви про перенесення слухання справи від представника відповідача не надходило. За таких обставин суд розглядає справу у відсутність представника відповідача. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до наказу (розпорядження) № 175к [PERSON] прийнято на роботу монтером колії ПЧ-16. Згідно витягу з наказу № 161-РС від 25.10.2017 року та Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу з [PERSON] укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 6 місяців з 25.10.2017 року, зараховано до списків особового складу Збройних Сил України і призначено заступником командира бойової машини навідником оператором механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону [NUMBER] окремої механізованої бригади оперативного командування « [INFO] ». Згідно витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 87 від 25.04.2018 року, військовослужбовця військової служби за контрактом молодшого сержанта [PERSON] , заступника командира бойової машини навідника оператора 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] звільнено наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 26.03.2018 року № 38-РС з військової служби у запас за пунктом «ж» (які вислужили строк військової служби за контрактом, укладеним в особливий період) частини увосьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно до\~наказу (розпорядження)\~№ 235/ОС\~від 27.11.2017\~року \~про припинення\~трудового договору\~(контракту)[PERSON] звільнено з 26.10.2017 року з посади монтера колії 4-го розряду 13 околоток № 9 ст. Туркули Виробничий підрозділ служби колії «Каховська дистанція колії» Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Причина звільнення п. 3 ст. 36 КЗпПУ призов на військову службу, підстава повістка з військкомату. Відповідно до п.3 ч.1\~ст.36 КЗпП України, однією з підстав припинення трудового договору є призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада, відповідно до частин третьої та четвертої\~статті 119 цього Кодексу. Згідно з ч. 3\~ст. 119 КЗпП України, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до\~Закону України\~"Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Частину четверту статті 119 виключено на підставі Закону\~№ 1769-VIII від 06.12.2016. Гарантії по збереженню місця роботи (посади), середнього заробітку на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування та форми власності за громадянами України, які призвані на строкову військову службу були передбачені у обов`язок, і почали діяти з 08 лютого 2015 року, відповідно до Закону України від 15 січня 2015 № 116-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби та питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду». Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - за призовом або у добровільному порядку (за контрактом). Частиною 4 цієї ж статті визначені види військової служби: строкова військова служба, військова служба за призовом під час мобілізації на особливий період, військова служба за контрактом. Виконання військового обовязку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. За приписами ч. 2 ст. 39 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», визначено, що громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України Поняття особливого періоду наведене у ч.1\~ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за правилами якої особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. У ч. 4\~ст.\~3 вказаного Закону\~зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду. Враховуючи те, що відповідно до ст.1\~Закону України\~«Про оборону\~в Україні» з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014, в Україні настав особливий період, який наразі не скасовано, отже, на позивача розповсюджуються гарантії та компенсації, передбачені для громадян, які відповідно до\~ст.\~119\~КЗпП України надані працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбаченихЗаконами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а тому суд приходить до висновку, що позивач звільнений з роботи з порушенням встановленого законом порядку. Також на підставі ч.2\~ст. 235 КЗпП України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Згідно довідки про заробітну плату за повний робочий місяць у вересні 2017 року заробітна плата позивача склала 16\~563,05 грн. відповідно за 12 місяців і 14 днів вимушеного прогулу заборгованість склала 205\~933,92 грн. Середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 236\~299,51 грн. Вказана сума складається з: 231\~882,70 грн. за 14 повних місяців вимушеного прогулу з 26 жовтня 2017 року по 26 грудня 2018 року; 16\~563,05 грн. заробітна плата за один місяць; 4416,81 грн. заробітна плата за 8 днів з 27 грудня 2018 року по 03 січня 2019 року. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки позивач на підставі п.1 ч.1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~за подання даного позову до суду звільнений від сплати судового збору, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved