Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 01.06.2013 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонногго управління юстиції у Харківській області. Від шлюбу дітей не мають. З квітня 2017 року між ними припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства з тих причин, що вони мають різни погляди на життя,між ними втрачена довіра і взаєморозуміння і як наслідок виникли такі відносини, при яких подальше спільне проживання стало неможливим. Спору про розподіл сумісно нажитого майна немає. Вважаючи, що сім"я розпалась остаточно, просить шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, але надала суду свою заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов визнала. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить за необхідне позов задовольнити зі слідуючих підстав: Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з 01.06.2013 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу дітей не мають. Фактично родина розпалася з квітня 2017 року, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. При таких обставинах збереження сім"ї стало неможливим і суперечить як інтересам позивача, так і відповідача. Спору про розподіл сумісно нажитого майна подружжя немає. Відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала в повному обсязі. За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав для неприйняття визнання позову не встановлено. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved