Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

29.07.2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що його тещі - [PERSON] належав житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS]. Вказує, що [INFO] [PERSON] померла. За свого життя остання склала заповіт, яким усе своє майно заповіла дочці - [PERSON], його дружині. Спадкоємців, яким належало б право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Стверджує, що відповідно до ст.549 ЦК України в редакції 1964 року [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном після смерті матері (доглядала за будинком, обробляла земельну ділянку тощо). Зазначає, що [INFO] його дружина [PERSON] померла. За свого життя заповіту остання не складала. Він (позивач) є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Крім нього, спадкоємцями першої черги є також їхні діти - [PERSON] та [PERSON], які у встановленому законом порядку відмовились від своїх часток в спадщині в його користь. Стверджує, що у встановлений законом строк він звернувся в П'яту Львівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті дружини та отримав свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно. Однак, в позасудовому порядку оформити право власності на спірний житловий будинок з господарськими спорудами не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів на такий, у зв'язку із чим змушений звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті дружини - [PERSON], яка померла [INFO]. В попереднє судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, проте подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Арламівськоволянської сільської ради Мостиського району Львівської області у попереднє судове засідання не з'явився, а подав заяву, в якій позов визнає та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи - П'ятої Львівської державної нотаріальної контори, у попереднє судове засідання не з'явився, проте подав до суду копію спадкової справи №212/2015, заведеної після смерті [PERSON]. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори, у попереднє судове засідання не з'явився, а також від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області у попереднє судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.130, 174 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні попереднього судового засідання. Судом встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] до 15 квітня 1991 року (до часу введення в дію Закону України "Про власність"), відносився до суспільної групи «колгоспний двір», а останнім членом зазначеного двору, яка станом на 15.04.1991 року не втратила та зберегла право на частку в майні такого, була [PERSON]. Отже, виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963року, які діяли станом на 15.04.1991 року і регулювали власність колгоспного двору, зазначена особа набула право власності на майно зазначеного колгоспного двору в цілому. Із матеріалів справи слідує, що [INFO] [PERSON] померла. За свого життя остання склала заповіт від 27.08.1997року, яким усе своє майно заповіла дочці [PERSON], яка після смерті матері здійснювала догляд за будинком, проводила у ньому ремонти, оплачувала комунальні послуги, обробляла земельну ділянку, тобто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном та у відповідності до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини. Спадкоємців, яким належало б право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 цього кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, після смерті [PERSON] належне їй право власності на майно зазначеного колгоспного двору перейшло на загальних підставах в порядку спадкування за заповітом до її дочки [PERSON] [INFO] померла [PERSON] Як вбачається із матеріалів спадкової справи №212/2015, заведеної у П'ятій Львівській державній нотаріальній конторі, за життя [PERSON] заповіту не складала. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом є чоловік померлої - [PERSON], позивач у справі, який у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті дружини, оскільки постійно проживав разом із нею на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявив про відмову від спадщини. Крім того, позивач [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті дружини. Крім позивача, спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є також діти померлої - [PERSON] та [PERSON], які у встановлений законом строк та порядок відмовилися від спадщини після смерті матері на користь батька - [PERSON] та на спадщину не претендують. Інших спадкоємців першої черги спадкування після смерті [PERSON] не має. 03.07.2015 року позивач [PERSON] як спадкоємець в цілому майна [PERSON] отримав в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: на право на земельну частку (пай), площею 2,03 га. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане майно, про що його повідомлено листом П'ятої державної нотаріальної контори №2000/01-16 від 28.07.2015року та роз'яснено процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: довідками, виданими виконавчим комітетом Арламівськоволянської сільської ради №996 та №997 від 05.08.2015року, №373 від 25.03.2015року, №939 та №941 від 22.07.2015року; копією стор.№163 по-господарської книги №2-А Соколянської сільської ради за 1991-1995 роки; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією заповіту [PERSON] від 27.08.1997року; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копією свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON]; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.07.2015року; копією листа П'ятої державної нотаріальної контори №2000/01-16 від 28.07.2015року; копією спадкової справи №212/2015, заведеної у П'ятій Львівській державній нотаріальній конторі, після смерті [PERSON] Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину на дане майно, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, оспорювання. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує, права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову та визнання за позивачем [PERSON] права власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті дружини [PERSON], яка померла 27.12.2014року. На підставі викладеного,

Outcome: approved