Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту його проживання на території України 24.08.1991 року, так як він у цей час дійсно проживав без реєстрації (прописки) в смт. В.Коровинці, Чуднівського району, Житомирської області, а встановлення даного факту породжує для нього юридичні наслідки - набуття громадянства України. У судовому засіданні заявник підтримав викладені у заяві вимоги та обставини справи. Представник з.о. у судовому засіданні визнав вимоги заявника обгрунтованими Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення вказаних осіб, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до вимог частини 2 статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 3 Закону України «Про громадянство України» встановлено, що до громадян України належать: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав». Для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство», особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР (у разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка органу внутрішніх справ про те, що станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР); в) рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, а відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. [PERSON] разом з батьками та своїми братами в 1990 році приїхав на постійне місце проживання в Україну.Даний факт підтверджується рішення Чуднівського районного суду від 18.06.2013 року згідно якого встановлено що батько заявника проживає на території України з 1990 року. Заявником подана довідка Великокоровинецької селищної ради від 11.11.2013 року № 2446 про те, що заявник проживає в складі сім'ї батька. Відповідно до довідки компетентних органів Вірменії від 14.07.2011 року заявник громадянство Вірменії не отримував. Під час проживання в Україні заявник закінчив Великокоровинецьку загальноосвітню школу та одружився і створив сім'ю, що підтверджується атестатом про повну загальну освіту , свідоцтвом про одреження та свідоцтвом про народження дітей. Таким чином, наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт проживання заявника тривалий час на території України, в т.ч. 24.08.1991 року, а тому суд приходить до висновку, що заявлена ним вимога підлягає задоволенню, так як встановлення даного факту породжує для заявника юридичні наслідки - можливість отримання громадянства України. На підставі викладеного,

Outcome: approved