Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просив встановити, що період його роботи на посаді начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області - юридичний стаж (стаж роботи у сфері права). В обґрунтування заяви посилається на те, що відсутнє чітке врегулювання питань повязаних з зарахуванням стажу як стажу роботи у сфері права. Таким чином, встановлення факту, про який просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки дасть змогу підтвердити що період його роботи на посаді начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області - юридичний стаж (стаж роботи у сфері права). Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла до суду заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності. Представник зацікавленої особи до суду також не з'явився, надавши суду пояснення та заяву про розгляд справи за відсутності представника Державної судової адміністрації. До суду 27.01.2017 року надійшли письмові пояснення ДСА України щодо обставин, викладених у заяві [PERSON]. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, пояснення заінтересованої особи стосовно заявлених вимог, дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною першою ст. 256 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 вищевказаної статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до диплому спеціаліста ЛТ ВЕ №002724, [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста. [PERSON], відповідно до наказу Голови ДСА України від 14.10.2010 року №558, з 15.10.2010 року по теперішній час працює на посаді начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області. Відповідно до п. 2 ст. 154 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», територіальне управління Державної судової адміністрації України очолює начальник, який призначається на конкурсній основі на посаду і звільняється з посади Головою Державної судової адміністрації України. У межах повноважень, визначених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та Положенням про Державну судову адміністрацію, начальник управління керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, рішеннями з'їзду суддів України та Ради суддів України, Положенням про ТУ ДСА України, наказами ДСА України, рішеннями колегії ДСА України, іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до Положення начальник очолює та контролює роботу територіального управління державної судової адміністрації України в Одеській області, серед завдань якого: здійснення розгляду звернень громадян з питань, що належать до його повноважень, виявляння причини і умови, що породжують заяви та скарги громадян, і вживання заходів до їх усунення; забезпечення розгляду запитів на отримання публічної інформації,забезпечення доступу до публічної інформації; у межах повноважень, бере участь у роботі з удосконалення законодавства, у розробці проектів нормативно-правових актів; забезпечує здійснення представництва в установленому законодавством порядку інтересів ТУ ДСА України в Одеській області та ДСА України в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях, контроль ведення претензійно-позовної роботи. Судом, також, встановлено, що під час виконання посадових обовязків, начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, [PERSON] бере участь у роботі з удосконалення законодавства, в розробці нормативно - правових актів, контролює роботу юридичного відділу, здійснює контроль претензійно-позовної роботи в територіальному управлінні, забезпечує здійснення представництва в установленому законодавством порядку інтересів ТУ ДСА України в Одеській області та ДСА України в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях. Вищевказані обставини підтверджуються записами в трудовій книжці АВ№117852, копіями наказів Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області від 01 березня 2011 року №21-зп «Про затвердження розподілу обовязків між заступниками начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області; від 03 березня 2012 року №20-зп «Про затвердження розподілу обовязків між заступником та начальником територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області; від 10 червня 2014 року №33-зп «Про розподілу обовязків між заступниками начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області». Мін'юст в листі від 30 вересня 2009 року №31-32/310 роз'яснив, що в стаж роботи у сфері права зараховується період роботи на посадах з реалізацією повноважень, пов'язаних з правоохоронними, правоісполнітельними, правовстановлюючими функціями. За змістом робота у сфері права передбачає розробку або застосування норм права і носить систематичний характер. Це період роботи в органах державної влади (у тому числі судах, органах юстиції, прокуратури), нотаріату, адвокатури, місцевого самоврядування, в профспілкових комітетах та інших громадських організаціях, на підприємствах, в установах, організаціях будь-якої форми власності. Стаж роботи у сфері права визначається на підставі записів у трудовій книжці. Про це йду мова також у листі Мінюсту N 2755-0-33-14/13.1 від 04.03.2014. З огляду на наведене, більшість питань, якими займається перебуваючи на посаді начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області [PERSON], свідчить про правову роботу з вивченням та практичним застосуванням законодавства яка передбачає розробку або застосування норм права і носить систематичний характер, також встановлено, що встановлення факту, про який просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки дасть змогу підтвердити факт перебування у трудових відносинах з отриманням юридичного стажу (стажу роботи у сфері права). Згідно\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість постановлення рішення із задоволенням заяви [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved