Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

26.02.2016 року ПАТ КБ "Приватбанк" (правонаступник ЗАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу за договором кредиту, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 17.03.2009 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов укладеного договору, останній складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку. Відповідач була ознайомлена і згідна з умовами надання кредиту, що підтверджується її підписом в заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або іншим стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пунктом 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни та інших невідємних частин Договору. Позивач свої зобовязання за Договором та Угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором станом на 31.01.2016 року відповідач має заборгованість 16851,27 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 1872,45 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 10900,19 грн., заборгованість за пенею та комісією 2800 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 778,63 грн. штраф (процентна складова). Позивач зазначає, що наслідком порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання за кредитним договором, не погашає заборгованість, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 17.03.2009 р. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився. Подав клопотання про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась повторно, про час і місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Ч.3 ст. 10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] 17.03.2009 року подала ПриватБанку заяву на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (кредитка «Універсальна», 30 днів пільгового періоду), 17.03.2009 р. банк надав їй кредитну картку та ПІН. У заяві на отримання кредиту термін дії картки не визначено. Своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила, що погоджується з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. Отже, між сторонами по справі укладено договір № б/н від 17.03.2009 року, за умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в розмірі 36% на рік, а відповідач зобов'язувалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Згідно вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Ч.2 цієї статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг визначено, що кредитом (кредитною лінією, кредитним лімітом) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, обумовлений в договорі, на умовах платності та зворотності (повернення). Відповідно до пунктів 3.1.1., 5.4. розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг («Правила користування платіжною картою») - строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами за попередній місяць, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH). Відповідно пункту 6.5 розділу І Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором. Згідно з статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 530 ЦК України визначено - якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до п. 9.12 розділу І Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Пунктом 9.3 розд. І Умов передбачено, що картрахунки відкриті на невизначений строк, за винятком п.п. 9.6,9.7 цих Умов. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладення кредитного договору жодна зі сторін до цього часу не заявила про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надала банку письмової заяви про закриття картрахунку. Факт користування відповідачем кредитними коштами та рух коштів по картковому рахунку підтверджується розрахунком, з якого слідує, що відповідач неналежно виконувала свої зобов'язання щодо виконання умов договору, внаслідок чого станом на 31.01.2016 року виникла заборгованість в сумі 16851,27 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 1872,45 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 10900,19 грн., заборгованість за пенею та комісією 2800 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 778,63 грн. штраф (процентна складова), що стверджено розрахунком заборгованості. Будь-яких доказів, які б спростовували позовні вимоги, відповідачем суду не представлено. Виходячи з наведеного, позов банку про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати за подання до суду позовної заяви. На підставі ст.ст. 526,527, 530, 611,612, 631,1054 ЦК України,

Outcome: approved