Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

16.06.1993 року помер батько позивачки [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина, що складається з ? частини житлового будинку, розташованого за адресою с. Устя Бершадського району Вінницька область вул. Жовтнева, 31. Після його смерті спадкове майно прийняла дружина [PERSON], яка проживала разом з ним до дня смерті, а потім доглядала належну йому частку будинку, тобто фактично вступила в управління спадковим майном. Однак, за життя вона не оформила нотаріально спадкове майно після смерті чоловіка та померла 04.03.2015 року. Позивачка та її сестри: [PERSON] та [PERSON] є дітьми та спадкоємцями на майно, яке залишилось після смерті матері. При цьому, [PERSON] прийняла спадщину, шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, а її сестри від прийняття спадщини відмовились, про що подали до нотаріуса відповідні заяви. Маючи намір оформити спадкове майно, яке складається з житлового будинку №31 по вул. Жовтневій в с. Устя Бершадського району Вінницької області, вона звернулась до нотаріуса. Однак, постановою нотаріуса від 08.10.2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний будинок їй було відмовлено, так як спадкодавець за життя не отримала правовстановлюючий документ на належну їй частку будинку та не оформила належним чином право на спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON] З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 04.03.2015 року та [PERSON], який помер 16.06.1993 року на житловий будинок, розташований за адресою: вул. Жовтнева № 31 в с. Устя Бершадського району Вінницької області, позначений на плані літерою А, загальною площею 86,4 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: а- веранда, Б літня кухня, Б/під погріб, Б1 сарай, б- навіс, б1 навіс, б2 навіс, В гараж, Г гараж, Т вбиральня, 1,2,3 огорожа. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу слухати без його участі. Представник Устянської сільської ради до початку розгляду справи по суті надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав та справу просив слухати за відсутності представника відповідача. Інші відповідачі так само не з'явившись в судове засідання, надали суду письмові заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про смерть (а.с.4), 16.06.1993 року помер [PERSON]. З довідки Устянської сільської ради №1393 від 05.11.2015 року (а.с. 12) вбачається, що після його смерті спадкове майно прийняла дружина -[PERSON], так як постійно проживала в одному будинку з померлим. Однак не оформивши спадкове майно, 04.03.2015 року вона померла (свідоцтво про смерть а.с.5). При цьому з уже вказаної довідки сільської ради, після її смерті спадщину прийняла дочка -[PERSON] З свідоцтва про народження (а.с.7), свідоцтва про шлюб (а.с.8) та паспорта громадянина України (а.с.6), вбачається, що [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON]. При зверненні до нотаріуса, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.9), з якої вбачається, що отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок №31 по вул. Жовтнева в с. Устя Бершадського району Вінницької області не є можливим у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вказане майно. При цьому з копії технічного паспорту (а.с.16-21) та довідок Устянської сільської ради 31394 та 1391 від 05.11.2015 року вбачається, що описаний житловий будинок станом на 15.04.1991 року відносився до категорії колгоспних дворів, головою якого був [PERSON] та членом двору -його дружина [PERSON], однак право власності на будинок не оформлено Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ч. 1 ст. 1220 ЦК України, зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право а спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 101 ЦК Української РСР в редакції від 1963 року в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Ст. 548 цього ж кодексу визначає, що особа приймала спадщину шляхом фактичного вступу в її управління та володіння. Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, визначено, що даний Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами , що регулювали власність цього двору , а саме : а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи , що станом на 15.04.1991 року членом колгоспного двору, який є предметом позові були [PERSON], який помер 16.06.1993 року та [PERSON], яка померла 04.03.2015 року, а тому вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав останнім на праві власності в рівних частинах. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за №19-32\\319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення із зазначених підстав.

Outcome: approved