Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даною заявою, за змістом якої просить винести рішення про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 17.03.1994 року та визнати недійсним державний акт на право власності на землю. В судове засідання сторони не з'явились, однак спрямували до суду заяви про слухання справи у їх відсутність. Позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача визнала позов в повному обсязі. За таких обставин судом вирішено проводити розгляд справи у відсутність сторін, що не з'явились. Дослідив матеріали справи судом були встановлені наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. Рішенням виконкому Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 17.03.1994 року, зокрема, у приватну власність [PERSON] передано земельну ділянку загальною площею 0,14 га, яка розташована на території Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області в с. Слобода-Селець, складається з земельної ділянки [NUMBER], площею 04, га та земельної ділянки [NUMBER], площею 0,10 га, має цільове призначення - для обслуговування жилого будинку. На підставі даного рішення на ім'я позивача було виготовлено державний акт на право приватної власності на землю серії "ЖТ-08-14" № 001983, зареєстрований в Книзі записів державних актів на землю II № 54 від 11.01.1999 року (а.с.6). В обґрунтування позовних вимог заявник вказує, що задля виготовлення документації для присвоєння вищевказаним земельним ділянкам кадастрових номерів вона звернулась до землевпорядної організації. Зазначає, що при здійсненні вимірів даних ділянок було встановлено, що площа земельної [NUMBER] не співпадає з її розміром, що вказаний в державному акті та фактично є більшим (а.с.7). Також заявник акцентує увагу на тому, що в оскаржуваному рішенні органу місцевого самоврядування було не вірно вказано цільове призначення земельної ділянки [NUMBER], адже дана ділянка знаходиться менш ніж за 300 м. біля кладовища, а тому не може використовуватись для будівництва та обслуговування житлового будинку. Відтак заявник стверджує, що невідповідність у розмірі та цільовому призначенні належних їй земельних ділянок порушує її право власності на них, оскільки останньою було використано своє право на безкоштовну приватизацію земельної ділянки з цільовим призначенням - для обслуговування жилого будинку в розмірі меншому ніж її фактичне використання та земельної ділянки цільове призначення якої було встановлено неправильно. Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними нормативними актами. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України). У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч. 1 ст. 155 ЗК України). Аналіз досліджених судом фактичних обставин справи та норм закону, якими вони регулюються, дає підстави для повного задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено наявну невідповідність в розмірі та цільовому призначені належних позивачу на праві приватної власності земельних ділянок, а враховуючи те, що згідно закону передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених ЗК України, провадиться один раз по кожному виду використання, беручи до уваги той факт, що виправлення технічних помилок в державному акті на право приватної власності на землю неможливо, заява підлягає до повного задоволення. Окрім зазначеного, так як позов підлягає до повного задоволення, згідно приписів ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи. Судові витрати складаються з судового збору в розмірі 487,20 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved