Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

22 квітня 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до Банку про визнання припиненою поруки , що виникла з договору поруки № 649ВІ20140214001-ПОР1 , укладеного 14 лютого 2014 року між ПАТ "Укрсоцбанку" як кредитором, [PERSON] як позичальником, та [PERSON], як поручителем. В обгрунтування вимог позову посилався на те, що договір поруки припинив свою дію в звязку з припиненням основного зобов'язання внаслідок смерті особи-позичальника [PERSON] за кредитним договором. В судовому засіданні предстаник позивача просив про задоволення позову з підстав, заявлених в позові . Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що поручитель повинен нести солідарну відповідальність зі спадкоємцями позичальника в межах вартості спадкового майна. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] 14 лютого 2014 року укладено кредитний договір № 649ВІ20140214001 , згідно якого Банк надав [PERSON] на споживчі потреби грошові кошти у розмірі 150 000 гривень на строк до 13 лютого 2019 року зі сплатою 33% річних. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] в той же день 14 лютого 2014 року між позивачем , [PERSON] та банком укладено договір поруки № 649ВІ20140214001-ПОР1 , за яким [PERSON] зобов'язується перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій у розмірі, строки та порядку, передбачених Договром кредиту № 649ВІ20140214001 від 14.02.2014 року. Як вбачається з Свідоцтва про смерть від 01.04.2014 року, [PERSON] помер [INFO] року. Відповідно до п. 6.2 Договору поруки від 14.02.2014 року, цей договір діє до повного виконання всіх вимог , забезпечених порукою за вищевказаним Договором кредиту. При цьому суд виходить з того, що якщо в договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, то умова договору про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки , оскільки це суперечить положенням ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України. У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно із ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника , якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до вимог ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу , якщо поручитель не поручився за нового боржника. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що поручительство є особистим зобов'язанням, яке нерозривно пов'язане з особою і поручителя, і боржника, за забезпечення виконання особистих зобов'язань якого укладається порука. За змістом ст.ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, за якого в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки. У разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що порука припиняється в разі припинення основного зобов'язання, у зв'язку з чим смерть фізичної особи позичальника є підставою припинення поруки, оскільки зобов'язання позичальника за кредитним договором припинилося. Отже , якщо поручитель не погоджується забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником (спадкоємцем позичальника) , порука на підставі ч. 3 ст. 559 ЦК України припиняється . У разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, таке право підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст.ст. 3, 12- 15, 20 ЦК, ст.ст. 3- 5, 11, 15, 31 ЦПК України). Право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, оскільки це суперечило б положенням ч. 1 ст. 559 цього Кодексу (постанова Верховного Суду України від 21 листопада 2012 р. у справі № 6-134цс12). Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що зобов'язання поруки [PERSON] за договором поруки від 14.02.2014 року припинилося , оскільки він не висловив згоди щодо порручительства за нового боржника (спадкоємця [PERSON].), про що свідчить його звернення до суду з зазначеним позовом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved