Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

[PERSON] 6 жовтня 2017 року пред'явив позов до Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області та Самбірської районної державної адміністрації про визнання права на спадкове майно, а саме, на середню земельну частку, площею 2,10 га гектарах без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована у с. Лановичі Самбірського району Львівської області і передана для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, у порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], котра померла [INFO] року. У обгрунутування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що державний нотаріус відмовив йому, позивачу, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) з посиланням на те, що пред'явлений ним сертифікат втратив чинність, оскільки у ньому не вказана назва колективного сільськогосподарського підприємства та не зазначена вартість земельної частки (паю). Під час судового розгляду представники позивача [PERSON] та [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалися на обставини, викладені у позовній заяві. Від відповідача Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника та визнання позову. Від відповідача Самбірської районної державної адміністрації Львівської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника та визнання позову. Вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Згідно ст. 525 ЦК Української РСР, який був чинний на час відкриття спадщини, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Правилами статтей 524 та 549 цього Кодексу було встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, зокрема, подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Із свідоцтва про смерть відомо, що [INFO] року померла [PERSON] (а. с. 6). Із сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) видно, що на підставі розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації від 13 квітня 1998 року № 277 [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка площею 2,10 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території П»яновицької сільської ради і призначена для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства (а. с. 5). Отже, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вказану земельну ділянку. Із свідоцтва про народження відомо, що [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 529 вказаного Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Самбірська державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на середню земельну частку у порядку спадкування після смерті його матері [PERSON] з посиланням на те, що сертифікат на право приватної власності на землю втратив чинність, так як в ньому не вказана назва колективного сільськогосподарського підприємства та не визначена вартість земельної частки (паю) (а.с. 7). У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз'яснень, які викладені у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Із витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по П»яновицькій сільській раді відомо, що 11.02.2000 зареєстровано сертифікат, виданий [PERSON], на право на земельну частку (пай) розміром 2,10 в умовних кадастрових гектарах із земель резервного фонду П»яновицької сільської ради (а. с. 11). Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ураховуючи наведене, право [PERSON] на спадщину, що складається із вказаної земельної ділянки підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права власності на це майно .

Outcome: approved