Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

29 січня 2020 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачка [PERSON] зазначає, що 21 вересня 2003 року між нею та відповідачем [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Малобілозерською сільською радою Василівського району Запорізької області, про що зроблено відповідний актовий запис. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] . Також у позові [PERSON] зазначає, що вони спільно прожили майже сімнадцять років, весь цей час намагалися вести спільне господарство та будувати міцні сімейні відносини. У зв`язку з різними поглядами на життя, між ними немає взаєморозуміння, вони не можуть як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки. Фактично шлюбні відносини припинилися і вони не проживають як сім`я з початку 2018 року, не ведуть з відповідачем спільного господарства, не піклуються один про одного. На даний час шлюб між ними є формальним, почуття, що зближують подружжя, між ними втрачені, примирення між ними неможливе, оскільки вони не мають спільних інтересів. Кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. За таких обставин позивачка [PERSON] вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, шлюбні відносини поновлені бути не можуть, збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем вважає неможливим, а примирення недоцільним, тому позивач [PERSON] звимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , та який зареєстрований 21 вересня 2003 року Малобілозерською сільською радою Василівського району Запорізької області. Після розірвання шлюбу її прізвище « [PERSON] » позивачка просить не змінювати. Судові витрати позивачка просить розділити між сторонами. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 26 лютого 2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін по справі. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 18 березня 2020 року провадження у справі зупинено за клопотанням відповідача [PERSON] та подружжю надано строк для примирення у два місяці, терміном до 18 травня 2020 року. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 18 травня 2020 року поновлено провадження по даній справі по закінченню строку для примирення. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду подано письмову заяву, в якій позивачка [PERSON] висловила прохання розглянути справу без її участі. На заявлених позовних вимогах наполягає, при цьому посилається на те, що наданий судом строк для примирення позитивних результатів не мав. Просить задовольнити її позов за підставами, викладеними у позовній заяві та просить стягнути з відповідача [PERSON] на її корись понесені судові витрати. Після розірвання шлюбу її прізвище просить залишити без змін « [PERSON] ». Проти ухвалення по справі заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів, не заперечує . В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду відповідачем подано письмову заяву, в якій відповідач просить розглянути справу за його відсутністю, посилаючись на неможливість явки до суду через спалах у світі короно вірусу та запровадженням в Україні карантину, який продовжено до 22.05.2020 року. Заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі та проти розірвання шлюбу за підставами, які викладені [PERSON] у позовній заяві, не заперечує. Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] з 21 вересня 2003 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Малобілозерською сільською радою Василівського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 21.09.2003 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.6). Від подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, які містяться в матеріалах справи (а.с.7,8). Згідно Довідки за №303 від 28.014.2020 року, виданої Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 13.07.2005 року і по теперішній час (а.с.9). Відповідно до Довідки за №304 від 28.01.2020 року, виданої Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 29.03.2017 року і по теперішній час (а.с.10). Як вбачається з Довідки за №305 від 28.01.2020 року, виданої Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 14.07.2005 року і по теперішній час (а.с.11). Як вбачається з Довідки за №99 від 27.01.2020 року, виданої Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї: син - [PERSON] . 2006 року народження, донька - [PERSON] , 2017 року народження (а.с.12). Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, та припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим позивачка [PERSON] звертається до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому, з урахуванням викладеної позивачкою позиції в заяві в від 18.05.2020 року, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу прізвище позивачки « [PERSON] » залишити без змін. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та відповідачем в суді не доведено. Крім того, оскільки позивачка [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням її до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Примушування до шлюбу не допускається. А тому, подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу між сторонами суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить Закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених [PERSON] позовних вимог, та приймаючи до уваги визнання відповідачем [PERSON] позову про розірвання шлюбу у повному обсязі, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, та крім того наданий судом строк для примирення позитивних результатів не мав, тому суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] судових витрат в розмірі 420,40 грн. та повернення позивачці [PERSON] 50 % судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду та який становив загальний розмір 840,80 грн. Таким чином, у відповідності до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку судового розгляду, суд вважає необхідним повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету - 50% судового збору, сплаченого нею при пред`явленні позову до суду, а саме: в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок, згідно квитанції № 11 від 28.01.2020 року, виданої ТВБВ № 10007/0222 ЗОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с.2). Крім того, відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] залишок судових витрат у вигляді судового збору за пред`явлення позову до суду, в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок, які були понесені позивачкою та документально підтверджені відповідним платіжним документом у вигляді вищевказаної квитанції, оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с.2). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved