Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

20 травня 2016 року представник позивачки звернувся з позовом до відповідача, в якому просив визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай), яка належала її батьку, [PERSON], померлому 25 вересня 2003 року. Свої вимоги він обґрунтував тим, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину, але нотаріус відмовляє їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у встановлений законом строк вона не подала заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Представник Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області, якого належним чином повідомили про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно п.1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 16 січня 2003 року (надалі - ЦК України) цей Кодекс набирає чинності з 01 січня 2004 року. Пункт 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року) встановлює, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Тому при вирішенні даного спору, слід керуватися ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 18 липня 1963 року). Позивачка [PERSON] являється дочкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії У11 № 0966575 та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії 11-ЖД № 367282, які видані Успенівською сільською радою Саратського району Одеської області (а.с. 8-9, 10-11). Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 438313, виданого виконавчим комітетом Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області, батько позивачки [PERSON] помер 25 вересня 2003 року (а.с.12). Як убачається з довідки Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області від 17 травня 2016 року за № 516, [PERSON] до дня своєї смерті проживав в [INFO]. Після його смерті дочка [PERSON] користується присадибною ділянкою та здійснює догляд за будинком, а також отримує орендну плату за належну спадкодавцеві земельну частку ( пай) (а.с. 24). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Успенівське", розміром 4,2 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0283820. Заповіту спадкодавець не залишив, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.46), тому відповідно до ст.524 ЦК УРСР має місце спадкоємство за законом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР позивачка, як дочка померлого, є спадкоємцем першої черги за законом. Позивачка прийняла спадщину, тому що після смерті спадкодавця вона проживає у належному спадкодавцю будинку по вул. Степовій, 22, в с. Успенівка Саратського району Одеської області, користується присадибною ділянкою та здійснює догляд за будинком, отримувала орендну плату в ТОВ «Успенівське» за оренду земельної частки (паю), тобто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. 05 квітня 2016 року державний нотаріус Саратської районної державної нотаріальної контори [PERSON] відкрив спадкову справу за заявою [PERSON] Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину. Свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавались. Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с. 44-63). Ст. 548 ЦК УРСР встановлює, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивачка, як спадкоємець за законом першої черги, прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її батька, [PERSON], оскільки у шестимісячний строк вступила у володіння та управління спадковим майном, а тому суд вважає необхідним визнати за нею право власності на вищезазначене майно.

Outcome: approved