Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

30 червня 2016 року позивач звернувся у суд з дійсною позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем. Зазначив, що між ними фактичне сімейне життя припинилось, він вже два роки мешкає з іншою жінкою, основна причини розпаду їх сім'ї це різниця характерів та різні погляди на життя. Просив розірвати укладений шлюб між ним та [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] просив позовні вимоги задовольнити, посилався на обставини, що викладені в позові, просив надати розлучення, вказував, що примирення між сторонами не можливе, що підтверджується тим, що наданий судом час для примирення на користь їх родині не пішов. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, повідомлялась про місце, час проведення судових засідань шляхом виклику її в суд телефонограмою, що відповідає положенням ч.6 ст. 74 ЦПК України, а також надсиланням судової повістки за адресою, яка була зазначена в позові позивачем та перевірена судом, а тому вважається такою, що належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи. Таким чином, зважаючи на положення ч.3 ст. 27 ЦПК України, відповідно до якого, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, та з урахуванням необхідності дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, суд розглянув цивільну справу у присутності позивача та з урахуванням усіх письмових доказів, які були долучені до матеріалів справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ст.11 ЦПК України) об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Валківського районного управління юстиції у Харківській області 20 лютого 2015 року, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] та актовий запис № 53.(а.с.4). Як вбачається з матеріалів справи сторони від шлюбу дітей не мають. Як вбачається з позовної заяви та пояснення сторін в залі суду, спільне життя між подружжям стало неможливим і неприйнятним, внаслідок чого фактичне сімейне життя між подружжям припинилось вже декілька років тому, позивач не має бажання відновити сімейні відносини. Реалізуючи положення ст. 112 СК України під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного з'ясування обставин справи, а саме судом було надано сторонам строк для примирення, що відповідало положенням ст. 111 СК України та п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" відповідно до якого судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примірення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Проте, як вбачається з пояснень позивача, наданий судом строк для примирення не виправив ситуацію, яка склалася у родині позивача та відповідача, подружжя не знайшло компромісів та не прийшло до спільного рішення про відновлення родинних відносин. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви спільне життя між подружжям стало неможливим і неприйнятним, внаслідок чого вони фактично не мешкають у шлюбних відносинах кілька років і позивач не має бажання відновити сімейні відносини. Доказів зворотного відповідач суду не надав та не навів. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, час сумісного не проживання, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved