Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Городницької сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивувала тим, що її дошлюбне прізвище [PERSON]. З своєю мамою проживала в належному матері житловому будинку по [ADDRESS]. Двір належав до групи - робітничий. 04.09.1971 р. був зареєстрований шлюб між позивачкою та [PERSON]. В шлюбі народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які також проживали в згаданому будинку. Мати позивачки - [PERSON] померла в 1990 році, чоловік позивачки [PERSON] помер в 2000 р. Внаслідок смерті матері відкрилась спадщина на майно - житловий будинок з господарськими будівлями. Позивачка вступила у володіння та управління спадковим майном - житловим будинком з господарськими будівлями в [ADDRESS]. Позивачка звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. В зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, тому позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва та рекомендовано звернутись до суду. Позивачка продовжує проживати в спадковому будинку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] - в судове засідання не з'явились, в своїх заявах, направлених до суду, вказали, що позов визнають і просять справу розглядати в їх відсутності. Городницька сільська рада подала до суду заяву, в якій зазначила, що просить справу розглядати у відсутності представника сільської ради та зазначила, що позов визнає. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. За свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим рай бюро ЗАГС м. Городенка Івано-Франківської області 26 червня 1970 р., матір'ю [PERSON], яка народилась [INFO] року, є [PERSON] (а.с. 5). Після одруження [PERSON] змінила прізвище [PERSON] на [PERSON], про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER], видане 04.09.1971 р. Городницьким ЗАГС (а.с. 6). Мати позивачки [PERSON] померла [INFO] р. в с. Городниця Городенківського району, про що свідчить повторне свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 18.03.2008 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с. 7). Чоловік позивачки [PERSON] помер [INFO] року в с. Городниця Городенківського району, що стверджено повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 17.03.2008 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с. 8). Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень цього кодексу - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. За ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно з ст. 529 згаданого кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її дочка - позивачка [PERSON]. До спадкового майна померлої [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] На час смерті [PERSON] позивачка разом з своєю сім'єю: чоловіком [PERSON] та дочками - [PERSON], [PERSON], [PERSON], - проживали з спадкодавцем в будинку по [ADDRESS]. Отже, позивачка успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями спадкодавця [PERSON], де й продовжує проживати. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України 2004 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері позивачка зверталася до нотаріуса. В зв'язку з тим, що немає правовстановлюючих документів спадкодавця на будинок по [ADDRESS] Городенківського району, Постановою приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу від позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 47). Випискою з інвентаризаційних матеріалів № 7493, виданою 26.11.2015 р. обласним комунальним підприємтвом «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» стверджено, що право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 р. не зареєстровано (а.с. 13). Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України - незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ч.3 ст. 1296 ЦК визначає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як вбачається із висновку, складеного ЕТВО «Придністров'я» згідно договору № 69 від 14.12.2015 року, вартість житлового будинку з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] - становить 90075 грн. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Довідкою № 215, виданою 16.12.2015 р. Городницькою сільською радою стверджено, що житель [ADDRESS], [PERSON] користується земельною ділянкою для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,32 га. Після смерті матері позивачка фактично стала власником спадкового майна, користується будинком, здійснює догляд за ним. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки документ, який посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться по [ADDRESS] відсутній, а досліджені судом докази свідчать про те, що позивачка прийняла спадщину після її смерті, судом не встановлено неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок і господарські споруди по [ADDRESS], тому суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 86, 524, 528, 529, 548,549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316,317, 328 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved