Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

26.02.2019року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON], в якій просить суд визнати дійсним договір №95/1677 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] від 10 жовтня 1995 року, укладеного на Одеській Універсальній Товарній біржі GIP між нею - [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], з однієї сторони, та відповідачем - [PERSON] який діяв від свого імені та від імені та в інтересах свого неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], з другої сторони. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 10 жовтня 1995року між [PERSON], який діяв від свого імені та від імені та в інтересах свого неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]та нею - [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO],було укладено договір №95/1677 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] Позивач вказує, що 12 жовтня 1995 року право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за нею в КП «ОМБТІ та РОН» під №294 стр. 15 книга 151 пр. Позивач зазначає, що на даний час вона має намір розпорядитися своєю квартирою, однак нотаріально не посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна №95/1677 від 10 жовтня 1995року перешкоджає їй у розпорядженні її власністю. У зв'язку зі змінами у законодавстві щодо нотаріального посвідчення угод з нерухомістю на теперішній час вказаний договір є недійсним, що і вимусило [PERSON] звернутися із відповідним позовом до суду. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 28.02.2019року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] про визнання угоди дійсною. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. У підготовчому засіданні 28.03.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 14.05.2019року позивач не з'явилась, однак надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] про час та місце підготовчого та судового засідань повідомлені належним чином, у підготовче та судове засідання не з'явились, однак 08.04.2019 року надіслали на адресу суду заяви, в яких позовні вимоги визнали у повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення, а розгляд справи просили провести за їх відсутності. Третя особа - [PERSON] про час та місце підготовчого та судового засідань повідомлений належним чином, у підготовче та судове засідання не з'явився, 18.04.2019 року надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що від позивача, відповідачів та третьої особи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також у зв'язку з тим, що позивач підтримує позовні вимоги, а відповідачі позов визнали, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомленого позивача та належним чином повідомлених відповідачів, на підставі наявних у суду матеріалів. У судовому засіданні встановлено, що 10 жовтня 1995 року на Одеській універсальній товарній біржі GIP між [PERSON], який діяв від свого імені та від імені та в інтересах свого неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO],та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO],було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №95/1677, за умовами якого, [PERSON] який діяв від свого імені та від імені та в інтересах свого неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], (продавець) продав, а [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], (покупець) купила квартиру [ADDRESS], загальною площею 46,3 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м. Договір був зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі GIP в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний №95/1677 від 10 жовтня 1995року, а також зареєстрований 12.10.1995року в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації під №294 стр. 15 книга 151пр. (а.с. 6-7). Відповідно до пункту 6 спірного договору (продавцем) [PERSON], який діяв від свого імені та від імені та в інтересах свого неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], до підписання договору отримані гроші за продану квартиру у розмірі 791 000 крб. 28 липня 2000 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 11). З довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) від 14.02.2019року за №261 вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], разом з нею проживають та зареєстровані: чоловік - [PERSON], син - [PERSON] (а.с. 12). На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачів, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що всі зобов'язання за договором №95/1677 від 10 жовтня 1995року купівлі-продажу нерухомого майна його сторонами виконані у повному обсязі - покупцю була передана у власність квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а продавцю передані грошові кошти за продану квартиру, що підтверджується письмовими доказами. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу №95/1677 нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS],дійсним, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved