Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

23.06.2021 року до суду надійшла позовна заява представника: адвоката Богдана В.М. в інтересах [PERSON] до Гуляйпільської міської територіальної громади в особі Гуляйпільської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. 29.06.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче засідання на 26.07.2021 року. 26.07.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 06.10.2021 року. В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що брат позивача [PERSON] помер [INFO] , місце смерті смт. Оленівка Волноваського району Донецької області. Після смерті брата відкрилась спадщина, яка складається із майна на яке брат мав право, яке прийняв у вигляді спадщини, але не встиг оформити, тому в строк до шести місяців після відкриття спадщини, а саме 26.06.2012 року, позивач звернувся до Шостої Донецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Так, [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , але не встиг оформити спадщину тому, що помер. Вказану спадщину [PERSON] прийняв шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Гуляйпільського нотаріального округу Демченко Т.М., проте не встиг її оформити, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (спадкової справи). [PERSON] склала заповіт, який посвідчено 23 квітня 2010 року, яким заповідала [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 13.2522 га, розташовану на території Новомиколаївської сільської ради Пологівського району (до об`єднання Гуляйпільського району) Запорізької області, а також житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] . Далі зазначив, що даний заповіт було оскаржено племінником заповідача [PERSON] , проте рішенням Гуляйпільського районного суду від 14.02.2014 року по цивільній справі №2-295/11 позов залишено без задоволення, а ухвалою Апеляційного суду Запорізької області зазначене рішення залишено без змін. У зв`язку із розглядом даної цивільної справи його брат не встиг за життя оформити спадщину та помер [INFO] , тобто до постановлення рішення у справі. Після його смерті позивач був залучений у справу у якості правонаступника, який прийняв спадщину після смерті відповідача. Потім, у червні 2014 року позивач звернувся до Шостої Донецької державної нотаріальної контори із питанням оформлення спадщини після смерті [PERSON] , в результаті чого позивача поставили в чергу на видачу свідоцтва про право на спадщину на грудень 2014 року, проте у зв`язку із подіями пов`язаними з «Революцією Гідності», нотаріальна контора у грудні 2014 року не працювала. В подальшому, територія де знаходиться Шоста Донецька державна нотаріальної контора стала тимчасово окупованою, тому обов`язки Шостої Донецької державної нотаріальної контори виконувала Сьома Донецька державна нотаріальна контора. Із питанням видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] позивач звернувся до Сьомої Донецької державної нотаріальної контори, проте постановою нотаріуса Дубінської Л.І. від 13 вересня 2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав того, що архів Шостої Донецької державної нотаріальної контори знаходиться на тимчасово окупованій території. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду із позовною заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . Крім того, відповідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2321884700:07:002:0001, є [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про право власності від 22.01.1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Гуляйпільської районної ради народних депутатів №228/3 від 12.11.1987 року, власником житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] є [PERSON] , який був чоловіком [PERSON] та помер [INFO] , після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON] , проте спадкове майно у вигляді житлового будинку не встигла оформити за життя, тому вказане майно входить до складу майна на яке мав право [PERSON] . Прохали визнати за [PERSON] : 1) право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який складається з літ. «А» - житловий будинок, загальною площею 54,9 кв.м., житловою площею 33,1 кв.м., літ. «а» - веранда; до літ. «а» - козирок; літ. «а1» - прибудова; літ. «Б» - літня кухня; під літ. «Б» - погріб; літ. «В» - сарай; літ. «Г» - сарай; літ. «Д» - гараж; під літ. «Д» - оглядова яма; літ. «Е» вбиральня; «№1» - паркан; «№2» - хвіртка; «№3» - ворота; «№4» - паркан; «№5» -хвіртка; «№6» - паркан; «№7» - паркан; «№8» - хвіртка; «№9» - хвіртка; «№10» - паркан; «№11» - свердловина; «№12» - вигрібна яма; «№ І» - замощення, розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; 2) право власності на земельну ділянку площею 13.2522 га, кадастровий номер 2321884700:07:002:0001, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, місце розташування: Запорізька область, Пологівський район (до об`єднання Гуляйпільський район), Гуляйпільська міська рада (до об`єднання Новомиколаївська сільська рада) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В судове засідання позивач та його представник: адвокат Богдан В.М. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, 06.10.2021 року подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та прохали задовольнити (а.с.80,81). В судове засідання представник відповідача Гуляйпільської міської територіальної громади в особі Гуляйпільської міської ради не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 20.07.2021 року надали письмове клопотання про розгляд справи у відсутність представника, не заперечували проти задоволення позову в повному обсязі (а.с.49). Таким чином, виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 20.09.1963 року м. Донецьк народився позивач - [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.11.2019 року (а.с.11). Позивач - [PERSON] , [INFO] , має паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 28.11.1997 року Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області (а.с.7-8). [INFO] м. Донецьк народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.11.1971 року (а.с.7-8). Таким чином позивач [PERSON] та [PERSON] є рідними братами. 04.09.2009 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла належну їй земельну ділянку площею 13,25 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії 11-ЗП №006784 та житловий будинок [ADDRESS] , та все інше майно [PERSON] (а.с.63). 23.04.2010 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла належну їй земельну ділянку площею 13,25 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії 11-ЗП №006784 та житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] та скасувала раніше посвідчений заповіт від 04.09.2009 року за №29 (а.с.69). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.11.2010 року (а.с.62). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з майна, на яке вона мала право та яке прийняла у вигляді спадщини, але не встигла оформити, та заведено спадкову справу №51/2010 (а.с.57-78). Так, [PERSON] належить земельна ділянка площею 13,25 га, яка розташована: Запорізька область, Пологівський район (до об`єднання Гуляйпільський район), Гуляйпільська міська рада (до об`єднання Новомиколаївська сільська рада), надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2321884700:07:002:0001, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №006784 (а.с.23) та копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.01.2021 року (а.с.24-27). Відповідно до звіту з незалежної оцінки майна, складеного 15.04.2021 року суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] - вартість земельної ділянки площею 13,25 га, кадастровий номер 2321884700:07:002:0001, станом на 15.04.2021 року складає 205410 грн. (а.с.28-29). Також, [PERSON] прийняла у вигляді спадщини, але не встигла оформити житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав її чоловіку [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 22.01.1988 року, видане Виконкомом Гуляйпільського районної ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Гуляйпільської районної ради народних депутатів №228/3 від 12.11.1987 року (а.с.33). Відповідно до копії Повідомлення про результати огляду об`єкту нерухомого майна ТОВ «КП «Імпульс» від 20.04.2021 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , складається з літ. «А» - житловий будинок, загальною площею 54,9 кв.м., житловою площею 33,1 кв.м., літ. «а» - веранда; до літ. «а» - козирок; літ. «а1» - прибудова; літ. «Б» - літня кухня; під літ. «Б» - погріб; літ. «В» - сарай; літ. «Г» - сарай; літ. «Д» - гараж; під літ. «Д» - оглядова яма; літ. «Е» вбиральня; «№1» - паркан; «№2» - хвіртка; «№3» - ворота; «№4» - паркан; «№5» -хвіртка; «№6» - паркан; «№7» - паркан; «№8» - хвіртка; «№9» - хвіртка; «№10» - паркан; «№11» - свердловина; «№12» - вигрібна яма; «№ І» - замощення (а.с.34), що також підтверджується копією Технічного паспорту на житловий будинок (а.с.35-37). Відповідно до звіту з незалежної оцінки майна, складеного 13.05.2021 року суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] - вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 54,9 кв.м. станом на 13.05.2021 року складає 45567 грн. (а.с.38-39). 16.12.2010 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Демченко Т.М. з заявою про прийняття спадщини за заповітом від 04.09.2009 року після [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.59). 20.01.2011 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Демченко Т.М. з заявою про прийняття спадщини за заповітом від 23.04.2010 року після [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.68). 18.05.2011 року [PERSON] звернувся до Гуляйпільського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійсним (а.с.76). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.06.2012 року (а.с.9). Зазначені обставини також підтверджуються копією спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. за № 131 за заявою [PERSON] від 16.12.2010 року (а.с. 57-78). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з майна, на яке він мав право та яке прийняв у вигляді спадщини, але не встиг оформити. 26.06.2012 року позивач [PERSON] звернувся до Шостої Донецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа № 53009269 (а.с.12). 14.02.2014 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області у справі №2-295/11 позов [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним залишено без задоволення (а.с.12-15), а ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 23.04.2014 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 14.02.2014 року залишено без змін (а.с.21-22). 13.09.2019 року постановою державного нотаріуса Сьомої Донецької державної нотаріальної контори Дубінської Л.І., яка виконує обов`язки Шостої Донецької державної нотаріальної контори, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] , який помер [INFO] , так як архів Шостої Донецької державної нотаріальної контори знаходиться на тимчасово окупованій території України (а.с.14). При вирішенні справи суд керується наступним. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 п.1 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути: визнання права. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В п.3.1 Інформаційного листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК). Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: г) прийняття спадщини. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Стаття 1262 ЦК України передбачає, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини ст.1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1296 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. За загальним правилом, яке визначене ч.1 ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що до суду звернувся позивач, який є спадкоємцем за законом після свого брата [PERSON] , який помер [INFO] , на майно на яке він мав право та яке прийняв у вигляді спадщини, але не встиг оформити за життя, а саме: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 13,25 га, яка розташована: Запорізька область, Пологівський район (до об`єднання Гуляйпільський район), Гуляйпільська міська рада (до об`єднання Новомиколаївська сільська рада), надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2321884700:07:002:0001, з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, оскільки його право на спадкування не визнається нотаріусом, так як архів Шостої Донецької державної нотаріальної контори, куди звертався позивач з заявою про прийняття спадщини, знаходиться на тимчасово окупованій території України. При визначенні складу спадщини суд враховує вимоги ст.1218 ЦК України відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та вимоги ст.1296 ЦК України, відповідно до якої відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Так, [PERSON] за життя був спадкоємцем за заповітом від 23.04.2010 року після [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 13,25 га, яка розташована: Запорізька область, Пологівський район (до об`єднання Гуляйпільський район), Гуляйпільська міська рада (до об`єднання Новомиколаївська сільська рада), надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2321884700:07:002:0001, однак у зв`язку зі своєю смертю [INFO] не встиг оформити спадщину на вказане майно та отримати свідоцтво про право на спадщину. Крім того, спадкодавець [PERSON] - [PERSON] за життя була спадкоємцем за законом після свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , зокрема на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , однак у зв`язку зі своєю смертю [INFO] не встигла оформити спадщину на вказане майно та отримати свідоцтво про право на спадщину. Тому, суд вважає, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на вказані житловий будинок та земельну ділянку. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 серпня 2020 року у справі № 350/1850/17: «Факт того, що особа за життя не оформив свого права на спадкове майно після смерті матері, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину». Спадкоємців першої черги відносно [PERSON] судом не встановлено. Згідно наданих відомостей такі спадкоємці відсутні. Тому, суд доходить висновку, що позивач виконав всі вимоги, які визначені в законодавстві для прийняття спадщини за законом після брата, однак він позбавлений можливості нотаріально оформити своє право власності як спадкоємець за законом після брата та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через об`єктивні перешкоди щодо оформлення його права у встановленому порядку у зв`язку з тим, що архів Шостої Донецької державної нотаріальної контори, куди звертався позивач з заявою про прийняття спадщини після брата, знаходиться на тимчасово окупованій території України, про що зазначено державним нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Крім того, згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Також, відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. А тому приймаючи до уваги визнання позову відповідачем та наявність для того законних підстав, а також те, що визнання за позивачем права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом не буде порушувати прав та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved