Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, заінтересована особа: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні в Кегичівському районі Харківської області про встановлення факту каліцтва при виконанні трудових обов»язків поза територією підприємства, у якій зазначив, що з 13 листопада 1974 року він працював водієм в Зміївському комбінаті громадського харчування в м.Зміїв Зміївського району Харківської області. 24 серпня 1978 року, згідно розпорядження директора Зміївського комбінату громадського харчування Байрачної Є.М. та разом з нею, у робочий час він виконував роботу по перевезенню автомобілем продуктів харчування для зазначеного комбіната. Автомобіль належав комбінату. Близько 15 год. на перехресті вулиць Весніна та Шевченка в м.Харкові, водій трамвая порушила Правила дорожнього руху і допустила зіткнення трамвая та автомобіля під його керуванням. При цьому, він отримав тяжкі травми і знаходився на лікуванні в Харківській клінічній лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.проф. О.І. Мещанінова, з 24 серпня 1978 року по 15 березня 1979 року. На той час дирекція Зміївського комбінату громадського харчування приховала цей нещасний випадок і навмисне не провела його розслідування. Директор комбінату не бажала мати на обліку підприємства травму на виробництві та мати негативні наслідки на роботі. Акт про нещасний випадок при виконанні ним трудових обов»язків під час робочого часу за режимом роботи поза межами комбінату не складався і в даний період його скласти неможливо, оскільки комбінат ліквідований. 29.06.1979 року він був звільнений з роботи. У зв»язку з каліцтвом на виробництві його стан здоров»я погіршився та з 1990 року він став інвалідом 3 групи. Медична карточка та трудова книжка були надані для розгляду на ВТЕК, які потім були загублені. З 15 січня 1990 року по 01 лютого 1990 року він перебував на лікуванні у Сахновщинській ЦРЛ, а з 03 лютого 1990 року по 24 лютого 1990 року на лікуванні у неврологічному відділенні Харківської обласної клінічної лікарні. Згідно висновку ВТЕК №471 від 19 березня 1991 року йому була встановлена безстрокова 3 група інвалідності загального захворювання. У зв»язку з тим, що в Зміївському комбінаті громадського харчування не було проведено розслідування зазначеного нещасного випадку та пропала його медична карточка про лікування в Харківській лікарні, та трудова книжка, він не зміг відшкодувати шкоду, завдану каліцтвом при виконанні трудових обов»язків, тому не може отримати соціальні виплати. З метою отримання допомоги по соціальному страхуванню та страхових виплат він звернувся до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кегичівському районі Харківської області (далі - Відділення Фонду ССНВ) та надав необхідні документи. Відділенням Фонду ССНВ у призначенні страхових виплат йому відмовлено, рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту каліцтва на виробництві при виконанні трудових обо»язків. Заявник, представник заявника у судовому засіданні заяву підтримали, вимоги заяви просять задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи: Відділення Фонду у судовому засіданні проти задоволення заяви та встановлення факту отримання трудового каліцтва на виробництві [PERSON] не заперечував. Пояснив, що буде проведено розслідування нещасного випадку територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Харківській області, оскільки архівні довідки не завірені належним чином, не вказано, що заявник дійсно працював на вказаному підприємстві водієм, в матеріалах справи відсутня копія трудової книжки заявника, в якій зазначено, що на момент нещасного випадку заявник працював водієм на підприємстві. В судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила, що вона є дружиною [PERSON] Коли сталася аварія вона перебувала у декретній відпустці. Одразу поїхала до нього в лікарню, її чоловік був в дуже тяжкому стані, довгий час лікувався. Медичні документи про лікування її чоловіка були загублені в медичних установах, трудову книжку на підприємстві не віддали, а рекомендували завести нову. Вони зверталися з заявою в прокуратуру, але результату не отримали. В судовому засіданні були оглянуті нотаріально завірені заяви гр.[PERSON] та гр.[PERSON]., які на той час, дійсно працювали разом з позивачем в Зміївському комбінаті громадського харчування м.Зміїв Харківської області. Та підтверджують, що [PERSON] 24 серпня 1978 року розвозив харчові продукти на службовому автомобілі ЕРАЗ, на якому потрапив в ДТП в м.Харкові на перехресті вулиці Шевченка та вулиці Весніна. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. Згідно із Загальними положеннями Інструкції про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 15 листопада 2005 року № 606, трудове каліцтво (нещасний випадок на виробництві) - ушкодження здоров'я працівника внаслідок нещасного випадку, що стався під час виконання трудових обов'язків. Суд встановив, що 24 серпня 1978 року близько 15:00 год., із заявником гр.[PERSON], який працював у Зміївському комбінаті громадського харчування, м.Зміїв Зміївського району Харківської області, на посаді водія та виконував роботи по перевезенню автомобілем продуктів харчування для зазначеного комбінату, внаслідок зіткнення трамвая та автомобіля на перехресті вулиць Весніна та Шевченка в м.Харків, стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок чого він отримав тяжкі травми: тяжку черепну мозкову травму голови, велику травму обличчя з розривами ткані, перелом лівої челюсті, відкритий перелом кісток лівої ноги, перелом кісток лівої ключиці з розривами ткані та розриви зв»язок та ткані лівої руки, з значним порушенням функцій лівої руки, травму ліктьового суглобу, перелом кісток п»яти ребер зліва, тобто трудове каліцтво, Дирекція Зміївського комбінату громадського харчування приховала вказаний нещасний випадок і навмисно не провела розслідування. Згідно висновку ВТЕК №471 від 19 березня 1991 року заявнику була встановлена безстроково 3 група інвалідності. Відділенням Фонду ССНВ у призначенні заявнику, [PERSON], страхових виплат відмовлено у зв'язку з відсутністю оригінала Акта про нещасний випадок на виробництві за формою № Н-1. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає встановленим факт отримання [PERSON] 24 серпня 1978 року трудового каліцтва під час виконання трудових обов'язків у Зміївському комбінаті громадського харчування. Встановлення факту трудового каліцтва на виробництві заявнику [PERSON] необхідно для призначення йому Відділенням Фонду ССНВ страхових виплат. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved