Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

15.04.2019р. до суду звернувся [PERSON] із позовом до Мирненської сільської ради Калинівського району Вінницької області, в якій просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 2,78 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває в колективній власності КСП «Мічурінець», та належала померлому [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) за серією [NUMBER] , виданого Калинівською районною державною адміністрацією 05.12.1996р. на підставі рішення від 15.11.1996р. № 445, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] в селі Кіровка Калинівського району Вінницької області; а також визнати право власності на земельну частку (пай) розміром 2,78 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває в колективній власності КСП «Мічурінець», та належала померлій [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) за серією [NUMBER] , виданого Калинівською районною державною адміністрацією 05.12.1996р. на підставі рішення від 15.11.1996р. № 445, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] в селі Кіровка Калинівського району Вінницької області. В обґрунтування цих вимог зазначив, що є сином [PERSON] та [PERSON] , після смерті яких залишилась спадкове майно, зокрема у вигляді земельних часток (паїв). За життя батьки склали заповіти, за якими все своє майно заповіли йому. Після смерті останніх, він прийняв спадщину відповідно до вимог ст.549 ЦК України (в редакції 1963р.), оскільки вступив у володіння спадковим майном. Частину спадкового майна він вже переоформив на себе згідно рішення Калинівського районного суду вінницької області від 12.02.2015р. у цивільній справі № 132/269/15-ц. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні частки (пай), нотаріусом йому відмовлено, через що він вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач, а саме уповноважений представник Мирненської сільської ради Калинівського району Вінницької області в підготовче засідання також не з`явився, згідно поданої заяви за підписом сільського голови Бондарець В.В. за вих. № 02-10/111 від 13.05.2019р., позовні вимоги визнає та просить справу розглянути за відсутності його представника. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За положенням ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно із ч.4 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України 2004р.,\~ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 р.). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Крім того, у відповідності до п.п.1, 2 Постанови Пленуму\~ВСУ №\~7\~від 30.05.2008р.\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Згідно положень ч.1 ст.549\~ЦК Української\~РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що спочатку [INFO] помер батько позивача [PERSON] (Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 11.09.1998р. Кіровською сільською радою Калинівського району Вінницької області), а пізніше [INFO] . померла і мати позивача [PERSON] (Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 09.10.2000р. виконкомом Кіровської сільської ради Калинівського району Вінницької області). Після їх смерті відкрилась спадщина, зокрема на земельну частку (пай). За життя, батьки позивача склали заповіти, якими все своє майно заповіли йому (Заповіти, посвідчені 26.06.1997р. виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Калинівського району Вінницької області та зареєстровані в книзі для запису нотаріальних дій під №№ 14, 15). Позивач є спадкоємцем за заповітами після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Кіровською сільською радою Калинівського району Вінницької області; довідки Мирненської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 28.02.2019р. № 85). Належне батькам спадкове майно позивач фактично прийняв у відповідності до вимог ст.549 ЦК України (в редакції 1963р.), оскільки вступив у його володіння, проживав з померлими та був зареєстрований з ними за однією адресою, доглядав за батьком та матір`ю, проводив їх поховання, доглядав за спадковим майном, зберігав всі правовстановлюючі документи (довідка Мирненської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 29.03.2019р. № 150). Проте, оформити спадщину на вищевказане майно після смерті батьків в нотаріальній конторі, по місцю відкриття спадщини, не має можливості. Згідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~16\~квітня 2004\~р.\~№ 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до роз`яснень ,викладених у п.11 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~№ 7\~від 30\~травня 2008\~року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу\~України 1990\~року (561-12), Указу Президента\~України від\~8\~серпня 1995\~року N720/95\~«Про порядок\~паювання земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень\~Земельного кодексу\~України від\~25\~жовтня 2001\~року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно до положень ч.ч.1-4, 9, 10 ст.5\~Земельного кодексу\~України 1990\~року (в редакції 1992 року). Земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств. За Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 05.12.1996р., [PERSON] , який проживає в селі [ADDRESS] Калинівського району Вінницької області, на підставі рішення Калинівської районної державної адміністрації від 15.11.1996р. № 445, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мічурінець», розміром 2,78 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 05.12.1996р., [PERSON] , яка проживає в селі Кіровка Калинівського району Вінницької області, на підставі рішення Калинівської районної державної адміністрації від 15.11.1996р. № 445, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мічурінець», розміром 2,78 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Згідно довідки про вартість земельної частки (паю) та її розмір у умовних кадастрових гектарах від 10.04.2019р. № 0-2-0.181-288/124-19, виданої Відділом у Калинівському районі міжрайонного управління у Калинівському та Липовецькому районах Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, вартість земельної частки (паю) по Кіровській сільській раді КСП «Мічурінець», розміром 2,78 умовних кадастрових гектари, з урахуванням коефіцієнтів індексації 4,796 та 1,756 складає 105\~584грн. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. За відсутності настання зазначених юридичних фактів у їх сукупності, до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай). Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved