Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

[PERSON] , 28 серпня 2019 року звернулась до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Комфорт капітал», [PERSON] , в якому просить стягнути з Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь [PERSON] 944 610,00 (дев`ятсот сорок чотири тисячі шістсот десять) грн.. в порядку повернення сторін недійсного правочину в попередній стан, 145 262,90 (сто сорок п`ять тисяч двісті шістдесять дві) грн. трьох відсотків річних за користування грошовими коштами та 1 243 998,83 (один мільйон двісті сорок три тисячі дев`ятсот дев`яносто вісім) грн. 83 коп. інфляційних втрат, нараховані за період з 09.07.2013 року по 23.08.2019 року та судові витрати в розмірі 26 605,00 (двадцять шість тисяч шістсот п`ять) грн., які складаються з 9 605,00 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) грн. судового збору та 17 000,00 (сімнадцять тисяч) грн. витрат на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебував виконавчий лист, виданий на виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.04.2011 року в цивільній справі № 2-673/11 за позовом ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. У вказаній справі позов ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено. Звернено стягнення на предмет іпотеки - приміщення кафе-бару «Колиба» відпочинкового комплексу «Інклюз» загальною площею 177,7 кв.м.; об`єкт незавершеного будівництва мотелю - 81 % та земельна ділянка площею 0,1125 га для будівництва та обслуговування відпочинкового комплексу «Інклюз», кадастровий номер № 4621284800:01:004:0610, що розташовані в [ADDRESS] . В процесі виконавчого провадження, 08.07.2014 року були проведені прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна: приміщення кафе-бару «Колиба» відпочинкового комплексу «Інклюз» загальною площею 177,7 кв.м.; об`єкт незавершеного будівництва мотелю - 81 % та земельна ділянка площею 0,1125 га для будівництва та обслуговування відпочинкового комплексу «Інклюз», кадастровий номер № 4621284800:01:004:0610, що розташовані в [ADDRESS] . Переможцем торгів було оголошено [PERSON] , на підставі протоколу № 1413457 - 4/3 від 08.07.2014 року. На вказаних торгах, [PERSON] , запропонувала за виставлене на торги майно суму в розмірі 1 110 000 грн. 00 коп. Після оголошення переможцем торгів, 08.07.2014 року [PERSON] провела повний розрахунок за придбане на прилюдних торгах майно в наступних розмірах: 944 610,00 грн. - оплата за майно, яка була проведена на рахунок Головного територіального управління юстиції у Львівській області; 165 390,00 грн. - винагорода організатора прилюдних торгів - ПП «Нива - В.Ш.», яке на теперішній час згідно відомостей з ЄДРЮО є ліквідоване. У зв`язку з проведенням повного розрахунку, 09.07.2014 року Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ГТУЮ у Львівській області Тимощенко В.В. було видано акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки. На підставі акта державного виконавця, приватний нотаріус оформив свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, і [PERSON] стала власником майна, що продавалось. В подальшому, прилюдні торги були оскаржені, і рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.11.2017 року, та додатковим рішенням цього ж суду від 22.02.2018 року у справі № 442/4240/14-ц було вирішено: визнати недійсними прилюдні торги, що відбулися 08.07.2014 року; визнати недійсним протокол Приватного підприємства «Нива В.Ш.» в особі філії 14 від 08.07.2014 року №1413457-4/3 про проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки; визнати недійсним акт державного виконавця від 09.07.2014 року, складений головним державним виконавцем Германчуком Р.В.; визнати недійсним свідоцтво № 695 від 09.07.2014 року, видане приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Манзілевською Т. С. про придбання [PERSON] майна з прилюдних торгів; визнати недійсною державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] . Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.11.2017 року залишено без змін Постановою Львівського апеляційного суду від 20.08.2019 року, а отже набрало законної сили. Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.04.2019 року, 22.12.2017 року [PERSON] , на підставі Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.11.2017 року, зареєструвала за собою право власності на об`єкти, придбані з прилюдних торгів. Відповідно [PERSON] перестала бути власником придбаного майна. Виходячи із усього вищенаведеного, прилюдні торги, за якими позивач [PERSON] сплатила грошові кошти за іпотечне майно, визнані недійсними, акт державного виконавця від 09.07.2014 року визнано недійсним, свідоцтво № 695 від 09.07.2014 року, видане приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Манзілевською Т. С. про придбання [PERSON] майна з прилюдних торгів визнано недійсним, майно повернулось до свого попереднього власника, і вибуло із володіння [PERSON] . Відтак, позивач вважає, що має право в порядку реституції повернути оплату за майно у розмірі 944 610,00 грн., які були сплачені нею як переможцем торгів на рахунок Головного територіального управління юстиції у Львівській області за результатами проведення прилюдних торгів, які визнані недійсними. Просить позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30.08.2019 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 17 жовтня 2019 року судом задоволено клопотання представника третьої особи ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Комфорт капітал». 12 листопада 2019 року судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, однак представником позивача через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позов підтримують, просять такий задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, проте подала клопотання про розгляд справи у її відсутності та зазначила, що підтримує поданий письмовий відзив, в якому просить виключити неналежного відповідача, а саме Головне територіальне управління юстиції у Львівській області, мотивуючи тим, що Головне територіальне управління юстиції у Львівській області забезпечило виконання усіх умов договору, який було укладено з Приватним підприємством «Нива-В.Ш.», щодо реалізації майна, а стягувачем коштів відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження №39025113 є ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», позовні вимоги до Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо стягнення заборгованості є безпідставними, незаконними та неприпустимими. Представники третіх осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Комфорт капітал» та третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. На підставі положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що 29 квітня 2011 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.04.2011 року в цивільній справі № 2-673/11 за позовом ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. У вказаній справі позов ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено. Звернено стягнення на майно, що належить [PERSON] , [PERSON] , в тому числі на будівлю першої черги кафе-бару «Колиба», відпочинкового комплексу «Інклюз» загальною площею 177,7 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на об`єкт незавершеного будівництва мотелю, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також на земельну ділянку площею 0,1125 га, кадастровий номер № 4621284800:01:004:0610, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , а кошти отримані від реалізації предмета іпотеки, направити на пограшення загальної заборгованості [PERSON] . «ОТП Факторинг Україна» по кредитному договору CM-SME 603/013/2008 від 05 травня 2018 року (а.с.9). Постановою головного державного виконавця відділу ПВР управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Германчука Р.В. від 23.07.2013 року, відкрито виконавче провадження №39025113 (а.с.10). Згідно протоколу №1413457-4/3 про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) від 08.07.2014 року переможцем торгів було оголошено [PERSON] , яка запропонувала за виставлене на торги майно суму в розмірі 1 110 000 грн. 00 коп. (а.с.14-15). На підставі платіжних доручень №155793060 від 08.07.2014 року та №155805028 від 08.07.2014 року [PERSON] провела повний розрахунок за придбане на прилюдних торгах майно в наступних розмірах: 944 610,00 грн. - оплата за майно, яка була проведена на рахунок Головного територіального управління юстиції у Львівській області; 110065,91 грн. - винагорода організатора прилюдних торгів - ПП «Нива - В.Ш.» (а.с.16-17). У зв`язку з проведенням повного розрахунку, 09.07.2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ГТУЮ у Львівській області Германчуком Р.В. було видано акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки (а.с.18). На підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Мазілевська Т.С. оформила свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів [PERSON] (а.с.19). Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.11.2017 року та додаткового рішення суду від 22.02.2018 року у справі № 442/4240/14-ц було вирішено: визнати недійсними прилюдні торги, що відбулися 08.07.2014 року; визнати недійсним протокол Приватного підприємства «Нива В.Ш.» в особі філії 14 від 08.07.2014 року №1413457-4/3 про проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки; визнати недійсним Акт державного виконавця від 09.07.2014 року, складений головним державним виконавцем Германчуком Р.В.; визнати недійсним свідоцтво № 695 від 09.07.2014 року, видане приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Манзілевською Т. С. про придбання [PERSON] майна з прилюдних торгів; визнати недійсною державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] (а.с.20-42). Постановою Львівського апеляційного суду від 20.08.2019 року, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.11.2017 року залишено без змін та набрало законної сили (а.с.89-100). Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.04.2019 року, 22.12.2017 року [PERSON] , на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.11.2017 року, зареєструвала за собою право власності на об`єкти, придбані на прилюдних торгах (а.с.43-49). Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 6 ст. 203 цього Кодексу. Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених ч. 1 ст. 215 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до Розділу 6 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 745/4038 від 02.11.1999 року, яке діяло на час проведення прилюдних торгів, після повного розрахунку переможця прилюдних торгів за придбане майно на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копій документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби. У разі реалізації предмета іпотеки в акті про проведені прилюдні торги відомості зазначаються з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку". Затверджений акт державний виконавець видає переможцеві не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження. Копія акта надсилається стягувачу, боржникові та спеціалізованій організації. На підставі цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Це свідоцтво є підставою для видачі відповідним органом акта про право власності на нерухомість в порядку, передбаченому законодавством. Таким чином оформлення результатів прилюдних торгів відбувається шляхом складання протоколу прилюдних торгів та акта державного виконавця про реалізацію арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів. Відповідно до статті 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. З наведеної норми слідує, що примусовий продаж, який здійснюється, зокрема, в процедурі примусового виконання судових рішень, є різновидом договору купівлі-продажу майна. Як неодноразово зазначав Верховний Суд України, зокрема у постановах від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16 та від 29.06.2016 р. у справі № 6-547цс16, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Сторонами такого правочину є з однієї сторони орган державної виконавчої служби та торговельна організація, яка проводила торги, та покупець майна з іншої сторони (такий висновок, зокрема викладено і у постанові Великої палати Верховного суду від 05 червня 2018 року по справі № 910/856/17). Наслідком визнання недійсними результатів прилюдних торгів, які оформлені у вигляді протоколу про результати торгів та відповідного акту, які є оформленням договору купівлі-продажу, є повернення сторін договору купівлі-продажу - продавця і покупця - до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобов`язальних відносин. Згідно з протоколом №1413457-4/3 від 08 липня 2014 року та актом державного виконавця від 09.07.2014 року, складеним головним державним виконавцем Германчуком Р.В., позивач став власником нерухомого майна. За змістом вказаних документів позивач вніс на депозитний рахунок Головного територіального управління юстиції у Львівській області 944 610,00 грн. за придбане майно. У зв`язку з визнанням недійсними прилюдних торгів, сторони договору повертаються в попередній стан, що передбачає, зокрема обов`язок повернення відповідачем отриманих ним коштів за реалізоване на недійсних прилюдних торгах майно. Висновки про те, що саме орган державної виконавчої служби зобов`язаний повернути кошти переможцю прилюдних торгів, які визнано недійсними, неодноразово підтверджувався Верховним судом в аналогічних справах (постанови Верховного суду в складі Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року по справі № 357/18153/15-ц та від 13 лютого 2019 року по справі № 127/11660/16-ц). Тому покликання відповідача на те, що Головним територіальним Управлінням юстиції у Львівській області є неналежним відповідачем не заслуговує на увагу. Відтак в частині позовних вимог про стягнення з Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь [PERSON] 944 610,00 (дев`ятсот сорок чотири тисячі шістсот десять) грн. в порядку повернення сторін недійсного правочину в попередній стан, суд вважає за необхідне позов задоволити. Щодо стягнення трьох відсотків річних за користування грошовими коштами та інфляційних втрат, нарахованих за період з 09.07.2013 року по 23.08.2019 року, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Грошові зобов`язання відповідача щодо повернення позивачу грошових коштів згідно проведених прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (предмета іпотеки) виникає лише з моменту набрання даним рішенням суду законної сили, тому у суду відсутні законні підстави для стягнення з відповідача трьох відсотків річних за користування грошовими коштами та інфляційних втрат. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Оскільки, стороною позивача не надано суду акту виконаних робіт на підтвердження переліку послуг, наданих відповідно до договору про надання правової допомоги та їх вартості, суд не вбачає підстав для стягнення таких витрат в розмірі 17000,00 гривень. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. А відтак з Головного територіального управління юстиції у Львівській області необхідно стягнути 944 610,00 (дев`ятсот сорок чотири тисячі шістсот десять) грн в порядку повернення сторін недійсного правочину в попередній стан. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно задоволених позовних вимог у сумі 3887,52 гривень (944610/2333871*9605=3887,52). Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved