Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

1. У липні 2019 року позивач, інтереси якої представляє - адвокат Стребкова О.А., звернулася до суду з позовом до відповідача, [PERSON] , про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06 листопада 2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1140, з підстав того, що шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо в різних країнах. Від шлюбу дітей не мають. 2. Відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 10 липня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено в справі підготовче засідання. 3. Ухвалою суду від 08 серпня 2019 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позиція позивача, [PERSON] : 4. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що дійсно між ними 06 листопада 2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1140, зареєстровано шлюб. З моменту укладення шлюбу проживають окремо і в різних країнах, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство ними не ведеться. Дітей не мають. 5. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач надала суду такі докази: копію свого паспорта; копію свідоцтва про шлюб, який зареєстровано 06 листопада 2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1140. 6. Представник позивача адвокат Стребкова Олена Анатоліївна надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, та відсутності позивача зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Позиція відповідача, [PERSON] : 7. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений за місцем реєстрації та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, без поважних причин в судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав, заяв про відкладення розгляду справи не надсилав. Отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомив. 8. Відповідно до вимог частини першої статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі доказів, які є у справі. 9. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. 10. Розглянувши справу в порядку загального позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов [PERSON] слід задовольнити, з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: 11. Позивач, [PERSON] , та відповідач, [PERSON] , уклали шлюб 06 листопада 2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1140. Від шлюбу дітей не мають 12. З позову слідує, що подружнє життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, шлюбні відносини між ними фактично припинені, вони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами, та не спростовані. Оцінка суду: 13. У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. 14. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 15. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. 16. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. 17. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. 18. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. 19. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. 20. В силу ст.112 СК України, - суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 21. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. 22. Ухвалою суду від 10 липня 2019 року сторонам було роз`яснено право на примирення, проте, у визначений строк сторони не примирилися, а зі змісту поданої позивачем заяви вбачається, що він наполягає на розірванні шлюбу. 23. Відповідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. 24. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. 25. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. 26. У пункті 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.». 27. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Висновок суду: 28. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. 29. Суд зазначає, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Проте, з письмової заяви позивача вбачається, що сторони не мають наміру зберегти шлюб та сім"ю, яка фактично розпалася. 30. Встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що мають істотне значення, сім`ю зберегти не бажають, вжити судом заходи виявилися безрезультативними, отже, сім"я та шлюб фактично розпалися, а тому позов належить задовольнити, шлюб між [PERSON] Расою та [PERSON] належить розірвати. 31. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved