Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

20 травня 2019 року позивач [PERSON] звернулася з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно його доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнення на користь установи або особи, де будуть утримуватися діти, аліментів на утримання доньок у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідач по справі [PERSON] не приймає участі у вихованні дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не цікавиться станом їх здоров`я, не виявляє належної батьківської уваги, турботи, не підтримує їх матеріально, в зв`язку з чим вона звернулася до суду із позовом про позбавлення його батьківських прав відносно його доньок [PERSON] і [PERSON] . В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що вона є сестрою [PERSON] та [PERSON] , їх матір [PERSON] померла [INFO] . Після смерті матері сестри проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Батько дівчаток - [PERSON] зловживає спиртними напоями, ніде не працює. Коли діти жили з ним, вони скаржилися на недоїдання та на те, що батько ображав їх нецензурною лайкою та застосовував до них фізичну силу. В теперішній час вона займається оформлення опікунства над сестрами, оскільки батько дітей нехтує батьківськими обов`язками. Представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Представник третьої особи - служби у справах дітей Вітовської райдержадміністрації Миколаївської області в судовому засіданні підтримала вимоги позивача, суду пояснила, що Вітовською райдержадміністрацією Миколаївської області як органом опіки та піклування надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його доньок [PERSON] і [PERSON] , що відповідає інтересам дітей. Вказала, що відповідач вихованням дітей не займається, матеріально їх не утримує, від виконання батьківських обов`язків ухиляється. Третя особа - Шевченківська сільська рада Вітовського району Миколаївської області, в підготовче судове засідання свого представника не направила, надіслала заяву про визнання позову та розгляд справи за відсутності свого представника. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , їх батьком є відповідач [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а.с.7-8). Позивач [PERSON] є сестрою дітей та донькою [PERSON] , що підтверджується її свідоцтвами про народження та шлюб (а.с.16, 17) та свідоцтвами про розірвання шлюбу та одруження її матері ( 9, 46). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Відповідно до довідки Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області № 2-98/02-30/19 від 12 березня 2019 року, [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] та разом з нею окрім чоловіка та сина, проживають сестри - [PERSON] і [PERSON] (а.с.24). Згідно довідки Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області № 2-236/02-27/19 від 14 лютого 2019 року, [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] та за вказаною адресою зареєстровані але не проживають його доньки - [PERSON] і [PERSON] (а.с.25). Виходячи з даних довідок та характеристик Котляревської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області [PERSON] і [PERSON] навчаються в 7 і 6 класі даної школи, відповідно, батько дітей не цікавиться навчанням дітей, не бере участь в житті школи, не відвідує батьківськи збори, зловживає спиртними напоями (а.с.18-21). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 14 лютого 2019 року вбачається, що комісія у складі представників сільської ради проводила обстеження побутових умов відповідача, під час якого було виявлено, що відповідач [PERSON] перебував в стані алкогольного сп`яніння, в будинку було брудно і холодно, продукти харчування відсутні, частково відсутні меблі, стіни поцвіли від холоду та надмірної вологості, в будинку присутній стійкий запах диму від цигарок (а.с.22). На підставі рішення виконавчого комітету Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 31 січня 2019 року № 26 та висновку Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області від 21 червня 2019 року №1987/01-29/27-19 відповідач не виконує батьківських обов`язків відносно своїх дітей, а тому підлягає позбавленню батьківських прав в судовому порядку, що відповідає інтересам дітей (а.с.23, 60-61). У відповідності до приписів частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від свої обов`язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно ч.6 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. На підставі ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків. В ході судового розгляду судом встановлено, що ні позивач, ні будь-яка інша особа не чинила перешкод відповідачу у реалізації батьківських прав. Суд також приймає до уваги добровільну згоду відповідача [PERSON] щодо позбавлення його батьківських прав відносно його доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , посвідченої приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Красновою С.М. (а.с.12). Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей та ухиляється від обов`язку по їх вихованню, свідомо нехтуючи своїми обов`язками. При ухваленні рішення суд, у відповідності до частини 2 статті 171 СК України, врахував думку дітей: [PERSON] та [PERSON] , які в судовому засіданні висловили свою думку щодо можливості позбавлення батьківських прав їх батька. Таким чином, оцінивши в сукупності докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню та вважає, що такий крайній захід впливу на відповідача, як позбавлення його батьківських прав, в даному випадку є необхідним та відповідає інтересам дітей. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей, суд зазначає наступне. Згідно ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Мати і батько, відповідно до приписів частини 1 статті 141 СК України мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Зі змісту частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як передбачено статтею 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з положеннями частини 1 статті 182 цього ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи обов`язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений статтею 180 СК України та вимоги статті 182 СК України щодо врахування матеріального становища дитини, стану здоров`я і матеріального становища відповідача, та встановлені у судовому засіданні обставини справи, суд дійшов до висновку, що відповідач, як особа працездатного віку, спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в зв`язку з чим позов про стягнення аліментів на утримання доньок на користь установи або особи, де будуть утримуватися діти, підлягає задоволенню. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 20 травня 2019 року. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу положення статті 169 СК України щодо права батька, позбавленого батьківських прав, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни його поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Судові витрати розподілити у відповідності до статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved