Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

21 грудня 2017 року позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовними вимогами до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, треті особи: Дунаєвецька районна державна адміністрація Хмельницької області Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом (ціна позову 30162,91 грн.) посилаючись на те, що 02 жовтня 2015 року померла її мама - [PERSON], яка проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: на земельну ділянку площею 1,70га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності якої посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №972478. [PERSON] заповіту не складала, тому спадщина відкрилась за законом, позивачка є донькою померлої та відповідно спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняла, звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк, інших спадкоємців немає, з заявою в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті [PERSON], крім позивачки ,ніхто не звертався. 20 грудня 2017 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу [PERSON] за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що належала [PERSON], померлій 02 жовтня 2015 року, яка проживала в [INFO],З, Дунаєвецького району Хмельницької області в звязку з невідповідністю кадастрового номера у правовстановлюючому документі на земельну ділянку. Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області при проведенні інвентаризації земельної ділянки площею 1,7033, яка розташована: Рахнівська сільська рада, Дунаєвецького району Хмельницької області (за межами населенного пункту), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виявлено розбіжності в кадастровому номері земельної ділянки (6821887600:02:013:0057). Згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ - 6804586812017 від 30.03.2017 року, кадастровий номер присвоєно вірно - 6821888300:04:002:0482. При проведенні інвентаризації земельної ділянки площею 0,7740га, яка розташована: Сокілецька сільська рада, Дунаєвецького району Хмельницької області (за межами населенного пункту), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виявлено розбіжності в кадастровому номері земельної ділянки (6821887600:02:013:0191). Вищезазначений Державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий за життя спадкодавця, однак його законність та юридична сила, як і право власності є оспорюваним через допущені в ньому помилки, в звязку з цим позивачка не може реалізувати свої спадкові права в позасудовому порядку, а тому звернулася до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги . Представник відповідача: Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в судове засідання не зявився, однак надав суду відзив, в якому визнав позов та просив проводити розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи: Дунаєвецької райдержадміністрації Хмельницької області, в судове засідання не зявився, однак надав до суду повідомлення про розгляд справи у відсутності представника та не заперечив проти задоволення позову. Представник третьої особи: Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не зявився, однак надав суду письмові пояснення по справі в яких зазначив, що при вирішення позову покладається виключно на розсуд суду, просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Судом встановлено, що 02 жовтня 2015 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, народження та одруження. Після її смерті залишилося спадкове майно: земельна ділянка розміром 1,70 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №972478. Позивачка є спадкоємцем першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, померлої 02 жовтня 2015 року [PERSON], яка прийняла спадщину та на підставі її заяві 11.12.2015 року заведена спадкова справа №520-2015 після смерті [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи №520-2015,копією витягу № 42429455 від 11.12.2015р. про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі. Згідно постанови приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу від 20 грудня 2017 року нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала померлій [PERSON], померлій 02 жовтня 2015 року, в звязку з невідповідністю кадастрового номера земельної ділянки у правовстановлюючому документі . Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Судом встановлено, що 02 квітня 2008 року [PERSON] на підставі розпорядження Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області №1201/2007-р від 15.11.2007 року видано державний акт на земельну ділянку серії ЯГ №972478, яка розташована на території Рахнівської сільської ради, розміром 1,70 га, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6821887600:02:013:0057 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01087530034, що підтверджується відповідним актом. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.03.2017 року видно, що власником земельної ділянки площею 1,7033 га є [PERSON], присвоєно кадастровий номер земельної ділянки 6821887600:02:013:0191, дата державної реєстрації земельної ділянки 30.03.2017 року. Вартість земельної частки (паю) по колишній спілці селян «Аврора» с.Рахнівка станом на 01.01.2017 року на підставі Дунаєвецької РДА становить 30162,91 грн., що підтверджується наданою інформацією відділу Держгеокадастру в Дунаєвецькому районі Хмельницької області 20.12.2017 р. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. На підставі абз.2 п.1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п.1 розділу X доповнено абз.2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року №509-УІ). Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87; 90, 97, 100, 102, 108, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161. 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЩІК України,статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №972478, яка розташована на території Рахнівської сільської ради, розміром 1,7033 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6821887600:02:013:0057 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01087530034 порушує права позивачки на оформлення спадщини, не відповідає вимогам закону, оскільки зроблена помилка в кадастровому номері, а тому суд вважає, що заявлений позов в частині визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку підлягає задоволенню. Відповідно до п. «г» ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Позивачка позбавлена можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на земельну ділянку. Згідно п.3.5 листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут)». Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд вважає, що позивачка, прийнявши у спадщину спадкове майно відповідно до ст. 1269 ЦК України, що підтверджується копією спадкової справи №520-2015 від 11.12.2015 року, вважається такою, що прийняла спадщину. Тому, з огляду на те, що [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею по 1,7033 га, яка розташована на території Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області (нині Дунаєвецької міської ради Хмельницької області) її право власності на дане майно перейшло у порядку спадкування до позивачки, а тому вимоги обґрунтовані і суд задовольняє їх.

Outcome: approved