Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя. В позовній заяві вказувала, що з 21 лютого 1965 року вона перебували у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. За час шлюбу вони побудували житловий будинок, що розташований в [ADDRESS], який належав їм у рівних долях, як спільна сумісна власність подружжя. [INFO] її чоловік помер. Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина на належне чоловікові майно, зокрема і на ? частку житлового будинку. Вона та її син [PERSON] фактично прийняли спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулись в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Проте рішенням Зарічненського районного суду від 21.12.2006 року за сином визнано право власності на весь будинок, зокрема і на частку, яка належить їй, як співвласнику у спільному майні подружжя. Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 30.10.2013 року, вищезазначене рішення суду скасоване в частині визнання права власності на ? частину житлового будинку по [ADDRESS]. Судом апеляційної інстанції встановлено, що спірний будинок належав їй та [PERSON] на праві спільної сумісної власності і після смерті останнього, спадщина відкрилась лише на ? частку спадкового будинку, яка належала [PERSON] На даний час право власності на іншу частину будинку зареєстроване за відповідачами, а на належну їй частину право власності не зареєстроване, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Покликаючись на вищезазначене, [PERSON] просила визнати за нею право власності нею на належну їй ? частку житлового будинку з надвірними будівлями, яка що розташований в [ADDRESS]. Позивачка та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали і, покликаючись на доводи, викладені в позовній заяві, просила задовольнити вимоги [PERSON] Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення Зарічненського районного вузла поштового зв'язку. (а.с.32,33). У відповідності до п.1 ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про одруження, виданого Новоукраїнською сільською радою Рівненського району Рівненської області 21.02.1963 року, позивачка (дошлюбне прізвище - [PERSON]) вступила в шлюб з [PERSON] Після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище - [PERSON]. (а.с.5). Судом встановлено, що з 21 лютого 1965 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Як вбачається з архівної довідки державного архіву Рівненської області, рішенням виконкому Зарічненської селищної Ради депутатів трудящих від 29 січня 1966 року [PERSON] виділена земельна ділянка під будівництво житлового будинку загальною площею 700 кв.м. (а.с.6). За час шлюбу вони побудували житловий будинок, що розташований в [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту рік побудови будинку 1969. [INFO] чоловік позивачки [PERSON] помер. За ст.112 ЦК Української РСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). В нормах ст.ст.22, 28 Кодексу про шлюб та сім"ю, що діяли на час виникнення відносин, зазначалось, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Таким чином, суд рахує, що будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] належав на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Вказані обставини встановлені також рішенням апеляційного суду Рівненської області від 30.10.2013 року. (а.с.11-12). Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що правовстановлюючі документи на вищезазначений житловий будинок відсутні. На підставі викладеного ст. 112 ЦК Української РСР, ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім"ю. ст.331 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved