Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

16 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, мотивуючи свої вимоги тим, що з 10 травня 2011 року по 26 січня 2016 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 26 січня 2016 року шлюб було розірвано. Від спільного життя у них є син [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріально сина не забезпечує, останній перебуває на її утриманні. Посилаючись на викладене, [PERSON] просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовну заяву підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився у зв'язку з тим, що на даний час відбуває покарання в Конотопському ВЦ №130. Надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 травня 2011 року по 06 лютого 2016 року. Рішенням Білопільського районного суду від 26 січня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Рішення суду набрало законної сили 06 лютого 2016 року (а.с. 9). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 5). З довідки виконкому Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області №134 від 15 лютого 2016 року вбачається, що малолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с. 8). Позивач перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Білопільської районної державної адміністрації та відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та отримує тимчасову допомогу на дитину в розмірі 350,10 грн на місяць, а також державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї, середній розмір якої за період з серпня 2015 року по січень 2016 року складає 1405,90 грн. (а.с. 6-7). Відповідач [PERSON] на даний час не працює, відбуває покарання в Конотопському ВЦ №130. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Таким чином суд прийшов до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі, заявленому позивачем, підлягає задоволенню і з відповідача необхідно стягувати аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як аліменти у такому розмірі він у змозі сплачувати [PERSON] на утримання неповнолітнього сина з урахуванням всіх чинників, наведених вище. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved