Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

25.10.2018 року позивач звернулася до суду з позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй та її неповнолітньому сину [PERSON], [INFO], на праві приватної спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. У зазначеному будинку зареєстрований відповідач - її брат [PERSON] У 1992 року відповідач придбав будинок, не знявшись з реєстрації почав там мешкати. А у 2007 році виїхав на постійне місце мешкання до міста Донецька, де мешкає по теперішній час. Добровільно знятись з реєстрації відповідач не можу, у зв'язку з тимчасовою окупацією міста Донецька, а вказаний факт змушує позивача сплачувати комунальні послуги за кількістю зареєстрованих осіб та позбавляє можливості оформити державну субсидію. У зв'язку з цим, позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. У судове засідання позивач не з'явилася, у позовній заяві вказала про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, клопотань про відкладення справи також не надходило, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30.12.2009 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно довідкою голови Рибинської сільської ради від 23.11.2009 року №739. З по квартирної картки встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі з 08.12.2010 року. З акту обстеження житлового будинку на предмет фактичного проживання у ньому громадян від 18.09.2018 року вбачається, що відповідач з 1992 року не мешкає за місцем реєстрації, в будинку відсутні його особисті речі. Вказаний факт підтверджений також письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сім'ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи вищевикладене, пояснення свідків, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідача більше одного року в квартирі [ADDRESS] без поважних причин, своїх особистих речей в будинку він не має, тому позов слід задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 гривень 80 копійок. На підставі ст.ст. 316, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved