Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» безпідставно набуті відповідачем кошти у сумі 12 214 грн. 02 коп. та 4 467 доларів 44 центи США, що за курсом НБУ на день пред'явлення вимоги складає 66 832 грн. 90 коп. В судовому засіданні представник позивача - Бурнашев В.В. заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що [PERSON] безпідставно сплачені грошові кошти, сума яких вказана у позові, за кредитними зобов'язаннями померлої дружини, оскільки смерть боржника припиняє зобов'язання. Зі слів представника позивача - [PERSON] не вступив у спадщину після смерті дружини, а тому не мав відповідати за її зобов'язаннями після смерті останньої. Представник відповідача у судовому засіданні вимоги [PERSON] не визнав повністю, в обґрунтування заперечень пояснив, що «ПриватБанк» отримував кошти на законних підставах - відповідно до умов укладеного із [PERSON] кредитного договору, а тому вимога позивача про стягнення цих коштів є безпідставною. Крім цього, представник відповідача просив застосувати до вимог [PERSON] позовну давність, оскільки останній довідався про порушення свого права з моменту смерті дружини. Також, представником відповідача ставиться під сумнів правомірність вимог позивача, так як останнім не підтверджено факт проведення саме ним проплат за кредитними зобов'язаннями від імені [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного. Із копії кредитного договору від 17 травня 2007 року, наданої позивачем, встановлено, що між [PERSON] та «ПриватБанком» укладено договір, за умовами якого банком надаються позичальникові грошові кошти в сумі 10 000 доларів США на строк по 16 травня 2017 року включно. На забезпечення вказаного вище договору позивачем, [PERSON], 17 травня 2007 року укладено договір іпотеки, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] домоволодіння по [ADDRESS]. Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 9 квітня 2013 року, ухваленим у справі за позовом [PERSON] визнано такими, що припинилися зобов'язання [PERSON] за договором іпотеки від 17 травня 2007 року. В обґрунтування такого рішення судом вказано, що відповідно до ст.608 ЦК України - смерть боржника є підставою припинення зобов'язання, а іпотека, згідно із ст.17 Закону України «Про іпотеку» має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання. Наведене вище рішення вступило в законну силу. Таким чином, кредитне зобов'язання [PERSON] та зобов'язання [PERSON] за договором іпотеки припинились у момент смерті позичальника, яка померла 30 жовтня 2008 року. Згідно із ч.1 ст.1212 ЦК України - особа, яка набула майно, зобов'язана повернути майно і тоді, коли згодом відпала підстава, на якій воно було набуте. Відповідно до частини 3 цієї ж норми - положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. Суд вважає, що до моменту припинення судом зобов'язань за іпотечним договором, дійсно існувала правова підстава для отримання ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів за кредитними договором, укладеним із [PERSON], внаслідок чого позивачем була сплачена відповідна сума грошей. Однак, визнання судом таким, що припинилось зобов'язання [PERSON], дає підстави вимагати повернення сплачених за цим зобовязанням коштів. До позовної заяви долучені та досліджені в ході судового слідства квитанції, які доводять факт проведення платежів (платником вказано [PERSON] та [PERSON].) у сумі 5 256 гривень 02 копійок та 2 800 доларів США у погашення заборгованості за кредитним договором від 17 травня 2007 року після смерті позичальника - [PERSON] Представником відповідача заперечувались позовні вимоги в тому числі і через недоведеність факту оплати сум, вказаних у наданих квитанціях саме [PERSON], оскільки у більшості наданих документів платником зазначено [PERSON]. Судом не приймаються до уваги зазначені заперечення представника відповідача з наступних міркувань. Сторони не заперечують, що [PERSON] померла у 2008 році. Вказані обставини встановлені, також, рішенням Сарненського районного суду від 9 квітня 2013 року, ухваленим у справі за позовом [PERSON] про припинення зобов'язань за договором іпотеки. Із копії договору іпотеки від 17 травня 2007 року вбачається, що саме [PERSON] було укладено цей договір в забезпечення кредитного договору, укладеного [PERSON] Таким чином, саме позивач був зацікавлений в належному виконанні умов кредитного договору [PERSON] Твердження ж представника відповідача щодо недоведення факту оплати останнім платежів від імені померлої дружини нічим не обґрунтовані та є міркуванням представника відповідача, а тому не можуть бути прийняті судом. Представником відповідача заявлено про застосування судом строків позовної давності до вимог [PERSON] Представник відповідача пояснив, що позивач довідався або міг довідатись про можливість не сплачувати кошти за кредитним договором померлої дружини одразу після її смерті або з моменту здійснення ним останнього платежу по кредитному договору дружини, а тому саме від цієї дати має відраховуватись початок перебігу позовної давності. Із копії рішення Сарненського районного суду від 9 квітня 2013 року вбачається, що [PERSON] клопотав про припинення зобов'язань в зв'язку із смертю дружини у заяві, поданій до ПАТ КБ "ПриватБанк" і зареєстрованій відповідачем 15 травня 2012 року, а тому саме з цієї дати має обраховуватись початок перебігу строку позовної давності, термін якої встановлюється ст.257 ЦК України і визначається тривалістю у три роки від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. Відповідно до ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем на доведення заявлених вимог надані певні докази, які досліджені судом. Представником відповідача жодних доказів на спростування заявлених [PERSON] вимог надано не було. З огляду на наведене, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення сплаченої суми, оплата якої підтверджується наданими квитанціями (5 256 гривень 02 копійки та 2 800 доларів США), підлягає до задоволення на користь останнього частково - в межах доведеної наданими доказами суми. Слід зауважити, що позивачем ставиться вимога про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів. У даному випадку судом приймаються до уваги пояснення представника відповідача - ПАТ КБ «ПриватБанк» стосовно того, що вказані кошти неможна вважати безпідставно набутими, так як на момент їх оплати [PERSON] зобов'язання останнього за договором іпотеки припиненими за рішенням суду не були, а тому спірні кошти отримані відповідачем на законних підставах. Таким чином, на думку суду, слід вважати вказані у позові кошти зайво сплаченими. Відповідно до ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оплата позивачами судових витрат у сумі 790 грн. 92 коп. документально доводиться наявною в матеріалах справи квитанцією № 30 від 2 грудня 2014 року. З огляду на те, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково - слід задоволити вимогу [PERSON] щодо відшкодування понесених судових витрат - пропорційно до задоволених вимог. На підставі наведеного, ст.ст. 253, 575, 608, 1212 ЦК України,

Outcome: approved