Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відділу державної виконавчої служби Деснянського РУЮ м.Київ, [PERSON], ІДПС відділу обслуговування м. Тячів, Рахівське МРЕВ ДАІ про вилучення з під арешту автомобіля та визнання договору купівлі-продажу від 10.09.2012 року та реєстрації. Позовні вимоги мотивує тим, що на початку вересня 2013 року, він відвідував автобазари смт. Тересва, Тячівського району та м. Мукачево, щоб придбати недорогий автомобіль. 10.09. 2013 року в м.Рахів до нього підійшов громадянин [PERSON], запропонувавши купити у нього автомобіль Nissan Patrol, д.н. [NUMBER], 1998 року випуску за 14 000 доларів США. При цьому вони поїхали на автомобілі в с. Чорна Тиса, Рахівського району. Автомобіль був у хорошому стані та по ціні йому також підходив. Громадянин [PERSON] не заперечував, щоб зняти автомобіль з державної реєстрації та оформлення договору купівлі-продажу вищевказаного автомобіля. Автомобіль перебуває на обліку в Деснянській МРЕО ДАІ м. Київ, тому він погодився, що особисто поїде до [PERSON] в м. Київ для оформлення, тобто зняття з реєстраційного обліку вищевказаного автомобіля. Тоді він запропонував скласти договір купівлі-продажу в присутності двох свідків, які засвідчили їх правочин. Договір був підписаний в присутності сільського голови Чорнотисянської сільської ради. Чотири місяці, він безперешкодно користувався автомобілем та мав намір їхати до Києва, щоб зняти машину з реєстраційного обліку з колишнього власника та оформити її на себе. 24 січня 2014 року на посту ДАІ в с.Лазещина, інспектори міліції, при зупинці, повідомили його, що даний атовобіль знаходиться в розшуку по базі "Рубіж" та пояснили, що на власника відкрито виконавче провадження. При складанні договору, по базі даних, автомобіль не значився під забороною, тому він і ризикнув купити його без зняття з реєстрації. Тому, уточнивши позовні вимоги, просив суд винести рішення, яким зобов`язати ВДВС Деснянського РУЮ зняти з під арешту автомобіль Nissan Patrol д.з. [NUMBER], накледний судовим виконавцем Черухою Олександром Миколайовичем, ВДВС Деснянського РУЮ у м. Київ. Визнати за позивачем право власності на даний автомобіль. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити в повному обсязі. Представник відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві, в судове засідання не з`явився, начальник відділу Ніколаєв С.В. надав суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у відсутності представника відділу. Відповідач - [PERSON], а також представники ІДПС відділу обслуговування м. Тячів та Рахівського МРЕВ ДАІ, повторно в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини їх неявки суду не відомі. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами прийшов до наступного висновку. У відповідності до положень ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень частин 1-2 статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (стаття 212 ЦПК України). Судом встановлено, що в вересні 2013 року, [PERSON], домовився з [PERSON], про придбання у нього автомобіля марки Nissan Patrol, випуск - 1998 року, д/н [NUMBER]. Даний автомобіль належав [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. З метою розрахунку за вищевказаний автомобіль, позивач передав відповідачу 12 000 доларів США, а ще 2 000 доларів США, позивач повинен був додати при знятті автомобіля з реєстраційного обліку та його переоформленні. Оскільки всі істотні умови угоди сторонами було узгоджено та ніяких заперечень стосовно ціни та предмета угоди у них не виникало, відповідач передав позивачу автомобіль для користування, та домовились, що через деякий час [PERSON] приїде в м.Київ (місце проживання [PERSON] та перебування автомобіля на обліку), де знімуть автомобіль з реєстраційного обліку та позивач оформить всі документи на автомобіль на своє ім`я. Однак, згодом, з'ясувалось, що перереєструвати автомобіль на себе позивач не має права. Також йому стало відомо, що вищевказаний автомобіль затримано, в межах виконавчого провадження заведеного на [PERSON], що підтверджується актом опису та арешту майна від 24 січня 2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з під арешту. Згідно з положенням ст. 638 ЦК України, угода вважається укладеною, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 655 ЦК України, купівлі - продажу одна сторона (продавець) зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві) а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Чинний ЦКУ вказує, що купівля - продаж транспортних засобів здійснюється шляхом укладення письмового договору, при цьому нотаріальне посвідчення або державна реєстрація такого правочину не вимагається. В свою чергу стаття 207 ЦК України, вказує на вимоги письмової форми правочину, згідно якої: правочин являється вчиненим в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин являється таким, що вчинений в письмові формі, якщо він підписаний його стороною. Відповідно до змісту ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Тобто, враховуючи обставини даної справи, суд вважає, що позивач набув право власності на вказаний вище автомобіль на законних підставах, оскільки відповідач передав його йому разом з технічним паспортом. Разом з тим, порушення правил реєстрації транспортного засобу передбачених «Правилами реєстрації та обліку автомобілів…» затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1388 від 07.09.1988 року, не може розцінюватись як порушення, яке вплинуло на законність підстав набуття права власності на автомобіль. Цей факт може лише призвести до інших негативних наслідків для позивача не пов'язаних з вказаною справою, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ставилось.

Outcome: approved