Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

28 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , про визнання її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] (далі - Квартира-1). В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] -1 належить йому на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 05.09.2013 приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Сумської області та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8954063. В даній Квартирі-1 зареєстрований позивач, його колишня дружина [PERSON] , відповідач по справі, а також їх малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2017 року шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON] був розірваний. Наприкінці 2018 року відповідач зібравши свої речі, змінила місце проживання та припинила проживати у даній квартирі. Як відомо позивачу, [PERSON] виїхала проживати до міста Києва. З тих пір відповідач жодного разу не навідувалась до Квартири-1, комунальні послуги не сплачує, її речі в квартирі відсутні, учаті в утриманні квартири не приймає. Реєстрація відповідача суперечить його інтересам як власника майна, крім того, самостійно важко утримувати житло у матеріальному плані. Тому, позивач просить суд визнати [PERSON] , такою, що втратила право користування вищезазначеним житлом. Разом з тим, позивач не має наміру вирішувати питання щодо визнання доньки такою, що втратила право користування даною квартирою. 21 листопада 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачам, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу за місцем її реєстрації. Станом на 23 січня 2020 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ухваленому 20 жовтня 2017 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21 листопада 2015 року Шосткинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис №395. (а.с.7) Згідно із договором купівлі-продажу квартири від 05 вересня 2013 року [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . (а.с.8, 9) Право власності на дану квартиру [PERSON] зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8954063 05.09.2013). (а.с.10) Відповідно до довідки, виданої 25 жовтня 2019 року ПП «Івушка Шостка», [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані також: відповідач [PERSON] та донька [PERSON] , [INFO] . Квартира приватизована. (а.с.11) Аналогічна інформація міститься в довідці наданої з сектору реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб №3256 від 12.11.2019. (а.с.15) Із акта «Про не проживання особи за місцем реєстрації» від 25.10.2019 вбачається, що сусіди своїми підписами підтверджують факт не проживання в Квартирі-1, відповідача [PERSON] з 20 жовтня 2018 року. (а.с.12) Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права\~ власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод\~ у здійсненні ним права користування та розпорядження\~ своїм майном. Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 №1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Так, у жовтні 2018 року відповідач змінила місце проживання, а саме, виїхала із Квартири-1 та стала проживати у місті Києві. [PERSON] Квартирою-1 більше року не цікавиться, її речі у цій квартирі відсутні. Реєстрація відповідача за адресою [PERSON] -1 створює перешкоди позивачу, як власнику, в належному її утриманні. Крім того, суд звертає увагу на те, що хоча малолітня дитина не проживає у данній [PERSON] -1, але її місце проживання визначено за згодою батьків, оскільки фактів іншого суду не надано, а тому вона має право користуватися житлом обох батьків, що не суперечить вимогам частини шостої статті 29 ЦК України. Крім того, вимогу щодо дитини позивач до суду не пред`являв. З огляду на вищенаведене, позовна вимога про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанцій №0.0.1506913724.1 від 28.10.2019 вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір на суму 768 гривень 40 копійок. (а.с.1). Враховуючи, що позивач просить залишити судовий збір за ним, суд не стягує судовий збір з відповідача.

Outcome: approved