Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

30 листопада 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» (надалі ТОВ «Житлокомцентр») звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просили стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] солідарно заборгованість за житлово-комунальні послуги з управління та утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в період з 01.11.2017 по 31.10.2020 року в сумі 7191,91 гривень, суму індексу інфляції - 272,88 гривень, 3% річних 210,71 грн., а також судові витрати. В обґрунтування вказали, що відповідно до договору від 21.12.2012 року ТОВ «Житлокомцентр» визначено виконавцем послуг з управління будинком та виконавцем послуг з утримання будинком, спорудою або групою будинків та прибудинкових території, багатоквартирного будинку [ADDRESS] , з 01.04.2013 року по теперішній час. В період з 01.11.2017 по 31.10.2020 ТОВ «Житлокомцентр» надавав послуги, але відповідачі не проводили оплату, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 7191,91 гривень. Відповідачі зареєстровані за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , та є співвласниками, та споживачами житлово-комунальних послуг за даною адресою та несуть зобов`язання по оплаті цих послуг. 17 січня 2020 року позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , яка була судом задоволена та 28 січня 2020 року був виданий судовий наказ, але за заявою відповідачів наказ було скасовано 03 березня 2020 року ухвалою Жовтневого районного суду по справі №212/381/20. У зв`язку з наведеним позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості та судові витрати, сплачені при подачі позову до суду. Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у повному обсязі. Пояснили, що вони дійсно зареєстровані та мешкають в квартирі [ADDRESS] . ТОВ «Житлокомцентр» як обслуговуючу організацію вони не обирали. У позивача відсутні будь які правові підстави для стягнення заборгованості, оскільки з ними не укладено договір на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Крім того, позивачем не надано доказів надання будь-яких послуг позивачем, додана до позову інформація про виконані роботи на їх вартість не підтверджують фактичного виконання таких робіт, акти виконаних робіт не надані. Свої обов`язки по утриманню будинку позивач не виконує, будинок знаходиться в аварійному стані. Проводити капітальні ремонтні роботи позивач має право лише після отримання згоди всіх мешканців, які є співвласниками будинку. Крім того, позивачем безпідставно нараховано штрафні санкції під час карантину. Вивчивши надані суду докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за такими підставами. Судом встановлено, що ТОВ «Житлокомцентр» на підставі договору, укладеного 21 грудня 2012 року між ним та Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради міста Кривого Рогу, визначено управителем та виконавцем послуг з утримання будинком, спорудою або групою будинків та прибудинкової території у Жовтневому районі м. Кривого Рогу (об`єкт № 4), до складу якого входить, по акту приймання передачі передано, будинок [ADDRESS] . Згідно додаткової угоди від 11.11.2013 року до вказаного договору, будинок [ADDRESS] , які передано Управителю з управління згідно з актом прийому-передачі будинків, споруд або групи будинків і споруд, які є невід`ємними частинами вищевказаного договору. Згідно виписки з фінансового особового рахунку № [NUMBER] від 02.11.2020 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .(а.с.7). Згідно наданого розрахунку боргу за послуги з утримання і управління будинків та прибудинкових територій за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] наявна заборгованість за період з листопада 2017 року по жовтень 2020 року, яка становить 7191,91 грн. Як вбачається з розрахунку, оплата відповідачами проводилась частково з листопада 2017 року по вересень 2019 року лише на суму - 2999,42 грн. (а.с.8). За вказаний період ТОВ "Житлокомцентр" нараховував щомісяця з відповідачів плату за надані послуги виходячи з площі квартири 60,10 м.кв. та згідно до встановленого тарифу, на підтвердження чого позивачем надано, а судом досліджено відповідну помісячну інформацію про витрати на утримання будинку позивача, з яких вбачається, що позивачем у спірний період надавався відповідний обсяг послуг з розрахунком їх вартості як складової частини тарифу, зокрема: послуги з технічного обслуговування внутнішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання і зливної каналізації та з ліквідації аварій у внутрішньоквартирних мережах; обслуговування систем диспетчеризації; освітлення місць загального користування і підвальних приміщень та підкачування води; поточний ремонт конструктивних елементів, внутнішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливної каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, розташованих на закріпленій в установленому порядку прибудинковій території та інших послуг, підтверджених інформацією про щомісячні витрати на послуги з утримання будинку [ADDRESS] (а.с.19-41). 28.01.2020 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу виданий судовий наказ про стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги утримання будинків і споруд та при будинкових територій за період з 01.08.2018 року по 30.12.2019 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03.03.2020 року за заявою [PERSON] судовий наказ скасовано (а.с.6). Згідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до вимог ст. 10 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року власники зобов`язані брати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території пропорційно займаної площі. Статтею 66 ЖК України закріплено, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України строки оплати встановлено -щомісячно. Відносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, управителем, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до вимог ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, оплата житло-комунальних послуг проводиться споживачем у строки встановлені договором або законом. Статтею 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року передбачений обов`язок споживача здійснювати оплату житлово-комунальних послуг щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, передбачено, що послуга з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відноситься до житлової послуги, в розумінні ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року послуга з управління багатоквартирним будинком, до якої входить послуга з утримання будинку є житловою послугою. Враховуючи, що між позивачем та відповідачами договір про надання житлово-комунальних послуг не укладався, правовідносини між сторонами по справі регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» та нормами Цивільного, Житлового кодексів України. Відповідно до чинного законодавства відповідачі повинні щомісячно сплачувати за послуги з управління та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, а також комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказане відповідає, правовій позиції Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, та у справі № 6-2951цс15 від 20.04.2016 року. Крім того, суд враховує, що відповідачами у справі за період з листопада 2017 року по вересень 2019 року добровільно сплачувались кошти на рахунок позивача за утримання будинків та прибудинкової території, що свідчить про визнання ними свого обов`язку як споживачів по оплаті житло-комунальних послуг, що надаються ТОВ «Житлокомцентр». Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Таким чином, дослідивши та перевіривши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами виконання своїх обов`язків по утриманню будинку позивача, що є підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі, а саме стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованості за послуги з управління та утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в період з 01.11.2017 по 31.10.2020 року в сумі 7191,91 грн. Крім того, статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши надані позивачем розрахунки суд погоджується з ними та огляду на ст. 625 ЦК України з відповідачів підлягають також стягненню на користь позивача сума індексу інфляції в розмірі 272,88 грн. та 3% річних в розмірі 210,71 грн. Посилання відповідачів про безпідставне нарахування позивачем індексу інфляції та 3% річних на суму боргу в умовах дії карантину, суд відхиляє з огляду на наступне. Відповідно до п.4 розд.3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» в редакції від 10.12.2020 року, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як встановлено судом, позивачем не нараховувались пеня та штрафи на суму заборгованості, а застосовано інший вид відповідальності боржника, якими є нарахування на суму боргу індексу інфляції та 3% річних на підставі ст.625 ЦК України. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями, а отже на них не поширюються обмеження, встановлені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України та задовольняючи вимоги позивача, стягує з відповідачів [PERSON] , [PERSON] документально підтверджені та сплачені судові витрати по справі в розмірі 2102 грн. в рівних частинах з кожного окремо по 1051 грн.

Outcome: approved