Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

14 вересня 2018 року [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON], [PERSON], звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначила, що, 08 листопада 2017 року помер чоловік її матері [PERSON], якому за життя належали 1/2 частки житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, розташованого за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Новомиколаївка, пров. Квітучий (колишній пров. Комунарів), буд. 18, та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,2413 га, розташована на території Черкаської селищної ради, кадастровий номер 1424256500:05:000:0049. 27 січня 2015 року, [PERSON] був складений заповіт згідно із яким, все майно, що буде належати йому на день смерті він заповів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Після смерті [PERSON], позивачка, як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори, де отримала свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки всього спадкового майна, з урахуванням 1/3 частки, що припадала [PERSON],яка відмовилася від своєї частки на її користь. Однак, постановою нотаріуса від 08 червня 2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом після смерті [PERSON], у звязку із тим, що третій спадкоємець за заповітом [PERSON] помер до відкриття спадщини, а родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] відсутні. Вважає, що 1/3 частка спадкового майна яку спадкодавець [PERSON] заповів [PERSON], який помер до дня відкриття спадщини, слід вважати такою, що не охоплена заповітом, а тому право на спадкування цієї частки майна одержують спадкоємці за законом. Зазначила, що дружина [PERSON] [PERSON], яка є її матірю, померла до смерті [PERSON] 28 липня 2014 року. Дітей та інших родичів у [PERSON] не було, тоді як позивачка є спадкоємцем четвертої черги за законом після його смерті, оскільки проживала разом з [PERSON] з січня 2012 року до часу відкриття спадщини. У звязку із наведеним вважає, що право на спадкування за законом на залишкові 1/3 часки спадкового майна має перейти до неї, у звязку із чим просила суд ухвалити рішення яким визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/6 частку житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, розташованого за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Новомиколаївка, пров. Квітучий (колишній пров. Комунарів ), буд. 18, та на 1/3 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,2413 га, розташованої на території Черкаської селищної ради, кадастровий номер 1424256500:05:000:0049. 13 грудня 2018 року позивачка звернулася до суду з уточненим позовом в якому збільшила свої позовні вимоги та просила суд окрім визнання за нею права власності в порядку спадкування, встановити також факт її проживання однією сімєю з [PERSON], у період часу з вересня 2012 року по день його смерті 08 листопада 2017 року. В обґрунтування уточненого позову навела обставини, аналогічні викладеним у первісній позовній заяві додавши, що проживаючи однією сімєю з [PERSON], позивачка доглядала його та допомагала по господарству у звязку із поганим станом його здоровя та похилим віком, та вони вели спільне господарство. Іншої сімї в розумінні СК України вона не мала. [PERSON] тривалий час був чоловіком її матері, та для позивачки він був як батько, так само як позивачку, її сестру та брата він називав своїми дітьми, та склав заповіт в який включив їх трьох в рівних частках, оскільки своїх дітей не мав. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі ордера серії ДН № 028247 від 23 вересня 2018 року (а.с. 20), у судове засідання не зявились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутності. [PERSON], яка діє в інтересах позивачки на підставі довіреності від 08 травня 2018 року (а.с. 18), у судове засідання не зявилась. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, подала заяву в якій позов визнала у повному обсязі та розгляд справи просила проводити у її відсутності (а.с. 96). Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступні обставини. Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-НО № 381832, 13 серпня 1981 року був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після реєстрації шлюбу [PERSON] здобула прізвище [PERSON] (а.с. 16). 28 липня 2014 року [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть на її імя, серії І-НО № 788766 (а.с. 5). 08 листопада 2017 року в с. Новомиколаївка Словянського району Донецької області помер [PERSON] (свідоцтво про смерть, серія: ІІ-НО № 009910 (а.с. 6)). Згідно із свідоцтвом про право власності на домоволодіння від 04 травня 1989 року, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках був отриманий у власність житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами № 18, розташований по пров. Квітучому (колишній Комунарів) в с. Новомиколаївка Словянського району Донецької області (а.с. 14, 14 з.б.), що також стверджується довідкою з КП «БТІ» м. Словянська № 3208-2/0.84/01 від 19 жовтня 2018 року (а.с. 94), та від 18 квітня 2018 року № 105317/0.45/01 відповідно до якої назву провулку було змінено на підставі рішення Черкаської обєднаної територіальної громади від 18 грудня 2015 року № 7/1-27 (а.с. 20). Згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку, серія: ЯГ № 101301, від 21 квітня 2006 року, [PERSON] була передана у власність земельна ділянка площею 5,240 га, розташована на території Черкаської селищної ради, з кадастровим номером 1424256500:05:000:0049 (а.с. 12, 12 з.б.). Згідно із заповітом посвідченим приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] 27 січня 2015 року, [PERSON] усе майно, що належатиме йому на день смерті, заповів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в рівних частках кожному (а.с. 8, 63). Згідно із свідоцтвом про смерть [PERSON], серія: І-НО № 907276, він помер 16 травня 2015 року в м. Словянськ Донецької області (а.с. 7). Згідно із свідоцтвом про народження [PERSON], серія: VІІІ-НО № 256884, вона народилась 08 лютого 1990 року в м. Словянськ Донецької області, та її батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Згідно із свідоцтвом про смерть [PERSON], серія: І-НО № 907577, вона померла 16\~червня 2015 року в м. Словянськ Донецької області (а.с. 110). Згідно із\~заявою [PERSON]\~від 16\~листопада 2015\~року,\~вона відмовилась\~від прийняття\~спадщини після\~смерті свого\~батька [PERSON](а.с. 102). Згідно із заявою [PERSON] від 11 квітня 2018 року, вона відмовилась від прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], на користь іншого спадкоємця за заповітом - [PERSON] (а.с. 53). 18 травня 2018 року, [PERSON], з урахуванням 1/3 частки від якої відмовилась [PERSON], отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будов та споруд розташованого за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Новомиколаївка, пров. Квітучий, 18 (а.с. 10,15), та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки земельної ділянки, з урахуванням 1/3 частки від якої відмовилась [PERSON], площею 5,2413 га, в тому числі рілля 5,2413 га, розташованої на території Черкаської селищної ради, з кадастровим номером 1424256500:05:000:0049 (а.с. 11,13). Наведене стверджується також отриманими на запит суду інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 141222931 (а.с. 44-45), та № 141222671 (а.с. 46-47). Постановою нотаріуса\~від 08\~червня 2018\~року про\~відмову у\~вчиненні нотаріальної\~дії,\~позивачці [PERSON]було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом після смерті [PERSON], у звязку із відсутністю доказів родинних відносин між ними (а.с. 9). Наведене стверджується також наданими на виконання ухвали суду матеріалами спадкових справ заведених після смерті [PERSON], № у спадковому реєстрі 62265023 від 11 квітня 2018 року (а.с. 50 -92), та після смерті [PERSON], № у спадковому реєстрі 56976830 від 12 січня 2015 року (а.с. 100-136). Згідно із довідкою Черкаської селищної ради Словянського району Донецької області № 02-19/1433 від 02 квітня 2018 року, [PERSON] був зареєстрований [INFO] розташованому по пров. Квітучову (колишній Комунарів) в с. Новомиколаївка Словянського району Донецької області з 12 листопада 1973 року по день своєї смерті 08 листопада 2017 року. За вказаною адресою [PERSON] значився зареєстрованим тільки він один (а.с. 61). Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-НО № 013558, 15 серпня 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 144). Відповідно до акту складеного 11 вересня 2018 року депутатом Черкаської селищної ради округу 13 [PERSON] за участю свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] з\~вересня 2012 року мешкала однією сімєю разом із Шипу новим А.П., зареєстрованим по день смерті за адресою: в будинку № 18 розташованому по пров. Квітучому (колишній Комунарів) в с. Новомиколаївка Словянського району Донецької області, який був її вітчимом та помер 08 листопада 2017 року, доглядала його та допомагала по господарству у звязку із поганим станом здоровя померлого (а.с. 33). Відповідно до п. 2 Постанови Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення,\~ зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно із розясненнями які містяться у п. 7 вказаної Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в звязку із втратою годувальника. Згідно із\~ст. 1264\~ЦК України,\~четверту чергу права спадкування за законом мають особи, які мешкали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше пяти років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однієї сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину, як члена сімї, тощо. Згідно із ч. 3 Сімейного кодексу України, сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Встановлення факту проживання позивачки разом із спадкодавцем [PERSON] однією сімєю не менш як пять років до часу його смерті, є фактом, що має для неї юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить виникнення у позивачки права на оформлення спадщини як за спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], на ту її частку, від якої відмовилась спадкоємець [PERSON] після смерті свого батька [PERSON]. Як видно із представлених суду доказів, спадкодавець [PERSON] був вітчимом [PERSON], а вона відповідно була йому падчеркою. Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин, оцінивши представлені в силу положень ст.\~81\~ЦПК України докази,\~суд приходить\~до висновку,\~що вони\~повністю узгоджуються\~між собою,\~не містять\~внутрішніх протиріч,\~і у\~своїй сукупності\~є достатніми,\~для того\~щоб дійти\~висновку,\~що позивачка\~[PERSON]\~та спадкодавець\~[PERSON]\~дійсно проживали\~разом однією\~сімєю в\~період часу\~з вересня\~2012\~року по\~день смерті\~[PERSON]\~-\~08\~листопада 2017\~року,\~були повязані\~спільним побутом\~та мали\~взаємні права\~та обов'язки\~притаманні сімї,\~до складу\~якої вони\~входили,\~як падчерка\~та вітчим,\~відповідно.\~У звязку\~із чим,\~вимоги [PERSON]про встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем не менш як пять років до часу відкриття спадщини підлягають задоволенню. При цьому суд приймає до уваги початок строку проживання вересень 2012 року, зазначений у прохальній частині позову, оскільки він підтверджується актом, складеним депутатом Черкаської селищної ради 11 вересня 2018 року (а.с.33). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1244 ЦК України, заповідач має право призначити іншого спадкоємця на випадок, якщо спадкоємець, зазначений у заповіті, зокрема помре до відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Аналіз досліджених у судовому засіданні доказів у своїй сукупності дозволяє суду дійти висновку, що оскільки спадкоємець [PERSON], який був включений у заповіт [PERSON], помер до відкриття спадщини, а спадкодавець [PERSON] не виконав дій, передбачених ст. 1244 ЦК України, та за своє життя заповіт не змінив, іншого спадкоємця не підпризначив, то частку спадщини, яку було заповіщено на [PERSON] слід вважати такою, що не охоплена заповітом, а тому на неї розповсюджуються правила ст. 1245 ЦК України. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину. В судовому засіданні достовірно встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємців за законом І-ІІІ черг немає, оскільки як видно із представлених суду документів, спадкоємці за заповітом після смерті [PERSON] були дітьми його покійної дружини, тобто він за життя був їх вітчимом. Інших спадкоємців четвертої черги, які б прийняли спадщину, у встановленому законом порядку, не виявлено. За таких\~обставин,\~позивачка [PERSON], як спадкоємець четвертої черги за законом після смерті [PERSON], одержала право на спадкування тієї частки спадкового майна, яка не охоплена заповітом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved