Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

31.08.2015р. позивачка звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач, тривалий час не проживає разом з дитиною, не займається її вихованням та утриманням, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки на протязі тривалого часу. В позові просять позбавити відповідача батьківських прав. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та пояснила, що всі доводи викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, надав суду заяву, в якій повідомив, що позов визнає повністю та справу просить розглянути без нього. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд зі згоди позивача ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представник органу опіки в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітньої дитини Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Відповідно до п.2 ч.1.ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце , коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя ,зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомо нехтування ними своїми обов'язками. " Судом встановлено, що [PERSON]є батьком неповнолітньої дитини:[PERSON], [INFO]. Як зазначено в позові, від шлюбу, розірвання якого зареєстровано Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького управління юстиції України в 2005 році позивач з відповідачем мють дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, майже з 2002 року сторони почали мешкати окремо та взагалі перестали спілкуватися. В 2003 році позивачка створила нову сім'ю з [PERSON]. Після спільного життя на протязі шести років, 24.04.2009 року зареєстрували з ним шлюб. Відповідач, майже с початку народження доньки [PERSON], не цікавився її долею, не виявляв батьківської турботи та піклування, не займався її вихованням. Вона повністю знаходилась на утриманні позивачки. Матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач не надає. Отже, [PERSON] фактично ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки [PERSON], на протязі досить тривалого часу не проявляє ні бажання щодо спілкування з дитиною, ні турботи про неї. Ухиляння від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа, в даному випадку відповідач, має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. [PERSON] ні усно, ні письмово не спілкується з донькою, не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість. Це свідчить про злісне ухилення та небажання виконувати свій, передбачений чинним законодавством, обов'язок батька по відношенню до виховання дитини. Отже, є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими судом в судовому засіданні наступними доказами: копією паспорта позивачки (а.с.4), свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.5), свідоцтвом про шлюб (а.с.6), свідоцтвом про народження дитини (а.с.7), довідкою КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» від 18.08.2015р. (а.с.8), характеристикою на [PERSON] від Запорізької гімназії № 46 (а.с.10). Згідно з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району від 27.10.2015р., як орган опіки та піклування, вирішила: [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.37). Враховуючі викладене суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим, заснованим на законі, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved