Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

21.03.2019 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, яким просить встановити факт проживання її однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , змінити черговість права на спадкування і визнати її спадкоємцем другої черги після смерті [PERSON] .. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що вона мешкала однієї сім`єю з померлим [PERSON] майже 30 років без реєстрації шлюбу. [PERSON] хворів на серцево-судинну недостатність, ішемічну хворобу серця, а після смерті його батьків, вказані захворювання стали частіше загострюватися. Останні декілька років [PERSON] було тяжко пересуватися, він відчував болі в ногах через загострення атеросклероз нижніх кінцівок. З початку 2018 року [PERSON] самостійно не міг пересуватися і фактично був прикований до ліжка. Вона фактично здійснювала ухід за чоловіком у зв`язку з його хворобою. [PERSON] з рідним братом відповідачем [PERSON] стосунків не мав і вони не спілкувалися. Вважає, що вона має право на зміну черговості у спадкуванні після смерті померлого чоловіка [PERSON] , з яким проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, для того, щоб в рівних частках з братом чоловіка отримати право на спадщину. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяв та доповнила, що з 1989 року вони мешкали однієї сім`єю з [PERSON] у Ѕ частині будинку, що належав його батькам, де робили поточний ремонт. Шлюб з [PERSON] вони не укладали, оскільки вона вважала, що помре першою. Останні роки [PERSON] тривалий час хворів, не мав можливості працювати, через що вони витрачали на життя її пенсію, заробітну плату та соціальну допомогу, що отримував [PERSON] . Призначена [PERSON] пенсія повністю витрачалась на лікування останнього, а все господарство велося за рахунок її пенсії; грошей не вистачало. З березня 2018 року [PERSON] самостійно рухатися не міг через отриману травму ноги та наступну операцію. Похованням [PERSON] займалася вона. Відповідач будь-якої допомоги не надавав. Зазначила, що з жовтня 2013 року по квітень 2014 року вона вимушена була працювати у іншому місті, через що не мешкала дома, але на вихідні дні завжди поверталася, готувала їсти, вбирала, тобто продовжувала спільне сімейне життя. Просила позов задовольнити. Представник позивача адвокат Керанчук В.Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні через недоведеність та сумніви, що викликають у нього показання позивача, свідків, письмові докази. Вважав показання свідків недостовірними в цілому. Не заперечував факт проживання позивачки з померлим однією родиною з 1989 року окрім деякого періоду у 2013-2014 роках. Також вказав, що [PERSON] мав можливість себе забезпечувати самостійно, отримував постійний дохід, не потребував стороннього нагляду. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] показала, що вона є донькою позивача, а тому їй відомо, що її мати з 1989 року мешкала однією родиною з [PERSON] , який останні роки хворів, потребував лікування, а позивачка самостійно здійснювала нагляд за останнім, утримувала родину. Хвороба [PERSON] потребувала значних витрат, грошей родині не вистачало. [PERSON] з відповідачем спілкувався дуже рідко, допомоги не просив, а той не надавав. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що з 1980 року мешкає по сусідству з позивачкою, підтримує дружні стосунки, а тому, може засвідчити, що [PERSON] та [PERSON] 30 років мешкали разом однією сім`єю, вели спільний бюджет, разом харчувалися, покупали речі першої необхідності, ліки для [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала аналогічні показання, показанням свідка [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь по справі, свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з огляду на наступне.\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом \~\~встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 01.03.2019 року, актовий запис №438 (а.с.16). Згідно Акту обстеження житлово-матеріальних умов для отримання спадщини померлого № 112 від 14.03.2019 року, складеного керівником комітету мікрорайону «Северний», [PERSON] проживала разом з [PERSON] та вела суспільне господарство з 10.07.1989 року по 01.03.2019 року за адресою: [ADDRESS] ; здійснювала догляд та похорони (а.с.6). З виписного епікризу № 243 вбачається, що з 19.03.2014 року по 04.04.2014 року [PERSON] перебував на лікуванні в хірургічному відділенні з діагнозом облітерний атеросклероз нижніх кінцівок, яким страждає тривалий час (а.с.7). Відповідно до Виписки із медичної картки № 269/118/380 стаціонарного хворого від 07.06.2018 року, Виписки із медичної картки № 727 стаціонарного хворого від 12.11.2018 року та Виписки із медичної картки № 219/375/386 від 05.04.2018 року [PERSON] скаржився на біль в області тазостегнового суглобу, порушення функції лівої нижньої кінцівки, наявність свищу з гнійним виділенням, гостра спайкова кишкова непрохідність, внаслідок закритого осколкового, чрезвертального перелому лівого стегна зі зміщенням; закритий перелом дистального мета епіфізу лівої променевої кістки зі зміщенням; (а.с.8-13). Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 216 від [INFO] [PERSON] помер вдома за адресою: [ADDRESS] , причина смерті: хронічна серцево-судинна недостатність, ішемічна хвороба серця: атеросклеротичний кардіосклероз; приблизний час між початком захворювання і смертю більше ніж п`ять років (а.с.14-15). Витрати на поховання [PERSON] несла [PERSON] , що підтверджується товарним чеком № 9 від 02.03.2019 року (а.с.17). За загальним правилом (ч. 1 ст. 13\~ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Звертаючись до суду із позовною вимогою про встановлення факту тривалого проживання однією сім`єю із [PERSON] по час відкриття спадщини, [PERSON] посилається на те, що встановлення такого факту необхідно їй для отримання спадщини. Як роз`яснено у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2\~ст. 3 СК України\~про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст.1261\~ЦК. Інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки, який породжує юридичні наслідки, передбачений Цивільним кодексом 2004 року і такий факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року. Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю позивачем [PERSON] та померлим [PERSON] , оскільки вони проживати однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, що підтверджено свідками та наявними в матеріалах справи доказами, тому у суду немає жодних правових підстав ставити під сумнів встановлення заявленого позивачем факту, який підлягає до встановлення з 01 березня 2014 року по день смерті [PERSON] , тобто не менш ніж 5 останніх років. Позивач також просить змінити черговість одержання її права на спадкування за законом як спадкоємця [PERSON] на другу чергу спадкування. Відповідно до ст. 1258\~ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихст.1259 цього\~Кодексу. Статтею 1264 ЦК України\~передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Як зазначено вище, позивач, як особа, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини, має право на спадкування за законом у четверту чергу. Статтею 1259 ЦК України\~визначено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. З наданих суду позивачем відомостей спадкоємець останні п`ять років важко хворів, і це підтверджується не тільки відповідною медичною документацією, но і показаннями свідків. Представник позивача адвокат Керанчук В.Б. стверджує, що лише [PERSON] доглядала лежачого і важко хворого спадкодавця, і ці відомості ніким і нічим не спростовані. Як зазначається в п.5.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у п.п.1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг. Слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до ст.ст.1261 - 1265 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] тривалий час - з 2014 року і до дня своєї смерті тяжко хворів. Його хвороба з часом прогресувала, стан здоров`я погіршувався, він важко пересувався. З 2018 року по день смерті він самостійно не міг пересуватися, фактично був прикований до ліжка, потребував постійно сторонньої допомоги і піклування у лікуванні, харчуванні, побуті, забезпеченні комфорту в домі, що з боку позивача [PERSON] отримував. Його дружина, з якою він проживав у фактичних шлюбних стосунках, але шлюб не реєстрував, надавала йому фізичну, моральну, матеріальну та психологічну допомогу. Суд вважає, що позивачем надані належні та допустимі докази щодо тривалого перебування [PERSON] у безпорадному стані, який потребував опіки, матеріального забезпечення, як це визначено ст. 1259\~ЦК України. Зміна черговості одержання права на спадкування - це виняток з правила черговості, що застосовується лише тоді, якщо в судовому порядку належним чином встановлено всі обставини, передбачені ч. 2 ст. 1259\~ЦК, на підставі яких суд вправі ухвалити відповідне рішення. За встановлених обставин, вбачаються наявні правові підстави для застосування\~ст. 1259 ЦК України\~та зміни у позивача черговості на одержання права на спадкування з четвертої на другу чергу, оскільки відповідач [PERSON] є спадкоємцем другої черги після смерті [PERSON] , як рідний брат померлого. Зазначені вище медичні документи, а також показання свідків, як в сукупності, так і кожний окремо, спростовують доводи відповідача про відсутність у [PERSON] потреби у матеріальній допомозі та сторонньому догляді. Суд звертає увагу на характер спілкування відповідача з померлим братом, яке відбувалося у вкрай рідких випадках та носило формальні ознаки, а тому, на думку суду, відповідач у повній мірі не був обізнаний про життя брата. Інші заперечення відповідача суд не приймає до уваги, оскільки вони не необґрунтовані, не містять жодної конкретики, не стосуються предмету доказування по справі та не є доведеними, оскільки відповідачем, не зважаючи на неодноразове роз`яснення судом вимог ст. 12, 81 ЦПК України, не надано жодного доказу на їх підтвердження. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved