Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

[PERSON] 07.06.2017 року звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій просить суд встановити факт батьківства, а саме те, що її батьком є [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що вона народилася [INFO], мати, ще до її народження стала підтримувати з [PERSON] фактичні шлюбні стосунки, разом спільно проживали, протягом усього свого життя [PERSON] визнавав її своєю дочкою, брав участь у її вихованні та утриманні. Зазначає, що встановлення факту батьківства необхідно їй для оформлення своїх спадкових прав на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], оскільки у неї відсутні документи, які підтверджують, що померлий був її батьком. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник - адвокат Каралюс Л.М. вимоги заяви підтримали в повному обсязі. Заінтересовані особи - [PERSON] (мати заявниці) та [PERSON] в судовому засіданні проти вимог заяви підтримали та просять такі задовольнити. Заслухавши пояснення заявника, її представника, заінтересованих осіб та свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1,2 ст.3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ч.4 ст.3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Так, сімейні відносини можуть виникати між особами на підставі фактичних шлюбних відносин без зареєстрованого шлюбу. Відповідно до положень ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно ч.1 ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Відповідно до роз'яснень викладених у п.3 Постанови Пленум Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до ст.53 КпШС в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO]. Згідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.06.1999року матір'ю заявниці [PERSON] є [PERSON] (заінтересована особа у справі), в графі «батько» зазначеного свідоцтва вказано - [PERSON]. Як слідує із пояснень сторін та матеріалів справи, ще до народження заявниці її мати [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO], перебували у фактичних шлюбних стосунках як чоловік та жінка, однак у зареєстрованому шлюбі між собою не перебували. В подальшому, починаючи з 1999 року та по день смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживали спільно однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обв'язки, вели спільне господарство, протягом усього свого життя [PERSON] визнавав [PERSON] своєю дочкою, займався її вихованням, матеріально утримував, постійно проводив свій вільний час з дочкою тощо. Дані обставини підтверджуються наданими в судовому засіданні поясненнями заінтересованих осіб - [PERSON].(матері заявниці), [PERSON] (двоюрідної сестри померлого [PERSON]) та свідка [PERSON] Крім того, факт спільного проживання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю та наявність між ними фактичних сімейних відносин також підтверджується багатьма світлинами, що містяться в матеріалах справи, з яких вбачається, що у різні періоди життя (під час святкування «Дня народження» [PERSON], у повсякденному житті та побуті) [PERSON] та [PERSON] вважали себе чоловіком та дружиною, а [PERSON] спільною дочкою, завжди були поруч з дитиною, піклувалися про неї як батьки, разом проводили свій вільний час. При цьому суд звертає уваги на те, що відповідно до статей 57 - 59 ЦПК доказами визнання батьківства можуть бути листи, анкети, заяви відповідача та інші дані, які достовірно підтверджують визнання ним батьківства. Також вищевказані обставини щодо спільного проживання однією сім'єю [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та визнання останнім свого батьківства відносно заявниці підтверджуються наявним у матеріалах справи відеозаписом із спільно проведеного [PERSON] святкування 26.12.1998року. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено факт батьківства і цей факт підтверджується зібраними у справі належними доказами, а саме те, що [PERSON], який помер [INFO], є батьком [PERSON], [INFO]. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В силу п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Крім того, згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998року №15, суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, оскільки встановлення зазначеного юридичного факту батьківства, про який просить заявник, має значення для належного оформлення її спадкових прав та враховуючи, що заявником надані належні та допустимі докази на підтвердження даного факту, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved