Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

18.02.2015 року позивачка [PERSON]звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить стягнути на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1400,00 гривень щомісяця до повноліття дитини від дня пред'явлення позову, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню дитини, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Оскільки відповідач має мінливий нерегулярний заробіток, позивачка не працює, та просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі. В судове засідання 08 квітня 2015 року позивачка не з`явилася. Подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання 08 квітня 2015 року не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.02.2005 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено актовий запис за № 183. Від цього шлюбу [INFO] року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 3). Після розірвання шлюбу малолітній [PERSON] залишився проживати з матір'ю [PERSON] Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що батько [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що ставить позивачку, на утриманні якої фактично знаходиться [PERSON], у скрутне матеріальне становище. Враховуючи обставини викладені вище, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього [PERSON]. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач не працює, має мінливий, не регулярний дохід, що дає підстави суду присудити аліменти в твердій грошовій сумі. Суд враховує, що відповідач за віком і станом здоров`я є працездатним, законом на відповідача покладено обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте відповідач матеріальну допомогу на її утримання не надає. При цьому, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дитини та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання малолітньої дитини. Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки в частині розміру аліментів 1 400,00 грн., які вона просить стягнути з відповідача на утримання дитини щомісячно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи зазначені вимоги Закону, а також те, що позивачка звільнена від оплати судових витрат при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь держави, а саме 243,60 грн. судового збору. Разом з цим, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь 220,00 грн. як витрат на правову допомогу, оскільки позивачкою не надано суду доказів на підтвердження того, що ці витрати нею були фактично понесені, а також докази на підтвердження того, що правова допомога надана особою, яка за законом має право на надання такої допомоги. Крім цього, за змістом ст. 1 Закону України "Про гранічний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" особі, на користь якої ухвалено рішення, з іншої сторони можуть бути стягнуто витрати на правову домомогу за надання правової допомоги у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Враховуючи, відсутність в матеріалах справи доказаів на підтвердження того, що особа яка надавала правову допомогу, приймала участь в судових засіданнях, або під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, або знайомилася з матеріалами справи в суді, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правову допомогу.

Outcome: approved