Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

15 січня 2019 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшли матеріали вказаної заяви, в якій [PERSON] просить встановити факт постійного її проживання і на момент смерті за адресою: [ADDRESS] із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування своїх вимог заявник у своїй заяві вказує, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] (надалі - спадкодавець), з яким вони з 24 листопада 1979 року перебували у зареєстрованому шлюбі і по день смерті якого (відкриття спадщини) спільно проживали за вказаною адресою. З огляду на викладене, заявник, яка не зверталась до відповідного органу із проханням видати їй свідоцтво про право на спадщини від померлого чоловіка, вважає себе такою, що прийняла спадщину від померлого спадкодавця, оскільки вона не відмовлялась від її прийняття. Звернувшись до Станишівської сільської ради з вимогою щодо оформлення своїх спадкових прав, [PERSON] дізналась, що вона пропустила встановлений шестимісячний строк для подачі заяви на прийняття спадщини. Ухвалою судді від 22 січня 2019 року було відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] і призначено судове засідання засідання. В судовому засіданні заявник свою заяву підтримала та просить про її задоволення у повному обсязі. Предстаник заінтересованої особи у судове засідання не прибув, від нього 19 березня 2019 року до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій при ухваленні рішення він покладається на розсуд суду. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , оцінивши зібрані у справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК Україна, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч.2,4 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішення спору про право. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , після смерті якго відкрилась спадщина, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із копій свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.6) та паспорта заявника серії [NUMBER] (а.с.9), з 24 листопада 1979 року і до дня своєї смерті померлий перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із копії довідки Виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району за №1907 від 20.08.2018 (а.с.8), [PERSON] проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] разом із своїм чоловіком до дня його смерті, що також підтвердилось у судовому засіданні показами свідків. Згідно наданих 22 січня 2019 року Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області відомостей вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується також копією її паспорта (а.с.16). Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частиною 1 ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільній вибір місця проживання в Україні» (в редакції чинній на момент смерті Спадкодавця ) встановлено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Отже, з викладеного вбачається, що законодавство, діюче на момент смерті спадкодавця, не ставило в залежність визначення (встановлення) місця проживання фізичної особи від здійснення реєстрації такого місця проживання; реєстрація місця проживання фізичної особи - це лише офіційне визнання державою місця проживання фізичної особи. Таким чином, у розумінні вимог законодавства чинного на момент смерті спадкодавця, місцем проживання [PERSON] була квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Заявник, яка не зверталась до відповідного органу із проханням видати їй свідоцтво про право на спадщини від померлого чоловіка, в силу вимог ч.1 ст.1221 та ч.3 ст.1268 ЦК України, вважає себе такою, що прийняла спадщину від померлого спадкодавця, оскільки вона не відмовлялась від її прийняття. Звернувшись у 2018 році до Станишівської сільської ради з вимогою щодо оформлення своїх спадкових прав, [PERSON] дізналась, що вона пропустила встановлений шестимісячний строк для подачі заяви на прийняття спадщини. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У той же час ч.3 ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлення факту постійного проживання заявника з чоловіком на час відкриття спадщини за вказаною адресою необхідно [PERSON] з метою підтвердження факту прийняття нею спадщини від померлого спадкодавця та подальшого отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, що входить в спадкову масу. Заявлений факт встановлюється з метою оформлення належним чином спадщини. Вирішуючи дану заяву по суті, суд враховує всі обставини і оцінює всі отримані докази з точки зору справедливості, добросовісності закріплених в ст.3 ч.1 п.п.5,6 ЦК України та неприпустимості позбавлення особи права на судовий захист, відповідно до ст.293 ЦПК України шляхом підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі зазначеного, суд вважає доведеним факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved