overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

21 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON], доньку [PERSON], в якому вказала наступне. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] знаходились у цивільному шлюбі, від котрого у позивача на утриманні залишилась неповнолітня донька [PERSON], [INFO] та неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей позивачці не надає, у зв'язку із чим вона просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частина усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не з'явились, але від них надійшли заяви про розгляд справи у їхню відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступного. Згідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч.2 ст.166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. До матеріалів справи додані свідоцтва про народження дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в яких позивач [PERSON] вказана матір'ю дітей, а відповідач [PERSON] - їх батьком. (а.с.05 ). Довідкою КП "Керуюча компанія Будьоннівського р-ну м. Донецька" підтверджується, що діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачкою [PERSON] за адресою [ADDRESS] і знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] ніде не працює, іншого доходу на утримання дитини не має. Тому, суд вважає, що позивач [PERSON] потребує матеріальної допомоги на утримання своїх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] має постійне місце роботи, його середньомісячний заробіток складає 2 100,00 грн., фізично є здоровою людиною, аліменти іншим особам не сплачує, на утриманні непрацездатних осіб не має. Тому, суд вважає, що відповідач [PERSON] може надати позивачу [PERSON] матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON], [PERSON], тобто на підставі ст.ст.166 ч.2,180 СК України позов підлягає задоволенню, а розмір позовних вимог позивача відповідає ст.182 СК України. Суд також вважає, що відповідач [PERSON] повинен сплачувати позивачу [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх доньки [PERSON], сина [PERSON], починаючи з 21 березня 2014 року, оскільки, відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ст.ст.180-183,191 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

21 березня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міскрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 1971, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на непорозуміня, конфлікти із-за непорозуміння між ними, що призвело до окреме проживання з лютого 2017 року, тому [PERSON] звернулась в суд з вищеозначеним позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою Летичівського районного суду від 05.04.2018 року сторонам надано двох місячний строк на примирення, однак примирення між сторонами не настало. В судове засідання позивач не з'явилася,проте подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просить суд розірвати шлюб, оскільки в наданий судом строк примирення між ними настало, і вони проживають окремо вже протягом двох років. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, вимоги визнає, просить їх задовольнити. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. Спору щодо місця проживання сина [PERSON], [INFO],немає. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище «[PERSON]». На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

21 березня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 30 серпня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання доньки. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, зазначила, що шлюб з відповідачем зареєстровано 30 серпня 2008 року. Стосунки з відповідачем ускладнилися, любов та повага пройшли, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував щодо розірвання шлюбу, пояснивши, що в них різні погляди на життя, тому він також згоден на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 30 серпня 2008 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділом реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис за № 38 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. - 4). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання доньки, внаслідок чого між ними часто виникали сварки, в їх сім`ї склався несприятливий психологічний клімат. Фактичні шлюбні відносини припинені з 06 грудня 2014 року. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. В судовому засіданні сторони не виявили бажання примиритися, судом не встановлено між сторонами спору щодо спільно нажитого майна, шлюб сторони розривають вперше. В судовому засіданні позивач побажала скористатися своїм правом та після розірвання шлюбу залишити прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з вимог цієї статті, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок, розмір якого підтверджено квитанцією. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

21 березня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому вказала, що 19 березня 2014 року вона уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №11. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у [PERSON] та [PERSON] не склалося. Більше року вони разом не проживають. Син проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Майнові спори відсутні. Позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, неповнолітнього сина залишити проживати разом з матір'ю, після розірвання шлюбу залишити прізвище "[PERSON]", стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору та за надання правової допомоги. У судове засідання позивачка надала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. За даних обставин суд вважає за доцільне ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, доходить до наступного. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 19 березня 2014 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.2). Від даного шлюбу мають непонолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинено. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У ст.113 СК України зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з цього суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

21 березня 2018 року [PERSON] звернулася\~ до\~ суду\~ з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначила,\~що з відповідачем\~ перебуває у шлюбі з 10.03.1973 року.\~Діти від шлюбу досягли повноліття. Подружнє життя в них не склалося. Більше 15 років\~вони разом не проживають. Вважає, що сімю зберегти не можливо, оскільки примирення між ними бути не може, однак відповідач відмовляється розірвати шлюб в добровільному порядку. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити прізвище "Михаліцька". Позивачка в судове засідання\~ надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала,\~ просила розглянути справу без її участі. Згодна на винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, але своєчасно та належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Про причини своєї\~ неявки не повідомив. Судом, за згоди позивачки, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази у справі\~ дійшов наступного. Позивачка та відповідач уклали шлюб 10 березня 1973 року, який зареєстровано\~\~ Трудолюбівською сільською радою Сокальського району Львівської області, актовий запис № 02 (а.с.2). Із-за зловживання відповідачем спиртними напоями та різних поглядів на життя\~ сторони припинили сумісне проживання. Більше 15 років разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що їхню сімю зберегти не можливо. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється\~ внаслідок його розірвання. Частина 3 ст.105 СК України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.\~ Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне\~ прізвище. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, \~суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачці судового збору в розмірі 704 грн 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

21 березня 2019 року позивач звернувся до Першотравенського міського суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який надійшов в провадження суду 27 березня 2019 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12 лютого 2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 2 900,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www. privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з Умов та правил надання банківських послуг та Витягу з "Тарифів банку" додаються до позовної заяви. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, що передбачено п.2.1.1.5.7 договору. Овердрафт - це короткостроковий кредит який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29 липня 2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05 жовтня 2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

21 вересня 2015 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 01.06.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 21 648 грн. 05 коп. та судові витрати. В судове засідання ПАТ КБ «ПриватБанк» свого представника не направив, попередньо надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити (а.с.21). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. За таких обставин суд, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.06.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином зобов'язання не виконує, в зв'язку з чим станом на 31.07.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 21 648 грн. 05 коп., яка складається з: -14 421,20 грн. - заборгованість за кредитом; -5 619,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; -500,00 грн. - штраф (фіксована сума); -1 007,05 грн. - штраф (процентна складова) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 1 218 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

21 вересня 2015 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 04.04.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 7 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 119 270 грн. 03 коп. та судові витрати. В судове засідання ПАТ КБ «ПриватБанк» свого представника не направив, попередньо надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити (а.с.19). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. За таких обставин суд, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.04.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 7 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином зобов'язання не виконує, в зв'язку з чим станом на 30.06.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 19 270 грн. 03 коп., яка складається з: -3 878,89 грн. - заборгованість за кредитом; -10 322,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -3 675,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; -500,00 грн. - штраф (фіксована сума); -893,81 грн. - штраф (процентна складова) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 1 218 грн. 00 коп.

Outcome: approved