Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

18.03.2020 року позивачі звернулись до суду із спільним позовом, відповідно до якого прохали суд визнати за [PERSON] , [INFO] , право користування на законних підставах житловим приміщенням кімнатою [ADDRESS] ) площею 11,4 кв.м., кімната (4) площею 12,0 кв.м., коридор (1) площею 3,8 кв.м., коридор (2) площею 3,5 кв.м., санвузол (5) площею 3,7 кв.м., з 07.07.2010 року; визнати за [PERSON] , [INFO] , право користування на законних підставах житловим приміщенням кімнатою [ADDRESS] ) площею 11,4 кв.м., кімната (4) площею 12,0 кв.м., коридор (1) площею 3,8 кв.м., коридор (2) площею 3,5 кв.м., санвузол (5) площею 3,7 кв.м., з 23.11.2017 року. В обґрунтування вимог позивачами зазначено, що вони є подружжям та проживають у кімнаті [ADDRESS] [NUMBER] [ADDRESS] . Дана кімната спочатку була надана для проживання [PERSON] (батьку позивача [PERSON] ) на підставі розпорядження №2 від 19.09.1986 року, оскільки він працював налагоджувальником на Полтавському електромеханічному заводі «Електромотор». Ордером-розпорядженням №29 від 06.07.2010 року [PERSON] надано право зареєструватися у кімнаті [ADDRESS] . Фактично 07.07.2010 року [PERSON] був зареєстрований за вказаною адресою із зазначенням кімнати. Пізніше, [PERSON] було видано ордер на жилу площу у гуртожитку від 21.11.2017 року на право зайняття жилої площі - кімнати [ADDRESS] [NUMBER] [ADDRESS] на склад сім`ї з трьох чоловік: самої [PERSON] , її чоловіка [PERSON] та свекра [PERSON] . [PERSON] була зареєстрована за вказаною адресою 23.11.2017 року. На замовлення позивачів 27.11.2019 року був виготовлений технічний паспорт на кімнату № [NUMBER] . На підставі рішення виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради від 14.01.2020 року №5 узаконено перепланування вказаної кімнати, про що проставлено відмітку у технічному паспорті. У подальшому, 31.01.2020 року [PERSON] виселився із вказаної кімнати № [NUMBER] та зареєстрував свої місце проживання за іншою адресою: [ADDRESS] . Таким чином, на сьогодні квартиронаймачами є тільки позивачі, які фактично проживають у кімнаті № [NUMBER] гуртожитку та сплачують всі необхідні платежі за користування вказаним житловим приміщенням. Проте, позивачі не мають можливості реалізувати своє право на приватизацію вказаної кімнати гуртожитку, адже для реалізації такого права, згідно\~Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", \~мешканцям гуртожитку, необхідно на законних підставах проживати у ньому (користуватися ним) більше 5 років. Факт законного проживання [PERSON] у вказаній кімнаті гуртожитку з 07.07.2010 року встановлений рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25.09.2018 року №554/5655/18, що набрало законної сили. Проте, вказаного рішення суду недостатньо для реалізації ним права на приватизацію, оскільки відповідно до закону необхідним є визнання права проживання більше 5 років та користування на законних правових підставах. Вказане і стало підставою звернення до суду із даним позовом 23.03.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом всіх учасників справи. 01.04.2020 року від представника відповідача Управління майном комунальної власності міста Виконавчого комітету Полтавської міської ради надійшов відзив на позов. Зазначено, що Управління є виконавчим органом Полтавської міської ради, що створений для реалізації державної політики у сфері управління майном, що є власністю територіальної громади міста Полтави, та у сфері житлового законодавства. Управління діє в межах передбачених законом повноважень і не створювало жодного порушення прав та інтересів позивачів на приватизацію. Однак право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, може бути реалізовано громадянами України відповідно до ч. 4, 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та ст.8 Житлового кодексу Української РСР, вразі надання ними всіх необхідних документів, у тому числі тих, що підтверджують прав користування на законних правових підставах та факт проживання у кімнаті (будинку) протягом тривалого часу (більше 5 років). Інших письмових заяв по суті справи, відповідно до ст. 174 ЦПК України, до суду не надходило. Адвокат Щербак М.І. 18.05.2020 року на електронну адресу суду надав заяву в інтересах позивачів про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача - Управління майном комунальної власності міста Виконавчого комітету Полтавської міської ради у відзиві прохав розглянути справу за його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Представник третьої особи у справі - КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради у судове засідання не з`явився, неявка якого не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне. Як вбачається із матеріалів позову, позивачі мають певні перешкоди у реалізації права на приватизацію житла, а саме кімнати № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] ) площею 11,4 кв.м., кімната (4) площею 12,0 кв.м., коридор (1) площею 3,8 кв.м., коридор (2) площею 3,5 кв.м., санвузол (5) площею 3,7 кв.м. Вказаний гуртожиток перебував на балансі ВАТ «Електромотор». Державне підприємство Полтавський електромеханічний завод «Електромотор» було перетворено у Відкрите акціонерне товариство відповідно до Закону України Про приватизацію державних підприємств , згідно Наказу Фонду державного майна України №30-АТ від 11 травня 1994 року та перейменовано в Публічне акціонерне товариство Електромотор на виконання вимог Закону України Про акціонерні товариства №514-VI від 17.09.2008р., та згідно протоколу загальних зборів акціонерів ПАТ «Електромотор» №34 від 28.11.2017р., останнє було перейменовано в Приватне акціонерне товариство «Електромотор». 1 листопада 1998 року ВАТ «Електромотор» передав на баланс Дочірнього підприємства «Електромотор-побут» ВАТ «Електромотор» гуртожиток у м. Полтаві, по вул. Київське Шосе 58 (змінена назва вулиці - шосе Київське). Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 03.11.2014 року №154 надано дозвіл на зміну статусу вказаного гуртожитку на гуртожиток для проживання сімей (сімейного типу). Згідно з рішенням двадцять першої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 19 лютого 2019 року даний гуртожиток було прийнято у комунальну власність територіальної громади міста Полтави. Згідно рішення позачергової двадцять п`ятої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 12 липня 2019 року надано дозвіл мешканцям гуртожитку на приватизацію кімнат у гуртожитку по [ADDRESS] . Згідно з вимогами ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, які проживають у гуртожитках, що перебувають у власності підприємств, установ, організацій, утворених у процесі корпоратизації чи приватизації, набувають право на приватизацію займаних жилих приміщень після передачі таких гуртожитків у комунальну власність та за умови, що вони фактично проживають у таких гуртожитках правомірно і тривалий час (не менше п`яти років). Приватизація жилих і нежилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад, які раніше були самовільно переплановані, може відбуватися після визнання перепланування таким, що відповідає законодавству України щодо технічних умов і будівельних норм до житла. З матеріалів справи встановлено, що 19.09.1986 року [PERSON] (батьку позивача - [PERSON] ) надано право на вселення у кімнату [ADDRESS] , на підставі розпорядження №2 від 19.09.1986 року, оскільки він працював налагоджувальником на Полтавському електромеханічному заводі «Електромотор». [PERSON] 31.01.2020 року був знятий з реєстраційного обліку за вказаною адресою, та зареєстрований за іншою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання №01-12-03.1-09/3015 від 05.02.2020 року. Ордером-розпорядженням №29 від 06.07.2010 року, виданим на підставі рішення адміністрації і профспілкового комітету ВАТ «Електромотор» від 05.07.2010 р., протокол № 7, позивачу [PERSON] надано право зареєструватися у кімнаті [ADDRESS] у зв`язку із роботою на ВАТ «Електромотор». Факт надання [PERSON] у користування саме кімнати № [NUMBER] підтверджується ордером-розпорядженням Полтавського електромеханічного заводу «Електромотор» № 29 від 06 липня 2010, копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області від 14 квітня 2005 року, а також рішенням суду від 25 вересня 2018 року № 554/5655/18 за заявою [PERSON] про встановлення факту постійного проживання у визначеному місці. Вказаним рішенням суду встановлено факт законного проживання [PERSON] у кімнаті [ADDRESS] ) з 07 липня 2010 року. Рішення набрало законної сили 30.10.2018 р. На підставі вказаного рішення суду у паспорті громадянина України було внесено відомості про реєстрацію [PERSON] саме у вказаній квартирі [ADDRESS] , оскільки у попередньому записі номер квартири не було зазначено. Вказаним рішенням суду також встановлено, що за зазначеною адресою також проживає дружина [PERSON] - [PERSON] . Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач [PERSON] з 23 листопада 2017 року фактично зареєстрована та проживає у кімнаті [ADDRESS] [NUMBER] [ADDRESS] . Факт надання [PERSON] у користування саме цієї кімнати підтверджується ордером на жилу площу в гуртожитку від 21 листопада 2017 року та витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №5312-1511912-2018. Таким чином, станом на розгляд справи квартиронаймачами кімнати [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] . На замовлення позивачів ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 27 листопада 2019 року було виготовлено технічний паспорт із зазначенням наявних перепланувань приміщень (зміни до технічного паспорту було внесено 17.01.2020 року на підставі рішення виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтава рада «Про надання дозволу на реєстрацію перепланування та переобладнання приватного житла та господарчих споруд» № 5 від 14 січня 2020 року, яким вирішено погодитись із виконаним переплануванням та дозволити [PERSON] , користувачу кімнати [ADDRESS] [NUMBER] [ADDRESS] зареєструвати як об`єкт нерухомості кімнату [ADDRESS] у складі приміщень: кімната (3) площею 11,4 кв.м., кімната (4) площею 12,0 кв.м., коридор (1) площею 3,8 кв.м., коридор (2) площею 3,5 кв.м, санвузол (5) площею 3,7 кв.м. Згідно зі ст. 8 Житлового кодексу Української PCP громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. У відповідності до частини 4 та частини 5 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового Фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України мас право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. З аналізу вищезазначених норм випливає, що право на приватизацію - це закріплене, визнане та гарантоване чинним законодавством України право громадян. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підстав у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 16 ЦК України визначає, що одним з можливих способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Отже, на підставі оцінки встановлених фактичних обставин та аналізу наведених норм матеріального права суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги про встановлення факту проживання, користування на законних правових підставах позивачів у кімнаті гуртожитку. На підставі викладеного,

Outcome: approved