Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

29 листопада 2019 року до суду надійшла вищевказана позовна заява. Ухвалою суду від 02.12.2019 відкрито провадження в справі та призначено судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначаючи при цьому, що на задоволенні позовних вимог наполягає. В обґрунтування позову зазначає, що у день звільнення відповідач не виплатив їй заборгованість із заробітної плати, а в такому разі відповідач зобов`язаний виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку по дату винесення рішення по справі. Відповідач, який був належним чином, судовою повісткою, завчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, відзив на позовну заяву не подав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог враховуючи таке. Позиція позивача зводиться до того, що вона, будучи найманим працівником відповідача припинила з останнім трудові відносини, однак, остаточного розрахунку в день звільнення з нею проведено не було. На день подання позову відповідач також не здійснив з позивачем остаточний розрахунок. Судом на підставі записів в трудовій книжці встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем, з якої вбачається, що позивач наказом директора КП ШКЗ "Зірка" №371-к від 23.05.2017 була прийнята на роботу відбірником проб 3 розряду цеху №2 -виробництво цимних порохів, вогнепровідного шнура та утилізації боєприпасів та звільнена з роботи 10.09.2018 на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. В порушення приписів ст. 116 КЗпП України відповідач не провів з позивачем остаточний розрахунок, внаслідок чого 16.05.2019 комісією по трудовим спорам Шосткинського казенного заводу «Зірка» було видане посвідчення №632 про стягнення з КП «Шосткинський казенний завод «Зірка» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі в сумі 25 617, 29 грн. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відтак, вищевказані норми трудового законодавства щодо строку остаточного розрахунку при звільненні відповідачем було порушено. Остаточного розрахунку на час розгляду справи з позивачем не проведено, доказів протилежного відповідачем не надано. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З урахуванням передбачених ст. 73 КЗпП України святкових та неробочих днів в період затримки розрахунку минуло 332 робочих днів (з 11.09.2018 по 09.01.2020). Виходячи із наданої суду довідки виданої КП ШКЗ «Зірка» 19.11.2019 № 290-ВГБ, розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] складає 179 грн. 28 коп. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку складає: 179 грн. 28 коп. (середньоденний заробіток) х 332 (кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні) = 59 520 грн. 96 коп. Доказів відсутності вини відповідача в затримці розрахунку суду надано не було. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у сумі 768 грн 40 коп., від сплати яких позивача звільнено законом.

Outcome: approved