Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із завою про встановлення факту смерті його батьків [PERSON] та [PERSON], які померли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні зі стороннім об'єктом на дорозі Красноперекопськ-Сімферополь 31 липня 2016 р. в селі Новий Сад Сімферопольського району АР Крим. За фактом смерті батьків, він як син померлих звернувся для державної реєстрації їх смерті до Каховського МВ ДРАЦС, однак йому було відмовлено, оскільки надане медичне свідоцтво про смерть, видане Кримським республіканським бюро судово-медичної експертизи не відповідає формі, визначеної наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. № 545. Враховуючи те, що він фактично прийняв спадщину у встановленому законом порядку, однак в зв'язку з відсутністю документів, підтверджуючих факт смерті спадкодавця та місце відкриття спадщини, він фактично позбавлений можливості її оформлення в установленому законом порядку. В судове засідання заявник не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на заявлених вимогах наполягає. Представник зацікавленої особи до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], помер 31.07.2016 р. внаслідок дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні зі стационарним об''єктом на автошляху Красноперекопськ-Сімферополь, що вбачається з медичного свідоцтва про смерть, виданого 01.08.2016 р. Кримським республіканським бюро судово-медичної експертизи (а.с.10). [PERSON], [INFO], померла 31.07.2016 р. внаслідок дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні зі стационарним об''єктом на автошляху Красноперекопськ-Сімферополь, дорожній нещасний випадок, що вбачається з медичного свідоцтва про її смерть, виданого 01.08.2016 р. Кримським республіканським бюро судово-медичної експертизи (а.с.9). При зверненні до Каховського міського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області для проведення державної реєстрації смерті загиблих, заявнику було відмовлено, з посиланням на те, що надані документи не відповідають формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. № 545 "Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті" (а.с.5). У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, в тому числі, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК України і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Відповідно до абз.2 ч.1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті батьків з метою оформлення спадщини. Родинні відносини заявника з померлими підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.11). Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Медичні свідоцтва про смерть [PERSON], [PERSON], видані Кримським республіканським бюро судово-медичної експертизи 01.08.2016 року, не є підставою для реєстрації смерті на території України, оскільки видане органом, створеним всупереч законодавства України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Враховуючи викладене, заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню, оскільки документи, що підтверджують факт смерті, встановленого зразка відсутні, реєстрація смерті в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що має для заявника юридичне значення та надасть можливість отримати свідоцтво про смерть, видане державним органом України. Відповідно до ч.4 ст.257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження, або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховної Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved