Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

28.03.2018 року до суду надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Березівський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Ухвалою суду від 10.04.2018 року відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд. У своїй заяві позивач зазначила, що з 19.10.2002 року по 15.02.2012 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 15.02.2012 року шлюб розірвано. Від спільного проживання мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 09.07.2012 року з відповідача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі по 350 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. [PERSON] вказала, що відповідач нерегулярно та періодично сплачує аліменти, іншої допомоги дітям не надає, з його вини, внаслідок нерегулярної сплати аліментів утворилась заборгованість, яка станом на 14.12.2017 року становить 14657.86 грн. Позивач вважає, що на теперішній час сума аліментів стягнута з [PERSON] є недостатньою та не відповідає вимогам чинного законодавства, діти потребують більшої матеріальної допомоги. [PERSON] вказала, що живе за рахунок тимчасових заробітків, її доходів не вистачає для задоволення необхідних життєвих потреб дочок. Щомісяця несе витрати на шкільне приладдя, потреби школи та розвиток дітей, регулярно сплачує за проживання, харчування, лікування, одяг. Діти потребують постійної батьківської уваги та допомоги, однак відповідач не приділяє їм належної уваги та не цікавиться їх життям. [PERSON] є здоровим та працездатним, на праві власності має житловий будинок, легковий автомобіль та земельну ділянку сільськогосподарського призначення. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд задовольнити позов та стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів н утримання неповнолітніх дітей, стягнути суму неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дитини та збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дітей з 350 грн. до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до досягнення їх повноліття. У судовому засіданні 31.05.2018 року позивач уточнила позовні вимоги, просила вимогу щодо стягнення з відповідача суми неустойки за прострочення сплати аліментів не розглядати, також просила вимогу щодо стягнення заборгованості по сплаті аліментів зменшити з суми 14657.86 грн. до 6892.00 грн., оскільки останній частково погасив заборгованість, на інших вимогах наполягала та просила суд їх задовольнити, про вказане також зазначила у заяві (а.с.54). Відповідач у судовому засіданні 31.05.2018 року з уточненими позовними вимогами погодився, проти задоволення позову не заперечував, про що зазначив у заяві (а.с.55). Також вказав, що за період перебування справи у суді частково погасив заборгованість по аліментам. Представник третьої особи у судові засідання не з'являвся, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Разом з цим, 23 травня 2018 року надіслав на адресу суду листа про розгляд справи за їх відсутності (а.с.53). Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку позивача, думку відповідача, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно рішення Березівського районного суду Одеської області від 15.02.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.7-8). Згідно виконавчих листів Березівського районного суду Одеської області від 09.07.2012 року (а.с.10-11) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей, що підтверджується розрахунками заборгованості по сплаті аліментів (а.с.13-14). [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], та має відповідний склад сім'ї: проживає дві дочки (а.с.15). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 22.11.2009 р. (а.с.16), акту встановлення в натурі меж земельної ділянки від 12.05.2009 р. (а.с.17-18) [PERSON] являється власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту від 19.04.2006 року (а.с.19-24), договору купівлі-продажу від 30.06.2006 року (а.с.25), витягу з державного реєстру правочинів від 30.06.2006 року (а.с.26) та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.07.2006 року - власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. є [PERSON] Згідно зі ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, «Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування». Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., «…батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини…». Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно статті8 Закону України "Про охорону дитинства" Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, «за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів». Відповідно до ст.192 ч.1 цього ж кодексу розмір аліментів може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 3 статті 184 Сімейного кодексу України передбачено: «Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». З урахуванням зазначених обставин, інтересів неповнолітньої дитини, виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності, закріплених у статті 7 Сімейного кодексу України, визнання уточнених позовних вимог відповідачем, суд доходить висновку про збільшення розміру аліментів, стягнутих з [PERSON] на підставі виконавчих листів Березівського районного суду Одеської області від 09.07.2012 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з 350 (триста п'ятдесят) грн.. 00 коп. до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до досягнення їх повноліття, починаючи з 28.03.2018 року, а також стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 6892.00 грн. Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. В силу ч. 6 статті 141 ЦПК України, «якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України…» Враховуючи вищевикладене, зважаючи на доведеність позовних вимог, позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved