Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

18.06.2018року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд стягнути з [PERSON]на її - [PERSON] користь суму боргу у розмірі 100 000,00грн., а судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що 13 червня 2007 року між Кредитною спілкою «Одеське кредитне товариство» та [PERSON] було укладено договір ОКОВЗНП-0045 про наступне: кредитор надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредиту у розмірі 100 000,00грн., ціль кредиту - введення особистого господарства. Відповідно до п. 1.1. договору, відповідач повинен був погасити кредит до 13 вересня 2008 року з оплатою 72% річних в сумі 100 000 грн. Позивачка вказує, що 22.05.2018 року між Кредитною спілкою «Одеське кредитне товариство» та нею - [PERSON] було укладено угоду про поступку права вимоги за вищевказаним договором, що був укладений між Кредитною спілкою «Одеське кредитне товариство» та [PERSON], на підставі чого право вимоги щодо погашення заборгованості від відповідача набула вона - [PERSON]. Позивачка зазначає, що відповідно до п. 4.1 Угоди про поступку права вимоги, ця угода набирає чинності з моменту її підписання, а саме: з 22.05.2018року, а з урахуванням п.п. 1.1, 1.2 від КС «Одеське кредитне товариство» до неї - [PERSON] переходять всі права вимоги по укладеному з відповідачем договору. Позивачка вказує, що [PERSON] порушив умови графіків погашення заборгованості за вищевказаним договором, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. З урахуванням викладеного, оскільки до [PERSON] перейшло право вимоги щодо погашення заборгованості за договором, укладеним між Кредитною спілкою «Одеське кредитне товариство» та [PERSON], а останнім взяті на себе зобов'язання не виконано, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 13.07.2018року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Задоволено клопотання [PERSON] про відстрочення сплати судового збору. Відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.09.2018року було задоволено клопотання [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та здійснено заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. 25.10.2018року від представника відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Так, в обґрунтування наданого відзиву представник відповідача посилається на те, що позивач звернувся до суду з пропущенням строку для такого звернення, тобто сплинув строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Представник відповідача зазначає, що договір ОКОВЗНП-0045 від 13 червня 2008 року передбачає наявність додатку 1 до зазначеного договору, який є його невід'ємною частиною, проте матеріали справи не містять зазначеного додатку 1, що виключає можливість надання оцінки зазначеному договору, як цілісному юридичному документу на належному доказу по справі. Також представник відповідача вказує, що позивачем було залучено до матеріалів справи копію заяви [PERSON] про вступ до кредитної спілки, проте, зазначена заява свідчить лише про намір [PERSON] вступити до кредитної спілки, та жодним чином не підтверджує факт членства у кредитній спілці, навпаки, [PERSON] ніколи не був членом кредитної спілки. Крім того, представник відповідача зазначає, що позивачем не було надано доказів, які б підтверджували факт отримання відповідачем грошових коштів від кредитної спілки, у спосіб, як це передбачено у п. 2.1 кредитного договору, а саме шляхом видачі готівкових грошових коштів у національній валюті України з каси кредитора. З урахуванням викладеного, представник відповідача вказує, що [PERSON] заперечує проти отримання будь-яких коштів в готівковій або безготівковій формі від кредитної спілки «Одеське кредитне товариство». 20.11.2018року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначає про те, що [PERSON] 02 квітня 2009 року уклала договір № ОКОВ1ДВ-0866 з Кредитною спілкою «Одеське кредитне товариство» про внесення вкладу члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Відповідно до відповіді Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «На запит Держфінпослуг Управління служби безпеки України в Одеській області листом від 23.12.2009 №65/4/22933 поінформовано про відсутність кредитної спілки «Одеське кредитне товариство» за заявленим місцезнаходженням, а також про відсутність її посадових осіб. У відповіді МВС України від 04.01.2013 року, як вказує представник позивача, зазначено «По кримінальній справі 08201000270, порушеній відносно посадових осіб КС «Одеське кредитне товариство» за ознаками злочину, передбачено ч. 4 ст. 190 КК України [PERSON] визнана потерпілою». Відповідно до відповіді від 15.04.2013року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, «Спілку було виключено з Держфінпослуг з Державного реєстру фінансових установ та анульовано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи. Проте, відсутність інформації в Державному реєстрі фінансових установ не є підставою для припинення (ліквідації) юридичної особи, не обмежує та не припиняє виконання Спілкою раніше взятих зобов'язань, в тому числі за укладеними договорами на надання фінансових послуг. Виконання раніше взятих зобов'язань за укладеними договорами, зокрема, щодо повернення коштів, залучених у вигляді внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, повинно здійснюватись як Спілкою, так і споживачами фінансових послуг». 11.09.2013року, як зазначає представник позивача, Голові КС «ОКТ» [PERSON] було повідомлено про підозру, згідно з якої він наразі підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.358 КК України, ч.2 ст. 366 КК України, ч.5 ст. 191 КК України та ч. 2 ст. 364 КК України. На теперішній час, як вказує представник позивача, кримінальна справа №12013170500004089 від 08.05.2013року відносно голови правління КС «ОКТ» [PERSON] ще розглядається у суді. Слідчим відділом Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області розслідується кримінальне провадження №12017160500000463 від 27.01.2017р., в якому кредитна спілка «ОКТ» визнана потерпілою. 19.05.2017 року був обраний Голова правління КС «ОКТ» [PERSON]. Представник позивача вважає, що сплив позовної давності розпочався саме 19.05.2017 року, оскільки тільки тоді з'явилась уповноважена особа КС «ОКТ», до нього ніхто не міг вимагати або повертати борг, оскільки свідоцтво КС «ОКТ» було анульовано та ніяка особа не була уповноважена на вирішення питань КС «ОКТ». Угоду про поступку права вимоги за вищевказаним договором між Кредитною спілкою «Одеське кредитне товариство» та [PERSON] було укладено 22.05.2018року, до суду [PERSON] звернулась 18.06.2018 року, тому, на думку представника позивача, строк позовної давності пропущено не було. Відносно відсутності додатку 1 до кредитного договору, представник позивача зазначає, що усі оригінали доказів знаходяться в кримінальній справі, яка наразі перебуває у Приморському ВП м. Одеси ГУНП Одеської області, на момент звернення до суду з позовною заяви Слідчий СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області підполковник поліції [PERSON], який займається кримінальною справою, направив її для перевірки у інший орган влади, тому до позовної заяви були додані тільки ті документи, які збереглися у позивача. На теперішній час, як вказує представник позивача, слідчий не може знайти оригінал вищевказаного додатку 1, тому представник позивача просив долучити до матеріалів справи копію додатку 1, завірену слідчим. У підготовчому засіданні 05.12.2018року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 17.01.2019року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. У судовому засіданні 17.01.2019року відповідач та його представник у задоволенні позову просили відмовити у повному обсязі з підстав, зазначених у письмовому відзиві. Крім того, у судовому засіданні 17.01.2019року відповідач та його представник заявили про застосування строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 13 червня 2018року [PERSON] звернувся до Кредитної спілки «Одеське кредитне товариство» з заявою про вступ до кредитної спілки, в якій просив прийняти його у члени Кредитної спілки «Одеське кредитне товариство». 13 червня 2008року [PERSON] звернувся до Кредитної спілки «Одеське кредитне товариство» з заявою-анкетою на отримання кредиту, в якій просив надати кредит в розмірі 100 000,00грн. для ведення особистого господарства. 13 червня 2008року між Кредитною спілкою «Одеське кредитне товариство» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ОКОВ3НП-0045, відповідно до умов якого, кредитор надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у розмірі 100 000,00грн., що дорівнює еквіваленту 20 619,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день укладення цього договору. Кредит надається позичальнику терміном з 13 червня 2008 р. по 13 вересня 2008 р., з оплатою 72 % річних. Позичальник погашає кредит згідно графіку, визначеного в Додатку №1 до цього Договору. Ціль кредиту за цим договором є ведення особистого господарства. Термін користування кредитом починається з моменту видачі грошових коштів з каси кредитора позичальнику або перерахування грошових коштів по розпорядженню позичальника на його рахунок. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору надання кредиту проводиться шляхом видачі готівкових грошових коштів у національній валюті України з каси кредитора, або перерахування коштів на розрахунковий рахунок позичальника, після укладання цього договору та надання позичальником кредитору необхідних документів, перелік яких визначено в пункті 5.4. цього Договору. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, 06.11.2008року Кредитна спілка «Одеське кредитне товариство» звернулося до [PERSON] з листом попередженням за №322/07, в якому вимагало від [PERSON] терміново прибути до кредитної спілки та достроково погасити заборгованість по кредиту та по відсоткам в повному обсязі, яка станом на 06.11.2008року складає 127 344,26грн., з якої: сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 16 721,31грн., сума заборгованості додаткових процентів - 10 622,95грн., сума заборгованості по тілу кредиту - 100 000,00грн. 22 травня 2018року між Кредитною спілкою «Одеське кредитне товариство» та [PERSON] було укладено угоду про поступку права вимоги, відповідно до умов якої, первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором №ОКОВ3НП-0045 від "13" червня 2008 р., укладеним між первісним кредитором та [PERSON]. За цією Угодою новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника залежного виконання всіх зобов'язань за основним договором. Таким чином, суд зазначає, що право вимоги за кредитним договором №ОКОВ3НП-0045 від 13 червня 2008року, укладеним між Кредитною спілкою «Одеське кредитне товариство» та [PERSON] перейшло до [PERSON]. 07 червня 2018року [PERSON] звернулася до [PERSON] з претензію про сплату заборгованості за кредитним договором, в якій вимагала негайно сплатити заборгованість за надання послуги згідно із договором ОКОВ3НП-0045 надання кредиту для ведення особистого господарства від 13 червня 200року, що складає 100 000,00грн. шляхом перерахування грошових коштів згідно з вказаними реквізитами. Відсутність відповіді на надіслану претензію, а також невиконання відповідачем своїх зобов'язань по вищезазначеному договору, зумовило звернення [PERSON] до суду із відповідним позовом про стягнення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статей 627 і 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 , ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час розгляду справи судом було встановлено, що хоча 13 червня 2008року між Кредитною спілкою «Одеське кредитне товариство» та [PERSON] дійсно було укладено кредитний договір №ОКОВ3НП-0045, відповідно до умов якого, кредитор надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у розмірі 100 000,00грн., проте матеріали справи не містять доказів передачі та отримання відповідачем зазначених у кредитному договорі грошових коштів. У судовому засіданні відповідач наполягав на тому, що ніяких коштів від Кредитної спілки «Одеське кредитне товариство» він не отримував, а позивачем не доведено факту отримання відповідачем грошових коштів згідно з п. 2.1. кредитного договору, який передбачає, що надання кредиту проводиться шляхом видачі готівкових грошових коштів у національній валюті України з каси кредитора, або перерахування коштів на розрахунковий рахунок позичальника, після укладання цього договору та надання позичальником кредитору необхідних документів, перелік яких визначено в пункті 5.4. цього Договору. Крім того, відповідно до п. 2.1. укладеної 22.05.2018року між Кредитною спілкою «Одеське кредитне товариство» та [PERSON] угоди про поступку права вимоги, первісний кредитор повинен передати новому кредитору всі документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення за основним договором, в термін до 3-х календарних днів з моменту підписання даної угоди. Однак, згідно відповіді Кредитної спілки «Одеське кредитне товариство» від 09.10.2018року кредитна справа відносно укладеного 13 червня 2008року між Кредитною спілкою «Одеське кредитне товариство» та [PERSON] кредитного договору №ОКОВ3НП-0045 знищена у зв'язку із закінченням терміну зберігання, що становить три роки, а тому копію видаткового касового ордеру на [PERSON] надати неможливо. Таким чином, суд зазначає, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту передачі та отримання відповідачем зазначених у кредитному договорі грошових коштів у розмірі 100 000,00грн. Положення Глави 19 ЦК України, що регулюють позовну давність, вказують, зокрема, на таке. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256). Відповідно ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Судовим розглядом встановлено, що сторони за договорами та сторони у справі не укладали письмові договори про збільшення строку позовної давності. У відповідності до ч.ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. В матеріалах справи наявна заява відповідача про застосування строків позовної давності, яка міститься у письмовому відзиві на позов. Про застосування строків позовної давності було заявлено відповідачем та його представником судовому засіданні 17.01.2019року. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Приймаючи до уваги, що позовна давність за домовленістю сторін збільшена не була, суд зазначає, що до вимог про стягнення заборгованості застосовується загальна позовна давність тривалістю три роки. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору №ОКОВ3НП-0045 від 13 червня 2008року кредит надається позичальнику терміном з 13 червня 2008р. по 13 вересня 2008р., тобто кінцевим строком повного погашення кредиту є 13 вересня 2008року. Враховуючи застереження ст. 262 ЦК України, перехід 22 травня 2018року до [PERSON] права вимоги до відповідача від Кредитної спілки «Одеське кредитне товариство», не змінив порядок обчислення та перебігу позовної давності, а тому строк позовної давності необхідно обчислювати з 14 вересня 2008 року. З матеріалів справи вбачається, що з позовом до суду [PERSON] звернулася 18 червня 2018року, тобто звернення до суду відбулось через десять років після того, як розпочався перебіг позовної давності, а саме 14 вересня 2008 року. Позивачем не було надано суду доказів поважності причини пропущення строку позовної давності. Наявність кримінальної справи відносно посадових осіб Кредитної спілки «Одеське кредитне товариство» та обрання 19.05.2017року Голови правління КС «ОКТ» не свідчить про поважність причин пропущення строку позовної давності. З урахуванням викладеного, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргуслід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з відмовою у позові та у зв'язку з тим, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.07.2018року було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, з позивачки - [PERSON]на користь державного бюджету необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1000,00грн.

Outcome: approved