Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

23 жовтня 2018 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що з 10.04.20110 року між ним та відповідачкою [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як зазначає у позовній заяві позивач, на протязі останніх років сімейне життя поступово погіршувалося, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, що в кінцевому результаті призвело до фактично припинення шлюбних відносин. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім'я припинила своє існування. На даний час, не зважаючи на єдину адресу реєстрації, сторони проживають окремо, сімейне життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Кожен з подружжя має різні погляди на головні критерії шлюбу, життя, сім'ю. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Спору щодо місця проживання та утримання дітей не мають. Спору про поділ майна на даний час не має. Вважає, що на теперішній час шлюбні відносини фактично припинені, поновлені бути не можуть, збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачкою вважає неможливим, а примирення недоцільним, а тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який зареєстровано 10.04.2010 року Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області, актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів №29. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 01 листопада 2018 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання та розгляду справи у загальному позовному провадження. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 16 листопада 2018 року закрито підготовче судове провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю. На заявлених позовних вимогах наполягає та просить суд задовольнити його позов за підставами, викладеними у позовній заяві, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с.15). В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надала на адресу суду письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі. Позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує. Після розірвання шлюбу її прізвище просить залишити без змін «[PERSON]». Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 10 квітня 2010 року Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області, актовий запис № 29, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.4). Від спільного подружнього життя сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], копія свідоцтв про народження яких містяться в матеріалах справи (а.с.5). Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуття любові один до одного, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, наявними конфліктами в родині, припинення шлюбних відносин, що в цілому призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного, тому позивач звертається до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів об'єктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та відповідачем в суді не доведено. Крім того, оскільки позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням його до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Примушування до шлюбу не допускається. А тому, подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу між сторонами суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування [PERSON] заявлених ним позовних вимог, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги, які визнані відповідачкою [PERSON] у повному обсязі, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved