Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

[PERSON] 13 вересня 2021 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] , та просить стягнути з відповідача безпідставно отримані нею грошові кошти у сумі 72540,00 грн., а також судові витрати у справі. Свою вимогу мотивувала тим, що 12 квітня 2021 року вона та [PERSON] уклали письмову угоду про те, що вона придбала, а [PERSON] продала за 2600,00 доларів США земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай) площею 3.63 га, яка знаходиться на території Окнянської селищної територіальної громади Подільського району Одеської області (кадастровий номер 5123183000:01:001:0112) та яка належить останній на праві приватної власності (інформаційна довідка від 09.09.2021 року №274038920), про що була складена розписка. Вона передала відповідачці кошти за земельну ділянку без укладення договору купівлі-продажу. Тобто, вона передала відповідачці кошти без жодних на те правових підстав. Крім того, правочин від 12.04.2021 року є нікчемним, оскільки станом на 12.04.2021 року діяв мораторій на продаж земель сільськогосподарського призначення. Отже, враховуючи ту обставину, що угода від 12 квітня 2021 року про те, що вона придбала, а [PERSON] продала за 2600,00 (доларів США земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай) площею 3,63 га, який знаходиться на території Окнянської селищної територіальної громади Подільського району Одеської області (кадастровий номер 5123183000:01:001:0112) не посвідчена нотаріальна, та враховуючи мораторій на продаж земель сільськогосподарського призначення, який діяв на час укладання угоди, вищевказана угода від 12.04.2021 року є нікчемною. Оскільки вищевказана угода про продаж земельної ділянки від 12 квітня 2021 року є нікчемною, та відповідачкою безпідставно отримані гроші, тому необхідно стягнути з відповідачки на її користь безпідставно отримані грошові кошти в сумі 72540,00 грн. Позивачка в судове засідання не з`явилась. Надала заяву, згідно якої просила розглянути справу у її відсутність, на позові наполягала. Відповідачка у судове засідання не з`явилась. Надала заяву, згідно якої позов не визнала, оскільки не має грошових коштів для повернення позивачці. Справу просила розглянути справу у її відсутність. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12 квітня 2021 року [PERSON] та [PERSON] уклали письмову угоду про те, що [PERSON] придбала, а [PERSON] продала за 2600,00 доларів США земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай) площею 3.63 га, яка знаходиться на території Окнянської селищної територіальної громади Подільського району Одеської області (кадастровий номер 5123183000:01:001:0112) та яка належить [PERSON] на праві приватної власності (інформаційна довідка від 09.09.2021 року №274038920), про що була складена розписка. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що "предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України". Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. У разі, якщо на виконання юридично ще неукладеного договору стороною передчасно передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (статті 1212-1215 ЦК України). Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру (не договірного) безпосередньо між власником та володільцем майна. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12 квітня 2021 року відповідачка прийняла від позивачки грошову суму 2600,00 доларів США. Вказана обставина підтверджується розпискою від імені [PERSON] датованою 12 квітня 2021 року, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 11). Вказана розписка відповідачкою не оспорювалась і під сумнів не ставилась. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами статей 6, 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Нормами ст.ст. 639, 640 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона ( боржник ) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким за цим договором одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України). Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Отже, стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинне належно виконуватися відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору щодо набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 10 вересня 2018 року у справі № 638/11807/15-ц (касаційне провадження № 61-1215св17), від 12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16 (касаційне провадження № 61-4497ск18), від 12 грудня 2018 року у справі № 205/3330/14-ц (касаційне провадження № 61-1133св18). У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що укладений договір купівлі-продажу є нікчемним через недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, так як його недійсність встановлена законом (ч. 1 ст. 220 ЦК України), а тому визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України). Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають захисту за допомогою правового механізму, передбаченому ст. 1212 ЦК України. У даному випадку можливо застосування приписів ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати від відповідача 72540,00 грн., оскільки підстава, на якій вказані кошти були нею набуті, відпала у результаті встановлення судом нікчемності договору. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти понесені позивачем судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі - 1362,00 грн.

Outcome: approved