Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду 26 листопада 2014 року з позовом до відповідача [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що 03 червня 2013 року ним були передані відповідачу в позику грошові кошти в сумі 38 000 гривень. На підтвердження укладення договору позики та його умов була складена розписка позичальника, згідно якої відповідач зобов'язувалася повернути гроші до 03 жовтня 2013 року, однак до цього часу своє зобовязання не виконала. Позивач просить стягнути з [PERSON] суму основного боргу в розмірі 38000,00 грн., відсотки від суми позики у розмірі 4756,24 грн., витрати від інфляції у розмірі 7714,00 грн., 3% річних у розмірі 1289,91 грн. та сплачений ним судовий збір. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, його представник [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його та позивача відсутності, на позові наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася про час і місце судового засідання повідомлялася. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] 03 червня 2013 року взяла у [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 38000,00 грн., які зобов'язувалася повернути до 03 жовтня 2013 р., однак в обумовлений сторонами строк відповідач борг не повернула (л.с. 10 - розписка). Згідно зі ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. У листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] надала позивачу розписку про отримання в борг грошей, а отже сторони дотримались письмової форми договору. В судове засідання відповідач не з'явилася, докази на спростування позовних вимог суду не надала. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом положень ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми індексу інфляції , 3 % річних за користування чужими коштами та процентів за користування позикою. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики в сумі 38 000, 00 грн. Згідно зі ст. 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" - індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики. Відповідно до рекомендацій відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ викладених у листі Верховного Суду України за №62-97 від 03.04.1997 року сума боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції, яку повинна сплатити відповідач [PERSON] за період з 03 жовтня 2013 року по 20листопада 2014 року включно складає: 7714,00 гривень, виходячи з наступного розрахунку: 38 000, 00 *100,40 /індекс інфляції за жовтень 2013 року/ х 100,20 /індекс інфляції за листопад грудень 2013 року/ х 100,50 /індекс інфляції за грудень 2013 року/ х 100,20 /індекс інфляції за січень 2014 року/ х 100,60 /індекс інфляції за лютий 2014 року/ х 102,20 /індекс інфляції за березень 2014 року/ х 103,30 /індекс інфляції за квітень 2014 року/ х 103,80 /індекс інфляції за травень 2014 року/ х 101,00 /індекс інфляції за червень 2014 року/ х 100,40 /індекс інфляції за липень 2014 року/ х 100,80 /індекс інфляції за серпень 2014 року/ х 102,90 /індекс інфляції за вересень 2014 року/ х 102,40 /індекс інфляції за жовтень 2014 року/ : 100. Суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення 3 % річних, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача за період 03.10.2013 року по 20.11.2014 року: 38 000, 00 : 365 х 3 х413=1289,91 грн. Як вже вище було зазначено, згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. З 23.03.2012 року по 09.06.2013 року облікова ставка НБУ складала 7,5 % річних, з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року облікова ставка змінилась та зменшилась до 7,0 % річних, з 13.08.2013 року облікова ставка складала 6,5 % річних, з 15.04.2014 року - 9,5 % річних, з 17.07.2014 року - 7,5 % річних, а з 13.11.2014 року - 14% річних. Таким чином, відсотки за користування грошовими коштами за договором позики складають 4756 грн. 24 коп., виходячи з наступного розрахунку: 38 000,грн. х 7,5 % річних = 2850 грн. 00 коп., за період з 04.06.2013 року по 09.06.2013 року сплило 6 днів, 2850 грн. 00 коп. : 365 днів = 07 грн. 80 коп. на день, 07 грн. 80 коп. х 6 днів =46 грн. 85 коп.; 38 000 грн. х 7,0% річних = 2660 грн., за період з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року сплило 64 днів, 2660 грн. : 365 днів = 07 грн. 28 коп. на день, 07 грн. 28 коп. х 64 днів = 466 грн. 41 коп.; 38 000 грн. х 6,5% річних = 2470 грн., за період з 13.08.2013 року по 14.04.2014 року сплило 245 днів, 2470 грн. : 365 днів = 06 грн. 76 коп. на день, 06 грн. 76 коп. х 245 дня = 1657 грн. 94 коп.; 38 000 грн. х 9,5% річних = 3610 грн. 00 коп., за період з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року сплило 93 дні, 3610 грн. 00 коп. : 365 днів = 09 грн. 89 коп. на день, 09 грн. 89 коп. х 93 дні = 919 грн. 81 коп.; 38 000 грн. х 12,5% річних = 4750 грн., за період з 17.07.2014 року по 12.11.2014 року сплило 119 днів, 4750 грн. : 365 днів = 13 грн. 01 коп. на день, 13 грн. 01 коп. х 119 днів = 1548 грн. 63 коп.);38 000 грн. х 14,0% річних = 5320 грн., за період з 13.11.2014 року по 20.11.2014 року сплило 8 днів, 5320 грн. : 365 днів = 14 грн. 57 коп. на день, 14 грн. 57 коп. х 8 днів = 116 грн. 60 коп.). Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач [PERSON] поніс і документально підтвердив витрати по сплаті судового збору (л.с. 1,2). При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 518,37 гривень. Загальна сума боргу, яка підлягає стягненню за договором позики, складає 51760,15 гривні, тому витрати по сплаті судового збору стягуються в розмірі 1% від суми, яка підлягаю стягненню 517,60 гривні.

Outcome: approved