Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

18 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту батьківства, мотивуючи свої вимоги тим, що його батьками є [PERSON] та [PERSON], який помер 31 березня 2005 року в с. Ободи Білопільського району. До дня смерті його батьки [PERSON] та [PERSON] проживали разом до його народження однією сімєю без реєстрації шлюбу за адресою: с. Ободи, вул. Травнева, 38 Білопільського району Сумської області, вели спільне господарство. За життя [PERSON] визнавав себе батьком заявника, піклувався, виховував його, але в установленому законом порядку не оформив необхідних документів. Після смерті батька відкрилася спадщина на спадкове майно, в тому числі на земельну ділянку (пай), розміром 4,037 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Ободівської сільської ради Білопільського району Сумської області. Єдиним спадкоємцем зазначеного майна є заявник. Однак він не може реалізувати своє право на спадщину у звязку з відсутністю документальних підтверджень родинних відносин між ним та батьком, а саме через розбіжність записів прізвища батька у свідоцтві про його народження, а саме у відомостях про батька внесено наступні дані: у графі «батько» зазначено прізвище «Котенко» [PERSON], при цьому у свідоцтві про смерть записано як «Кравченко». Оскільки шлюб між батьками укладався після народження заявника, відомості про батька в свідоцтві про його народження були записані зі слів матері. Заявник зазначає, що встановлення факту батьківства йому необхідно для оформлення спадщини на земельну ділянку (пай), як спадкоємцю першої черги за законом. Посилаючись на викладені вище обставини, заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити юридичний факт того, що [PERSON], який помер 31 березня 2005 року в с. Ободи Білопільського району, є його батьком. В судовому засіданні представник заявника за довіреністю [PERSON] заявлені вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Ободівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що [PERSON], який помер 31 березня 2005 року, до дня смерті проживав в [INFO], є рідним батьком [PERSON], [INFO], піклувався про нього, виховував. [PERSON] здійснив поховання своїх батьків. Підстав сумніватись у показах зазначених вище свідків у суду немає, оскільки вони не суперечать одне одному і дослідженим судом письмовим матеріалам справи. Заслухавши представника заявника [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], суд, оцінивши зібрані по справі докази, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За приписами ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Судом встановлено, що [PERSON] народився 28 жовтня 1981 року в с. Ободи Білопільського району Сумської області. У відомостях про батьків зазначено, що матірю є [PERSON], а батьком записано [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БП № 038648 (а. с. 7). З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, виданого 01 серпня 2017 року вбачається, що шлюб між батьками заявника [PERSON] та [PERSON] був зареєстровано 04 грудня 1997 року. Після реєстрації дружині було присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 8). Відповідно до актового запису про смерть № 09 [PERSON] помер 31 березня 2005 року в с. Ободи Білопільського району Сумської області (а. с. 25). З довідок, виданих виконкомом Ободівської сільської ради від 10 серпня 2017 року за № 299, № 300 вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], дійсно з 1975 року проживали однією сімєю за адресою: с. Ободи, вул. Травнева, 38 Білопільського району Сумської області. В період їх спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO]. [PERSON] дійсно на території Ободівської сільської ради виділено земельний пай в розмірі 4,037 га, в тому числі 3,171 га ріллі, 0,703 га сіножаті, 0,163 га пасовища (а. с. 9-10). Згідно\~статті 1216 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини 1\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Суд, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справи даної категорії, виходить з дати народження дитини, а тому застосуванню підлягають відповідні норми\~Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі -\~КпШС України). Відповідно до розяснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених\~ст.\~53 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно із ч. 3\~ст. 53 КпШС України\~при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. З матеріалів справи, пояснень осіб, які беруть участь у справі та показів свідків встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, підтримували родинні стосунки, зокрема зі своєю дитиною [PERSON], однак за життя у встановленому законом порядку [PERSON] не подавав заяву про визнання себе батьком дитини. Отже, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] за життя визнавав себе батьком [PERSON] \~ Факт, про встановлення батьківства необхідно для внесення відповідних даних до його актового запису про народження, а також надає підстави для отримання спадщини від померлого [PERSON], як спадкоємця першої черги. Встановлення факту батьківства іншим способом, окрім судового, не виявляється за можливе. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що вимоги про встановлення факту батьківства є законними, обґрунтованими та доведеними в судовому засіданні, а тому вони підлягають задоволенню. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved