Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

31.01.2018 року позивач звернулася з позовом до суду, в якому просить розірвати кредитний договір №509/10088 ECLKAЗ6Т21, укладений 27 грудня 2016 року між ПАТ «Платинум Банк», [PERSON] та ПрАТ «Ренесанс життя», мотивуючи тим, що 27 грудня 2016 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» (далі Банк) укладено кредитний договір зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу №509/10088 ЕСLКА36Т21 (далі Договір), за умовами якого вона отримала кредит в сумі 48052,80 грн. із яких: 30000,00 грн. - сума позики, 16102,80 грн. - страховий платіж та 1950,00 грн. комісія. 10 січня 2017 року вона звернулася до Банку із заявою про розірвання Договору та в цей же день повернула на рахунок Банку 30000 грн. Проте, у квітні 2017 року вона дізналася, що Договір не розірвано, повернуті нею кошти в сумі 30000 грн. зараховані на погашення кредиту, а за Договором існує заборгованість в сумі 20273,39 грн. Вважає, що вона виконала всі необхідні умови для розірвання Договору, передбачені п. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно із зазначеною нормою закону вона не була зобов'язана сплачувати будь-які інші збори у зв'язку із відкликанням згоди на укладення Договору, та не мала сплачувати Банку страховий платіж та комісії, яких не отримувала. Тому, просить розірвати Договір у судовому порядку. Ухвалою суду від 19.04.2018 року залучено Товариство з обмежено відповідальністю «Центр фінансових рішень»» до участі у справі в якості правонаступника ПАТ «Платинум Банк ». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідач ТОВ «Центр фінансових рішень» відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження отримав 22.05.2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке міститься в матеріалах справи. Відповідач ПрАТ «Ренесанс Життя» про розгляд справи повідомлявся за місцем знаходження, однак конверт повернувся на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Проте у відповідності до ст. 128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про розгляд справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 27.12.2016 року між ПАТ «Платинум Банк» (далі Банк) та [PERSON] укладено кредитний договір зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу №509/10088 ЕСLКА36Т21, за умовами якого Банк надав позичальнику 48052,80 грн. у тимчасове платне користування на поточні потреби, а позивач зобов'язалася повернути наданий кредит у строк до 05.04.2020, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання і обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним Договором розмірах і строках та виконати свої зобов'язання за даним Договором в повному обсязі. Договір підписаний Банком, позичальником/страхувальником позивачем та страховиком - ПрАТ «Ренесанс життя». 10.01.2017 позивач звернулася до Банку із заявою про відкликання згоди на укладення Договору та цього ж дня перерахувала із відкритого на її ім'я рахунку №26254000147250/980 на рахунок Банку 30000,00 грн. (а.с.6, 8). Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 23.02.2017 розпочато ліквідацію Банку з 24.02.2017 по 23.02.2019 та призначено Уповноважену особу. Листом №60-02/1940-Л від 10.04.2017 Банком відмовлено у задоволенні заяви позивача про розірвання Договору з посиланням на невиконання нею умов щодо відкликання згоди на укладення Договору з посиланням на часткове дострокове погашення заборгованості та наявність заборгованості за договором, яка станом на 10.04.2017 складає 20273,39 грн., з яких: сума заборгованості за основним боргом 19167, 87 грн., сума заборгованості за процентами 211,36 грн., сума заборгованості за комісіями 721 грн., пеня 173,16 грн. (а.с.10). 01.09.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було укладено Договір №1 про відступлення прав вимоги, згідно умов якого Банком було відступлено новому кредитору, зокрема право вимоги за Кредитним договором за страхування життя позичальника № 509/10088 ECLKAЗ6Т21 від 27 грудня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2ст. 16 ЦК. Визнання правочину недійсним як спосіб захисту цивільних прав і цивільних інтересів застосовується у випадках, коли необхідно відновити становище, що існувало до укладення правочину з порушенням умов необхідних для чинності правочину (ст. 203 ЦК). Його застосування регулюється ст.ст. 215-236 ЦК України. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Стаття 203 ЦК України дає вичерпний перелік вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути направлений на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Зміст правочину становить собою сукупність умов, які направлені на досягнення відповідного та очікуваного для всіх сторін правочину правового ефекту у спосіб, який би не суперечив законодавству. Під змістом правочину, умови якого не суперечать законодавству, слід розуміти умови договору про його предмет і мету. Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як зазначено у частині першій статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Відповідно до ч.ч. 1 і 3 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки відповідно до умов кредитного договору №509/10088 ЕСLКА36Е21 від 27.12.2016 р., що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються також Законом України «Про захист прав споживачів». Преамбула Закону України №1023-XII від 12.05.1991р. "Про захист прав споживачів" (далі - Закон) передбачає, що Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. 10 січня 2017 року позивач звернулася до відповідача з відповідною заявою про відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин (а.с.6). Заява позивача про відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту була прийнята експертом з фінансових послуг Сектору продажів Житомирської області Відділу продажів Центрального регіону Управління експрес - продажів Департаменту споживчого кредитування (а.с.7). Відповідно до п. 6 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Споживач не зобов'язаний сплачувати будь-які інші збори у зв'язку з відкликанням згоди. Позивач вчинила всі необхідні дії передбачені Законом. З огляду на викладене, позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Позивач від сплати судового збору звільнена на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 704, 80 грн. підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави з кожного.

Outcome: approved