Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позов мотивує тим, що 08 лютого 2006 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу цілого житлового будинку № 17 з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в с. М"якохід Бершадського району Вінницької області по вул. Івана Франка, згідно якого було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов цього договору, а саме щодо його предмету і ціни продажу: він сплатив [PERSON] повну вартість будинку в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень, а [PERSON] отримала домовлену суму коштів та передала йому ключі та документи, зобовязавшись протягом місяця оформити угоду нотаріально, однак протягом тривалого часу [PERSON] постійно відкладала нотаріальне оформлення правочину купівлі-продажу вищевказаного будинку, посилаючись то на поганий стан здоров"я, то на відсутність грошових коштів. 20 грудня 2013 року [PERSON] померла і договір купівлі-продажу житлового будинку між ними не було оформлено нотаріально, хоч він фактично володіє вказаним житловим будинком та користується ним разом із своєю сім'єю з 01.01.2007 року по даний час. Придбаний ним у [PERSON] житловий будинок згідно погосподарських книг є майном колгоспного двору, склад якого станом на 15 квітня 1991 року слідуючий: [PERSON] (померла 20.12.2013 року). Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її єдиний син, як спадкоємець першої черги за законом майна померлої відповідач [PERSON], шляхом звернення в нотаріальну контору з відповідною заявою та одержання Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Тобто , відповідач [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері [PERSON]. Однак, відповідач [PERSON], як правонаступник [PERSON] тривалий період часу ухиляється від вирішення питання належного нотаріального оформлення придбаної ним нерухомості. В звязку із викладеним, він позбавлений можливості належним чином оформити придбану ним нерухомість, тому змушений звернутися в суд з даним позовом в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, укладений між ним та [PERSON], та на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу визнати за ним право приватної власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Івана Франка,17 в с. М'якохід Бершадського району Вінницької області. \~\~ Позивач [PERSON] надав до суду письмову заяву в якій заявлені вимоги підтримав повністю, просить слухати справу у його відсутність. \~\~ Відповідач [PERSON] надав до суду письмову заяву в якій заявлені вимоги визнав повністю, просить слухати справу у його відсутність. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що дана позовна заява надійшла до суду 18.123.2017 року, ухвалою від 10.01.2018 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду. Судом встановлено, що 08 лютого 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу цілого житлового будинку № 17 з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в с. М'якохід Бершадського району Вінницької області по вул. Івана Франка. [PERSON] сплатив [PERSON] повну вартість будинку в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень, що підтверджується розпискою [PERSON], а [PERSON] отримала домовлену суму коштів та передала [PERSON] ключі та документи, зобовязавшись протягом місяця оформити угоду нотаріально. 20 грудня 2013 року [PERSON] померла (що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії 1-АМ № 280325 від 20.12.2013 року) і договір купівлі - продажу житлового будинку між ними не було оформлено нотаріально, хоча позивач фактично володіє вказаним житловим будинком № 17 із господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Івана Франка в с. М'якохід та користується ним разом із своєю сімєю з 01.01.2007 року по даний час, що підтверджується довідкою виконавчого комітету М'якохідської сільської ради № 888 від 06.11.2017 року. Придбаний позивачем у [PERSON] за договором купівлі-продажу житловий будинок згідно погосподарських книг є майном колгоспного двору, склад якого станом на 15 квітня 1991 року слідуючий:Соловей [PERSON] (померла 20.12.2013 року), що підтверджується довідкою М'якохідської сільської ради № 883 від 06.11.2017 року. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, право власності на майно, яке належало колгоспному двору, в тому числі на житловий будинок № 17 з господарськими будівлями і спорудами, в с. М'якохід Бершадського району по вул. Івана Франка мала при житті член колгоспного двору [PERSON] Після смерті [PERSON] спадщину (земельну ділянку , площею 2,0782 га на території М'якохідської сільської ради) прийняв її єдиний син, як спадкоємець першої черги за законом майна померлої- відповідач [PERSON], шляхом звернення в нотаріальну контору з відповідною заявою та одержання Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НМХ 417889 від 13.12.2017 року. Тобто , відповідач [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері [PERSON]. За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Однак, відповідач [PERSON]., як правонаступник [PERSON] тривалий період часу ухиляється від вирішення питання належного нотаріального оформлення придбаної позивачем у його матері [PERSON] нерухомості, в звязку з чим позивач позбавлений можливості належним чином оформити придбану ним нерухомість. Згідно зі ст. 655 ЦК України, договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Ст. 657 цього ж кодексу визначено, що договір\~\~купівлі-продажу\~\~земельної\~\~ділянки,\~\~єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі\~\~і\~\~підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Пункт 27 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена Наказом Міністерства Юстиції України від 03.03.2004 р. № 1815 включає перелік правочинів, які підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, до них зокрема віднесено договори купівлі-продажу. Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. На підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. \~\~\~\~ Отже, суд приходить до висновку, що договір, укладений між позивачем та [PERSON] 08.02.2006 року є двостороннім та укладеним на законних підставах, оскільки продавець [PERSON] маючи у власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами вирішила ним розпорядитись, продавши [PERSON] \~\~\~\~ Судом встановлено, що між сторонами виконано усі істотні умови договору, а саме, позивачем [PERSON] прийнято документи та об'єкти продажу у власність, розпочато фактичне використання придбаного майна та передано обумовлену сторонами суму договору, а [PERSON] в свою чергу, прийняла оплату за проданий житловий будинок та передала позивачу усі наявні у неї документи. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ст. 316 ЦК України визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги ґрунтуються на нормах закону та підлягають до задоволення. \~\~ Крім цього, відповідач позов визнав, не заперечує проти його задоволення. \~\~\~\~ Згідно ст. 206 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. \~\~\~\~ Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. \~\~\~\~ Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved