Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

16.12.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що 25.01.1988 року на сім`ю з трьох чоловік отримав ордер на жиле приміщення - квартиру [ADDRESS] . В квартирі проживали він, дружина [PERSON] , яка померла [INFO] та її син [PERSON] .. У 2000 році [PERSON] добровільно залишив місце проживання, перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинив, питання про вселення не ставив. Оскільки відповідач тривалий час не користується квартирою, не приймає участі в утриманні квартири та сплати комунальних послуг, протягом тривалого часу не проживає за місцем реєстрації без поважних причин, просить визнати його такими, що втратили право користування зазначеною квартирою. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач направив до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, зазначивши, що підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , причину неявки суду не повідомили, про день місце та час розгляду справи сповіщені вчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання, на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що зазначив у заяві. За такого суд вважає можливими ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи судом встановлено, що 25.01.1988 року [PERSON] був виданий ордер за №050298 на жиле приміщення квартиру [ADDRESS] , на склад сім`ї із трьох чоловік: самого позивача, його дружину [PERSON] та сина [PERSON] (а.с. 8). З довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 03.12.2019 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані позивач [PERSON] , відповідач пасинок [PERSON] та діти позивача [PERSON] , 2002 року народження і [PERSON] , 2006 року народження. Колишня дружина [PERSON] померла [INFO] (а.с. 7). Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] в спірному жилому приміщенні не проживає з 2000 року. На підтвердження цього надав акт про непроживання № 155 від 28.11.2019 року, складений комісією КП «ЖЕО» в присутності свідків (а.с. 4). Відповідно до ч.1\~ст. 71 ЖК України,\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім`ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч\~\~волі членів сім`ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Особа, яка втратила право на жиле приміщення через тривалу відсутність, може повернутись в попередню жилу площу тільки у порядку\~ст. 65 ЖК України\~(право наймача на вселення інших осіб у займане ним жиле приміщення). Як вбачається з акту про непроживання, відповідач [PERSON] дійсно не проживає за місцем реєстрації з 2000 року, тобто понад встановлені законом строки. Відповідно до\~ст. 72 ЖК України,\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, з огляду на те, що відповідач понад встановлені законом строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд дійшов висновку про втрату ним права користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , а відтак позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 768.40 грн. (а.с. 1), однак питання про відшкодування судового збору ним не ставиться.

Outcome: approved