Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

[PERSON] ( далі - Позивач) в квітні 2015 року звернулася до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2004 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] року. На момент розірвання шлюбу дитина проживає разом з матірю [PERSON] Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя, взаємне непорозуміння, різні погляди на виховання спільної дитини. Протягом останнього часу між сторонами зникло почуття кохання та піклування один до одного. Шлюбні відносини фактично припинені, сторони не проживають разом. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, таким що суперечить інтересам сторін та спільної дитини. Позивачка у судове засідання з`явилася, просила позов задовольнити, наполягала на розірванні шлюбу, вказала що примирення між сторонами є неможливим. Відповідач подав до суду заперечення, в яких вказав, що подальше збереження шлюбу і спільне проживання з позивачем є неможливим, проти розірвання шлюбу не заперечує, вважає що подальше збереження шлюбу є неможливим, таким що суперечить інтересам сторін та спільної дитини. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Заперечував проти залишення позивачці його прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У судовому засіданні позивач наполягала на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що примирення між ними не можливе. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. А тому суд дійшов висновку, що відповідачу, прізвище якого носить позивач після реєстрації шлюбу та розірвання шлюбу, не надано законне право на зміну прізвища позивачем, лише за її бажанням, у спосіб передбачений законодавством. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім»ї не можливе, також не вважає за необхідне проводити судове засідання за присутності дітей та з"ясування відносин між подружжям, оскільки на думку суду вказане може бути психологічною травмою по відношенню до дітей. Місце проживання та утримання дітей між сторонами не досягнуто, а тому позов підлягає задоволенню, сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що примирення між ними не можливе.

Outcome: approved