Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до [PERSON] та просить визнати спільним майном подружжя автомобіль CHEVROLET AVEO номерний знак [NUMBER] ; поділити спільне майно подружжя: виділити у власність відповідача в рахунок її частки у спільному майні автомобіль CHEVROLET AVEO номерний знак [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] на користь позивача грошову компенсацію у сумі 65 000 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 14.03.1992 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 02.06.2017 року шлюб розірвано. У період шлюбу за спільні кошти сторін було придбано автомобіль марки CHEVROLET AVEO номерний знак [NUMBER] , право власності на який зареєстровано на дружину. Оскільки домовленість чи шлюбний договір з відповідачем відсутні, тому частки у спільному майні є рівні. На теперішній час вартість автомобіля марки CHEVROLET AVEO на думку позивача становить 130 000 грн., оскільки автомобіль хоч і експлуатувався, проте, перебував у доброму технічному стані. Вважає, що відповідачу в рахунок її частки у спільному майні подружжя повинно бути виділено у власність автомобіль CHEVROLET AVEO номерний знак [NUMBER] та вона має сплатити позивачу грошову компенсацію у сумі 65 000 грн., що буде справедливим і обгрунтованим, оскільки відповідач тривалий час користується автомобілем. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 08.01.2020 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.20-21). 27.01.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с.25-29), згідно якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки автомобіль CHEVROLET AVEO номерний знак [NUMBER] був відчужений 28.04.2017 року під час перебування у шлюбі та зі згоди позивача. Також зазначає, що твердження позивача щодо вартості автомобіля не відповідають дійсності, оскільки за час експлуатації автомобіля позивач декілька разів потрапляв в дорожньо-транспортні пригоди, що призвело до значної втрати вартості автомобіля. Після вчинених дорожньо - транспортних пригод позивач не вжив жодних заходів, спрямованих на відновлення пошкодженого автомобіля, та у жовтні 2016 року виїхав до Польщі, а, повернувшись, самостійно передав ключі від автомобіля відповідачеві та повідомив, що автомобілем відповідач може розпоряджатися на власний розсуд. Тому, оскільки ще в 2016 році, тобто під час перебування позивача за кордоном, до відповідача звернувся потерпілий у дорожньо - транспортній пригоді [PERSON] , який вимагав покриття заподіяної позивачем шкоди, то відповідач була змушена 28.04.2017 зі згоди позивача продати автомобіль. У подальшому більша частина отриманих від продажу автомобіля грошових коштів були передані потерпілому на відновлення пошкодженого автомобіля. Решта грошових коштів, що залишилась у розпорядженні відповідача у подальшому була використана на організацію весілля їх сина. За таких обставин вважає, що, оскільки автомобіль був відчужений за згодою позивача під час перебування у шлюбі, а більша частина коштів, виручених від його продажу, витрачена на покриття збитків, тому жодних підстав для стягнення з неї вартості автомобіля немає. Представник позивача у судове засіданні не з`явилася, згідно поданої через канцелярію суду заяви позовні вимоги уточнила та просить стягнути з відповідача грошову компенсацію в розмірі 36 000 грн., а також витрати по сплаті судового збору (а.с.76). Відповідач у судове засіданні не з`явилася, згідно поданої через канцелярію суду заяви уточнені позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечує щодо стягнення з неї на користь позивача грошової компенсації в розмірі 36,000 грн. і сплаченого позивачем судового збору ( а.с. 75). Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено, що 14.03.1992 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який 02.06.2017 року рішенням Корольовського районного суду м. Житомира розірвано (а.с. 9). У період шлюбу за спільні кошти сторони придбали автомобіль марки CHEVROLET AVEO номерний знак [NUMBER] . Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.63 СК України при здійснені подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Статтями 68, 69 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22-25 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»" №11 від 21.12.2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач уточнені позовні вимоги визнала, та, враховуючи, що сторони дійшли згоди щодо стягнення грошової компенсації в рахунок частки у спільному майні подружжя, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

Outcome: approved