Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

25 вересня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила та згідно редакції від 03 листопада 2017 року просила ухвалити рішення, яким: виділити [PERSON] зі спільної часткової власності в самостійний обєкт нерухомості 1/3 частку домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Одеса, пров. Літній, 2, яке в цілому складається з: камяної житлової будівлі, загальною площею 90,9 кв.м., житловою площею 23,1 кв.м., та надвірних споруд: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д» (відповідно до технічного паспорту вбиральня -душ), навіс літ. «Е», № 1-3 огорожа, І мостіння (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 521721851101), що відповідає наступним приміщенням: літня кухня літ. «Б» площею 14,2 кв.м., сарай літ. «В, площею 15,2 кв.м., сарай літ. «Г» площею 10,9 кв.м., сарай літ. «Д» вбиральня душ, площею 8,9 кв.м., навіс літ. «Е», площею 12,5 кв.м., 1-3 огорожа, що розташовані на земельній ділянці за адресою м. Одеса, пров. Літній 2, загальною площею 0,445 га (кадастровий номер 5110136900:27:006:0255). Припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 1/3 частку домоволодіння, яке розташоване за адресою м. Одеса, пров. Літній, 2. Визнати за [PERSON] право власності на: літня кухня літ. «Б» площею 14,2 кв.м., сарай літ. «В, площею 15,2 кв.м., сарай літ. «Г» площею 10,9 кв.м., сарай літ. «Д» вбиральня душ, площею 8,9 кв.м., навіс літ. «Е», площею 12,5 кв.м., 1-3 огорожа за адресою м. Одеса, пров. Літній, 2 , як на окремий обєкт нерухомого майна, який розташований на земельній ділянці площею 0,0147 га. Виділити [PERSON] зі спільної часткової власності 1/3 частку земельної ділянки загальною площею 0,0445 га (кадастровий номер 5110136900:27:006:0255), що відповідає площі 0,0147 га. Припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 1/3 частку земельної ділянки загальною площею 0,0445 га (кадастровий номер 5110136900:27:006:0255), що відповідає площі 0,0147 га, за адресою: м. Одеса, пров. Літній, 2. Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0147 га, яка розташована за адресою м. Одеса, пров. Літній, 2 та відображена на плані - схемі виділення в натурі 1/3 частини земельної ділянки (варіант 1) судової будівельно-технічної експертизи № 218-12/15. Свої вимоги мотивує тим, що вона та відповідач є співвласниками житлового будинку та земельної ділянки за адресою м. Одеса, пров. Літній, 2. Позивач стверджує те, що вона має намір виділити частку у спільній частковій власності та відокремити свою частину будинку із виведенням його в самостійний обєкт, однак у звязку з тим, що з відповідач ухиляється від укладання нотаріального договору, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2015 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання. У судовому засіданні, яке відбулось 19.11.2015 року, представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулась до суду з клопотанням, в якому просила суд призначити у справі будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити експерту [PERSON]. На вирішення експерта просила поставити наступні питання: - Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити частку 1/3 частин земельної ділянки та житлового будинку із господарськими спорудами, що розташовані за адресою: м. Одеса, пров. Літній, 2 якщо є то зазначити які варіанти розподілу вказаного обєкта нерухомого майна можливо визначити відповідно до часток співвласників (2/3 та 1/3 частина) та вимог нормативно-правових актів? Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.11.2015 року по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження по справі було зупинено. 21.07.2016 року до канцелярії суду надійшов висновок експерта № 28-12/15 судової будівельно-технічної експертизи від березня 2016 року, разом з матеріалами цивільної справи №520/13375/15-ц. У звязку з чим ухвалою суду від 22.07.2016 року провадження по справі було відновлено та призначено судове засідання. В ході судового засідання, яке відбулось 03.10.2016 року, представник відповідача [PERSON] [PERSON] звернулась до суду з клопотанням, в якому просила призначити по справі повторну судову будівельно-технічну експертизу, оскільки на її думку, експертний висновок суперечить доказам, які містяться в матеріалах справи. На вирішення якої поставити наступне питання: Чи є технічна можливість, відповідно до вимог чинного законодавства, виділити частку 1/3 частини земельної ділянки та житлового будинку, що розташовані за адресою м. Одеса, пров. Літній, 2 якщо є то зазначити які варіанти розподілу можливо визначити (2/3 та 1/3 частини) ? Визначити ринкову вартість земельної ділянки та житлового будинку, що розташовані за адресою м. Одеса, пров. Літній, 2. Проведення експертизи просила доручити ТОВ «Судова незалежна експертиза України» (Одеська філія: 65020, м. Одеса, вул. Базарна, 71). Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2016 року по справі була призначена повторна судова будівельно-технічна експертиза, виконання якої було доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі було зупинено. 22.11.2016 року до канцелярії суду надійшло клопотання головного судового експерта [PERSON], в якому остання просила надати додаткові матеріали, необхідні для виконання вказаної експертизи, а також повідомлення про те, що у звязку з великою завантаженістю експертизу може бути проведено не раніше грудня 2017 року. 02.12.2016 року від представника [PERSON] [PERSON] та 05.12.2016 року від представника [PERSON] [PERSON] до суду надійшли заяви з вимогою направити лист до ОНДІСЕ щодо повернення цивільної справи без виконання експертного дослідження для подальшого розгляду справи або призначення експертизи до іншої експертної установи. 20 липня 2017 року матеріали справи № 520/13375/15-ц були направлені до суду, без виконання експертизи, у звязку з чим ухвалою суду від 21 липня 2017 року провадження у справі було відновлено. При розгляді справи судом врахована та обставина, що 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України № 6232 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Так в п. 9 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції 15 грудня 2017 року зазначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від неї до суду не надійшло. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за законом виданого 08 грудня 2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] реєстр. № 1416, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: місто Одеса, провулок Літній, будинок № 2, який складається в цілому з камяної жилої будівлі, загальною площею 90,0 в.м., житловою площею 23,1 кв.м. та надвірних споруд : «Б» літня кухня, «В» сарай, «Г» сарай, «Д» сарай, «Е» навіс, № 1-3 огорожа, І мостіння та розташований на земельній ділянці площею 454 кв.м. Також [PERSON], на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за законом виданого 22 червня 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за № 637, є власником 1/3 частини земельної ділянки, що розташована за адресою: місто Одеса, провулок Літній, 2, кадастровий номер 5110136900:27:006:0255, площею 0,0445 гектарів, в тому числі по угіддях: капітальна 0,0156 га, тимчасова 0,0014 га, прибудинкова територія 0,0275 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, категорія земель землі житлової та громадської забудови. Іншим співвласником, з часткою 2/3 вищевказаного житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки є відповідач [PERSON], яка являється рідною сестрою [PERSON]. У відповідності до вимог ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до вимог статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно ст.367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. При вирішенні даної справи суд керується правилами, сформульованими у статтях 358, 367 ЦК України, де закладені принципи поділу майна у натурі, оскільки за нормами ст. 364 ЦК України при виділу частки право спільної часткової власності припиняється лише для особи, яка виділяє свою частку, тоді як в даному випадку при виділі частки позивача, право спільної часткової власності припиниться для обох сторін. В абзаці першому пункту 6 постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 р. N 7 визначено, що при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Аналогічну правову позицію зазначено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 квітня 2013р. по справі №6-12цс13, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2012р. по справі № 6-510св12, ухвалі Верховного Суду України від 1 квітня 2009 року по справі № 6-27902св08. Крім того згідно п. 1.1. і 1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 за № 55, ця інструкція визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна (далі - об'єкти нерухомого майна), крім земельних ділянок,\~\~та\~\~застосовується\~\~бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна. Поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна. В матеріалах справи міститься Висновок експерта № 28-12/15 судової будівельно-технічної експертизи, виготовлений судовим експертом [PERSON], згідно якого експерт дійшов висновку про те, що розподіл житлового будинку № 2 по пров. Літньому в м. Одесі, з технічної точки зору можливий. Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Стосовно вимог позивача про виділ частки земельної ділянки в натурі, слід зазначити наступне. У відповідності до ч. 4\~ст. 88 ЗК України, учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до п. 19 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 за № 7, у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну\~\~грошову компенсацію. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із можливості виділу часток земельної ділянки сторонам зі спільної часткової власності згідно з ситуаційної схеми погодженої сторонами, згідно якої межі земельної ділянки [PERSON] проходять від точки Б-С-Д-Г-В-Б та складають 0,0147 га. На думку суду, цей варіант найбільше відповідає інтересам співвласників та належним їм ідеальним часткам. Згідно\~ ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.\~\~\~\~ Відповідно до\~ч. 1 ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~ч. 1 ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. З урахуванням викладеного суд прийшов до висновку про можливість задоволення у повному обсязі позову [PERSON].

Outcome: approved