overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

19.08.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердий грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позов, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки, так як відповідач ухиляється від надання допомоги. Відповідач звернувся з заявою до суду про розгляд справи за його відсутністю, так як він є інвалідом, та не може бути присутнім у суді. Він згодний сплачувати аліментні у розмірі 25% від його доходів. Розглянувши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав : Шлюб між сторонами укладений 23.07.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія 1-ЖС №099055, актовий запис №10. (а.с.2) Сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ЖС №184520, актовий запис №42.(а.с.3) [PERSON] проживає разом з позивачем, що підтверджено довідкою голови Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області №1777 від 18.08.2016 року та довідкою голови Урзуфської селищної ради Першотравневого району Донецької області №1443 від 16.08.2016 року (а.с.4,5). Згідно ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України судом враховуються обставини при визначенні розміру аліментів. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При розгляді справи було встановлено, що відповідач має дохід у вигляді пенсії, тому аліменти слідує стягнути не у твердий сумі, а у відсотковому розмірі до доходу. Враховуючи матеріальний стан сторін, наявність інвалідності другої групи у відповідача та отримання ним доходу у вигляді пенсії (а.с.25-29), суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд враховує, що у даному випадку сума аліментів становить близько 500 грн., як просила стягнути позивача. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Позивач звернулася до суду з заявою про стягнення аліментів 19.08.2016р., тому суд вважає можливим стягнути аліменти з даної дати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

19.08.2017 р. заявник звернувся до суду з зазначеною заявою, вказавши , що [INFO] р померла його матір [PERSON] . Після смерті матері залишився спадок у вигляді земельної ділянки , розташованої на території Іванівської сільської ради Любашівського району Одеської області. Нотаріусом відкрито спадкову справу. Однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з тим , що прізвище спадкодавця у свідоцтві про смерть вказане [PERSON] , а в паспорті спадкоємець записаний [PERSON]. Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт родинних відносин між ним та його померлою матір'ю [PERSON]. Заявник в судове засідання не з»явився , надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність , вказавши , що заяву підтримує. Заінтересовані особи в судове засідання не з»явились , надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність та вказавши , що заперечень по справі не мають. Дослідивши матеріали справи , суд дійшов висновку , що заява підлягає задоволенню , виходячи зі слідуючого. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як видно із свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] року (а.с.- 6). У свідоцтві про народження заявника його прізвище зазначено на російській мові «[PERSON]», а його матір'ю записана "[PERSON]" ( а.с.- 10). Відповідно до довідки Іванівської сільської ради Любашівського району Одеської області від [INFO] року № 218-ср-02-12, [PERSON] здійснив поховання своєї матері [PERSON], померлої [INFO] року ( а.с. 7). Заінтересовані особи: [PERSON], [PERSON] в заявах надісланих до суду підтвердили той факт, що померла [INFO] року [PERSON] була матір'ю [PERSON], [INFO]. З листа приватного нотаріуса Любашівського районного нотаріального округу Бобошко Н.Є. № 594/02-14 від 15.08.2017 року вбачається, що після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, відкрита спадкова справа № 179/2017 року. Заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з розбіжностями в написанні прізвищ спадкодавиці та спадкоємця та рекомендовано звернутися до суду. Досліджені в судовому засіданні докази не викликають у суду сумніву у тому, що померла [PERSON] була матір'ю [PERSON], а розбіжність у написанні прізвищ заявника та його померлої матері виникла через граматичну помилку при перекладі прізвищ з російської на українську мови. В судовому засіданні знайшло підтвердження те, що встановлення факту родинних відносин тягне для заявника юридичні наслідки - оформлення права на спадщину. Тому належить винести рішення про встановлення факту родинних відносин між заявником та його померлою матір'ю [PERSON]. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

19.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Шумовецької сільської ради Хмельницького району про визнання права власності в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], на домоволодіння в [ADDRESS], загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м., з літньою кухнею «Б», сараями «В» та «Г». В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30.01.2014 року помер його батько, який був власником вказаного домоволодіння, проте свідоцтво про право власності не збереглося. В судовому засіданні представник позивача наполягає на задоволенні позову. Представник відповідача Шумовецької сільської ради в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді домоволодіння в [ADDRESS], загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м., з літньою кухнею «Б», сараями «В» та «Г». З заявою про прийняття спадщини після смерті батька звернувся позивач по справі [PERSON], проте отримати свідоцтво про право на спадщину не може в зв'язку з втратою правовстановлюючого документу. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON]; свідоцтвом про народження [PERSON]; листом нотаріуса про надання правовстановлюючих документів; довідкою БТІ від 19.09.2014 року про те, що за [PERSON] зареєстровано право власності на домоволодіння по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право особистої власності; свідоцтвом про право особистої власності від 18.02.1988 року, що міститься в матеріалах інвентарної справи; довідкою нотаріуса про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита на підставі заяви сина [PERSON]. Відповідно до ст.1261 ЦК України "У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки." В ч.1 ст. 1296 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та згідно ст. 1299 ЦК України зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували реєстрацію права власності на будинок [PERSON] позбавлений можливості належним чином оформити належне йому спадкове майно. На розподілі судових витрат позивач не наполягає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

19.09.2016 заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що після смерті своєї матері [PERSON], вона звернулась до нотаріуса, аби оформити спадщину, проте останнім їй було відмовлено, оскільки відсутні документи, які встановлюють родинні відносини між заявником та [PERSON], так як прізвище матері заявника та дошлюбне прізвище самого заявника записано по-різному. Сторони у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник заінтересованої особи надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що зазначені в заяві вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так судом встановлено, що заявник [PERSON] (дошлюбне прізвище Лисовенко) [PERSON] народилась 11.09.1969 у м. Радомишль Житомирської області, у Свідоцтві про народження від 01.10.1969 серії І-ЯК № 163258 її батьками записані: батько «Лисовенко Яков Григорьевич», мати «Лисовенко Емилия Сигизмундовна» (а.с.4,6,10). [PERSON] помер 27.07.1996 у віці 57 років у м. Радомишль Житомирської області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 29.07.1996 серії І-ТП № 062450 (а.с.8). [PERSON] померла 10.01.2004 у віці 65 років у м. Радомишль Житомирської області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 13.01.2004 серії І-ТП № 229397 (а.с.9). Встановлення факту родинних відносин має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON]. Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", відповідно до п.1 ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин з [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

19.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2013 року, шлюб зареєстрований Костогризівською сільською радою Каховського району Херсонської області, актовий запис № 8, про що видано свідоцтво серії 1-кг № 081933. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження вважає за неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, не має. Просила суд шлюб розірвати, та залишити прізвище "Кальчун" обране нею під час реєстрації шлюбу. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, з підстав зазначених в позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, наполягав на розірванні шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2013 року. Від шлюбу дітей не мають. На теперішній час шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Спір про поділ майна подружжя відсутній. Сторони вживали заходи для примирення, але вони були безрезультатними. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сімї суперечило б їх інтересам. Згідно ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

19.09.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись у своїх вимогах те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 23.03.2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, в зв'язку з чим вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу до досягнення нею повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути без її участі. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення в газеті "Урядовий кур'єр". Тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст.180, 181, 182, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При недосягненні угоди про сплату аліментів кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку в частці від заробітку або доходу з урахуванням стану здоров'я і матеріального становища дітей та платника аліментів та інших обставин, які мають істотне значення. Із наданих позивачем доказів встановлено, що сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження дитини та довідкою Марківської селищної ради Марківського району Луганської області про склад сім'ї та проживання від 18.09.207 року № 3476. Відповідач за викликом суду не з'явився та зазначені обставини не заперечив, тому на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

19.09.2017 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом уточнивши який просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 12 грудня 2008 року, який рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13.10.2014 р. було розірвано. Від спільного життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка потребує постійного прийому ліків, у зв'язку з бронхіальною астмою, просила позов задовольнити. Позивачка надала в судове засідання заяву, згідно якої підтримала заявлені вимоги, просила розглянути справу у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач перебували у шлюбі з 12 грудня 2008 р.. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13.10.2014 р. шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідно до листа Комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 7" [PERSON], [INFO], потребує постійного прийому ліків, пов'язаних з бронхіальною астмою. Відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, що порушує права позивачки передбачені ст. 180 Сімейного кодексу України відповідно до якої батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

19.10.2015 року до суду заявлено позов, у якому позивачка просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, протягом останнього часу з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, неповнолітня дитина проживатиме з позивачкою, майнового спору між ними немає. Позивачка письмово просила розглянути справу без її участі, позов задовольнити, після розірвання шлюбу вибрала прізвище "[PERSON]" (а.с.4, 24). Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про перенесення розгляду справи не заявляв. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають спільно протягом останнього часу, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, спільно не проживають протягом останнього часу, суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

19.10.2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що 20 червня 2008 року в Кривобалківській сільській раді Саратського району, Одеської області зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 3. Від спільного подружнього життя вони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку Сніжану, [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинилися, більше ніж 4 місяці сторони проживають окремо, діти проживають разом з позивачкою. Причиною припинення шлюбу послугувало те, що між сторонами немає довіри, взаємоповаги та розуміння. Фактично у відповідача є інша сімя. За таких обставин позивачка вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем неможливо, суперечить її інтересам і тому просила шлюб розірвати. У дане судове засідання позивачка, будучи належним чином повідомлена про день та час слухання справи, не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Суркова". Відповідач, будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи, до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти задоволення. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, які виникають із сімейного законодавства і повязані з розірванням шлюбу, тому необхідно керуватися Сімейним кодексом України. Згідно до ст. 24, ч. 3 ст. 105, ст. 112 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Як видно із копії свідоцтва про укладення шлюбу сторони дійсно знаходяться у шлюбі (а.с. 4). Від спільного подружнього життя мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку Сніжану, [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження (а.с. 5,6). Враховуючи характер сімейних відносин сторін, суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 113, 114 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

19.10.2016 року позивач ПАТ "Універсал Банк" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підставі ст.ст. 526, ч.1 ст. 530, 536, 1049 ЦК України, п. 12 постанови № 5 від 30.03.2012 року про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин та

Outcome: approved