Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

16.12.2013 року представник позивача ПАТ «Дельта Банк» - Романченко А.С., яка діє на підставі довіреності, звернулася з позовом до суду про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 2178,89 грн. та судових витрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.02.2008 року між ПАТ "Дельта Банк" (правонаступник -Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта») і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-1100400208. Відповідно до п.п. 1.2. Договору, позивач відкрив картковий рахунок № [NUMBER] на ім'я [PERSON] в національній валюті України-гривні, випустив та надав держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки, здійснював обслуговування держателя, встановивши ліміт кредитування у розмірі - 500,00 гривень. Відповідач [PERSON] належним чином не виконувала умови Договору, внаслідок чого станом на 20.09.2013 року її заборгованість склала 2178,89 гривень. На підставі викладеного, позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання представник позивача Публічного Акціонерного товариства «Дельта Банк», не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належно, в письмовій заяві до суду позовні вимоги підтримав в повному обсязі по тих же підставах, просив справу розглянути за його відсутності в заочному провадженні. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Таким чином, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлює заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні доказами встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного кредитного договору від 04.02.2008 року ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», відкрив картковий рахунок № [NUMBER] на ім'я [PERSON] в національній валюті України, надав відповідачу кредитну картку «VISA класичний», встановивши ліміт кредитування у розмірі - 500,00 гривень. Відповідач [PERSON] належним чином не виконувала умови Договору в порядку і на умовах, визначених цим договором, внаслідок чого станом на 20.09.2013 року її заборгованість склала 2178,89 гривень /а.с. 7-8/. Відповідно до п.1.3 Договору Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії. Відповідно до вказаного пункту банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 500 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору кредитні кошти та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобов'язань перед банком за договором, та вчинення інших операцій, передбачених договором. Відповідно до пункту 2.1. моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. У відповідності до Договору держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітній місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом. Також, відповідно до п.2.13 держатель доручає банку здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку в рахунок погашення сум заборгованості, яка виникає за кредитним договором. Як слідує з матеріалів справи, на підставі Анкети клієнта від 04.02.2008 року відповідачу здійснено відкриття рахунку кредитної картки та встановлення ліміту кредитування: тип картки - «VISA» тарифний пакет «VISA Подарунок», рахунок кредитної картки - № [NUMBER], валюта рахунку - національна валюта України - гривня, сума ліміту кредитування - 500,00 гривень, ліміт кредитування відкривається на строк, що дорівнює строку дії картки, відсоткова ставка 29,90 % річних /а.с.9-10/. Банком було виконано обов'язок щодо надання позичальнику [PERSON] кредитної грошової суми у розмірі 500,00 гривень. Проте, останній зобов'язання за кредитним договором щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 20.09.2013 року її заборгованість склала 2178,89 гривень, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 590,55 гривні, відсотки за кредитом - 723,00 гривні, заборгованість за комісією - 865,34 гривень. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких між сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, а одностороння відмова від зобов'язання та одностороння зміна умов зобов'язання згідно зі ст. 525 ЦК України не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З частини 1 статті 527 ЦК України убачається, що боржник зобов'язаний виконувати свій обов'язок, а кредитор - прийняти та виконати особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання, чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON], укладаючи та підписуючи договір , погодилася з зазначеними в ньому умовами. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язань. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання зобов'язань за кожен день прострочення виконання. Відповідно до тарифу на обслуговування платіжних карток у зв'язку з тим, що відповідачем не сплачена сума заборгованості за кредитом, позивачу нарахована заборгованість за комісією в розмірі 865,34 грн. З огляду на викладене у сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. Згідно з положеннями частини 1 статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved