Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

20. 01. 2014 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Третя Миколаївська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи наступним. В позові [PERSON] вказує, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді ? частки у праві власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] як дочка від попереднього шлюбу померлого з [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], звернулася до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та прийняла її. Відповідачу видано свідоцтво від 18. 02. 2010 про право власності на спадкове майно - ? від ? частки (1/4) у праві власності на квартиру [ADDRESS]. Позивач зазначає, що її чоловік в силу тяжкої хвороби перебував у безпорадному стані, перед смертю був постільно лежачим хворим, потребував стороннього догляду, був неспроможний своїми силами через тяжку хворобу фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя у, і позивач весь час була змушена здійснювати за ним догляд та утримувати його. Позивач за мірою своїх сил та можливостей допомагала чоловікові, доглядаючи за ним, купуючи ліки, харчі, одяг, утримувала його, а після смерті організовувала та оплачувала поховання спадкодавця. Позивач стверджує, що вона та спадкодавець неодноразово повідомляла відповідачку про те, що її батько тяжко хворіє та потребує допомоги допомогти, на що він постійно ухилявся від цього. При зверненні до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини їй стало відомо, що з такою заявою звернулася і відповідач. Позивач вважає, що відповідач не має права на спадкування та підлягає усуненню від права на спадкування. За вказаних обставин позивач звернулася до суду. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, обставини, викладені в позові, підтвердили, просили позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнала, проти задоволення позовних вимог заперечувала, вважаючи їх безпідставними з посиланням на те, що її не було відомо, що спадкодавець перебував у тяжкому стані та потребував допомоги, а тому відповідач і не ухилялася від її надання, вважає, що спадкодавець і сам мав можливість здійснювати догляд за собою, та мав належне утримання. Представник третьої особи Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області до судового засідання не з'явився, суду надав заяву про слухання справи за його відсутності. Заперечень проти позову суду не надавав. Також надав суду копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, пояснення свідків у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки (батько відповідачки) - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 26. 02. 2008 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. У спадкодавця [PERSON] від зареєстрованого шлюбу з [PERSON] є дитина - відповідач [PERSON]. Позивачці [PERSON] та померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22. 03. 2000, виданому управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради згідно з розпорядженням від 20. 03. 2000 № 4426-р, на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS]. Рішенням Заводського районного суду від 19. 01. 2009 у справі № 2-1078/2009 визначено частки в спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS]: за [PERSON] та [PERSON] по ?. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема й на вказане майно. На день смерті спадкодавця, окрім нього та позивачки, ніхто за вказаною адресою зареєстрований не був та не проживав, що стороною відповідача не заперечувалося. Зі спадкодавем проживала позивач [PERSON], яка утримувала [PERSON] та здійснювала за ним догляд. Позивач зазначає, що спадкодавець в силу тяжкої хвороби перебував у безпорадному стані, перед смертю був постільно лежачим, потребував стороннього догляду, був неспроможний своїми силами через тяжку хворобу фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, і позивач весь час була змушена здійснювати за ним догляд та утримувати його. Позивач за мірою своїх сил та можливостей допомагала спадкодавцю, доглядаючи за ним, купуючи ліки, харчі, одяг, утримувала його, а після його смерті організувала та оплатила витрати на організацію похорон самостійно. Позивач самостійно не могла здійснювати догляд за спадкодавцем, тому потребувала допомоги в утриманні спадкодавці, про що зверталася до відповідача [PERSON], як найближчого родича. Після відкриття спадщини позивач, як спадкоємець першої черги, в установлений ст. 1270 ЦК України строк звернулася до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини. Відповідач також звернулася до Третьої Миколаївської нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно - ? від ? частки (1/4) у праві власності на квартиру [ADDRESS]. Дізнавшись, що відповідач звернувся до нотаріуса з питання прийняття спадщини, позивач звернулася до суду з позовом про усунення відповідачки від права на спадкування, оскільки була вражена поведінкою відповідача, який за життя спадкодавця [PERSON], станом здоров'я свого батька, життєвими потребами не цікавилася, допомогу не надавала, хоча останній її потребував, а як тільки відкрилася спадщина - одразу ж звернулася до нотаріуса з заявою про її прийняття. Допитані в судовому засіданні свідки повідомили наступне. Свідок [PERSON], [PERSON] пояснювали суду, що знали про тяжку хворобу спадкодавця, а також те, що утримувала його дружина (позивач), а в лікарні відвідували тільки остання та її діти. Свідок [PERSON] суду повідомив, що спадкодавець [PERSON] часто хворів, за 2-3 роки перед смертю хворів тяжко. Навідуючись до нього в лікарню свідок особисто від спадкодавця чув нарікання на те, що його дочка (відповідач) не бажає його бачити, спілкуватись. Суд критично ставиться до пояснень свідка [PERSON] (матері відповідачки [PERSON]), зважаючи на те, що остання суду пояснила, що знала про тяжку хворобу спадкодавця, в той же час вважає, що за наявної хвороби міг самостійно заробляти на своє утримання, допомоги не потребував та допомоги дружини було достатньо, водночас відповідно до довідки та витягу з акту МСЕК від 22. 09. 2003, 08. 10. 2004 по професії працювати не міг, та йому рекомендована легка праця. Свідок [PERSON] свідчив, що відвідував хворого спадкодавця в лікарні, та від нього знає, що його дочка (відповідач [PERSON]) знала про хворобу батька, про такий його стан здоров'я, та про те, що він знаходиться на стаціонарному лікуванні в лікарні, однак його не провідувала. Спадкодавець на таке ображався, плакав. Інші свідки у справі також підтверджувати факт тяжкого захворювання спадкодавця, та відсутність допомоги з боку відповідачки. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен установити і факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та його потребу в допомозі цієї особи. Лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Померлий [PERSON] ще за життя тяжко хворів, мав інвалідність, потребував стороннього догляду, що підтверджується даними довідки та витягу з акту МСЕК від 22. 09. 2003, 08. 10. 2004, довідки про причину смерті від 25. 02. 2008, поясненнями свідків, позивача та частково стороною відповідача. Зазначене вказує на безпомічність спадкодавця [PERSON], неспроможність його своїми силами через тяжку хворобу фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим він потребував стороннього догляду, допомоги та піклування, тобто спадкодавець перебував у безпорадному стані. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Відповідач [PERSON] була дочкою померлого [PERSON], і відповідно до положень Сімейного кодексу України була зобов'язана утримувати спадкодавця. З поведінки відповідача [PERSON] вбачається, що вона розуміла свій обов'язок щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, оскільки знала, що у разі її смерті матиме можливість успадкувати свою частку у спадщині (це підтверджено зверненням до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а також поясненнями відповідача), мала можливість для цього (що не заперечувалося в судовому засіданні стороною відповідача) та свідомо невиконувала обов'язок з надання допомоги спадкодавцю (що знайшло своє підтвердження, зокрема з пояснень свідків у справі), який знаходився у безпорадному стані через тяжку хворобу. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій (п. 6 постанови пленуму від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Таким чином, суд вважає доведеними такі обставини та встановлені факти: спадкодавець [PERSON] перебував в безпорадному стані, зумовленому тяжкими хворобами; спадкодавець потребував допомоги відповідача [PERSON], оскільки допомоги позивача не було достатньо, і інших близьких родичів не було; відповідач мав можливість (фізично та матеріально) надати допомогу спадкодавці (що відповідачем не заперечувалося); відповідач, як найближчий родич, ухилялася від обов'язку надання допомоги, оскільки на численні звернення спадкодавця, його дружини про допомогу її так і не надала, що в судовому засіданні підтверджено поясненнями свідків. За таких обставин, відповідач підлягає усуненню від права на спадкування. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п. 23 постанови пленуму від 30. 05. 2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», коли відсутні умови для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину підлягають судовому розглядові. Зважаючи на те, що відповідач підлягає усуненню від права на спадкування, позивач є спадкоємцем першої черги на ? частку спадщини, а відповідачці вже було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно (тобто у позивача відсутні умови для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину), позовні вимоги в частині визнання за позивачкою права власності підлягають задоволенню - за позивачем підлягає визнанню право власності на ? частку квартири [ADDRESS]. За такого, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимог про відшкодування понесеного судового збору позивачем не заявлялося.

Outcome: approved