overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

27.02.2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 25.06.1994 року, шлюбні відносини з відповідачем припинені, через постійні сварки та непорозуміння, подальшого сумісного життя і збереження сім'ї не бажає. Позивач в судове засідання не з"явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та постановити заочне рішення. 25 червня 1994 року між сторонами було укладено шлюб. Шлюбні відносини припинили в січні місяці 2014 року, через різні характери, непорозуміння, розірвання шлюбу відповідає інтересам позивача, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

27.02.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що відповідач є батьком дитини, але допомоги на її утримання не надає, донька проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. До початку судового засідання сторони надали заяви, згідно яких позов позивачка підтримує, відповідач позов визнає, справу просять розглядати без їх участі, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Від спільного проживання сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Батьком дитини у свідоцтві про народження записаний відповідач. Позивачка з малолітньою дитиною, яка знаходяться на її утриманні, мешкають разом,що підтверджується довідкою № 39 від 25.02.2014 р.,виданою ОСББ "Донська 22". Відповідач відмовляється від надання допомоги на утримання неповнолітньої дитини, що дає підстави для стягнення з нього аліментів у примусовому порядку. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про народження: Серія [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 445 від 25.10.2011 року , з якого вбачається, що на цей час дитині не виповнилось повні вісімнадцять років. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, наявність у нього на утриманні інших дітей або непрацездатних осіб та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачки, встановив до стягнення на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ № 3647-VI від 08.07.2011 р. «Про судовий збір» підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

27.02.2014 року Сосницьким районним судом Чернігівської області прийнято рішення по цивільній справі № 745/136/14 за позовом органу опіки та піклування Сосницької районної державної адміністрації в інтересах дітей [PERSON], [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування Хлоп'яницької сільської ради Сосницького району та служба у справах дітей Сосницької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Ухвалюючи рішення, суд не вирішив питання про судові витрати. Для вирішення питання про судові витрати призначено судове засідання, в яке не з'явились особи, які приймають участь у справі, про час та місце повідомлені належним чином. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи; розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. У відповідності до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" суд має стягнути з відповідачів в рівних частинах на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 243,60 грн. Відповідно до вимог ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

27.02.2015 позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь надміру виплачені кошти в розмірі 1 212 грн. 02 коп.. Позивач при зверненні до суду мотивував свої вимоги тим, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». У травні 2011 року [PERSON] звернулась до Солом'янського районного суду м. Києва із позовом до управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва (Управління) про зобов'язання провести перерахунок пенсії з листопада 2010 року відповідно до статей 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати працівників на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2009 рік. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 04.05.2011 року позов задоволено та зобов'язано Управління провести перерахунок пенсії [PERSON] з 01 червня 2010 року відповідно до підпункту 3 пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до ст. 40, 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" враховується для обчислення пенсії за 2009 рік та забезпечити виплату цих сум, за виключенням здійснених Управлінням за цей період таких виплат. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2012 року було скасовано постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 04.05.2011 року та відмовлено в задоволені позову [PERSON], у зв'язку з чим виникла переплата пенсійних коштів. 27.02.2014 року повідомленням № 392 Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва для вирішення питання про відшкодування переплати пенсії з пенсіонера - [PERSON]. Переплата за період 23.12.2013 р. по 28.02.2014 р. в сумі 1212 грн. 02 коп. виникла у зв'язку зі скасуванням рішення суду. Відповідача було повідомлено про наявність факту переплати пенсії листом-повідомленням від 31.12.2014 року вих. № 18028/09, проте до цього часу [PERSON] до Управління не зверталась та не повернула коштів, отриманих нею у зв'язку з переплатою. Тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

27.02.2015р. [PERSON] звернувся до суду зі вказаною вище позовною заявою. Обгрунтовуючи вимоги тим, що [INFO]. померла його мати [PERSON] Померла залишила заповіт, яким все своє майно заповідала йому. Однак, отримати спадщину не має можливості, оскільки будинок до теперішнього часу не зареєстрований за померлою. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач Попівська сільська рада Конотопського району та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Конотопська районна державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Конотопського міськрайонного управління юстиції головного територіального управління юстиції у Сумській області просять справу розглядати у відсутність їх представників, проти задоволення позову не заперечують. (а.с.27-29) Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Чинне законодавство (ст.328 ЦК України) передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважаєтся набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а згідно ч.2 ст.331 цього Кодексу право власності на новостворене нерухоме майно /житлові будинки, будівлі, споруди, тощо/ виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). У судовому засіданні достеменно встановлено, що померлій [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченного 23.07.1985р. виконкомом Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області належить будинок з господарчо-побутовими будівлями по [ADDRESS], але його державну реєстрацію не здійснила. (а.с.13,18,30) Загальна вартість вказаного будинку з господарчо-побутовими будівлями становить 121958 грн.(а.с.18) [INFO]. [PERSON] померла (а.с.7) Померла залишила заповіт, посвідчений 05.04.1994р. секретарем Попівської сільської ради Конотопського районну, яким все своє майно заповідала сину -[PERSON] (а.с.9) Відтак, позивач відповідно до положень статтей 1217,1222,1223 ЦК України є спадкоємцем за заповітом. Згідно повідомлення Конотопської районної державної нотаріальної контори після померлої [INFO]. [PERSON] заведена спадкова справа № 539/2011рік, на підставі заяви про прийняття спадщини поданої [PERSON] (а.с.28) Згідно висновку комунального підприємства "Проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро" житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями, розташований по [ADDRESS], зведений з дотриманням архітектурних, санітарних та протипожежних норм. (а.с.23) За таких підстав суд і приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, законні, а тому і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

27.02.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 вересня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис №164. В обґрунтування позову зазначив, що з 15.09.2001 року перебуває у шлюбі з відповідачкою, від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, з 2011 року шлюбні відносини між ними припинені, оскільки він покинув сім'ю та проживає окремо. Спору про розділ майна, що є їхньою сумісною власністю немає, спору стосовно місця проживання та виховання дітей між ними немає. Примирення між ними неможливе. Збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, не наполягав на стягнення з відповідачки витрат пов'язаних зі сплатою судового збору. Відповідачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, просила залишити прізвище "Пономаренко". Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтву про шлюб, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2005 року. (а. с. 3) Зі змісту заяв, поданих сторонами, вбачається, що ними визнані та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що вони мають спільних дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]; фактично вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Спору про розділ майна та місце проживання малолітніх дітей між сторонами немає. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач [PERSON] у заяві наполягав на розірванні шлюбу, проти чого не заперечувала відповідачка [PERSON], а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам сторін, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Оскільки позивач у заяві відмовився від відшкодування судових витрат, судовий збір, сплачений під час подання позову, залишається за його рахунок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

27.02.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 28.05.2014 року помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,5354 га, розташовану на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району. При житті, на випадок своєї смерті він залишив заповіт, яким заповів належну йому земельну ділянку. Отже, він є спадкоємцем померлого, але оформити спадщину не може так як існують розбіжності в правостановлюючому документі на спадкову земельну ділянку і витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку щодо розміру площі земельної ділянки. Тому просить визнати за ним право власності на спадкову земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позивач в судове засідання не з"явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відстутність, позов підтримав посилаючись на вказані обставини. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини. 28.05.2014 року помер [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть серія І-ОЛ № 190392. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, кадастровий номер 3523182800:02:003:1415, площею 4,5354 га., розташовану на території с. Лозуватка Маловисківського району Кіровоградської області. Спадкова земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯК № 337098, виданого на підставі рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06.10.2010 року за № 2-1558/2010 р, зареєстрований в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 352318281000800. При житті, на випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, яким заповів належну йому земельну ділянку площею 4.5354 га, що розташована на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області [PERSON]. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом померлого [PERSON], однак, в нотаріальному порядку оформити спадщину не може через невідповідність між площею земельної ділянки, зазначеної у правовстановлюючому документі та у витязі з ДЗК, представник відповідача позов визнає, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

27.02.2017 року позивач звернулась з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що з 03.09.1995 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі. Від шлюбу в них є син [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки у них розлагодились. На даний час вона з сином проживають окремо. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач працює на підприємстві ТОВ "Кромберг енд Шуберт Україна" і має можливість сплачувати аліменти. Просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку на дитину до досягнення ним повноліття. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Не заперечує щодо ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Від відповідача також надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Не заперечує щодо задоволення позову. Згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення, оскільки від шлюбу в подружжя є син [PERSON], [INFO], що підтверджується його свідоцтвом про народження, де відповідач [PERSON] зазначений як батько (а.с. 8). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що відповідач є працездатною особою, працює, на утриманні інших осіб не має і позов визнає повністю, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягувати з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу). Згідно зі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

27.02.2019 р [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору дарування частини майнового комплексу від 15.09.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Славутського районного нотаріального округу Хмельницької області Артемовою Л.Я.; про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно від 17.09.2009 року вчиненої КП "Славутське БТІ" шляхом виключення позивачів як співвласників рівних часток нерухомого майна, а саме майнового комплексу, який знаходиться в [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у письмових заявах до суду позовні вимоги визнали повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А частиною другою цієї статті передбачені загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі: особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідних обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з вимогами ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом роз`яснено сторонам наслідки визнання позову відповідачем. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб. Тому суд знаходить за необхідне прийняти визнання позову відповідачем та позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

27.02.2019 року [PERSON], яка проживає в [INFO], звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факт належності їй державних актів про право власності на земельні ділянки серії ЯА №111455 та серії ЯА №114735, виданих на підставі розпорядження голови Овруцької райдержадміністрації №285 від 01.10.2004 року на ім»я [PERSON]. Мотивує це тим, що у державних актах було неправильно зазначено її прізвище, а саме вказано «Вінніченко», замість «Вініченко». Заявник просить справу розглядати у її відсутність. Представник заінтересованої особи надала заяву про розгляд справи у відсутності представника міської\~ ради, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім"ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, прізвище заявника в паспорті №002089059\~ від 18.07. 2018 року вказано як Вініченко, що також підтверджується копією витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 21.08.2018 року номер витягу 1827-1929942-2018, в той час, як в державних актах на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА №111455 та серії ЯА №114735, її прізвище зазначено як Вінніченко (а.с.8,9). [PERSON] в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомисрькій області від 26.02.2019 року №В-313/0-0.29-303/138-19 відмовлено заявнику у внесенні виправлень у державний акт, оскільки інструкції, які регулювали питання по внесенню виправлень до державних актів втратили чинність. Вказані обставини не викликають у суду сумнівів в належності вищевказаних державних актів [PERSON], а тому суд вважає факт належності правовстановлюючого документу доведеним.

Outcome: approved