Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] (далі - перший позивач), [PERSON] (далі - другий позивач) та [PERSON] (далі - третій позивач) звернулися до [PERSON] (далі - відповідач) з позовом про стягнення з першого відповідача на користь позивача 54 000 доларів США, що еквівалентно 1 526 358,60 грн, 11 290,87 грн 3 % річних; стягнення з другого відповідача на користь позивача 54 000 доларів США, що еквівалентно 1 526 358,60 грн, 11 290,87 грн 3 % річних; стягнення з третього відповідача на користь позивача 54 000 доларів США, що еквівалентно 1 526 358,60 грн, 11 290,87 грн 3 % річних. Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань з повернення позивачам грошових коштів, які були передані позивачами відповідачу для поповнення оборотних засобів та розширення виробничої бази Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАВО». Враховуючи, що [PERSON] ухиляється від виконання вказаного зобов`язання, на всі прохання та вимоги повернути грошові кошти відмовив, позивачі звернулися з позовом до суду. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області (суддя Пінкевич Н.С.) від 26.11.2018 відкрито провадження у справі № 369/13872/18 за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Браво». У підготовчому судовому засіданні представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог та заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення трьох відсотків річних. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.02.2019 року позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Браво» в частині стягнення трьох відсотків річних залишено без розгляду. 01.03.2019 до Києво-Святошинського районного суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на безпідставність та необгрунтованість. Заперечення відповідача проти позову мотивовані тим, що заява від 04.07.2017 за своєю правовою природою не є документом, який підтверджує факт укладення між відповідачем та позивачами договору позики, розписки від 30.05.2018 та від 10.07.2018 були написані відповідачем після отримання 30.05.2018 від позивачів листа від 20.04.2018 із вимогою повернути їм грошові кошти та з погрозами щодо звернення до правоохоронних органів із заявою для відкриття кримінальної справи по факту вчинення протиправних дій відповідачем. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.03.2019 року призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу, провадження по справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.03.2019 у задоволенні заяви позивачів про забезпечення позову відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 22.06.2019 року ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.03.2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дідура М.О. № 973 від 28.12.2020 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/13872/18 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 29.12.2020 року, який проведений, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Пінкевич Н.С. у соціальній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, судді Янченку А.В. передано цивільну справу № 369/13872/18 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Браво» про стягнення боргу по договору позики. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.12.2020 року (суддя Янченко А.В.) цивільну справу № 369/13872/18 прийнято до розгляду, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.03.2021 року клопотання представника відповідача про повторне призначення почеркознавчої експертизи залишено без задоволення. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Браво» про стягнення боргу по договору позики, призначено справу до розгляду по суті на 17.05.2021 року. 17.05.2021 другим та третім позивачем через канцелярію Києво-Святошинського районного суду Київської області подано заяву про розгляд справи без участі другого та третього позивачів. Дана заява задоволена судом. Відповідач та третя особа у судове засідання 17.05.2021 року не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином. У судовому засіданні 17.05.2021 року перший позивач та його представник підтримали задоволення зменшених позовних вимог у повному обсязі, надали суду для огляду оригінали заяви від 04.07.2017 року та розписок від 30.05.2018 року та 10.07.2018 року. Надані оригінали заяви від 04.07.2017 року та розписок від 30.05.2018 року та 10.07.2018 року досліджені у судовому засіданні 17.05.2021 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити із таких підстав. З дослідженої судом заяви від 04.07.2017 року вбачається, що [PERSON] підтвердив отримання ним у період з лютого 2014 року по березень 2017 року грошових коштів для поповнення оборотних засобів та розширення виробничої бази Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАВО» (код ЄДРПОУ 32277146), у якому відповідач є власником частки 51 % від: громадянина України [PERSON] 1 403 703 грн, що в еквіваленті грошового зобов`язання складає 54 000 доларів США за офіційним курсом НБУ (25,9945 гривень за 1 долар США) на 04.07.2017 року; громадянина України [PERSON] 1 403 703 грн, що в еквіваленті грошового зобов`язання складає 54 000 доларів США за офіційним курсом НБУ (25,9945 гривень за 1 долар США) на 04.07.2017 року; громадянина України [PERSON] 1 403 703 грн, що в еквіваленті грошового зобов`язання складає 54 000 доларів США за офіційним курсом НБУ (25,9945 гривень за 1 долар США) на 04.07.2017 року. Як вбачається з наданої позивачами листа-вимоги від 20.04.2018 року позивачі звернулися до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів, отриманих відповідачем, а саме: від [PERSON] - 1 403 703 грн, що в еквіваленті грошового зобов`язання складає 162 000 дол. США станом на 04.07.2017; від [PERSON] - 1 403 703 грн, що в еквіваленті грошового зобов`язання складає 54 000 доларів США станом на 04.07.2017; від [PERSON] - 1 403 703 грн, що в еквіваленті грошового зобов`язання складає 54 000 доларів США станом на 04.07.2017, які були призначені для поповнення оборотних засобів та розширення виробничої бази Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАВО» (код ЄДРПОУ 32277146). Факт отримання коштів підтверджується заявою, яка була засвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лунянченко Н.В. та зареєстрована за № 1724 04.07.2017 року. Даний лист-вимога від 20.04.2018 року був надісланий відповідачу 21.04.2018 року та залишився без відповіді та задоволення. Суд встановив, що станом на 28.09.2018 року свої зобов`язання [PERSON] не виконав, грошові кошти на підприємство ТОВ «БРАВО» не вносились, що підтверджено Фінансовими звітами ТОВ «БРАВО» за 2014, 2015, 2017 роки. З дослідженого судом оригіналу розписки від 30.05.2018 року, [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суму в розмірі 4 211 109 грн. Термін повернення коштів до 31.12.2018 року. З дослідженого судом оригіналу розписки від 10.07.2018 року, [PERSON] зобов`язався надати план погашення заборгованості у сумі [PERSON] - 1 403 703 грн, [PERSON] - 1 403 703 грн, [PERSON] - 1 403 703 грн. Термін погашення виглядатиме у наступному вигляді: - до 31.12.2018 року - сума не менше 3 000 000 грн, до 30.04.2019 року - сума 1 211 109 грн. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення відповідачем позивачам грошових коштів у розмірі 1 403 703 грн кожному позивачу. Згідно ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Суд встановив, що відповідач грошові кошти у розмірі 1 403 703 грн кожному позивачу, всього 4 211 109 грн не повернув. Доводи відповідача відносно того, що заява про отримання коштів від позивачів, а також розписки із строками повернення коштів були написані відповідачем під психологічним тиском та примусом позивачів, але коштів від позивачів відповідач не отримував оцінюються судом критично, оскільки доказів здійснення психологічного тиску та примусу позивачів суду надано не було. Зокрема, матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до правоохоронних органів щодо здійснення примусу позивачами. Крім того, як вбачається з нотаріально посвідченої заяви від 04.07.2017 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лунянченко Н.В., [PERSON] підтвердив, що діє вільно, цілеспрямовано, свідомо і добровільно, розумно та на власний розсуд, без будь-якого примусу, як фізичного, психічного. Дана нотаріальна дія не оскаржена відповідачем. Посилання відповідача на відсутність у заяві від 04.07.2017 істотних умов договору договору позики, а саме: обов`язку з повернення позивачам грошових коштів та строків такого повернення спростовуються змістом розписок від 30.05.2018 року та 10.07.2018, згідно яких останній строк погашення зобов`язання з повернення грошових коштів - до 30.04.2019. Усі інші доводи та твердження учасників справи не спростовують вищевикладених висновків суду. Разом із тим, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивачів та відповідача, які викладені останніми у позовній заяві, відзиві на позов, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення про стягнення з першого відповідача на користь позивача 1 403 703 грн боргу; стягнення з другого відповідача на користь позивача 1 403 703 грн боргу; стягнення з третього відповідача на користь позивача 1 403 703 грн боргу підтверджуються наявними матеріалами справи, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved