Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

31.07.2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07.06.2017 року в сумі 63336,26 грн., а також понесених судових витрат. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.06.2017 року відповідач у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 25000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Погашення заборгованості повинно здійснюватися відповідно до умов договору. Проте зобов`язання щодо своєчасного внесення вказаних у Договорі платежів відповідачем порушені, внаслідок чого станом на 19.05.2020 року виникла заборгованість по кредиту, відсоткам, з урахуванням штрафних санкцій, у розмірі 63336,26 грн. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 серпня 2020 року відкрито провадження по вищевказаній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи. 24.09.2020 року від відповідача надійшов відзив на позов (а.с.98-104 том 1) відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що у позовній заяві зазначено, що він 07 червня 2017 року звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим ним було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Але це не відповідає дійсності, оскільки з роздрукованої довідки від 21 вересня 2020 року №4UF7892NNIJN361C вбачається, що він відкривав карткові рахунки ще у 2010 році, потім у 2013,2015, 2016 роках. За результатом відкриття рахунків Позивачем було емітовані кредитну картку [NUMBER] , карту для виплат [NUMBER] та карту для ФОП [NUMBER] червня 2017 року ним та позивачем було укладено Угоду SAMDNWFC00035562007 на умовах якої Позивачем було видано кредитну картку № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт, який після декількох збільшень за ініціативою Позивача досяг розміру 47 000 (сорок сім тисяч) гривень 00 коп. Також зазначив, 24 липня 2019 року вночі невстановлені особи за допомогою системи Мій Київстар встановили переадресацію з номера [NUMBER] , яким він користувався та який було зазначено в банку як фінансовий на інший, невідомий мені номер телефонна. Також він звернувся до Чернігівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області з заявою про вчинення кримінального порушення та о 9 год. ранку 24,07.2019 р. з повідомленням до AT КБ «Приватбаннк» про вчинені шахрайські дії. Також зазначає, що 24.07.2019 року за фактом вчинення кримінального правопорушення органом досудового розслідування зареєстровано кримінальне провадження №12019270010004351, за ч.1 ст.185 КК України та в подальшому органом прокуратури було змінено правову кваліфікацію правопорушення на ч.1 ст.190 КК України. Також у відзиві зазначає, що 24 липня 2019 року він не встановлював на жодному пристрої систему Приват-24 та не здійснював операції, які призвели до виникнення заборгованості. 24.09.2020 року від відповідача надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" про захист прав споживачів, визнання транзакцій недійсними та таким, що не дозволені користувачем, визнання нарахування відсотків за користування кредитом неправомірними та відновлення залишків на рахунках. Позовні вимоги мотивує тим, що внаслідок незаконних транзакцій списання кредитних коштів з його кредитної картки № [NUMBER] станом на 19.05.2020 року утворилась заборгованість за кредитною карткою у розмірі 45268,21 на яку банком було нараховано проценти за користування кредитом у розмірі 18078, 05 грн. Починаючи з 24.07.2019 року банком нараховувалися проценти та комісії за користування ним кредитом, який він не отримував. Згідно умов та правил надання банківських послуг банк здійснював списання коштів з його рахунків для погашення заборгованості за кредитом, здійснюючи не дозволені ним операції (транзакції). Всього за період з 20.08.2019 року по 01.03.2020 року було здійснено списання коштів на суму 25710, 51 грн. 12.10.2020 року від АТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву (а.с.221-231 том 1) в якому зазначено, що зустрічна позовна заява подана з порушенням вимог, встановлених частиною 1 ст.121 КПК. Тому просить застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні зустрічного позову та задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. Представник позивача за первісним позовом у судове засідання не з`явився. Про час та місце його проведення повідомлявся у встановленому порядку. У первісній позовній заяві наявне клопотання про проведення судового засідання без участі їх представника. Відповідач за первісним позовом у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Від його представника надійшла заява про розгляд справи без участі. Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив судове засідання проводити у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК). Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи зі змісту первісної позовної заяви, правовою підставою, на якій ґрунтуються позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», є наявність заяви відповідача за первісним позовом від 07.06.2017 р. про укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем про отримання кредитної картки. В заяві зазначено, що відповідач погодився з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку.(том 1 а.с.19) З розрахунку заборгованості за договором від 07.06.2017 р. станом на 19.05.2020 р. вбачається, що заборгованість відповідача становить 63336,26 грн., яка складається з 45258,21 грн. заборгованості за тілом кредиту, 18078,05грн заборгованість за простроченими відсотками (том 1 а.с.12-15). Наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять реквізитів щодо їх ідентифікації, а саме відсутній їх номер, дата, підпис позичальника, (том 1 а.с.19-68). З витягу з кримінального провадження вбачається, що на підставі заяви [PERSON] внесено відомості до ЄРДР за №12019270010004351 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України за фактом того, що він просить провести перевірку по факту крадіжки грошових коштів з його банківської картки у сумі 46684 грн. (том 1 а.с.132). Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Верховний Суд України в постанові по справі № 6-79цс14 зазначив, що кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним, оплатним і двостороннім. Тому кредитний договір визнається укладеним з моменту, коли сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. За змістом пункту 8 постанови пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,суди, встановивши, що спірний договір, який за формою і змістом відповідає вимогам закону, але експертизою підтверджено, що одна із сторін його не підписувала, мають виходити з того, що такий договір є вчиненим. У цьому випадку п. 8 ППВСУ № 9 про невчинення чи неукладення договору не застосовується. Зазначене вище є підставою для визнання договору недійсним згідно зі статтями203,215 ЦК України у зв`язку з підписанням договору особою, яка не має на це повноважень, та відсутністю волевиявлення власника, якщо власник у подальшому не схвалив такого правочину. Відповідно до ч.1ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.3ст.203 Цивільного кодексу України,волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України) Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору,умови,що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду ,а також усі ті умови, що до яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно дост.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 26.1 ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»,платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Як передбачено п. 4.6. Умов та правил надання банківських послуг, які надано позивачем за первісним позовом, клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах суми, що підлягають сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в рамках платіжного ліміту картрахунку. Разом з тим, оскільки судом встановлено, що відповідачка за первісним позовом не отримувала від позивача кредиту, що обумовлює і відсутність з боку відповідача зобов`язань щодо повернення кредиту та інших платежів, що свідчить про безпідставність та незаконність позовних вимог позивача та обумовлює їх відхилення, списання з кредитних карток відповідачки за первісним позовом грошових коштів, що має не договірну природу, є незаконним та таким, що суперечить чинному законодавству України. Крім того, відповідно до ст. 1073 ЦК України разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунку банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1 ст. 1166ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вимоги позивача за зустрічним позовом підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] не здійснював платіжних операцій від 24 липня 2019 року і невідкладно повідомив банк про їх здійснення невідомими особами. Відповідно до ч.ч.1,2ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно з ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved