Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

22.03.2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд із вищезазначеним позовом про визнання права власності на 1/3 ідеальну земельну частку (пай) площею 1,24 умовно кадастрових гектарів, що знаходиться на території Приліпської сільської ради в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] [INFO], яка йому була надана як члену КСП «Зоря» і який був внесений до списку під № 138, доданого до державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER], реєстраційний № 6 від 11 травня 1995 року, посилаючись на те, що після смерті останнього залишилося спадкове майно у вигляді зазначеної земельної частки (паю). Далі, в позові позивач зазначив, що він звернувся до державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну частку (пай) як спадкоємець за законом, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відсутні документи, які засвідчують право власності померлого. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) позбавляє його можливості успадкувати спадкове майно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов уточнив та прохав визнати за ним право на 1/3 ідеальну земельну частку (пай), яке за життя належало [PERSON], як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря», відповідно до державного акта на право колективної власності на землю серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Козельшинської РДА від 11.05.1995 року та розташована на території Приліпської сільської ради Козельщинського району Полтавської області в розмірі 3,7 умовно кадастрових гектарів в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON]. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та [PERSON] позов підтримали та прохали задовольнити. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, але направив клопотання в якій прохав розглянути цивільну справу без представника Держгеокадастру у Козельщинському районі Полтавської області, проти задоволення позову не заперечує. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідачів, вивчивши письмові докази по справі встановив наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], після смерті останнього залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) площею 3,7 умовно кадастрових гектарів, що розташована на території Приліпської сільської ради Козельщинського району Полтавської області. Згідно довідки, яку видано відділом Держгеокадастру у Козельщинському районі Полтавської області вбачається, що згідно державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER], реєстраційний номер № 6 від 11.04.1995 року та списку громадян-членів КСП «Зоря» [PERSON] значиться під № 138. Також померлому [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, яка розташована на території Приліпської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, площею 3,70 умовно кадастрових гектарів не видавалися. Видача дубліката сертифікату на право на земельну частку (пай) та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку неможливо. Згідно до ст. 529 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) вбачається, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) вбачається, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Із матеріалів справи вбачається, що єдиними спадкоємцями за законом першої черги, що прийняли спадщину є позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON], інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Згідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" вбачається, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Із змісту ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» вбачається, що засобом захисту цивільного права може бути визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 09.12.2015 року вбачається, що позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки відсутні документи, які засвідчують право власності померлого [PERSON] на земельну частку (пай). Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов позивача підлягає до задоволенню, оскільки визнання права на 1/3 (одну третю) ідеальну частку земельної частки (паю) в розмірі 3,70 умовно кадастрових гектарах, яке за життя належало [PERSON], як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» підлягає до задоволенню, оскільки визнання права на вищезазначену земельну частку (пай) не порушує права інших осіб і іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку не можливо. На підставі викладеного, відповідно до ст. 16 ЦК України, ст.ст.525, 529,548,549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст. ст. 10, 15, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved