Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] є його батьком. В обгрунтування своїх вимог заявник вказав, що його батьки [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім"єю у незареєстрованому шлюбі ще до його народження та до дня смерті матері. Але у військовому квитку батька значиться його сімейний стан - одружений, а дружиною значиться його мати - [PERSON] . Однак у свідоцтві про його народження в графі «батько» значиться тільки ім`я « [PERSON] ». В усіх документах до 18 років він значився по батькові [PERSON] . Однак, під час його привозу на військову службу, було отримане повторне свідоцтво про народження, де його батьком зі слів матері записано « [PERSON] », відтоді його по батькові змінено на [PERSON] . Його батько [PERSON] визнавав себе його батьком, піклувався про нього, виховував та утримував, однак, заяву про визнання себе його батьком до органу реєстрації актів цивільного стану за життя не подав. Встановлення зазначеного факту йому необхідне для оформлення своїх спадкових прав після смерті батька. В судове засіданні заявник не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, заяву про встановлення факту батьківства підтримав, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Тумирської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився. Сільським головою подано до суду заяву про визнання заявлених вимог, посив розглянути справу без участі представника сільської ради. Дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження із зазначенням відомостей про батька (а.с.7), вбачається, що батьками заявника вказані: [PERSON] та [PERSON] , тобто запис про батька дитини вчинено згідно заяви матері. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 вересня 2003 року [PERSON] помер [INFO] (а.с. 8). У військовому квитку серії [NUMBER] [PERSON] значиться його сімейний стан - одружений, а дружиною вказана - [PERSON] (а.с. 10). Згідно довідки Тумирської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 15 травня 2019 року № 147 [PERSON] був зареєстрований і проживав в [ADDRESS] до дня смерті і з ним постійно проживав його син [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до довідки Тумирської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 15 травня 2019 року № 148 батьки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] проживали в цивільному шлюбі з 1957 року і до смерті [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. У відповідності до п.9 вказаної Постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. П.15 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що оскільки підстави визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС, суди повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р. , необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Враховуючи те, що [PERSON] народився у 1958 році, суд застосовує до вказаних правовідносин норми Кодексу про шлюб та сім"ю, а саме норми ч.2 ст.53 КпШС України. Згідно норм вказаної статті, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою як одного з батьків так і самої дитини після досягнення нею повноліття. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. В третьому абзаці п.13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Таким чином, дослідивши надані заявником та заінтерисованою особою докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту батьківства не підлягає задоволенню, оскільки юридично значимі обставини, такі як: спільне проживання і ведення спільного господарства [PERSON] та [PERSON] ; спільне виховання дитини; спільне утримання дитини батьками та визнання батьком дитини свого батьківства підтверджені належними доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved