Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду з даним позовом до Новоайдарської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, третя особа: приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко Валентина Миколаївна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS]. Спадкодавець за життя заповіту не склала, єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом є позивач [PERSON]. Померла [PERSON] на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS], разом зі своїм сином [PERSON]. На момент смерті [PERSON], позивач був зареєстрований та проживав у її квартирі за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] за вищевказаною адресою проживала разом із своїм сином, проте, зареєстрована не була. Попереднє місце проживання та реєстрації [PERSON] було за адресою: [ADDRESS], але з реєстрації за вказаною адресою вона була знята 10 січня 2001 року. Окрім того, позивач - [PERSON] зазначив, що для того щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, він має довести свої родинні зв`язки з [PERSON], яка померла [INFO], оскільки у свідоцтві про народження [PERSON] в графі «мати» зазначена [PERSON], однак остання в подальшому вийшла заміж за [PERSON] та змінила своє прізвище на «[PERSON]». Рішенням Новоайдарського районного суду від 14 вересня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON], [INFO], помер [INFO]. Коли позивач звернувся до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, отримав відмову, у зв'язку з тим, що позивач вважається таким, що не прийняв спадщину. Для вирішення питання та визнання права власності на квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON], померлій [INFO], за позивачем, було запропоновано звернутися до суду. На підставі вищенаведеного, позивач просив суд встановити факт, що він, [PERSON], є рідним сином [PERSON] та визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті матері. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Новоайдарської селищної ради Луганської області - Кравченко В.О., у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Третя особа - приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко Валентина Миколаївна у судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Відповідно до Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.4). Факт того, що позивач є сином померлої [PERSON], підтверджується копією свідоцтва про народження позивача, складеного російською мовою, де в графі «мати» зазначена «[PERSON]» (а.с.19), в якому ім`я, по-батькові співпадають з даними, зазначеними в свідоцтві про смерть [PERSON] та в інших її правовстановлюючих документах. Зміна прізвища померлої з «[PERSON]» на «[PERSON]» підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб(а. с. 33) та копією актового запису про шлюб № 25 від 19 липня 1994 року (а.с.34). Рішенням Новоайдарського районного суду від 14 вересня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.21). [PERSON], [INFO], помер [INFO], що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.31) та копією актового запису про смерть №6 від 25 червня 2014 року (а.с.32). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 01.07.1992 року який був укладений відповідно до вимог чинного законодавства та в подальшому зареєстрований в комунальних органах (а.с.6-7), копією реєстраційного посвідчення, складеного російською мовою, в якому зазначено, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] зареєстроване за «[PERSON] Ниной Алексеевной» (а.с.8) та копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, де в графі «власник» зазначена [PERSON] (а.с. 13-16). На зазначений будинок 01.07.1992 року Бюро технічної інвентаризації видало технічний паспорт, який складено російською мовою, де в розділі власника житлового будинку була зазначена померла «[PERSON]», що фактично підтверджує факт володіння та користування зазначеним житловим будинком (а.с.9-12). Спадкодавець за життя заповіту не склала, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (а.с.17), єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом є позивач [PERSON]. Судом було встановлено, що на момент смерті [PERSON], позивач був зареєстрований у її квартирі за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] за вищевказаною адресою проживала разом із своїм сином, проте, зареєстрована не була. Попереднє місце проживання та реєстрації [PERSON] було за адресою: [ADDRESS], але з реєстрації за вказаною адресою вона була знята 10 січня 2001 року, що підтверджується довідкою виконкому Побєдівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області № 48 від 23 березня 2015 року, актом обстеження житлово-побутових умов проживання (а.с. 5, 20). Відповідно до акта депутата Новоайдарської селищної ради з 2001 року до дати смерті, а саме до [INFO], [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] без реєстрації (а.с.5). Тобто, встановлено, що померла проживала разом з позивачем. З обставин, наведених позивачем [PERSON] у позовній заяві, встановлено, що йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки позивач вважається таким, що не прийняв спадщину. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За життя спадкодавець заповіту не залишила, тому спадкування належного їй майна повинно відбуватися за законом, відповідно до вимог ч.2 ст.1223 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, згідно ч. 5 цієї статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи те, що під час судового розгляду обставини, викладені в позові, знайшли своє підтвердження, позивачем доведено факт наявності спадкового майна та правомірність його успадкування, факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], суд приходить до висновку про можливість задовольнити заявлені позивачем вимоги в повному обсязі шляхом застосування такого способу захисту, як визнання права на спадкове майно та встановленння факту родинних відносин. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 328, 392, 1220, 1221,1222, 1223, 1261, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved