Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

29.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що навчається. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 10 січня 1998 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який 15 лютого 2001 року розірвано в судовому порядку. Від даного шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON], яка на даний час навчається на другому курсі Хмельницького національного університету, факультет економіки та управління, потребує додаткових матеріальних витрат. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, а вона являється інвалідом ІІІ групи, ніде не працює і їй важко одній утримувати доньку. [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повноліньої доньки у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення нею 23 років у разі навчання. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але від неї до суду поступила заява про розгляд справи у її відсутності. Згідно поданої заяви позивач [PERSON] зменшила позовні вимоги, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки по 700 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення нею 23 років у разі навчання. Відповідач [PERSON] на виклик суду не з'явився. Зареєстроване місце проживання [PERSON]: [ADDRESS]. Судом направлялася повістка за вказаною адресою, проте судова повістка повернулася до суду з відміткою про відсутність відповідача за вказаною адресою (а.с. 16). За правилами ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин, суд зі згоди позивача [PERSON] ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З 10 січня 1998 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 15 лютого 2001 року розірвано в судовому порядку (а.с.2). Від даного шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с.3), яка є повнолітньою, в даний час навчається на другому курсі Хмельницького національного університету, факультет економіки та управління, потребує додаткових матеріальних витрат. Термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року (а.с.3). Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, вона знаходиться на повному утриманні матері, що підтверджується довідкою Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 933 від 14.09.2016 року (а.с.2). Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 181-182, ст.ст.199, 200 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно із ст.ст. 181-182, ст.ст.199, 200 СК України, відповідно до яких якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. У разі ухилення батьків від виконання цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з матері, батька дитини в частці від їх доходу і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів і приходить до висновку, що, оскільки відповідач [PERSON] не надав суду доказів своєї неплатежеспроможності та хвороби, то відповідно повинен сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 26.09.2016 року і до досягнення нею 23 річного віку, а в разі припинення навчання дочки [PERSON], стягнення аліментів припинити. Оскільки право повнолітньої дитини [PERSON], яка продовжує навчатися на матеріальне утримання відповідачем [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved