Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

31.07.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 54 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у 2019 році вона звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова із позовом до відповідача, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] . За результатами розгляду даної цивільної справи 22.11.2017 року Жовтневим районним судом м. Харкова було ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволені частково та вирішено стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 1 500 грн. щомісяця, починаючи з 10 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. 23.04.2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист по цивільній справі № 639/4074/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] . У травні 2018 року стягувач за виконавчим провадженням [PERSON] звернулась до Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області із заявою про відкриття виконавчого провадження. 16.05.2018 року старшим державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області Дудкою А.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка була направлена державним виконавцем на адресу боржника та стягувача. 17.07.2018 року старшим державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника. Однак, жодних дій, направлених на виконання рішення районного суду від 22.11.2017 року відповідачем вчинено так і не було, станом на 01.11.2018 року у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 24 000,00 грн. За таких обставин, 09.11.2018 року старшим державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області Дудкою А.А. було винесено постанову про накладення штрафу. Окрім цього, 08.02.2019 року державним виконавцем було винесено чотири обмежувальні постанови, а саме: постану про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом, постанову про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю. 19.11.2019 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника. 03.07.2020 року старшим державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області (після перейменування - Міжрайонний ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Дудкою А.А. було винесено постанову про накладення штрафу. Однак, жодних дій, направлених на виконання своїх обов`язків з утримання власного сина відповідач так ї не виконав, не сплативши за три роки жодної копійки в рахунок сплати аліментних зобов`язань. 01.07.2020 року на заяву стягувача [PERSON] старшим державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Дудкою А.А. було складено розрахунок заборгованості за виконавчим провадженням № 56375542. Вказана заборгованість за виконавчим листом, 23.04.2018 року виданим Жовтневим районним судом м. Харкова по цивільній справі № 639/4074/17 за позовом [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] на момент проведення розрахунку заборгованості 01 липня 2020 року складала 54 000,00 грн. За таких обставин, [PERSON] була змушена звернутися засобами поштового зв`язку на адресу зареєстрованого та фактичного проживання відповідача із повідомленням про існуючу заборгованість по сплаті аліментів, в якій вона просила усунути заборгованість зі сплати аліментів на утримання малолітнього [PERSON] . Однак, відповідач проігнорував надходження на поштове відділення, яке обслуговує будинок за адресою місця його фактичного проживання та реєстрації, цінного та рекомендованого листів із повідомленням про існуючу заборгованість по сплаті аліментів. Отже, всупереч нормам чинного законодавства, а також всупереч законам людяності та порядності, свої зобов`язання по погашенню заборгованості зі сплати аліментів відповідач не виконав та кошти на утримання власного сина не сплатив, а отже, станом на момент звернення з цим позовом до суду, права малолітнього [PERSON] продовжують бути порушені, а відповідач так само продовжує не сплачувати аліменти на утримання свого сина. Наразі, не виконуючи рішення суду, що вступило в законну силу, ігноруючи вимоги закону, моральні засади суспільства та порушуючи права і законні інтереси малолітньої дитини, відповідач вже протягом трьох років завдає дитині невідворотної шкоди у вигляді відсутності їжі та одягу, брак коштів на лікування, відпочинок та нагальні потреби. У зв`язку з викладеним позивач, посилаючись на вимоги Конституції України, ст. 549 ЦК України, ч.1 ст. 196 СК України та судову практику, виходячи з даних довідки про заборгованість зробила розрахунок пені, яка складає 287505 грн. на суму заборгованості 54000 грн. Однак, з огляду на вимоги ч.1 ст. 196 СК України, відповідно до якої пеня на заборгованість по аліментах не може перевищувати розміру заборгованості, просить суд стягнути з відповідача пеню лише у розмірі 54000 грн., який дорівнює розміру заборгованості. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.08.2020 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Призначено судове засідання. В судове засідання сторони не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] , згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.10.2020 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , про що зроблений відповідний актовий запис №568 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.09.2011 року. Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.11.2017 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Харкова на користь [PERSON] аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі - 1500 грн. щомісяця з індексацією відповідно до закону, починаючи з 10 липня 2017 р. до досягнення дитиною повноліття.У позові [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів в сумі 77500 грн. за період з 01.01.2015 р. по 01.08.2017 р. відмовлено за необґрунтованістю заявлених позовних вимог.Стягнуто з [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн. (а.с.10-11). На підставі вищевказаного рішення суду від 22.11.2017 року, Жовтневим районним судом м. Харкова видано виконавчий лист та у травні 2018 року стягувач за виконавчим провадженням [PERSON] звернулась до Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області із заявою про відкриття виконавчого провадження. 16.05.2018 року старшим державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області Дудкою А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.12). 17.07.2018 року старшим державним виконавцем Дудкою А.А. було винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] (а.с.13). У зв`язку з невиконанням рішення Жовтневого районного суду від 22.11.2017 року відповідачем 09.11.2018 року старшим державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області Дудкою А.А. винесено постанову про накладення штрафу на [PERSON] (а.с.14). Крім того 19.11.2019 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника - [PERSON] (який змінив прізвище) (а.с.15-16). 03.07.2020 року старшим державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області Дудкою А.А. знов винесено постанову про накладення штрафу на боржника [PERSON] у зв`язку з наявністю заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 43500 грн.(а.с.17). 01.07.2020 року за заявою стягувача [PERSON] старшим державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Дудкою А.А. складено розрахунок заборгованості за виконавчим провадженням №56375542. Вказана заборгованість за виконавчим листом №639/4074/17, виданим Жовтневим районним судом м. Харкова 23.04.2018 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] за період з 10.07.2017 року на 01.07.2020 року складала 54 000,00 грн. (а.с.18-19). Позивачем [PERSON] 17.07.2020 року на адресу відповідача [PERSON] було направлено повідомлення про існуючу заборгованість по сплаті аліментів (а.с.20-24). На час розгляду даної справи відповідачем не надано доказів відсутності заборгованості по сплаті аліментів, або наявності такої заборгованості в меншому обсязі. Позивачем здійснено і надано суду розрахунок пені, розмір якої становить 287505 грн. 00 коп., з дати виникнення заборгованості - з липня 2017 року по дату складання розрахунку заборгованості - 01.07.2020 року в (а.с.5). Підстави для визнання неправильним даного розрахунку у суду відсутні. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч.3 зазначеної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того, за правилами ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до п.7 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Частиною 4 ст. 194 СК України передбачено, що заборгованість по аліментам стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно з ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Правові висновки щодо порядку обчислення неустойки (пені) по аліментам викладені Верховним Судом України в постановах по справах: № 6-94цс15 від 1 липня, № 6-2022цс15 від 25 листопада та № 6-2696цс15 від 16 грудня 2015р., № 6-300цс16 від 16 березня 2016 року, Разом з тим, з огляду на те, що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, зокрема і при вирішенні питання щодо необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах, Велика Палата Верховного Суду постановою від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15-ц вважала за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі N 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі N 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі N 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі N 6-300цс16, і вважає, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України, та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Разом з тим, статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, перелік яких не є вичерпним. Так, враховуючи надані позивачем докази та зазначені нею обставини, а також відсутність відзиву і відповідних підтверджених доказами заперечень з боку відповідача [PERSON] , судом встановлено факт наявності заборгованості зі сплати аліментів саме у розмірі 54000, 00 грн. і виникнення такої заборгованості з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.11.2017 року. При цьому позивачем надано розрахунок пені, який не спростовано відповідачем, позовні вимоги [PERSON] відповідають вимогам закону і полягають лише у стягненні суми пені, яка дорівнює сумі заборгованості, за відсутності доказів які б свідчили про наявність підстав для зменшення розміру неустойки, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Отже позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 54 000, 00 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006р.). Задовольняючи позов в повному обсязі на підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого позивач звільнена. Враховуючи викладене та

Outcome: approved