Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до Мелітопольської міської Ради про визнання за ним права власності за набувальною давністю на об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок (площею основи (забудови) 1296,7 кв. м., готовністю 10%) А-9 з огородженням № 1, що розташований за адресою: Запорізька область м. Мелітополь, вул. Університетська, 84. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 1990 року об'єкт незавершеного будівництва - фундамент житлового будинку А-9 з огородженням № 1, що розташовані за адресою: м. Мелітополь, вул. Університетська (Свердлова), 84 були покинуті колишнім забудовником. У середині 2002 року на зазначений об'єкт стали заїжджати невідомі особи, які з використанням будівельної техніки розпочали процес демонтажу об'єкту незавершеного будівництва - будівлею житлового будинку. У цей же час на цей об'єкт стали завозити будівельне та побутове сміття. Позивачем [PERSON] цей процес незаконного демонтажу та засмічення був припинений. З 01 вересня 2002 року позивач, з метою збереження, недопущення подальшого демонтажу та охорони добросовісно заволодів чужим майном (об'єктом незавершеного будівництва - будівлею житлового будинку, що розташований за адресою: м. Мелітополь, вул. Університетська (Свердлова), 84) і понад 10 років продовжую відкрито, безперервно володіти об'єктом цього незавершеного будівництва. З 2002 року позивачем з метою недопущення сторонніх осіб на територію цього об'єкту було влаштоване огородження та встановлено тимчасову споруду на території цього об'єкту незавершеного будівництва. У цей же період часу, за допомогою будівельної техніки позивач, відновив пошкоджені елементи фундаменту житлового будинку та організував за власний рахунок охорону цього об'єкту. Таким чином, позивач по справі [PERSON] з 01 вересня 2002 добросовісно заволодів чужим майном і з цього часу продовжую відкрито, безперервно володіти цим майном. Отже, враховуючи те, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти об'єктом незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: м. Мелітополь, вул. Університетська, 84 та той факт, що право власності на вказаний обєкт нерухомості ні за ким не зареєстровано, тому позивач вважає, що є всі законні підстави для для визнання права власності на цій об'єкт за набувальною давністю за позивачем. Позивач у судове засідання не зявився але на адресу суду від його представника, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 08.07.2016 року, [PERSON] надійшла заява про слухання справи за його відсутністю. На задоволенні позову наполягає у повному обсязі. В судовому засіданні від 18.07.2016 року представник позивача по справі [PERSON]- адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги та полягав на їх задоволенні у повному обсязі, та просив суд визнати за [PERSON], [INFO], і.н. [NUMBER] право власності за набувальною давністю на об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок (площею основи (забудови) 1296,7 кв. м., готовністю 10%) А-9 з огородженням № 1, що розташований за адресою: м. Мелітополь, вул. Університетська, 84. Від представника відповідача по справі Мелітопольської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд даної справи за відсутністю представника. Відповідно до ч.2\~ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України,\~\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відкриваючи провадження у справі суд попередив сторони про те, що відповідно до ч.1\~ст. 131 ЦПК України, вони зобовязані\~подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо\~попереднє судове засідання у справі не проводиться,\~- до початку розгляду справи по суті. Виходячи зі змісту положень\~статті 60 ЦПК України\~суд розглядає справу на підставі доказів, які подані сторонами до початку безпосереднього судового розгляду. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до копії паспорту, [PERSON], [INFO] народився в місті Мелітополі Запорізької області, (а.с.7-8). Також в судовому засіданні було встановлено, що 1990 року об'єкт незавершеного будівництва - фундамент житлового будинку А-9 з огородженням № 1, що розташовані за адресою: м. Мелітополь, вул. Університетська (Свердлова), 84 були покинуті колишнім забудовником. У середині 2002 року на зазначений об'єкт стали заїжджати невідомі особи, які з використанням будівельної техніки розпочали процес демонтажу об'єкту незавершеного будівництва - будівлею житлового будинку, стали завозити будівельне та побутове сміття. Позивачем [PERSON] цей процес незаконного демонтажу та засмічення був припинений. З 01 вересня 2002 року позивач, з метою збереження, недопущення подальшого демонтажу та охорони добросовісно заволодів чужим майном (об'єктом незавершеного будівництва - будівлею житлового будинку, що розташований за адресою: м. Мелітополь, вул. Університетська (Свердлова), 84) і понад 10 років продовжую відкрито, безперервно володіти об'єктом цього незавершеного будівництва. Таким чином, [PERSON] з 01 вересня 2002 добросовісно заволодів чужим майном і з цього часу продовжую відкрито, безперервно володіти цим майном. Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" визначено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: -володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; -володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; -володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Пунктом 13 вищезазначеної Постанови визначено, що можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 ст. 344 ЦК України зазначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває права власності на це майно. Згідно з ч.4 ст. 344 Цивільного кодексу України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Отже, враховуючи те, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти об'єктом незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: м. Мелітополь, вул. Університетська, 84 та той факт, що право власності на вказаний обєкт нерухомості ні за ким не зареєстровано, існують підстави для для визнання права власності на цій об'єкт за набувальною давністю за позивачем. Зазначені обставини підтверджуються наступними доказами: технічним паспортом на об'єкт нерухомості, фотографічними знімками об'єкту нерухомості та прилеглої території, фотографічними знімками тимчасової споруди (сторожки), (а.с.9-11,12-15), показами свідка [PERSON], який був допитаний в судовому засіданні від 18.07.2016 року, своїми поясненнями він підтвердив той факт, що позивач по справі [PERSON] добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти об'єктом незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: м. Мелітополь, вул. Університетська, 84, з 2002 року [PERSON] з метою недопущення сторонніх осіб на територію об'єкту було влаштоване огородження та встановлено тимчасову споруду на території об'єкту незавершеного будівництва. У цей же період часу, за допомогою будівельної техніки позивач, відновив пошкоджені елементи фундаменту житлового будинку та організував за власний рахунок охорону цього об'єкту. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності отримується на підставах, не заборонених законом, зокрема з операцій. Право власності передбачається таким, що виникло правомірно, якщо інше прямо не виходить із закону або незаконність придбання права власності не встановлена законом. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача [PERSON] до Мелітопольської міської Ради про визнання права власності такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved