Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в якому із врахуванням уточнених позовних вимог, просить усунути перешкоди в користуванні належним йому житлом, шляхом визнання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], такими, що втратили право на користування житлом в будинку № 28, по вул. Замкова (Комарова) с. Селище Тиврівського району Вінницької області. Позов обґрунтовує тим, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.03.2017 р., виданого державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори належить житловий будинок № 20 по вул. Замкова ( Комарова) в с. Селище Тиврівського району (бланк свідоцтва НВО 276706). За даною адресою зареєстровані відповідачі з неповнолітнім сином [PERSON] - [PERSON], [INFO]. Він скасував свою реєстрацію в будинку своїх батьків в м. Гнівань, вул. Комарова, 20 і має намір проживати та зареєструватися в належному йому на праві власності будинку в с. Селище по вул. Замкова ( Комарова) 28. Відповідачі в даному житлі не проживають з 2008 року, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 06.08.2018 року. Вони були зареєстровані в даному будинку як родичі його померлої 27 квітня 2016 року дружини [PERSON], якій будинок належав на праві власності, за її життя. З 2008 року відповідачі не проживають в даному житлі. Неповнолітній [PERSON] взагалі ніколи не проживав в належному йому будинку, зареєстрований в ньому з тих підстав, що на день його народження в буд № 28 вул. Замкова (Комарова) в с. Селище, була зареєстрована його мати. На даний час він має намір оформити субсидію на оплату комунальних послуг, але реєстрація відповідачів\~в його\~житловому \~будинку перешкоджає\~йому в цьому. Добровільно скасувати свою реєстрацію відповідачі не погоджуються і він позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися майном, що належить йому на праві власності. Протягом десяти років відповідачі належним йому житловим будинком не користуються, не є членами його сім'ї, а відповідно до ст. 406 ЦК України право на користування чужим майном припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для виникнення такого права. Ухвалою Тиврівського районного суду від 21.08.2018 року заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов протягом 15 днів з дня отримання ухвали. [PERSON] копію ухвали від 21.08.2018 року з копією позовної заяви та додатками отримала 04.09.2018 року, [PERSON] - 31.08.2018 року, що стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 39, 40). [PERSON] копію ухвали від 21.08.2018 року з копією позовної заяви та додатками направлено для вручення за місцем реєстрації в с. Селище, вул. Замкова, 28. Проте документи повернуті суду з відміткою за 01.09.2018 року «за закінченням терміну зберігання». Іншої адреси місця проживання відповідача суду не надано. В установлений ухвалою суду строк відзивів на позов до суду не надійшло. Ухвалою Тиврівського районного суду від 19.09.2018 року судом до справи залучено Тиврівську РДА як орган опіки та піклування та зобов'язано останню надати висновок щодо доцільності задоволення даного позову. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, просять його задоволити з викладених у заяві підстав. Позивач [PERSON] позов підтримав, просить його задоволити з підстав, викладених у заяві, а також пояснив, що з [PERSON] проживав однією сім'єю 14 років перед її смертю, жили вони в с. Селище, вул. Замкова, 28. [PERSON] в його будинку не проживає з березня 2016 року, однак з будинку її ніхто не виганяв, перешкод в проживанні не чинив. [PERSON] не проживає в його будинку з 2007 року. Її так само ніхто не виганяв і не чинив перешкод в його користуванні. Іншого власного житла у нього не має. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] позов не визнала, мотивуючи тим, що будинок в с. Селище, по вул.. Замковій, 28 це будинок її батьків. Вона там виросла і проживала до 2007року. В 2007 році через сварки між позивачем і чоловіком її дочки [PERSON] [PERSON], який є рідним братом позивача, вона з дочкою [PERSON], її чоловіком півроку наймали житло в с. Селище, через півроку переїхала проживати в дачний будинок в с. Селище, по вул.. Світанкова, 3, який вона купила, а договір оформила на дочку - [PERSON] \~ \~ \~ \~В 2011 році повернулась проживати до матері [PERSON] в с. Селище, в її будинок, що в с. Селище, вул. Замкова, 28, і проживала там до лютого 2016 року. Її мати померла 09.10.2015 року. Мати склала заповіт на її рідну сестру [PERSON], яка хворіла. Мати їй говорила, що вона старша, а тому має поступитись. Їй виділили в будинку кімнату, потім позивач розпочав ремонтні роботи в будинку. Наприкінці лютого 2016 року вона сказала сестрі [PERSON], що та вибрала чоловіка і до сестри приблизно місць перед її смертю не ходила. З лютого 2016 року по липень 2016 року вона винаймала житло в с. Селище, а в липні 2016 року переїхала проживати в с. Красне, де проживає в будинку матері свого співмешканця по даний час. Власного житла вона не має. \~ \~ \~ \~Сестру - [PERSON] лікував, доглядав та хоронив позивач. [PERSON] її колишній чоловік. Фактично з 1999 року він у спірному житловому будинку не проживав. З будинку його ніхто не виганяв. В 2009 році він приблизно місяць пожив у даному будинку і добровільно виїхав з нього, поїхав в [PERSON]. Шлюб вони розірвали в 2008 році. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що в будинку в с. Селище, по вул. Замкова, 28, вона зареєстрована з народження. Даний будинок - батьківщина її матері [PERSON] Не заперечує, що виїхала з нього в 2007 році разом із матір'ю [PERSON] через сварки між її чоловіком [PERSON] та позивачем. Спочатку жили на квартирі, а потім переїхали в будинок в с. Селище, вул.. Світанкова, 3. Більше до будинку в с Селище, по вул.. Замкова, 28, вона не поверталась. Дачний будинок в с. Селище, вул. Світанкова, 3, належить їй. Вона в ньому проживає з 2007 року. Будинок облаштованим паровим опаленням, до нього підведене водо - та газопостачання, є каналізація, у дитини є власна кімната. [PERSON] - її єдиний син. Син народився, коли вона проживала в своєму дачному будинку, в спірному будинку її син [PERSON] ніколи не проживав. Відповідач [PERSON] тричі (19.09.2018 року, 19.10.2018 року та 30.11.2018 року) в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку за місцем реєстрації с. Селище, вул. Замкова (Кірова), 28, що стверджується адресною довідкою, поштовими конвертами. Оскільки, в розумінні п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, відповідач [PERSON] вважається повідомленим про розгляд справи, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, судом вирішено справу розглядати у його відсутності. Представник органу опіки та піклування Тиврівської РДА [PERSON] вважає недоцільним задоволення позову щодо скасування реєстрації малолітнього [PERSON] в будинку в с. Селище, по вул. Замкова, 28. Висновок Тиврівської РДА від 14.11.2018 року підтримала. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори [PERSON] 10.03.2017 року, належить житловий будинок в с. Селище Тиврівського району, по вул. Замкова, (Кірова), 28. Право власності на даний будинок зареєстровано за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.03.2017 року, що стверджується витягом з даного реєстру від 10.03.2017 року. В період до набуття права власності позивачем на будинок в ньому були зареєстровані відповідачі: [PERSON] 03.12.1999 р., [PERSON] - 14.11.1985 року, та [PERSON] 15.02.2005 р., що стверджується довідкою виконкому Селищенської сільської ради від 06.08.2018 року, будинковою книгою на даний будинок, адресними довідками відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України від 30.08.2018 року (36-38). Відповідно до висновку Тиврівської РДА від 14.11.2018 року відомості про [PERSON], 22.06.2009 року внесені в по господарський облік Селищенської сільської ради за місцем реєстрації матері [PERSON] Проте, в даному будинку відповідачі не проживають: [PERSON] з 2007 року, [PERSON] з 2009 року, [PERSON] з лютого 2016 року, малолітній [PERSON] у вказаному будинку ніколи не проживав, що стверджується актом обстеження житлових умов від 06.08.2018 року, показаннями свідка [PERSON] та вбачається з пояснень відповідачів [PERSON], [PERSON] Так, свідок [PERSON] показав, що він рідний брат [PERSON], колишній чоловік [PERSON] [PERSON] його син. З [PERSON] він спільно проживав з 2002 року по 2018 рік. Зареєстрували вони шлюб в 2009 році, а розірвали його в 2018 році. Спочатку вони з [PERSON] проживали в [INFO], а потім в 2003-2004 р.р. переїхали проживати в дачний будинок в с. Селище, на вул. Світанкова, 3. Під час проживання в даному будинку у них народився син - [PERSON] Більше вони в будинок в с. Селище, по вул.. Замковій, 28, не повертались і син у вказаному будинку ніколи не жив. В будинку в с. Селище, по вул. Світанкова, 3, створені належні умови для проживання дитини. У нього є власна кімната. Даний будинок він добудував під час спільного проживання з [PERSON] Він вживав заходів до реєстрації сина в даному будинку. Проте, його не зареєстрували, оскільки у нього не було документів. З березня 2017 року дачний масив, де знаходиться будинок, ввели в межі села. Проте перевести його з дачного на житловий та прописати сина він не може, оскільки він не власник. На даний час він тимчасово з сином проживають у матері в м. Гнівань, по вул. Комарова, оскільки за будинком рахується заборгованість за газ і його економлять, але його речі переважно знаходяться в будинку в с. Селище, по вул.. Світанковій, 3. На час, коли він проживав у будинку в с. Селище, вул.. Замкова, 28, ( в 2002 р.) [PERSON] в ньому не проживав. В 2009 р. він його бачив пару днів. Потім той поїхав і більше він його не бачив, у вказаному будинку [PERSON] не жив. \~ \~ \~ \~Той факт, що [PERSON] - мати [PERSON], [INFO], а [PERSON] його батько стверджується свідоцтвом про народження дитини, в якому батьками вказані [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом про зміну імені, виданого 14.09.2018 року, за яким [PERSON] змінила ім'я на [PERSON], копією рішення Тиврівського районного суду від 26.02.2018 року, яке набрало законної сили 30.03.2018 року, про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], що був укладений 24.04.2009 року. Відповідачі зареєстровані у будинку позивача до набуття ним права власності на вказаний будинок. Чинним законодавство не передбачений перехід прав та обов'язків попереднього\~\~власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сім'ї на користування цим будинком. Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України в ухвалі від 13.01.2011 року. Аналіз статей 383, 391, 405 ЦК України, статті 156\~ЖК України дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути і існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів сім'ї ( постанова Верховного Суду України від 05.11.2014 року). Згідно ч.1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особисто немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власник розсуд. Відповідно до ч. 1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч. 1 ст.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно правової позиції Верховного Суду України у постанові від 16.11.2016 року ( справа №6-709цс 16) зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушення права. Положення статей 383, 391\~ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушено права власності на жиле приміщення, у тому числі осіб, які не є членами його сім'ї. Реєстрація відповідачів створює перешкоди для позивача в користуванні житлом, позбавляє права вільно володіти ним.\~\~ Відтак,\~оскільки відповідачі\~[PERSON],\~[PERSON], [PERSON] з [PERSON], [INFO], не є членами сім'ї позивача, спільним побутом із позивачем не пов'язані,а обставини, які були підставою для виникнення у них права користування даним житлом, відпали, відповідно до положень ст.406\~ЦК України право відповідачів на користування будинком підлягає припиненню на вимогу його власника. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017 року в справі № 734/387/15-ц, Верховним Судом у постанові від 07.05.2018 року в справі № № 346/891/17, що користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої\~статті 406 ЦК України. Європейський суд з прав людини вказав, що\~пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи\~(PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Слід також вказати, що наявність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала ( п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1995року № 9). Відповідно до висновку орану опіки та піклування Тиврівської РДА від 14.11.2018 року №1-/01-21/2428 Тиврівська РДА вважає недоцільним визнання [PERSON], [INFO] таким,що втратив право на користування житловим приміщенням в с. Селище, по вул.. Замковій, 28, скільки він має право користування житловим будинком, де зареєстрована його матір. Проте, необхідно також зауважити, що малолітній [PERSON] ніколи не проживав у будинку позивача. 19.01.2006 року [PERSON] купила земельну ділянку для садівництва, городництва, площею 0,0509 га, що розташована на території садового товариства «Світанок», який знаходиться на території Селищенської сільської ради Тиврівського району. На даній земельній ділянці знаходиться садовий будинок, 2005 року забудови, загальною площею 74,7 кв.м. Згідно техпаспорта біля будинку також побудовані господарські будівлі та споруди. Даних про самочинне будівництво немає. В даному будинку відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 30.10.2018 року проживає сім'я [PERSON], до складу якої входить [PERSON] (колишній чоловік) та син [PERSON], [INFO] Будинок газифікований, оснащений водопроводом та каналізацією. Будинок складається з 3-х житлових кімнат. Як зазначила сама відповідач будинок облаштований паровим опаленням, підведене водо - та газопостачання, є каналізація, у дитини є власна кімната. Відповідно до ст.ст.29, 379 ЦК України, Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання фізичної особи можлива у житловому приміщенні. Згідно з вищевказаним Актом від 30.10.2018 року, оскільки даний будинок є садовим, реєстрація малолітнього [PERSON] в ньому неможлива, а відтак [PERSON] рекомендовано перевести даний садовий будинок в житловий та оформити право власності на нього. Відповідно до Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 р. № 321, переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки здійснюється безоплатно органами місцевого самоврядування села, селища, міста, з якими відповідні дачні поселення та садівничі товариства повязані адміністративно або територіально за заявою його власника, за формою згідно з додатком 1, до якої додаються документи, визначені вказаним Порядком. Суду не наведено обставин, які б свідчили про неможливість переведення даного садового будинку в житловий, а відтак і реєстрацію дитину в ньому. Обставин на спростування позову не наведено. Судові витрати позивача складають 704 грн. 80 коп. Судового збору, які, відповідно до ст.. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках.

Outcome: approved