overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

27 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, де зазначив що сторони з 03 серпня 1975 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу сторонами за спільні кошти подружжя було побудовано житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Право власності на вказаний будинок зареєстровано на ім'я відповідача [PERSON] Позивач просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що є спільним майном подружжя В судовому засідання представник позивача позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надала. Суд ухвалив слухати справу заочно на підставі наявних у ній даних та доказів у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 1975 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.5).. Під час шлюбу сторонами за спільні кошти подружжя було побудовано житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Право власності на вказаний будинок зареєстровано на ім'я відповідача [PERSON] на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.12.2007 року, справа №2-4061,2007 p., що підтверджується копією вказаного рішення суду, а також довідкою КП "Харківське міське БТІ" від 02.07.2015 року №1901274, копії яких додаються.(а.с.6-7). Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно, яке було придбане подружжям за час шлюбу, належить чоловіку і жінці на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.69 Сімейного кодексу України жінка і чоловік мають право на розподіл майна, яке належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, оскільки спірний будинок був придбаний під час шлюбу, то він є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу між подружжям в рівних частках.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

27 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON]про позбавлення права користування житловим приміщенням, зазначивши, що на даний час, в квартирі за адресою: [ADDRESS] фактично проживає зі своєю дружиною, [PERSON]. Відповідачі в спірній квартирі не проживають більш ніж 10 років, не сплачують комунальні послуги і взагалі квартирою не цікавляться, що змушує позивача нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг. В судове засідання позивач, представник позивача, третя особа не з'явилися, проте до канцелярії суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, проти заочного розгляду справи не заперечували. Як зазначено в позовній заяві, що останнім відомим місцем реєстрації та проживання відповідачів є адреса за місцем реєстрації: [ADDRESS] , що підтверджується копією особового рахунку № [NUMBER], в якому зазначено, що відповідачі зареєстровані у квартирі [ADDRESS], але зараз відповідачі не проживають за зазначеною адресою. Разом із тим, оскільки суд позбавлений можливості встановити фактичне місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача, судом у відповідності до ч. 9 ст. 74, п. 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України, відповідачів було викликано оголошенням у пресі - в газеті "Урядовий Кур'єр" № 203 від 31.10.2015 року. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідачів, до суду надано не було. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

27 серпня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який зареєстрований з відповідачем [PERSON] 09 серпня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №210. Від спільного шлюбу подружжя має доньку [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Сторони з липня 2019 року не підтримують подружні відносини, проживають окремо. Позивач вважає, що примирення і збереження сім`ї не можливе та суперечить її інтересам. Позивач просить розірвати шлюб, покласти на відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] до проведення підготовчого засідання подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до проведення підготовчого засідання подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем та відповідачем. З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, тому у відповідності до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" слід стягнути з відповідача в дохід держави 384,20 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

27 серпня 2020 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 07 вересня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Спільне життя із відповідачем не склалося, шлюбні відносини вони припинили три роки тому, з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 15 вересня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження і відкрито провадження у справі (а.с. 14-15). У судове засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 19, 20). У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 вересня 2010 року, про що Виконавчим комітетом Меліоративненської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 14 та видано свідоцтво про шлюб (а.с. 5). [INFO] та [INFO] у сторін від шлюбу народилися діти донька [PERSON] та син [PERSON] , відповідно, що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження, наданим суду у засвідченими позивачем копіями (а.с. 6, 7). За час спільного проживання стосунки зіпсувалися через втрату ними почуття любові один до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, а тому наразі збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені три роки тому, з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, з урахуванням визнання позову відповідачем, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420 грн. 40 коп. (а.с. 1), решта суми підлягає відшкодуванню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

27 серпня 2021 року позивач звернулася в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сім`я розпалася і поновлена бути не може. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити (а.с. 25). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи та розгляд справи у його відсутність до суду не подав (а.с. 26, 29). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 24 червня 2017 року, місце реєстрації: Чутівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №\~16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Спільних дітей від цього шлюбу сторони не мають. Позивач та відповідач по справі заяв, клопотань щодо примирення до суду не подали. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між ними склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сім`я поновлена бути не може. Позивач не бажає відновити своє дошлюбне прізвище " [PERSON] " після розірвання шлюбу, право на що передбачене ст. 113 СК України (а.с. 1). Зважаючи на те, що позовні вимоги судом задоволено, то з відповідача у відповідності до ст.\~141 ЦПК України, на користь позивача слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

27 січня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та аліментів на своє утримання як дружини. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час шлюб між ними розірвано і вони проживають окремо. Від цього шлюбу мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі. Діти після розірвання шлюбу проживають разом з нею, відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на їх утримання, вони повністю перебувають на утриманні позивачки. Вона сама не може забезпечити їм належного життєвого рівня. Добровільно відповідач спочатку надавав деякі кошти, однак останнім часом перестав матеріально допомагати взагалі. Вона також на даний час не працює, оскільки доглядає дочку [PERSON], якій виповнилося 1 рік і 4 місяці. Вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти і на її утримання. Оскільки відповідач офіційно не працює, однак має певні доходи, то просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 гривень щомісячно, а також аліменти на її утримання у розмірі по 300 гривень щомісячно. У судовому засіданні під час розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала, зменшила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 500 грн на кожну дитину щомісячно та по 200 грн на її утримання щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачкою. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі. Дані обставини стверджується рішенням суду про розірвання шлюбу та свідоцтвами про народження дітей. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач не працює, його дохід має мінливий характер, з врахуванням даних про стан здоров"я дітитини та відповідача, то розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей відповідно до ст.ст.181, 183 СК України, визначає у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн на кожну дитину щомісячно ними повноліття, а також по 200 грн на утримання позивачки щомісячно з дня подачі заяви в суд і до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст. 84 ч.2, 180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

27 січня 2015 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення кредитного боргу. Вимоги обґрунтовують тим, що відповідно до договору від 30.09.2011 року [PERSON] отримав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100000 грн. На день укладання кредитного договору було встановлено ліміт кредитної лінії на рахунок в сумі 5000 грн. Відповідач скористався кредитною лінією, але не виконує зобов'язання за вказаним договором належним чином. В зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, за відповідачем станом на 06.11.2014 року рахується заборгованість в сумі 6459,09 грн. Просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість в сумі 6459,09 грн. та 243,60 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки. Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що 30.09.2014 року між позивачем і відповідачем було укладено кредитну угоду, згідно якої позивач надає позичальнику [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 5000 грн. (а.с.4,5). З розрахунку заборгованості відповідача перед банком по кредиту станом на 06.11.2014 року (а.с.3), заборгованість по тілу кредиту складає 6459 грн. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставні і підлягають до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем [PERSON] порушені зобов'язання передбачені умовами кредитного договору від 30.09.2011 року, оскільки він не виконав грошові зобов'язання щодо сплати кредиту, внаслідок чого станом на 06.11.2014 року заборгованість по ньому складає 6459,09 грн. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає загальна заборгованість по кредиту в розмірі 6459,09 грн. Також до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, а саме сума сплаченого судового збору - 243,60 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

27 січня 2015 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], в позовній заяві вказав, що він має на праві власності квартиру [ADDRESS]. Квартиру йому подарувала сестра, а відповідач є її сином. У квартирі відповідач зареєстрований, але не проживає в ній з 1991 року. Відповідач є наймач, не являється членом сім"ї позивача, втратив право проживання в квартирі, але знятись з реєстрації в добровільному порядку не бажає. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування належною позивачу на праві власності квартирою. В суді представник позивача позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням, заперечення проти позову та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направив. Представник позивача не заперечує проти розгляду справи без присутності відповідача і ухвалення заочного рішення. Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у справі доказів без відповідача і ухвалити заочне рішення. Дослідивши обставини справи, вислухавши доводи представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] зареєстрований в належній позивачеві квартирі, а з 1991 року в квартирі не проживає. Дані обставини встановлені з пояснень представника позивача, копією паспорта позивача, договором дарування квартири позивачу, будинковою книгою про мешканців, які зареєстровані в квартирі позивача, витягом реєстрації права власності позивача на квартиру. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, для проживання членів своєї сім"ї, інших осіб, розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Згідно з ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Відповідно до ч.1 ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається займане ним житлове приміщення у випадках і в межах строків, встановлених ч.1, п.п.1 і 5 ч.3 і ч.4 ст.71 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, оскільки відповідач не являється членом його сім'ї, як наймач без поважних причин не живе в будинку більше як шість місяців, тому втратив право користування належною позивачеві квартирою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

27 січня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яка здана позивачкою на пошту 19 січня 2016 року. . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 14 серпня 1993 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану у Будьонівському райвиконкому м. Донецька, актовий запис № 465. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з березня 2010 року через різні погляди на сімейне життя та відносини між подружжя, у зв'язку з чим подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим. Вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. Позивачка про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явились, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 14 серпня 1993 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану у Будьонівському райвиконкому м. Донецька, актовий запис № 465. Шлюбні відносини між подружжям припинені з березня 2010 року. Причиною припинення шлюбних відносин стали різні погляди подружжя на шлюб та сім'ю. Сторони проживають окремо, не пов'язані спільним побутом, взаємними правами та обов'язками. Примирення між сторонами неможливе та недоречне. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить к висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі, передбаченому п.п.3 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", в сумі 551,20 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved