Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

29 листопада 2018 року позивач [PERSON] підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі КПТМ Криворіжтепломережа) звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване опалення в розмірі 3183,38 грн. та судового збору в сумі 1762,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивачем було здійснено постачання теплової енергії відповідачам за адресою: м. Кривий Ріг вул. Січеславська, 2А/31, за що відповідачам проводилися нарахування відповідно до встановлених тарифів на теплову енергію. Заборгованість відповідачів по оплаті централізованого опалення за період з 01.12.2010 року по 01.12.2017 року складає 3183,38 грн. З метою досудового врегулювання спору відповідачам був направлений лист з повідомленням про стан заборгованості та вимогою її сплатити, але на теперішній час борг відповідачами не погашений. Ухвалою суду від 19 грудня 2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідачам був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву, розяснено їх право на предявлення зустрічного позову. У судове засідання представник позивача не зявився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачі в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позов до суду не подали. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Між сторонами у справі виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання\~послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630 (далі - Правила). Згідно з ч. 3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~ст. 28, 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво . Під житлово-комунальними послугами розуміється результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») В силу ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. При цьому, згідно з ст. 1 цього ж закону споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За правилами ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати\~вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому\~праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, п.1 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що саме споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [INFO] (а.с. 11). Як вбачається з матеріалів справи, 17 червня 2013 року між позивачем і відповідачем [PERSON] був укладений Договір № 346 на реструктуризацію заборгованості за послуги теплоенергії та гарячого водопостачання, згідно якому Позивач надав Відповідачу розстрочку на погашення заборгованості за отриману теплову енергію, яка утворилася станом на 01.07.2013 року в сумі 4591,26 грн., з 01.07.2013 по 01.01.2016 зі сплатою щомісячного платежу в сумі 153,04 грн. (а.с. 6-7). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона\~(боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати\~майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею\~11 цього Кодексу. Так, в силу ч.ч. 1,3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначається угодою сторін. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Судом встановлено, що 29 серпня 2016 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу було видано судовий наказ про\~стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON], який ухвалою суду від 02 листопада 2017 року було скасовано у\~звязку з наявністю спору про право. (а.с. 4). Як вбачається з матеріалів справи відповідачі як споживачі фактично користувалися наданими послугами, та в спірний період частково сплачували кошти за надані послуги, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] (а.с.12) У відповідності зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачі всупереч вимогам закону зобов'язань по оплаті комунальних послуг в повному обсязі не виконували, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01.12.2010\~року по 01.12.2017\~року в сумі 3183,38 гривень, яка підлягає стягненню у\~примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. ст. 141, 164 ч.2 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачений ним судовий збір по 881 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved