Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

31.03.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява СТОВ «Переможець» до [PERSON], фізичної особи підприємця [PERSON], державної реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області про визнання договору оренди землі недійсним, та скасування державної реєстрації, ( Том №1, а.с., 2 3), в якій позивач просив суд винести рішення, яким: - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3,5630 га., кадастровий номер 3222284000:07:003:0020, право власності на яку посвідчується Державним актом на право власності на землю серія ЯБ № 152632, від 10 березня 2015 року укладеного між [PERSON] та Фізичною особою - підприємцем [PERSON]; - скасувати державну реєстрацію права оренди, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 20157490 від 20.03.2015 року, яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки площею 3,5630 га., кадастровий номер 3222284000:07:003:0020, право власності на яку посвідчується Державним актом на право власності на землю серія ЯБ № 152632, від 10 березня 2015 року, укладеного між [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач у мотивувальній частині позовної заяви обґрунтовував наступним: 20 березня 2015 року Товариству стала відома інформація, що реєстраційною службою Кагарлицького районного управління юстиції в Київській області проведено державну реєстрацію права оренди земельних ділянок, які знаходяться в адміністративних межах с. Кадомка Кагарлицького району Київської області. Так такі права були зареєстровані: 17 березня 2015 року, виходячи з договору оренди землі, укладених 10 березня 2015 року між [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 20157490 від 20.03.2015 року. Проте, між [PERSON] та СТОВ «Переможець» 10 березня 2009 року було укладено та зареєстровано у Кагарлицькому районному відділі КРФ Центру ДЗК, договір оренди землі строком на 10 років, про що вчинено запис від 10 березня 2009 року № 040932800099. З моменту укладення договору оренди з [PERSON], СТОВ «Переможець» належним чином виконує свої зобов'язання в строк виплачує орендну плату. Відповідачі [PERSON] та ФОП [PERSON] на дату укладання між собою договору оренди землі знали про те, що земельна ділянка перебуває в орендованому користуванні СТОВ «Переможець», чим порушили ст. 141, 142 Земельного кодексу України, не припинивши право користування цією земельною ділянкою за СТОВ «Переможець». Укладенням оспорюваного правочину, Відповідачі [PERSON] та ФОП [PERSON] порушили право СТОВ «Переможець» на: - на реалізацію прав СТОВ «Переможець», як Орендаря за діючим договором оренди землі, укладеного між СТОВ «Переможець» та [PERSON], зокрема щодо: - самостійного господарювання на землі з дотриманням умов договору оренди; - отримання продукції та доходу. Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ст. 4 Закону України про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Так, договір оренди землі укладений з СТОВ «Переможець», був зареєстрований відповідно до норм, які діяли на момент його реєстрації, і відповідно до положені вищевказаного закону визнаються чинними та дійсними. Відповідно пункту 8 -1) ст. 9 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор: під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або яки документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевої самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно, в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема, щодо зареєстрованих речов: прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки. Крім того, Листом Державної реєстраційної служби України від 06.08.2013 р. № 2951/05-15-13 надано розяснення, що враховуючи наведене, з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниї земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію і наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013, зокрема, виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю). Таким чином, при проведені державної реєстрації права оренди державним реєстратором в порушення положень Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не перевірено, чи були зареєстровані права на цю земельну ділянку за іншими особами, що призвело до порушень прав СТОВ «Переможець». Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Виходячи з норм законодавства необхідно визнати недійсним договір оренди землі укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON], а у звязку з тим, що на підставі цього договору було зареєстроване право оренди, - його необхідно скасувати. 31.03.2015 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання даного провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., ( Том № 1, а.с., 11). 06.04.2016 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду, ( Том №1, а.с., 13). 21.04.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON], подана представником, - [PERSON], ( Том № 1, а.с., 25 27), в якій відповідач просив суд: - розірвати договір оренди земельної ділянки від 10 березня 2009 року, укладений між ним, позивачем по справі, - [PERSON], та СТОВ «Переможець», про право аоренди земельної ділянки площею 3,5600 га, яка розміщена за адресою: Київська область, Кагарлицький район, Кадомська сільська рада, кадастровий номер 322284000:05:002:0017. Свої позовні вимоги позивач зустрічного позову [PERSON] в мотивувальній частині зустрічної позовної заяви обґрунтовує наступним: Кагарлицьким районним судом розглядається цивільна справа за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Переможець» до нього та інших відповідачів. Позовні вимоги позивача обгрунтовуються тим, що між ним та СТОВ «Переможець» 10 березня 2009 року були укладені та зареєстровані у Кагарлицькому районному відділі КРФ центру ДЗК договори оренди землі строком на 10 років. В позовній заяві зазначено, що усі умови договору оренди з боку СТОВ « Переможець» виконуються, що не відповідає дійсності, оскільки взагалі за два роки нічого належними чином не виконувалося. На момент підписання договорів їх аркуші були непрошиті та не скріплені печаткою; на договорах не була вказана дата його укладення. Ці гбставини давали змогу відповідачу маніпулювати при оформленні остаточної редакції договорів. В договорах термін дії був вказаний 5 років. Відразу після підписання договорів він не отримав їх на руки. На його неодноразові звернення з проханням видати йому договір, відповідач відбувався обіцянками в найкоротшій термін їх видати. Як потім з»ясувалося, в новому договорі від 10 березня 2009 року було вказано термін дії договору, - 10 років, що також його неприємно вразило. Про факт того, що договори були укладені терміном на 5, а не на 10 років, можуть підтвердити свідки. Окрім того, даний факт підтверджується додатками до договорів оренди. В даних додатках вказаний період дії договорів - 2009 рік і в подальшому на п'ять років. В графі додатків до договорів «Період виплати» передбачена сплата за оренду земельної ділянки за період 5, а не за 10 років. Дані додатки до договорів підтверджує факт того, що договори були укладені терміном на 5 років. Вказане також прямо підтверджується п.4.2 договору, згідно якого, - форми орендної плати за оренду земельної ділянки на рік встановлюються за домовленістю сторін, наведені в додатках до цього договору. Як було зазначене вище, в додатках наведений період саме на 5 років, а не на 10 років. Таким чином, на сьогоднішній день у відповідності до ст. 598 ЦК України його зобов'язання перед відповідачем про надання йому земельних ділянок в оренду припинилося у зв'язку з закінчення строку домовленості за договором, і він має право на розірвання вищевказаного договору. У відповідності до п. 7.1. договору відповідач зобов'язаний повернути йому вказану земельну ділянку. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язання перед ним про сплату орендної плати за користування земельними ділянками та закінченням терміну їх дії, він також має право у відповідності до ст. 611 ЦК України розірвати даний договір. Також потрібно звернути увагу на вимоги ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», у відповідності до вимог даної норми Закону, при укладенні договору оренди землі істотними умовами даного види договору являється передбачення в ньому умов передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. В оспорюваному ним договорі умов передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки не передбачено. Порушення істотних умов договорів також надає йому право на його розірвання. Окремо потрібно виділити, що укладені договори оренди земельних ділянок не відповідають типовій формі договору оренди землі, встановленою Постановою Кабінету Міністрів України № 220 від 03 березня 2004 року. Так, в п.12.3 договору зазначено, що невід»ємними частинами договору є кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень ( обтяжень) у її використання та встановлених земельних сервітутів, довідка про визначення нормативної грошової оцінки об»єкта оренди. Дані частини договору відсутні. Таким чином, укладені договори суперечать актам чинного законодавства України, тому вони у відповідності до вимог ст. 203 ЦК України не можуть бути чинними. Виходячи з вищевикладеними обставинами у сукупності є підстави для розірвання договору оренди в судовому порядку. Крім того, зазначає, що договір оренди від 10 березня 2009 року ним взагалі не підписувався і в цьому документі стоїть не його підпис, а підпис іншої особи. 21.04.2015 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, (Том № 1, а.с., 29 30), якою: - зустрічний позов [PERSON] до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Переможець» про розірвання договору оренди об»єднано з первісним позовом СТОВ «Переможець» до [PERSON], [PERSON], фізичної особи підприємця [PERSON], державної реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області про визнання договору оренди землі недійсним, та скасування державної реєстрації. 23.04.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло письмове заперечення реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції в Київській області на позовну заяву СТОВ «Переможець» до [PERSON], [PERSON], фізичної особи підприємця [PERSON], державної реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області про визнання договору оренди землі недійсним, та скасування державної реєстрації, ( Том № 1, а.с., 38), наступного змісту: - у провадженні Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться справа №368/643/15-ц від 06.04.2015 року за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Переможець» до [PERSON], реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, фізичної особи-підприємця [PERSON] про визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації права оренди. Вважаємо, вимоги викладені у позові необгрунтованими з наступних підстав. Ознайомившись з матеріалами справи повідомляємо, що документи, які були подані для проведення державної реєстрації права відповідали вимогам, то встановлені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п.6 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, відповідальність за достовірність відомостей, ясі містяться у документах, поданих для проведення державної реєстрації грав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, несе заявник. Під час розгляду заяви і документів, що додавалися до неї, державний реєстратор встановив відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями щодо відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах. З огляду на вищевикладене та великою завантаженістю у звязку із запровадженням у Київській області пілотного проекту щодо розподілу функціопальних обовязків між особами, які приймають заяви у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, та особами, що приймають рішення за результатами розгляду таких заяв згідно наказу Мінюсту від 23.02.2015 № 240/5, просимо розглядати справу без представника реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області на розсуд суду. 31.03.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява СТОВ «Переможець» до [PERSON], фізичної особи підприємця [PERSON], державної реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області про визнання договору оренди землі недійсним, та скасування державної реєстрації, ( Том №1, а.с., 40 - 41), в якій позивач просив суд винести рішення, яким: - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3,5630 га., кадастровий номер 3222284000:06:002:0017, право власності на яку посвідчується Державним актом на право власності на землю серія ЯА № 461896, від 10 березня 2015 року, укладеного між [PERSON], та Фізичною особою - підприємцем [PERSON]; - скасувати державну реєстрацію права оренди, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 20148542 від 20.03.2015 року, яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки площею 3,5630 га., кадастровий номер 3222284000:06:002:0017, право власності на яку посвідчується Державним актом на право власності на землю серія ЯА № 461896 від 10 березня 2015 року, укладеного між [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач у мотивувальній частині позовної заяви обґрунтовував наступним: 20 березня 2015 року Товариству стала відома інформація, що реєстраційною службою Кагарлицького районного управління юстиції в Київській області проведено державну реєстрацію права оренди земельних ділянок, які знаходяться в адміністративних межах с. Кадомка Кагарлицького району Київської області. Так такі права були зареєстровані: 17 березня 2015 року, виходячи з договору оренди землі, укладених 10 березня 2015 року між [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 20148542 від 20.03.2015 року. Проте, між [PERSON] та СТОВ «Переможець» 10 березня 2009 року було укладено та зареєстровано у Кагарлицькому районному відділіСВП Центру КОРУ, договір оренди землі строком на 10 років, про що вчинено запис від 10 березня 2009 року № 040991200026. З моменту укладення договору оренди зКоробенком І.В., СТОВ «Переможець» належним чином виконує свої зобов'язання в строк виплачує орендну плату. Відповідачі [PERSON] та ФОП [PERSON] на дату укладання між собою договору оренди землі знали про те, що земельна ділянка перебуває в орендованому користуванні СТОВ «Переможець», чим порушили ст. 141, 142 Земельного кодексу України, не припинивши право користування цією земельною ділянкою за СТОВ «Переможець». Укладенням оспорюваного правочину, Відповідачі [PERSON] та ФОП [PERSON] порушили право СТОВ «Переможець» на: - на реалізацію прав СТОВ «Переможець», як Орендаря за діючим договором оренди землі, укладеного між СТОВ «Переможець» та [PERSON], зокрема щодо: - самостійного господарювання на землі з дотриманням умов договору оренди; - отримання продукції та доходу. Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ст. 4 Закону України про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Так, договір оренди землі укладений з СТОВ «Переможець», був зареєстрований відповідно до норм, які діяли на момент його реєстрації, і відповідно до положені вищевказаного закону визнаються чинними та дійсними. Відповідно пункту 8 -1) ст. 9 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор: під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або яки документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевої самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно, в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема, щодо зареєстрованих речов: прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки. Крім того, Листом Державної реєстраційної служби України від 06.08.2013 р. № 2951/05-15-13 надано розяснення, що враховуючи наведене, з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниї земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію і наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013, зокрема, виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю). Таким чином, при проведені державної реєстрації права оренди державним реєстратором в порушення положень Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не перевірено, чи були зареєстровані права на цю земельну ділянку за іншими особами, що призвело до порушень прав СТОВ «Переможець». Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Виходячи з норм законодавства необхідно визнати недійсним договір оренди землі укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON], а у звязку з тим, що на підставі цього договору було зареєстроване право оренди, - його необхідно скасувати. 31.03.2015 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання даного провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., ( Том № 1, а.с., 49). 06.04.2016 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду, ( Том №1, а.с., 52). 21.04.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла зустрічна позовна заяваКоробенка [PERSON], подана представником, - [PERSON], ( Том № 1, а.с., 64 а 66), в якій відповідач просив суд: - розірвати договір оренди земельної ділянки від 10 березня 2009 року, укладений між ним, позивачем по справі, - [PERSON], та СТОВ «Переможець», про право аоренди земельної ділянки площею 3,5600 га, яка розміщена за адресою: Київська область, Кагарлицький район, Кадомська сільська рада, кадастровий номер 322284000:05:002:0017. Свої позовні вимоги позивач зустрічного позову [PERSON] в мотивувальній частині зустрічної позовної заяви обґрунтовує наступним: Кагарлицьким районним судом розглядається цивільна справа за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Переможець» до нього та інших відповідачів. Позовні вимоги позивача обгрунтовуються тим, що між ним та СТОВ «Переможець» 10 березня 2009 року були укладені та зареєстровані у Кагарлицькому районному відділі КРФ центру ДЗК договори оренди землі строком на 10 років. В позовній заяві зазначено, що усі умови договору оренди з боку СТОВ « Переможець» виконуються, що не відповідає дійсності, оскільки взагалі за два роки нічого належними чином не виконувалося. На момент підписання договорів їх аркуші були непрошиті та не скріплені печаткою; на договорах не була вказана дата його укладення. Ці гбставини давали змогу відповідачу маніпулювати при оформленні остаточної редакції договорів. В договорах термін дії був вказаний 5 років. Відразу після підписання договорів він не отримав їх на руки. На його неодноразові звернення з проханням видати йому договір, відповідач відбувався обіцянками в найкоротшій термін їх видати. Як потім з»ясувалося, в новому договорі від 10 березня 2009 року було вказано термін дії договору, - 10 років, що також його неприємно вразило. Про факт того, що договори були укладені терміном на 5, а не на 10 років, можуть підтвердити свідки. Окрім того, даний факт підтверджується додатками до договорів оренди. В даних додатках вказаний період дії договорів - 2009 рік і в подальшому на п'ять років. В графі додатків до договорів «Період виплати» передбачена сплата за оренду земельної ділянки за період 5, а не за 10 років. Дані додатки до договорів підтверджує факт того, що договори були укладені терміном на 5 років. Вказане також прямо підтверджується п.4.2 договору, згідно якого, - форми орендної плати за оренду земельної ділянки на рік встановлюються за домовленістю сторін, наведені в додатках до цього договору. Як було зазначене вище, в додатках наведений період саме на 5 років, а не на 10 років. Таким чином, на сьогоднішній день у відповідності до ст. 598 ЦК України його зобов'язання перед відповідачем про надання йому земельних ділянок в оренду припинилося у зв'язку з закінчення строку домовленості за договором, і він має право на розірвання вищевказаного договору. У відповідності до п. 7.1. договору відповідач зобов'язаний повернути йому вказану земельну ділянку. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язання перед ним про сплату орендної плати за користування земельними ділянками та закінченням терміну їх дії, він також має право у відповідності до ст. 611 ЦК України розірвати даний договір. Також потрібно звернути увагу на вимоги ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», у відповідності до вимог даної норми Закону, при укладенні договору оренди землі істотними умовами даного види договору являється передбачення в ньому умов передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. В оспорюваному ним договорі умов передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки не передбачено. Порушення істотних умов договорів також надає йому право на його розірвання. Окремо потрібно виділити, що укладені договори оренди земельних ділянок не відповідають типовій формі договору оренди землі, встановленою Постановою Кабінету Міністрів України № 220 від 03 березня 2004 року. Так, в п.12.3 договору зазначено, що невід»ємними частинами договору є кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень ( обтяжень) у її використання та встановлених земельних сервітутів, довідка про визначення нормативної грошової оцінки об»єкта оренди. Дані частини договору відсутні. Таким чином, укладені договори суперечать актам чинного законодавства України, тому вони у відповідності до вимог ст. 203 ЦК України не можуть бути чинними. Виходячи з вищевикладеними обставинами у сукупності є підстави для розірвання договору оренди в судовому порядку. Крім того, зазначає, що договір оренди від 10 березня 2009 року ним взагалі не підписувався і в цьому документі стоїть не його підпис, а підпис іншої особи. 21.04.2015 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, (Том № 1, а.с., 68 69), якою: - зустрічний позов [PERSON] до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Переможець» про розірвання договору оренди об»єднано з первісним позовом СТОВ «Переможець» до [PERSON], , фізичної особи підприємця [PERSON], державної реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області про визнання договору оренди землі недійсним, та скасування державної реєстрації. 08.05.2015 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, ( Том № 1, а.с., 80 82), якою: - справу № 368\\654\\15 ц, провадження № 2\\368\\259\\15, за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Переможець» до [PERSON], Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, фізичної особи підприємця [PERSON] про визнання договору оренди землі недійсним, та скасування державної реєстрації права оренди та зустрічним позовом [PERSON] до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Переможець» про розірвання договору оренди, об»єднано з справою № 368\\643\\15 ц, провадження № 2\\368\\250\\15, за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Переможець» до [PERSON], Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, фізичної особи підприємця [PERSON] про визнання договору оренди землі недійсним, та скасування державної реєстрації права оренди та зустрічним позовом [PERSON] до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Переможець» про розірвання договору оренди. Об»єднаній справі присвоєно № 368\\643\\15 ц, провадження № 2\\368\\250\\15. 08.05.2015 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, (том № 1, а.с., 88 90), на підставі якої: - призначено в цивільній справі № 368\\643\\15 - ц, провадження 2\\368\\250\\15 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Переможець» до [PERSON], [PERSON], Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, фізичної особи підприємця [PERSON] про визнання договору оренди землі недійсним, та скасування державної реєстрації права оренди та зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Переможець» про розірвання договору оренди, судово почеркознавчу експертизу, а саме, оригіналів договорів оренди землі, укладених 10 березня 2009 року між позивачем, - СТОВ «Переможець» та відповідачами, - [PERSON], [PERSON]. На вирішення експертизи було поставлено наступні запитання: Чи здійснений підпис в договорі оренди від 10 березня 2009 року укладеному між [PERSON] та СТОВ «Переможець» самим [PERSON] чи іншою особою? Чи здійснений підпис в договорі оренди від 10 березня 2009 року укладеному між [PERSON] та СТОВ «Переможець» самим [PERSON] чи іншою особою? Проведення експертизи було доручено експертам Київського науково дослідного інституту судових експертиз, ( 03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6), попереджено експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов»язків. Для проведення експертизи експерту направлено: матеріали цивільної справи № 368\\643\\15 ц, провадження № 2\\368\\250\\15. Оплату експертизи було покладено на відповідачів: - [PERSON], 09253, Київська область, Кагарлицький район, с. Кадомка, тел. моб: 068 105 85 86. - [PERSON], , 09253, Київська область, Кагарлицький район, с. Кадомка, тел. моб: [NUMBER]. На час проведення експертизи провадження по справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 202 ЦПК України було зупинено. 21.10.2015 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, ( Том № 1, а.с., 96 97), на підставі якої: - провадження у справі за позовом СТОВ «Переможець» до [PERSON], [PERSON], фізичної особи підприємця [PERSON], державної реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області про визнання договору оренди землі недійсним, та скасування державної реєстрації, та зустрічним позовом [PERSON], [PERSON], до СТОВ «Переможець», третя особа, - державна реєстраційна служба Кагарлицького районного управління юстиції Київської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, - відновлено. 16.11.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшов висновок експертів за результатами проведення судового почеркознавчої експертизи № 9751/9752/15 32 від 22.09.2015 року, (Том № 1, а.с., 114 125), в якому вказано наступне: - підпис від імені [PERSON] в графі «Орендодавець _____ [PERSON]» у договорі № 41 оренди земельної ділянки від 10.03.2009 виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] - підпис від імені [PERSON] в графі «Орендодавець [PERSON]» у договорі № 182 оренди земельної ділянки від 10.03.2009 виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] 20.11.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло письмове заперечення первинного позивача, СТОВ «Переможець» наступного змісту, ( Том № 1, а.с., 141 142): - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Переможець» (надалі за текстом також - «Відповідач») позовні вимоги [PERSON] (надалі за текстом - «Позивач») про розірвання договору оренди землі - не визнає та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав викладених нижче. Між [PERSON] та СТОВ «Переможець» 10 березня 2009 року було укладено та зареєстровано у Кагарлицькому районному відділі КРФ Центру ДЗК, договір оренди землі строком на 10 років, про що вчинено запис від 10 березня 2009 року №040932800099 (надалі за текстом також - «Договір»). Що стосується твердження Позивача, щодо неотримання орендної плати. СТОВ «Переможець» з моменту укладення у 2009 році до цього часу належним чином виконує свої зобовязання щодо виплати орендної плати, про що надаємо відповідні відомості з 2009 року. Крім того, Позивачем взагалі не вказано, як, де, і скільки йому було не виплачено орендної плати, і не зрозуміло з чого взято таке твердження. Щодо строку оренди договорів. Позивачем в позовній заяві вказується, що договори оренди землі з Товариством були підписані строком на 5 років, і підтвердження цього є додаток до договору. Проте, даний додаток не встановлює строк дії договору, який закріплений у п. 3.1. Договору, а лише визначає форму орендної плати, кількість і період виплати, що також чітко передбачено в п. 4.1. 4.5. договорів оренди землі. Крім того, при підписанні договорів оренди кожному орендодавцю надавався договір оренди землі для ознайомлення в якому вже був вказаний строк дії договору 10 років. Зі сторони орендодавця жодних заперечень щодо строку дії договору не надходило. Після підписання договорів їх було направлено на реєстрацію, після чого зразок договору повертався орендодавцю. Так, щодо реєстрації договорів строком на 10 років надаємо для суду підтверджуючу довідку управління Держземагенства у Кагарлицькому районі Київської області про проведення державної реєстрації договорів оренди землі від 06.04.2015 р. №27-10011-02-1524/2-15. Щодо відсутності у Договорі такої істотної умови, як умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки повідомляємо наступне. При підписанні договору Оренди сторонами за основу було взято Типовий договір оренди землі, затверджений Постановою Кабінету міністрів України від 3 березня 2004 р. N 220 «Про затвердження Типового договору оренди землі» в якому, на жаль, ні на дату підписання, ні на сьогоднішню дату не зазначено всіх істотних умов договору оренди землі, які передбачені в ст. 15 Закону України «Про оренду землі». У звязку з цим, та з тим, що Відповідачем проводилася робота по підписанню великої кількості договорів оренди з іншими власниками земельних ділянок, з технічних причин не була внесена до Договору така істотна умова, як умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Хоча сторонами під час укладення Договору було досягнуто всіх істотних умов договору. Але не зважаючи на те, що у Договорі чисто помилково (технічно) не вписано однієї із істотних умов слід зазначити, що протягом більше пяти років після укладання Договору Сторони добросовісно виконували його умови, Відповідачем орендна плата виплачувалась Позивачу своєчасно, що підтверджується відомостями про видачу грошових коштів та зерна (копії додаються). Зі сторони Позивача не надходило жодних претензій до Відповідача, що до виконання умов Договору чи, що до пропозицій внесення будь-яких змін до умов Договору. Зауважень та претензій зі сторони Позивача, щодо відсутності в договорі оренди однієї із істотних умов договору, зазначеної в ст. 15 ЗУ "Про оренду землі" також не надходило. Ніяких змін у договірних стосунках між сторонами до часу звернення Позивача до суду не відбулося. Тобто жодне право Позивача, як орендодавця за Договором не було порушено. У своїй позовній заяві Позивач також не зазначає, та ніяк не доводить, які його права були порушені, не визнані або оспорені через відсутність в Договорі істотної умови, а саме, - передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки та не доводить, як відсутність даної умови впливає на виконання укладеного Сторонами Договору та чи буде порушене право Позивача відновлене в саме той спосіб, який він вибрав. Відповідно до практики цивільного судочинства - підлягає захисту саме порушене право. Таку ж саму правову позицію виклав Верховний суд України у своїй Постанові від 25.12.2013 року у справі № 6-78цс13 (копія постанови додається), яка є аналогічною даній справі, та яка відповідно до ст. ч. 2 ст. 214 ЦПК України є обов'язковою для судів при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Так, у даній Постанові Верховний суд зазначив наступне: Відповідно до частини першої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Виходячи з того, що відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у звязку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також зясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав. Такої ж позиції в своїй практиці дотримуються і інші суди (копії деяких рішень додаються). Додатково хотілося б зазначити, що станом на сьогоднішню дату, а саме Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)» від 12.02.2015 року - було внесені зміни до Земельного кодексу України та ст. 15 Закону України «Про оренду землі», якими було виключено значну частину істотних умов договору оренди в тому числі і таку умову, як умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Адже «істотні умови» які було виключено були такими, які не можливо було реалізувати на практиці та які в свою чергу давали можливість недобросовісним орендодавцям маніпулювати ними та шантажувати орендарів земельних ділянок шляхом звернення до суду, тощо. Також в своїй позовній заяві Позивач вказує, що договорити оренди не відповідають типовій формі договору оренди землі, проте не вказує які саме є невідповідності. Як зазначалося вище, за основу договорів оренди при їх підписані бралася саме типова форма, котра затверджена Постановою Кабінету Міністрів України №220 від 03 березня 2004 року. Крім всього на останок Позивач зазначає, що ним договір оренди не підписувався, і в договорі знаходиться підпис іншої особи. З цього приводу зазначаємо наступне. Так, згідно ст. 218 ЦК України: Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Отже, ч. 1 ст. 218 визначає, що у випадках, передбачених законом, недотримання письмової форми правочину має наслідком його недійсність. Наприклад, недотримання письмової форми правочину має наслідком недійсність: договору дарування май нового права, договору дарування з обов'язком передати дарунок у майбутньому (частина 3 статті 719 ЦК України); кредитного договору (частина 2 статті 1055 ЦК України); договору страхування (частина 2 статті 981 ЦК України) та інших. Якщо правочин мав бути вчиненим не лише у письмовій формі, а і підлягав нотаріальному посвідченню, порушення сторонами вимог щодо форми правочину матиме наслідком недійсність правочину, відповідно до статті 220 ЦК України. Ст. 218 ЦК України визначає неможливість доведення вчинення правочину щодо якого недотримана письмова форма свідченнями свідків. Відповідно до коментованої статті, допустимими доказами в даному випадку є письмові докази (наприклад, Акт прийому-передачі товару, квитанція тощо), аудіо запис та інші докази. Процесуальне законодавство визначає засоби доказування, якими можуть доводитись фактичні обставини, якими сторони обгрунтовують свої вимоги та заперечення, а також обставини, які важливими для вирішення справи. Наприклад, частина 2 статті 57 ЦПК України визначає засоби доказування, які використовуються в цивільному процесі, частина 2 статті 32 ЦПК України - в господарському процесі. У випадку, якщо законом визначена недійсність правочину при порушенні письмової форми, такий правочин може бути визнаний судом дійсним, якщо одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання. Таким чином, конклюдентні дії свідчать про вчинення правочину. Так, СТОВ «Переможець» надає документи, які засвідчують волю позивача на укладення спірного договору, та засвідчують факт отримання позивачами продуктів та коштів за оренду землі. З моменту укладання Договору СТОВ «Переможець» відкрито користується орендованою земельною ділянкою, за що сплачувало позивачам передбачену договорами орендну плату, що підтверджується відомостями за 2009-2014 p.p. Відповідно до ч. 3 статті 640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Outcome: approved