Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим будинком, посилаючись на те, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] , в якому прописаний відповідач. В обгрунтування доводів позовної заяви вказує, що відповідач у вищезазначеному будинку не проживає вже більше року, виїхав на постійне місце проживання в РФ, в будинку не з`являється, участі в утриманні будинку не бере. Вимоги мотивує тим, що прописка відповідача у будинку створює перешкоди позивачу у користуванні житловим приміщенням (сплата надмірних комунальних витрат). Просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Суд своєю ухвалою від 12.10.2020 прийняв до розгляду позовну заяву, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провпадження та призначив судове засідання. Позивач та його представник [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] (на підставі довіреності від 12.09.202) подали до суду заяву (вх. №7342) про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, просять позов задовольнити. Відповідач подав до суду заяву (вх. № 7690) про розгляд справи у відсутності відповідача. Позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд дослідив наявні докази у справі, доводи позовної заяви, вирішує справу за наявними матеріалами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. ООБСТАВИНИ УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 383 ЦК України - власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до копії витягу 226209294 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, копії витягу 19892968 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.08.2008, копії свідоцтва про право на спадщину за законом ВКР 236109 від 06.08.2008 - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] (позивач) є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.4 ст. 9 Житлового Кодексу Української РСР - ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно інформації, наданої на судовий запит щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача - [PERSON] , [INFO] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту перевірки місця проживання особи, складеного комісією з питань дотримання законності та правопорядку Керецьківської сільської ради в присутності двох свідків-сусідів: [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [INFO] в дворогосподарстві за адресою: [ADDRESS] не проживає більше 11 років. При розляді справи, суд бере до уваги, що саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені ст.71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин та враховує, що початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення (суд ураховує правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 24.10.2018 року, справа № 31-37646св18). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців Відповідно до ст.150 Житлового Кодексу Української РСР - громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу Української РСР - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 47 Конституції України - кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. З огляду на вищенаведене, суд враховує встановлені та перевірені в судовому засіданні докази, що [PERSON] без поважних причин не проживає у будинку [ADDRESS] більше одного року, ні разу не з`явився в ньому, не несе витрат по утриманню житлового приміщення, порушив порядок користування житловою площею, що свідчить про втрату інтересу до спірного житла, що відповідач не заперечує щодо заявлених вимог, а тому суд вважає що позовна вимога позивача є обгрунтованою, яку слід задовольнити. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved