Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

17 вересня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням поданих уточнень зазначила, що від спільного проживання з відповідачем мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. З лютого 2013 року припинили мешкати однією сім*єю, при цьому дитина залишилась проживати разом з нею. [PERSON] ніякої участі у вихованні та утриманні сина не приймає. У зв*язку з подіями, які в теперішній час відбуваються на Донбасі та збройним протистоянням, позивачка бажає разом з дитиною виїхати за межі країни - до м.Новомоськовська Тульської області, де в теперішній час проживає її батько і родичі, які мають можливість надати житло та допомогу. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати нотаріально посвідчену згоду на тимчасовий виїзд малолітнього сина за кордон, але кожного разу отримувала немотивовану відмову. Позивач просить надати дозвіл [PERSON], [INFO] без дозволу і супроводу його батька - [PERSON] виїздити з України за кордон - до держави Російська Федерація в її супроводі терміном з дати набрання чинності рішенням суду по 06 листопада 2015 року. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлений позов, посилаючись на викладені в ньому обставини. [PERSON] зазначила, що з метою забезпечення безпеки дитини у зв*язку з проведенням антитерористичної операції, вона бажає тимчасово поїхати із сином до м.Новомосковська, де мешкають її родичі, які готові надати їй житло та допомогу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій просив ухвалити рішення у справі на розсуд суду. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що позивачка у зв*язку з проведенням на території Донецької області антитерористичної операції хоче поїхати разом із малолітнім сином - [PERSON] до родичів в м.Новомосковськ, але позбавлена такої можливості, оскільки батько дитини не надає на це нотаріально посвідченої згоди. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти на відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивачка [PERSON] (а.с.3,4) та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.5). Відповідно довідки Іллічівської сільської ради від 11 вересня 2014 року № 587 (а.с.6) та виписки з будинкової книги (а.с.7) [PERSON], 2009 року народження зареєстрований та мешкає разом із матір*ю - [PERSON] Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Згідно зі ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У статті 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 313 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок оформлення документів для виїзду громадян України за кордон визначається Законом України "Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України", який у статті 4 передбачає, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. У клопотанні зазначаються відомості про дитину. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно з п.2 Правил перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадян України, які не досягли 16- річного віку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року виїзд за межі України громадян України, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Пунктом 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог як таких, що грунтується на законі та узгоджуються із батьківськими правами та обов*язками, покладеними на позивачку як та матір, оскільки в даному випадку в умовах проведення антитерористичної операції, надання дозволу на виїзд дитини - [PERSON] за кордон без згоди та супроводу батька відповідає інтересам діитини, жодних обставин, що обмежують згідно з законодавством право виїзду дитини за кордон, судом не встановлено.

Outcome: approved