Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

21 грудня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом після смерті матері . В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 22 жовтня 2014 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 6,9262 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Першотравенської сільської ради Софіївського району, кадастровий номер 1225287700:01:001:0010. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач є спадкоємцем першої черги після смерті матері [PERSON]. 29 червня 2016 року за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернулась до державного нотаріуса Софіївської нотаріальної контори [PERSON], але постановою від 29.06.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після померлої 22.10.2014 року [PERSON] було відмовлено у звязку з тим, що в неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Після смерті матері оригінал Державного акту на земельну ділянку серії ЯА № 544192 від 17.05.2006 року, був втрачений ймовірно під час пожежі в 2012 році. У районній газеті «Вісті Софіївщини» № 80-81 від 05.11.2016 року розміщення повідомлення про його втрату. Представник позивача за довіреністю [PERSON], та одночасно представник третьої особи - директор СТОВ "Маяк", у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить суд позов задовольнити . Представник відповідача голова Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти позову не заперечує. Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, беручи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 22 жовтня 2014 року померла мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І- КИ № 594160, яке видано 24 жовтня 2014року виконкомом Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровській області (а.с.11 ). Про те, що [PERSON] є матірю позивача свідчить свідоцтво про народження І-ШД № 104059, яке видано бюро ЗАГСа с. Комсомольський Куйбишевської області 25 березня 1957 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-КИ № 291678, яке видано 10.03.1995 року відділом реєстрації громадянського стану Жовтневого РВК м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.13,14 ). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 6,9262 гектарів, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225287700:01:001:0010. Про те, що земельна ділянка кадастровий номер 1225287700:01:001:0010 належала [PERSON] на праві власності свідчить інформація Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 21.07.2016 року та лист відділу Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області № 31-420-0.4-1875-16 від 09.08.2016 року (а.с.23 ). Відповідно до ст. 1268 Цивільного Кодексу України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно до ст. 1261 Цивільного Кодексу України, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті мами [PERSON]. Відповідно до ст. 1269 Цивільного Кодексу України, 03 квітня 2015 року позивач в встановлений законом термін подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, про свідчить Витяг № 40061292 від 03.04.2015 року про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи. Крім позивача, інших спадкоємців у [PERSON] не має. 29 червня 2016 року за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Софіївської нотаріальної контори [PERSON], але постановою нотаріуса від 29.06.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після померлої 22.10.2014 року [PERSON] було відмовлено, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно - оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 17, 18). Після смерті матері, оригінала Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 544192 від 17 травня 2006 року, як і його копії позивач знайти не змогла.\~Втрата державного акту сталась під час пожежі у житловому будинку у якому проживала померла [PERSON] , що підтверджено актом про пожежу (а.с. 10). У районній газеті «Вісті Софіївщини» № 80-81 за 05 листопада 2016 року було надруковано повідомлення про втрату Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 544234 від 17 травня 2006 року (а.с. 25). Відповідно до витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки розміром 6,9262 га яка розташована на території Першотравенської сільської ради, кадастровий номер 1225287700:01:001:0010, нормативно грошова оцінка становить 241977,80 грн. (а.с.26). Для того, щоб позивач могла володіти та користуватися спадковим майном, їй потрібно набути таке право в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК\~України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1223 ЦК передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 Цивільного кодексу України. Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до статті 1225 ЦК , право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонено законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявляти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою,\~а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved