Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

27.04.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірваня шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 10.05.2008 року сторони уклали шлюб, який вони зареєстрували у відділі ЗАГС Адміністрації Радянського району м. Гомеля Республіки Білорусь, актовий запис № 272. Від шлюбу сторони мають чотирьох дітей. Діти сторін [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Син [PERSON], [INFO], тимчасово проживає разом з батьком. Шлюб розпався, оскільки відповідач знайшов іншу жінку, з якою проживає на даний час, а позивачку разом з дітьми привіз до її батьків і покинув. Примирення між сторонами неможливе. Шлюб сторони розривають вперше. Всі їхні діти будуть проживати разом з позивачкою. Добровільно матеріальну допомогу на утримання позивачки та утримання їх дітей відповідач не надає, тому позивачка звертається до суду. Ухвалою судді від 02.05.2018 року відкрито провадження у зазначеній справі. 13.02.2019 року позивачка подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання трьох дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 500,0 грн. на кожну дитину. У судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, 13.02.2019 року надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, уточнений позов підтримала, просила її вимоги задовольнити в повному обсязі та ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище "[PERSON]". (а. с. 46). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені до нього уточнені позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення. Просив ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. (а.с.47). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. В силу ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частина 4 ст. 200 ЦПК України передбачає, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Відповідно до вимог частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а визнанням позову відповідачем не порушуються права та законні інтереси інших осіб, тому вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Відділом ЗАГС Адміністрації Радянського району м. Гомеля Республіки Білорусь 10.05.2008 року, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 10 травня 2008 року, про що Відділом ЗАГС Адміністрації Радянського району м. Гомеля Республіки Білорусь 10.05.2008 року складено відповідний актовий запис № 272. Спільне прізвище подружжя після реєстрації шлюбу [PERSON], [PERSON]. ( а.с. 7). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження серії [NUMBER], [NUMBER], серії [NUMBER], [NUMBER]. (а.с. 8-11). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому стаття 56 СК України визначає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи причини розірвання шлюбу, наведені позивачкою, а також заяву відповідача про визнання позову суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб між ними підлягає розірванню. За правилами ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій суду у заяві виявила бажання залишити своє прізвище «[PERSON]». Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) батьки зобов'язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 181 СК способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів. Відповідно до ч.1ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд приймає до уваги те, що відповідач повністю визнав заявлені до нього вимоги про розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання трьох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 500,0 грн. на кожну дитину щомісяця. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, враховуючи приписи ст.206 ЦПК України, позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи те, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі у межах заявленого позивачкою. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а тому сума судового збору в розмірі 704,80 грн., яка сплачена позивачкою, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, в частині позовних вимог про стягнення аліментів судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved