Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

24 січня 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 16 липня 2010 року по 27 березня 2015\~року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони дітей не мають. За період шлюбу 21 травня 2013 року вони набули у власність житловий будинок, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.\~Новомосковськ, вул. Толстого, 207, який розташований на земельній ділянці площею 1 000 м2 землі держфонду, кадастровий номер 1211900000:01:011:0045, який був зареєстрований на відповідача. Оскільки взаємної згоди між ними не досягнуто, позивач просить поділити спільне майно подружжя, визнавши за ними право власності по 1/2 частині за кожним зазначеного вище житлового будинку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, одночасно позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 36). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила та про розгляд справи за її відсутності не клопотала, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву розгляд справи за його відсутності, одночасно позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив постановити рішення за результатами розгляду справи (а.с. 33). На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони з 16 липня 2010 року по 07 квітня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.\~5, 6-7). 21 травня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область. м. Новомосковськ, вулиця\~Толстого, 207, який розташований на земельній ділянці площею 1 000 м2 держфонд, кадастровий номер 1211900000:01:011:0045, та в цілому складається з: житловий будинок А, загальною площею 55,9 м2, житловою площею 37,7 м2, сарай Д, вбиральня Е, погріб з шийкою Ж, колодязь к, яма вигрібна я, огорожа № 2-4, 6-10, вимощення І, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 766 (а.с. 8), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 3722685 від 21 травня 2013 року (а.с. 9). Відповідно до ст.ст.\~60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 25 Постанови № 11 від 21\~грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення законодавства щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі, коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального розподілу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 207 на вул. Толстого в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, домоволодіння в цілому складається з: житловий будинок А, загальною площею 55,9 м2, житловою площею 37,7 м2, прибудова а, прибудова а1, тамбур а2, прибудова (незакінчена) а3, сарай Д, вбиральня Е, погріб з шийкою Ж, колодязь к, яма вигрібна я, огорожа № 2, хвіртка № 3, ворота № 4, огорожа № 6, огорожа № 7, хвіртка № 8, огорожа № 9, огорожа № 10, вимощення І, 1955-2012\~років побудови (а.с. 10-16). З урахуванням того, що спірне майно є неподільною річчю, приймаючи до уваги, що позивачем заявлені вимоги про поділ майна шляхом визначення ідеальних часток, проти чого відповідач не заперечував, враховуючи, що наявність будь-якої домовленості або шлюбного договору між сторонами судом не встановлено, суд приходить до висновку, що частки сторін в цьому майні слід визнати рівними і кожному з них належить по 1/2 частці майна, набутого в шлюбі. А тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved