Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області про стягнення невиплачених преміальних виплат. Свої вимоги мотивує тим, що позивач працює на посаді заступника начальника управління виконавчої дирекції ФССУ у Вінницькій області. Наказом управління виконавчої дирекції ФССУ у Вінницькій області від 27 серпня 2020 року №182-к/тр йому була оголошена догана. Пунктом 3 вказаного наказу передбачено бухгалтерії управління враховувати даний наказ при нарахуванні заробітної плати, відповідно, бухгалтерія не нараховувала йому щомісячні та одноразові премії. За розрахунком позивача сума не нарахованих та не виплачених премій становить 64251,62 грн. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2021 року, наказ від 27 серпня 2020 року №182-к/тр був визнаний незаконним та скасований. Позивач вважає, що йому незаконно не нарахована та не виплачена премія, яка є частиною заробітної плати, оскільки підставу не нарахування та невиплати премій було визнано незаконною, тому такі дії відповідача є порушенням його прав. Позивачем після скасування наказу про оголошення йому догани були здійснені спроби досудового врегулювання спору щодо нарахування та виплати йому премій, на що він отримав відмову. За таких обставин позивач просив стягнути з відповідача на його користь невиплачені преміальні виплати в сумі 64251,62 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2021 року відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки заяв по суті справи. Відповідач 11 червня 2021 року надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Дана позиція мотивована тим, що трудовим договором між [PERSON] та Управлінням виконавчої дирекції ФССУ у Вінницькій області не передбачено щомісячну виплату [PERSON] премій. Відповідач зазначає, що премія є додатковим стимулюванням оплати праці, а для роботодавця не передбачено обов`язку проводити виплату премій своїм працівникам, така дія є його правом. Саме по собі скасування наказу, яким [PERSON] було оголошено догану, не дає йому права на отримання премій, оскільки Положенням про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування України у Вінницькій області в редакції постанови правління Фонду від 10 жовтня 2017 року №52 передбачено підстави для нарахування та виплати премій, а саме: якісне, своєчасне і в повному обсязі виконання працівником завдань, встановлених функціональними обов`язками та особистий внесок в загальні результати роботи органів Фонду. Наказами, якими працівникам Фонду в період з серпня 2020 по лютий 2021 було встановлено розмір премій, встановлено, що розмір премій проводиться у відповідному відсотку, зазначеному в додатках до наказів. У вказаних додатках розмір премій [PERSON] встановлено у розмірі 0%. Посилання позивача на «базовий розмір премій» є хибним, оскільки дане поняття не визначене даними наказами. Вважає, що посилання позивача на лист від 25 березня 2021 року №452-11 щодо встановлення працівникам Управління базового розміру премій не можна брати до уваги, оскільки поняття «базовий розмір премій» не передбачено Положенням про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування України у Вінницькій області в редакції постанови правління Фонду від 10 жовтня 2017 року №52. Накази, якими [PERSON] був встановлений розмір премій 0%, на даний момент є чинними, не скасовані в передбаченому законом порядку, а тому не нарахування та не виплата премій [PERSON] не є незаконною. 17 червня 2021 року позивачем до суду надано відповідь на відзив, у якій зазначив про необхідність задоволення його позовних вимог з огляду на наступне. Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування України у Вінницькій області в редакції постанови правління Фонду від 10 жовтня 2017 року №52 містить підстави, відповідно до яких працівникам не виплачуються премії. Підставою для встановлення йому премії у розмірі 0% була наявність наказу про оголошення догани, який пізніше було скасовано в судовому порядку. Таким чином, після скасування даного наказу зникла підстава для не нарахування і невиплати премій. Вказує, що премія є частиною фонду оплати його праці, а тому має обов`язково нараховуватись та виплачуватись. Крім того, наголошує, що відповідачем до відзиву не було долучено копії наказів від 27 жовтня 2020 року №203-к/тр, від 08 жовтня 2020 року №198/-к/тр. 18 червня 2021 року відповідачем до суду були надані заперечення, де наголошує, що твердження [PERSON] про те, що премія є частиною фонду оплати його праці та те, що право на отримання цих премій є беззаперечним та безумовним, є помилковим. Преміювання працівників Управління є додатковим стимулюванням оплати праці, і для її отримання мають настати певні обставини, а саме: якісне, своєчасне і в повному обсязі виконання працівником завдань, встановлених функціональними обов`язками та особистий внесок в загальні результати роботи органів Фонду та те, що конкретний розмір премій встановлюється начальником управління. Посилання позивача на рішення суду у справі №127/21054/20 від 03 грудня 2020 року, яким скасований наказ про оголошення догани, як на факт, що беззаперечно стверджує належне виконання ним посадових обов`язків є хибним, оскільки дане рішення стосувалося виконання позивачем своїх посадових обов`язків за період з 13 березня 2020 року по 02 липня 2020 року, тобто до моменту позбавлення його премій, та не може свідчити про якісне та належне виконання своїх обов`язків, як підстави для преміювання, за період з серпня 2020 по лютий 2021. Крім того, відповідач повторно посилається на те, що накази, якими [PERSON] було встановлено розмір премій 0% на даний момент є чинними, не скасовані в передбаченому законом порядку, а тому не нарахування та не виплата премій [PERSON] не є незаконною. Посилання [PERSON] на наказ від 08 жовтня 2020 року №198-к/тр є хибним, оскільки у даному наказі він взагалі відсутній у списках на преміювання. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червня 2021 року здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 липня 2021 року (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) від відповідача витребувано ряд доказів. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 серпня 2021 року (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) зобов`язано відповідача надати оригінали наказів №183-к/тр та №218-к/тр. Позивач [PERSON] у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представник відповідача Управління виконавчої дирекції ФССУ у Вінницькій області Павлов В. Г. позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено та не заперечується учасниками справи, що наказом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області від 25 липня 2017 року № 43-к/тр [PERSON] прийнятий на посаду заступника начальника управління - начальника відділу профілактики виробничого травматизму - головного страхового експерта Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області з 01 серпня 2017 року в порядку переведення за його згодою з Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Вінницькій області. Згідно наказу відповідача від 22 грудня 2017 року №5522-к/тр з 02 січня 2018 року [PERSON] було переведено за його згодою на посаду заступника начальника управління - начальника відділу з профілактики страхових випадків - головного страхового експерта з охорони праці Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області з посади заступника начальника управління - начальника відділу профілактики виробничого травматизму - головного страхового експерта Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області. Згідно наказу відповідача від 18 березня 2019 року №90-к/тр з 01 квітня 2019 року [PERSON] було переведено за його згодою на посаду заступника начальника управління - начальника відділу з профілактики страхових випадків - головного страхового експерта з охорони праці Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області з посади заступника начальника управління - начальника відділу профілактики виробничого травматизму - головного страхового експерта Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області та встановлений посадовий оклад в розмірі 19000,00 грн на місяць. Дані обставини свідчать про існування між сторонами трудових правовідносин. Наказом від 27 серпня 2020 року №182-к/тр [PERSON] притягнутий до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани за порушення трудової дисципліни та за результатами службового розслідування. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2021 року, у справі №127/21054/20 наказ від 27 серпня 2020 року №182-к/тр про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] визнаний незаконним та скасований. Звертаючись до суду із даним позовом, позивач вказує про те, що з вересня 2020 до березня 2021 року працівникам Управління виконавчої дирекції ФССУ у Вінницькій області нараховувалися та виплачувалися премії, однак, йому такі не нараховувалися та не виплачувалися у зв`язку із застосуванням щодо нього дисциплінарного стягнення. Зважаючи, що наказ про застосування щодо нього дисциплінарного стягнення визнаний незаконним та скасований, тому звертався до відповідача із заявами щодо виплати йому коштів від 11 грудня 2020 року, вхідний №46, від 15 березня 2021 року. Як установлено судом та не заперечується відповідачем [PERSON] до цього часу премія не нарахована та не виплачена. Із матеріалів справи слідує, що наказами від 27 серпня 2020 року №183к/тр, від 25 вересня 2020 року №193к/тр, від 08 жовтня 2020 року №198к/тр, від 27 жовтня 2020 року №201к/тр, від 27 жовтня 2020 року №203к/тр, від 26 листопада 2020 року №211к/тр, від 09 грудня 2020 року №218-к/тр, від 17 грудня 2020 року №223к/тр, від 22 грудня 2020 року №229-к/тр, від 11 січня 2021 року №1-к/тр, від 26 січня 2021 року №20-к/тр, від 23 лютого 2021 року №57к/тр, працівникам Управління виконавчої дирекції ФССУ у Вінницькій області були нараховані щомісячні та одноразові премії. Згідно із ч. 2, 3 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а в разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Аналогічні положення викладено у статті 15 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Так основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплати належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування. Документами, які визначають порядок преміювання працівників відповідача є: колективний договір, прийнятий на загальних зборах трудового колективу Управління виконавчої дирекції ФССУ у Вінницькій області, зареєстрований Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради 27 квітня 2018 року, реєстраційний номер 155, а також Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування України, затверджене постановою правління Фонду соціального страхування України від 10 жовтня 2017 року №52 зі змінами, Положення про преміювання працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області та його відділень, затверджене начальником управління 29 грудня 2017 року. У пункті 1.3 Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 10 жовтня 2017 року №52 зі змінами (надалі - Положення) вказано, що працівникам виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів встановлюються посадові (місячні) оклади, щомісячна надбавка за вислугу років, виплачується премія за результатами роботи, одноразові премії, матеріальна допомога, здійснюються доплати відповідно до цього положення. Пунктом 4.1 Положення передбачено, що преміювання співробітників Фонду здійснюється з метою посилення матеріальної зацікавленості у своєчасному і сумлінному виконанні посадових обов`язків, підвищення якості виконуваної роботи та рівня відповідальності за доручену ділянку роботи і здійснюється відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи органу Фонду. Обсяги видатків на преміювання працівників виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів плануються в розмірі тримісячного фонду за посадовими окладами з урахуванням надбавки за вислугу років. Відповідно до п.4.2 Положення розмір щомісячної премії працівників виконавчої дирекції Фонду та робочих органів встановлюється в межах запланованих видатків на преміювання та з урахуванням економії фонду оплати праці. Розмір премії кожного працівника залежить від його особистого вкладу в загальний результат роботи. Відповідно до пункту 4.10 Положення, преміювання працівників Фонду здійснюється щомісячно за якісне, своєчасне і в повному обсязі виконання завдань, встановлених функціональними обов`язками, а також з урахуванням ініціативи, особистого внеску в загальні результати роботи Фонду в звітному місяці. Премії не виплачуються працівникам у випадках, передбачених п.4.3 Положення. Аналогічні положення містить і локальний акт Управління. Згідно наказів від 27 серпня 2020 року №183к/тр, від 25 вересня 2020 року №193к/тр, від 27 жовтня 2020 року №201к/тр працівникам відповідача нараховано премію за серпень, вересень, жовтень 2020 року у розмірі 25% посадового окладу з урахуванням надбавки за вислугу років за фактично відпрацьований час, згідно додатку. Одночасно деяким працівникам нарахована премія у іншому ( більшому) розмірі за різних підстав. [PERSON] премія не нараховувалася у зв`язку із застосуванням до нього дисциплінарного стягнення, про що вказано в наказах. Згідно наказів від 26 листопада 2020 року №211к/тр, від 17 грудня 2020 року №223к/тр працівникам відповідача нараховано премію за листопад, грудень 2020 року у розмірі 30 % посадового окладу з урахуванням надбавки за вислугу років за фактично відпрацьований час, згідно додатку. Одночасно нарахована премія у іншому (більшому) розмірі за різних підстав щодо окремих конкретно визначених працівників. [PERSON] премія не нараховувалася у зв`язку із застосуванням до нього дисциплінарного стягнення. Згідно наказів від 26 січня 2021 року №20-к/тр, від 23 лютого 2021 року №57к/тр працівникам відповідача нараховано премію за січень та лютий 2020 року у розмірі 25% посадового окладу з урахуванням надбавки за вислугу років за фактично відпрацьований час, згідно додатку. Одночасно нарахована премія у іншому (більшому) розмірі за різних підстав щодо окремих конкретно визначених працівників. [PERSON] премія не нараховувалася у зв`язку із застосуванням до нього дисциплінарного стягнення. Таким чином зі змісту вказаних наказів та додатків до них слідує, що розмір щомісячної премії визначався в однаковому розмірі для всіх працівників управління, незалежно від їх стажу, якості роботи та особистого внеску у загальні результати роботи органу у кожному із звітних місяців та збільшувався окремим працівникам лише в разі необхідності відмітити певні особливості їх роботи. При цьому суд критично оцінює доводи відповідача щодо встановлення позивачу розміру премії у нуль відсотків, адже, як слідує зі змісту самих наказів, [PERSON] премія не нараховувалася лише з урахуванням застосування до нього дисциплінарного стягнення, згідно вимог ч. 3 ст. 151 КЗпП України, а також п. 4.3 Положення. З іншими обставинами, як слідує зі змісту самих наказів, не надання чи позбавлення його премії не пов`язувалося. Оскільки, наразі, наказ управління виконавчої дирекції ФССУ у Вінницькій області від 27 серпня 2020 року №182-к/тр про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] визнаний незаконним та скасований за рішенням суду, а щомісячна премія встановлювалася у однаковому розмірі для усіх працівників, відповідно відсутні підстави для не нарахування та не виплати [PERSON] , а тому такі мають бути стягнуті на задоволення позовних вимог позивача. Суд звертає увагу на наявність у матеріалах справи копії наказу від 27 серпня 2020 року №183к/тр одночасно у двох редакціях, наданих як позивачем, так і відповідачем та наявність у відповідача оригіналів обох редакцій наказів, але щодо визначення розміру премії за серпень 2020 року у розмірі 25% посадового окладу з урахуванням надбавки за вислугу років за фактично відпрацьований час вони є ідентичними, а тому суд не вбачає підстав для неврахування їх при визначенні суми, що підлягає стягненню. Згідно з статтею 2-1 КЗпП України держава забезпечує рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності. статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин. Отже інакше ставлення до одного з працівників, позбавлення його певних благ або ненадання йому таких благ без обґрунтування належними і допустимими доказами підстав для такого обмеження, тобто коли таке обмеження не має правомірної, об`єктивно обґрунтованої мети, способи досягнення якої є належними та необхідними, містить ознаки непрямої дискримінації працівника в його трудових правах. При цьому суд зважає, що надання чи ненадання премії працівникові дійсно є правом роботодавця, на що звертав увагу відповідач, проте таке право, на думку суду, не може використовуватися ним свавільно, без належного обґрунтування і дотримання встановленого порядку. Визначаючись із розміром премії, що підлягає стягненню за період з серпня 2020 року до лютого 2021 року, суд виходить із наступного. Пунктом 4.2 Положення передбачено, що премія нараховується на посадовий оклад з урахуванням надбавки за вислугу років (а водіям автотранспортних засобів - з урахуванням доплати за інтенсивність праці), що встановлюється працівникам, але не більше 100 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за вислугу років (а водіям автотранспортних засобів - з урахуванням доплати за інтенсивність праці) за фактично відпрацьований час. Згідно п. 4. 3 Положення премії не виплачуються працівникам: які були притягнуті до дисциплінарної відповідальності, починаючи з місяця, в якому об`явлено догану та протягом строку дії дисциплінарного стягнення; які звільнилися з роботи в місяці, за який провадиться преміювання (крім випадків звільнення в останній робочий день такого місяця), за винятком працівників, які вийшли на пенсію, звільнилися за станом здоров`я або згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, п.5 ст. 36 КЗпП України; за час відпусток, тимчасової непрацездатності, період підвищення кваліфікації тощо. [PERSON] , як вказувалося, встановлений посадовий оклад згідно штатного розпису 19000,00 грн на місяць. Наказом від 05 січня 2018 року №18-ОД [PERSON] встановлена надбавка за вислугу років в розмірі 20 відсотків до посадового окладу. За даними табелів обліку робочого часу [PERSON] за період з серпня 2020 року по лютий 2021 року позивачем відпрацьовано: у серпні 2020 року - 5 днів, 21 день перебував на лікарняному; у вересні 2020 року - 22 дні, у жовтні 2020 року - не працював, 22 дні перебував у відпустці, 8 днів - на лікарняному; у листопаді 2020 року - 15 днів, 9 днів перебував у відпустці; у грудні 2020 року - 1 робочий день, 28 днів перебував на лікарняному; у січні 2021 року - не працював, 31 день перебував на лікарняному; у лютому 2021 року - 14 днів, 8 днів перебував на лікарняному. Відтак, враховуючи кількість відпрацьованих позивачем днів у кожному із місяців з серпня 2020 року до лютого 2021 року, розмір посадового окладу та надбавки за вислугу років, розмір премії, встановленої працівникам Управління виконавчої дирекції ФССУ у Вінницькій області, належить погодитися із проведеними [PERSON] розрахунками розміру місячної премії та стягнути на його користь із відповідача 16 311,62 грн такої невиплаченої премії. Окрім того, розділом V Положення встановлений порядок одноразового преміювання. Так п. 5.1 Положення передбачено преміювання з нагоди Нового року, Різдва Христового - 7 січня, Пасхи (Великодня), Міжнародного жіночого дня (жінкам), Дня Конституції України, Дня незалежності України, Дня захисника України - 14 жовтня, професійного свята - Дня працівника соціальної сфери, річниці утворення Фонду та ювілейних дат (50 та 60 років від дня народження) здійснюється в кожному конкретному випадку, але не більше 100 відсотків посадового (місячного) окладу, за наказами виконавчої дирекції Фонду та начальників управлінь. Судом установлено, що згідно наказу від 08 жовтня 2020 року №198-к/тр було встановлено премію працівникам управління (чоловікам) з нагоди Дня захисника України у розмірі 1200,00 грн, згідно з додатку, де [PERSON] не зазначений; згідно наказу від 27 жовтня 2020 року №203-к/тр було встановлено премію працівникам управління з нагоди Дня працівника соціальної сфери України у розмірі 100% до посадового окладу, при цьому [PERSON] премія не нараховувалася у зв`язку із застосуванням до нього дисциплінарного стягнення; згідно наказу від 09 грудня 2020 року №218-к/тр було встановлено премію працівникам управління з нагоди річниці утворення Фонду соціального страхування України у розмірі 40% до посадового окладу; згідно наказу від 22 грудня 2020 року №229-к/тр премійовано працівників управління з нагоди Нового року згідно додатку (при цьому п.3 наказу не нараховано вказану премію [PERSON] ); згідно наказу №1-к/тр від 11.01.2021 премійовано працівників управління з нагоди Різдва Христового згідно додатку, при цьому [PERSON] премія не нараховувалася у зв`язку із застосуванням до нього дисциплінарного стягнення. Належить знову ж таки звернути увагу на наявність у матеріалах справи копії наказу від 09 грудня 2020 року №218-к/тр одночасно у двох редакціях, наданих як позивачем, так і відповідачем, та наявність у відповідача оригіналів обох редакцій, але щодо визначення розміру премії для працівників управління вони є ідентичними. При цьому у будь-якому випадку чи то встановлення позивачу розміру премії у нуль відсотків згідно додатку до цього наказу, чи то ненарахування премії внаслідок застосування дисциплінарного стягнення, зважаючи на визнання незаконним та скасування наказу від 27 серпня 2020 року №182-к/тр про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] , відповідно відсутні підстави для не нарахування та не виплати позивачу премії за наказом від 09 грудня 2020 року №218-к/тр у розмірі 40 відсотків до посадового окладу. Щодо іншого, то слід відмітити, що одноразові премії не пов`язані з виконанням завдань, встановлених функціональними обов`язками, а також з урахуванням ініціативи, особистого внеску в загальні результати роботи Фонду в звітному місяці та їх виплати пов`язані з певними святами, а не з будь-якими іншими обставинами. Єдиною підставою для не нарахування та невиплати премій за вищевказаними наказами [PERSON] була наявність наказу про оголошення догани, який, як уже неодноразово зазначалося, на момент розгляду даної справи визнано незаконним та скасовано. Відповідно відсутні будь-які підстави для не нарахування та невиплати вказаних одноразових премій. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що несплачені позивачеві суми одноразової премії, а саме: 1200,00 грн (наказ від 08 жовтня 2020 року №198-к/тр); 100% посадового окладу [PERSON] (від 27 жовтня 2020 №203-к/тр), що становить 19000,00 грн; 40% посадового окладу [PERSON] (від 09 грудня 2020 року№218-к/тр), що становить 7600,00 грн, 56% посадового окладу [PERSON] (від 22 грудня 2020 року №229-к/тр), що становить 10640,00 грн, 50% посадового окладу [PERSON] (від 11 січня 2021 року №1-к/тр), що становить 9500,00 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] . Відтак з Управління виконавчої дирекції ФССУ у Вінницькій області на користь [PERSON] підлягає стягненню невиплачена премія в сукупному розмірі 64251,62 грн. Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Отже на користь позивача підлягає стягненню невиплачена премія в розмірі 64 251,62 грн (суми визначені без утримання податків та інших обов`язкових платежів). При цьому суд зважає, що лише стягнення з відповідача суми невиплаченої премії є належним і ефективним способом правового захисту порушених прав позивача при встановлених обставинах. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, зважаючи на те, що [PERSON] звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави 908,00 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved