Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

16.08.2018 року позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить позбавити відповідача [PERSON] позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування своїх вимог послалась на те, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований 28.12.2011 року. У шлюбі в них народився сина [PERSON] . Сімейне життя із відповідачем не склалося через зловживання алкогольними напоями, а також через неодноразове застосування до неї фізичного насильства. 30.12.2013 року відповідач був засуджений за ст.125 КК України. 22.08.2014 року шлюб між ними було розірвано. За рішенням суду від 11.02.2014 року з відповідача стягнуто аліменти на сина. Однак останній тривалий час ухилявся від їх сплати і 15.10.2014 року відповідач був засуджений за ст.164 КК України. З липня 2013 року вона з чином проживає у своїх батьків в с.Хлівчани Сокальського району Львівської області. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, не бере участь у спілкуванні з дитиною, її вихованні та утриманні. Також зазначає, що останній веде антисоціальний спосіб життя, є агресивною людиною, неодноразово судимий, в тому числі і за злочини насильницького характеру, вчинені відносно неї, зловживає алкогольними напоями, не працює, веде аморальний спосіб життя. З часу окремого проживання відповідач не цікавився життям дитини, її розвитком та здоров`ям, не відвідував його. Вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо їхнього сина, тому просить позов задовольнити. Справа перебувала у провадженні судді Рудакова Д.І.. Ухвалою від 21.08.2018 року було відкрито провадження у справі. 17.10.2018 року підготовче судове засідання відкладалось у зв`язку із неявкою відповідача. 25.10.2018 року представник третьої особи подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить при винесенні рішення врахувати висновок органу опіки та піклування. 09.11.2018 року справа передана від судді Рудакова Д.І.. 15.01.2019 року представник третьої особи подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить при винесенні рішення врахувати висновок органу опіки та піклування. 07.03.2019 року підготовче судове засідання відкладалось у зв`язку із неявкою сторін. 02.05.2019 року представник позивача подав клопотання про долучення документів. 15.05.2019 року підготовче провадження закрито, справу було призначено до судового розгляду на 26.09.2019 року. 23.08.2019 року відповідач подав суду письмову заяву про визнання позовних вимог. Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримали, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві, просили його задовольнити, не заперечили проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи подав суду письмові заяви про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов до наступного висновку. Згідно із копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони є колишнім подружжям та перебували у шлюбі з 28.12.2011 року. Під час спільного подружнього життя у сторін народився сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] . Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22.08.2014 року, яке набрало законної сили 30.09.2014 року. Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 11.02.2014 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 30.01.2014 року і до досягнення дитиною трьохрічного віку. Згідно із розрахунком, наданим Червоноградським МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, за відповідачем утворилась заборгованість по аліментах за період з 30.01.2014 року по 15.08.2018 року в сумі 27274,20 грн.. Як вбачається з копії постанови державного виконавця ВП №42384748 від 29.10.2018 року на відповідача було накладено штраф у зв`язку із наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки. Відповідач [PERSON] неодноразово судимий, зокрема був засуджений за умисне нанесення позивачці [PERSON] тілесних ушкоджень та за злісне ухилення від сплати аліментів на сина, за ст. 125 ч.1, КК України та ст.164 КК України що підтверджується копіями вироків судів від 30.12.2013 року та 15.10.2014 року. Довідками виконавчого комітету Хлівчанської сільської ради №1109 та №1110 від 09.08.2018 року стверджується, що позивачка зареєстрована та проживає по [ADDRESS] і одна займається вихованням сина [PERSON] . Батько не бере участі у вихованні дитини, з приводу побачення з дитиною у сільську раду не звертався. Як вбачається з довідки про склад сім`ї №1108 та акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №1111 від 09.08.2018 року позивачка з сином проживає за вище вказаною адресою зі своїми батьками у їхньому будинку. Усі необхідні умови для виховання дитини створені належним чином. Дитина має свою особисту кімнату для повноцінного розвитку. Сім`я забезпечена всіма необхідними умовами. Згідно із характеристикою, наданою виконавчим комітетом Хлівчанської сільської ради №231 від 09.08.2018 року, позивачка по місцю проживання характеризується позитивно, скарг від сусідів та односельчан на неї не надходило, одна виховує малолітнього сина, відношення до виховання дитини позитивне. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Сокальської районної державної адміністрації від 18.06.2018 року №1182/01-11 позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є доцільним. Як стверджує позивачка, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню сина, не піклується про його здоров`я, фізичний і моральний розвиток., аліментів не сплачує, дитиною не цікавиться. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Виходячи з вище наведеного, беручи до уваги визнання відповідачем позову, враховуючи інтереси дитини, суд дійшов висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення. Ураховуючи визнання відповідачем позову в повному обсязі, беручи до уваги задоволення позову, а також те, що позивачка сплатила при подачі такого 704,80 грн. судового збору, суд,

Outcome: approved