Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

26.12.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Харківської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами № [ADDRESS] раніше « [ADDRESS] , без урахування самочинно переобладнаного приміщення № 1-6, площею 11,1 кв. м. (кухні з житлової кімнати), після смерті батька, [PERSON] , померлого [INFO] . Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона з [INFO] року зареєстрована і постійно мешкає в [ADDRESS] . Назву адреси уточнено згідно реєстру урбанонімів, затвердженому рішенням 1Х сесії міської ради ХХ1У скликання від 25.12.2002 року. Цей житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами після смерті [INFO] року дідуся позивача, [PERSON] , у рівних частках (по 1/3 частині) на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.10.1971 року успадкували [PERSON] (його дружина) та їх діти, [PERSON] та [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів Харківської області за № 114-43 від 01.12.1992 року житловий будинок літ. «А» і надвірні будівлі, розташовані на земельній ділянці, були прийняті до експлуатації. [PERSON] та [PERSON] з 01.10.1961 року перебували в зареєстрованому шлюбі. [INFO] року [PERSON] померла, з її смертю відкрилася спадщина - 1/3 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і господарчих споруд. Заповіту вона не залишила. Її спадкоємцями за законом першої черги у рівних частках (по 1/6 частині кожний) стали діти спадкодавця, [PERSON] і [PERSON] , які прийняли спадщину. [PERSON] помер [INFO] , з його смертю відкрилася спадщина - 1/2 частина спірного житлового будинку, заповіту він не залишив. Єдиним спадкоємцем померлого за законом другої черги став його брат, [PERSON] , який прийняв спадщину, [INFO] помер. З його смертю відкрилася спадщина - спірний житловий будинок в цілому. Заповіту [PERSON] не залишив, єдиним його спадкоємцем першої черги за законом стала донька померлого, [PERSON] , тобто позивач по справі. Спадщину вона прийняла, однак оформити спадкові права і отримати свідоцтво про право на спадщину позбавлена можливості, оскільки з'ясувалося, що реєстрація права власності житлового будинку станом на 31.12.2012 року КП «ХМБТІ» Харківської міської ради не проводилась, і державний нотаріус П`ятої Харківської державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що змусило позивача звернутися до суду. В судове засідання позивач надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник територіальної громади в особі Харківської міської ради, діючий на підставі довіреності № 08-21/3499/2-18 від 20.12.2018 року в судове засідання не з`вився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно, належним чином, надав суду відзив, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач для оформлення права власності на нерухоме майно та їх обтяжень мала б звернутися до Державного реєстратора прав на нерухоме майно, а тому не використала усі способи досудового врегулювання спору, не надала звіт про визначення ринкової вартості нерухомого майна і не долучила до справи фотознімків домоволодіння та його стану, чим поставила під сумнів існування будинку взагалі і збереження його технічних характеристик. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 17.01.2019 задоволено клопотання позивача та витребувано з Харківської державної нотаріальної конторивідомості зі спадкового реєстру ( заповіти/спадкові договори) про наявність або відсутність заповіту після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , що помер [INFO] , смерті [PERSON] , який помер [INFO] , інформацію про спадкоємців, які звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття; з архіву суду копію рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. [PERSON] і [PERSON] з 01.10.1961 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що вбачається зі свідоцтва [NUMBER] про одруження, виданого Жовтневим районним ЗАЦС м. Харкова на підставі актового запису № 313 від 01.10.1961 року (а.с. 15). Від шлюбу мали синів [PERSON] та [PERSON] ( свідоцтва про народження відповідно серії [NUMBER] , виданого 04.06.1962 року Жовтневим районним ЗАЦС м. Харкова і серії [NUMBER] , виданого 01.12.1965 року Жовтневим районним ЗАЦС м.Харкова ( а.с. 17,18). Так, після смерті [INFO] [PERSON] , дідуся позивача з боку батька, його спадкоємцями були в рівних частинах дружина [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], що проживали по в`їзду Соняшниковому, 5. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 20.10.1971 року державним нотаріусом П`ятою Харківською державною нотаріальною конторою № 5 Островерховою З.О. за реєстровим № 5322, успадкували спадкове майно, до якого входив недобудований будинок готовністю 55 процентів по [ADDRESS] , що належав померлому спадкодавцю за договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для побудови будинку, посвідченого 05.04.1957 року у 5-й ХДНК м.Харкова за реєстром № 2390, зареєстрованого в Райжитлоуправлінні Червонобаварського району м.Харктова 11 квітня 1957 року під № 827, дружина [PERSON] і діти спадкодавця, [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів Харківської області за № 114-43 від 01.12.1992 року житловий будинок літ. «А», житловою площею 58,6 кв. м., загальною - 76,5 кв. м.з надвірними будівлями, розташований на земельній ділянці, площею 549 кв. м. по в'їзду [ADDRESS] , були прийняті в експлуатацію на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .Зобов`язано ЖЕО Жовтневого району видати свідоцтво про право власності(а.с. 10). З технічного паспорту на вищезазначений житловий будинок, виготовленого КП «Харківське міськБТІ» 21.09.2004 року, вбачається, що на земельній ділянці, фактичною площею 549 кв. м., розташовані житловий будинок літ «А-1», 1970 року забудови, з прибудовою літ. «а», 1990 року забудови, загальною площею 77,3 кв. м., житловою - 47,7 кв. м., допоміжною - 29,6 кв. м., а також надвірні будівлі і господарські споруди: льох літ. «Б», літня кухня літ. «В», тамбур літ. «в», сарай літ. «Г», вбиральня літ «Д» та огорожі N1-7. У будинку три житлові кімнати, площею 21,9 кв. м., 12,4 кв. м. і 13,4 кв. м. кожна (а.с. 11-14). За інформацією КП «ХМБТІ» від 15.10.2017 року за № 1026532 , реєстрація права власності житлового будинку з надвірними будівлями по в`їзду [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 не проводилась. Назва адреси уточнено згідно реєстру урбанонімів, затв. Рішенням 1Х сесії міської ради ХХ1У скликання від 25.12.2002 ( а.с. 34). [INFO] померла [PERSON] , що доведено свідоцтвом серії [NUMBER] про смерть, виданим Харківським міським відділом РАЦС на підставі актового запису № 974 від 29.01.1999 року (а.с. 16). За Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54892143 та спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину № [NUMBER] від 28.01.2019 року інформація щодо наявності заповіту [PERSON] у Спадковому реєстрі , а також даних про видані свідоцтва про право на спадщину відсутня (а.с. 50, 51). Згідно положень частин 1 і 2 ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року , що діяв на час відкриття спадщини) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] були у рівних частках (по 1/6 частині кожний) відповідно до вимог ст. 529 ЦК УРСР її діти, [PERSON] і [PERSON] Відповідно до ст. ст. 529, 549 ЦК України [PERSON] і [PERSON] прийняли спадщину , оскільки проживали та були зареєстровані в будинку разом зі спадкодавцем, що підтверджується інформацією з будинкової книги та відповіді 5-ї Харківської державної нотаріальної контори № 168/01-16 від 28.01.2019 року. Спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось ( а.с. 19-28, 49). [INFO] помер [PERSON] , що випливає зі свідоцтва серії [NUMBER] про смерть, виданого Харківським міським відділом РАЦС на підставі актового запису № 3965 від 05.12.2000 року (а.с. 29). Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку будинку [ADDRESS] , яку він успадкував після батька (1/3 частина) і після матері (1/6 частину). Заповіту [PERSON] не залишив, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54892216 від 28.01.2019 року. про відсутність інформації щодо наявності заповіту у Спадковому реєстрі відсутня (а.с. 53). Як вбачається з Інформаційної довідки ХДНК № 5 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 54892191 від 28.01.2019 року, така інформація після смерті [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня (а.с. 52). Єдиним спадкоємцем померлого за законом другої черги відповідно до положень ст. 530 ЦК УРСР був його рідний брат, [PERSON] Дітей у спадкодавця не було, з дружиною, [PERSON] у 1998 році шлюб розірвано, що випливає з рішення Лозівського районного суду Харківської області від 30.11.1998 року по цивільній справі № 2-426/1998 (а.с. 30). [PERSON] прийняв спадщину після смерті брата у відповідності до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР , тому що на час відкриття спадщини він продовжував проживати і був зареєстрованим за тією ж адресою, що і спадкодавець, про відмову від спадщини заяви не подавала ,фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Вищенаведене встановлено на підставі інформації з будинкової книги та відповіді ХДНК № 5 за вих. № 168/01-16 від 28.01.2019 року (а.с. 19-28, 49). Отже після успадкування 1/2 частини будинку свого брата, [PERSON] належав житловий будинок в цілому (1/3 частина після смерті батька, 1/6 - після смерті матері і 1/2 після смерті брата), проте [PERSON] свідоцтва про спадщину не отримав . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом РАЦС Головного територіального управляння юстиції у Харківській області на підставі актового запису № 10148 від 06.07.2016 року (а.с. 31). Після його смерті відкрилася спадщина - житловий будинок з надвірними будівлями і господарськими спорудами, розташований в [ADDRESS] їзду [ADDRESS] . Згідно положень ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті.У випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у випадку не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені в статтях 1261-1265 Кодексу.Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини ( ч.5 ст. 1268 ЦК України). За даними, що містяться в Інформаційній довідці зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54892275 від 28.01.2019 року заповіту [PERSON] не залишив ( а.с. 55). Єдиним спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом відповідно до положень ст. 1261 ЦК України є його донька, [PERSON] Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] про народження позивача, виданого 03.05.1991 року Палацем «Жовтневий» м. Харкова на підставі актового запису № 495 від 03.05.1991 року (а.с. 32). Судом встановлено, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.04.2011 року по цивільній справі № 2-788/2011 шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано (а.с. 48). З будинкової книги для прописки громадян, паспорта громадянина України [NUMBER] на ім'я [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Харкова, виданого 15.06.2007 року Жовтневим РВ ГУМВС України в Харківській області, вбачається, що вона з 14.10.1997 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] «В [ADDRESS] ), 5 (а.с. 28, 7). Частинами 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, [PERSON] спадщину після батька прийняла , оскільки на час її відкриття була зареєстрована і постійно мешкала за однією адресою зі спадкодавцем у житловому будинку [ADDRESS] . Крім того, як підтверджено матеріалами справи, позивач у передбачений законом шестимісячний строк від дня відкриття спадщини, а саме 22.11.2016 року, звернулася до 5-ї ХДНК із заявою, зареєстрованою в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 1721, про прийняття спадщини за законом, внаслідок чого була заведена спадкова справа за № 790/2016. Це доводиться Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 45875113 від 22.11.2016 року (а.с. 33) та інформацією 5-ї ХДНК за вих. № 168/01-16 від 28.01.2019 року (а.с. 49). Позивач позбавлена можливості оформити спадкові права після смерті батька і отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. З постанови державного нотаріуса 5-ї Харківської державної нотаріальної контори № 3496/02-31 від 06.12.2017 року вбачається, що 06.12.2017 року [PERSON] дійсно звернулася до державного нотаріуса із заявою, зареєстрованою в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 3146/02-14, з проханням роз'яснити порядок оформлення спадщини на житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами [ADDRESS] . У вчиненні нотаріальної дії, виходячи з того, що за даними КП «ХМБТІ» від 15.10.2017 року за № 1026532, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за № 106422391 від 06.12.2017 року реєстрація права власності житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] не провадилась ( а.с. 34-36, 49). Пунктами 3.1 та 3.3 Роз'яснень ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 передбачено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, який підлягає розгляду у позовному провадженні. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач для оформлення права власності на нерухоме майно та їх обтяжень мала б звернутися до Державного реєстратора прав на нерухоме майно, а тому не використала усі способи досудового врегулювання спору. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України , ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, свого особистого немайного або майнового права та інтересу. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною ( ч. 3 ст. 4 ЦПК України). За вимогами ч.1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Закон не передбачає досудового врегулювання спору про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,а державний реєстратор не наділений повноваженнями визнавати за особою таке право на спадщину. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК. Відповідач вважає, що оскільки до справи не додано позивачем фотознімків домоволодіння та його стану, існує у відповідача сумнів існування будинку взагалі і збереження його технічних характеристик, проте представником Харківської міської ради не надано належних та допустимих доказів про відсутність об`єкта нерухомості, в якому зареєстрований та проживає позивач або його технічних характеристик. Посилання відповідача на те, що позивач не надав звіт про визначення ринкової вартості спірного нерухомого майна суд не приймає до уваги, виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, якою передбачено, що ціна у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна. При цьому ч. 2 ст. 176 ЦПК передбачає, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. У даному випадку суд вважає, що оплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 3000 грн. відповідає дійсній вартості спірного майна, а саме житлового будинку, 1970 року забудови, з житловою площею 47,7 кв.м. Як передбачено частиною 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Як зазначено у п. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-1У з подальшими змінами, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Розглядаючи справу, суд насамперед виходить зі ст. 392 ЦК України, положеннями якої передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документу, що засвідчує його право власності. Аналогічне зазначено у п. 37 Постанови ПВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Виходячи зі змісту вищенаведених норм права, потреба у такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не затверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття, проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту держаної реєстрації речового права на нерухоме майно. Разом з тим треба розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, як зазначається, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно. За вимогами п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. З огляду на встановлені обставини суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved