Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

14 серпня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою, в якій просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Семенівської селищної ради Полтавської області. В обґрунтування позову зазначено, що позивач [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою та проживає з 2015 року на території Семенівського району Полтавської області разом зі своїми дітьми, а саме з повнолітнім [PERSON] , [INFO] та неповнолітнім [PERSON] , [INFO] . Батьком неповнолітнього [PERSON] є відповідач [PERSON] , який проживає окремо, його місце проживання невідоме, після переїзду до сина жодного разу не приїздив, із сином не спілкується, його вихованням не займається, матеріально не забезпечує, неповнолітній не бачив батька більше 10 років, тобто відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Рішенням Харцизького міського суду від 07.06.2010 року з відповідач на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , які відповідач не сплачує та має заборгованість, син повністю перебуває на утриманні позивача. Рішенням виконавчого комітету Семенівської селищної ради від 22.07.2020 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, згідно якого орган опіки та піклування вважає можливим та доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про розгляд справи. Надала до суду заяву про розгляд цивільної справи за її позовом про позбавлення батьківських прав без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений належним чином, однак доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи за його відсутності до суду та відзиву не надав. Представник третьої особи органу опіки та піклування Семенівської селищної ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений. Представник органу опіки та піклування надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень щодо позову не має. Відповідно до ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 січня 2007 року батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 02.08.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.8) Рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 07.06.2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.04.2010 року до повноліття дитини. (а.с.9) З повідомлення Нікольського районного відділу ДВС СМУМЮ (м. Харків) №1242 від 13.07.2020 року (теперішнє місцезнаходження Харцизького міського відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області) вбачається, що виконавчий документ щодо стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина до відділу не надходив та станом на 13.07.2020 на виконанні не перебуває. За даними АСВП вказане виконавче провадження значиться як направлене за належністю до іншого відділу ДВС, у зв`язку із встановленням фактичного місця проживання боржника та рекомендовано звернутися до відділу ДВС ГУЮ м. Севастополя. (а.с.16) Позивач [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб та довідкою Семенівської районної державної адміністрації Полтавської області (а.с.11,12) З довідки виконавчого комітету Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області №05/433 від 13.07.2020 року про склад сім`ї [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] вбачається, що остання має синів [PERSON] , 2001 р.н. та [PERSON] , 2006 р.н., батько останнього за місцем проживання сім`ї не зареєстрований, не проживає і участі у вихованні сина не приймає. (а.с.13) Депутат Семенівської селищної ОТГ у листі від 13.07.2020 року підтвердив, що за час проживання [PERSON] у селі Карпиха гр. [PERSON] в даному населеному пункті не проживав, у вихованні сина [PERSON] участі не приймав. (а.с.14) 08.07.2020 року начальником Центру соціальної підтримки сімей та дітей Семенівської селищної ради був складений акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, яким встановлено, що умови проживання сім`ї задовільні, у помешканні дотримані санітарно - гігієнічні норми, створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дитини. (а.с.15) Згідно висновку виконавчого комітету Семенівської селищної ради від 22.07.2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , вказане буде відповідати інтересам дитини. (а.с.18-20) Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилалася на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно ч.2 ст. 150Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до приписів ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Таким чином, судом встановлено, що відповідач самоусунувся від виховання і утримання свого сина [PERSON] , не займався його вихованням та матеріальним забезпеченням, аліменти не сплачує, не цікавиться його життям, станом здоров`я, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, свідомо не вчиняє дій, спрямованих на відновлення повноцінного спілкування з сином, який потребує батьківської уваги та виховання. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved