Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

29 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів на відшкодування інфляційних збитків та 3 % річних. Свої вимоги обгрунтовує тим, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 25 листопада 2011 року з [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто борг за договором позики з урахуванням індексу інфляціїта трьох процентів річних в розмірі 2650,00 грн. ВДВС Нововолинського МУЮ відкрито виконавче провадження для виконання рішення в примусовому порядку. Рішення суду станом на час звернення до суду з даним позовом не виконано. Боржник [PERSON] не здійснює повернення боргу сума якого станом на час звернення до суду, а саме станом на 29 лютого 2016 року складає 26500,00 грн. Рішення суду не виконано, зобов'язання боржника не є припиненим. Тому позивач просить стягнути з відповідача кошти на відшкодування інфляційних збитків та 3% річних в розмірі 22369,92 грн., та судові витрати по справі: 551,20 грн. сплаченого судового збору, 200,00 грн. за надання правової допомоги, 150,00 грн. судове оголошення, всього: 901,20 грн. До проведення судового засідання позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав, просив їх задоволити, не заперечив щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився без поважних причин, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи про, що свідчить судове оголошення, надруковане в газеті Волинь-нова. Про причини неявки в судове засідання не повідомив. З'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставний і підлягає до задоволення. Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 25 листопада 2011 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 26500,00 грн. заборгованості за позикою, 795,00 грн. - три проценти річних від простроченої суми, судові витрати в розмірі 272,95 грн. сплаченого судового збору, 120,00 грн. сплачених на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 500,00 грн. витрат на правову допомогу, 60,00 грн. сплачених за судове оголошення в газеті "Волинь", всього 28247,95 грн. (а.с.37-38). Рішенням апеляційного суду Волинської області від 10 січня 2012 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 25 листопада 2011 року в частині стягнення 3% річних, відмови стягнення інфляційних втрат та стягнення судового збору скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] інфляційні втрати у розмірі 10374,75 грн та 3% річних у сумі 2217,29 грн. Стягнуто 390,92 грн. судового збору. В решті рішення суду залишено без змін (а.с.7-8). Із виконавчого листа виданого 29 лютого 2012 року по справі №2/0312/699/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики вбачається, що рішення суду набрало законної сили 10 січня 2012 року, загальна сума до стягнення 39772,04 грн. (а.с.9). Із постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.05.2012 року встановлено, що заява про примусове виконання виконавчого листа №2-0312/699 про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] боргу в сумі 39772,04 грн. подана на виконання до ВДВС Нововолинського МУЮ 10.05.2012 року, боржнику [PERSON] надано термін для добровільного виконання до 17.05.2012 року (а.с.11). Із постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.10.2012 року вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-0312/699 про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] боргу в сумі 39772,04 грн. закінчено, на підставі того, що державним виконавцем було встановлено, що боржник [PERSON] працює у м. Володимирі-Волинському, за адресою реєстрації в м. Нововолинську не проживає, з роз'ясненням, що виконавчий документ слід направити за належністю (а.с.11). Із постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.11.2013 року встановлено, що заява про примусове виконання виконавчого листа №2-0312/699 про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] боргу в сумі 39772,04 грн. подана на виконання до ВДВС Нововолинського МУЮ 12.11.2013 року, боржнику [PERSON] надано термін для добровільного виконання до 21.11.2013 року (а.с.10). Із постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 31.12.2014 року вбачається, що державним виконавцем ВДВС Нововолинського МУЮ повернено стягувачеві [PERSON] виконавчий лист №2/0312/699/11 виданий 29.02.2012 року про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] 39772,04 грн. у зв'язку із неможливістю виконання, з роз'ясненням про можливість повторного пред'явлення до виконаня виконавчого листа в строк до 31.12.2015 року (а.с.10). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що передбачено ст.ст. 598-601, 604-609 ЦК України. Як вбачається із частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зобов'язання належним чином не виконав, добровільно борг не погасив, в примусовому порядку рішення суду не виконано, станом на 29 лютого 2016 року сума боргу за договором позики згідно рішення суду, яке набрало законної сили та не виконане на даний час становить 26500,00 грн. Як встановлено, із розрахунку наданого позивачем розмір інфляційних збитків складає: 19917,40 грн., із розрахунку: 26500,00 грн. (сума боргу) х 175,16% (показник індексу інфляції за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року) = 46417,40 грн. (сума боргу з урахуванням індексу інфляції) - 26500,00 грн. (сума боргу) = 19917,40 грн. Оскільки тривало прострочення зобов'язання, за період з 01.01.2013 року по 01.01.2016 року простроченість складає за 3 роки 1126 днів, то з відповідача підлягає до стягнення 3% річних у розмірі 2452,52 грн., із розрахунку наданого позивачем: 26500,00 грн. (сума боргу) х 1126 (кількість днів простроченого зобов'язання) х 3% (річних) = 2452,52 грн. Отже, до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають кошти на відшкодування інфляційних збитків в сумі 19917,40 грн. та 3% річних в сумі 2452,52 грн., всього 22369,92 грн. нарахованих за період з 01.01.2013 року по 01.01.2016 року на суму боргу 26500,00 грн. за договором позики. Крім того відповідно до ст.88 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, а саме: сплачена сума судового збору в розмірі 551,20 грн., витрати на правову допомогу в сумі 200,00 грн. та 150,00 грн. сплачених за судове оголошення, надруковане в газеті Волинь нова, всього: 901,20 грн., що підтверджено документально (а.с.1,2, 14,15, 30).

Outcome: approved