Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

14.11.2019 позивач\~\~звернувся в суд із позовом до відповідача про зняття арешту з нерухомого майна. Підставою\~звернення із\~позовом вважає\~те,\~що відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-7112109012019 від 10.09.2019 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,5169 га, що розташована в адмінмежах Шарнопільської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, кадастровий номер 7123489000:02:001:0032. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.09.1993 позивач - [PERSON] , є сином [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 13.10.2019. Після смерті батька позивач звернувся до нотаріуса з письмовою заявою про прийняття спадщини. При оформленні спадщини було з`ясовано, що належна [PERSON] земельна ділянка перебуває під арештом, на що вказують відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Підставою обтяження є постанова відділу ДВС Монастирищенського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №724313, 16.12.2010 Згідно листа №7134/15.17-37 від 11.09.2019 Монастирищенського Монастирищенського відділу державної виконавчої служби станом на 11.09.2019 відкритих виконавчих проваджень щодо [PERSON] , [INFO] , у відділі відсутні. Разом з цим, в даному листі зазначено про наявний один арешт майна боржника [PERSON] , а саме: земельна ділянка, площею 3.5169 га, а також відображена інформація про перебування у відділі виконавчих проваджень відносно [PERSON] про конфіскацію всього майна, матеріальної шкоди, моральної шкоди, судових витрат, які 21.06.2010 та 10.01.2011 завершені на підставі п.2 ч.1.ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до виконавчого провадження №20654583 з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума 30000 грн. моральної шкоди. 10.01.2011 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», строк повторного пред`явлення 10.01.2014. Відповідно до виконавчого провадження №20654286 з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума 716 грн. матеріальної шкоди. 10.01.2011 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», строк повторного пред`явлення 10.01.2014. Відповідно до виконавчого провадження №19161775 відносно [PERSON] застосовано конфіскацію всього майна, що є його власністю. 21.06.2010 виконавчий документ повернуто до суду. Відповідно до виконавчого провадження №19161372 з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума 716 грн. матеріальної шкоди. 21.06.2010 виконавчий документ повернуто стягувачу. Відповідно до виконавчого провадження №19161094 з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума 30000 грн. моральної шкоди. 21.06.2010 року виконавчий документ повернуто стягувачу. Відповідно до виконавчого провадження №20654583 з [PERSON] на користь НДЕКЦ підлягає стягненню сума 12743,96 грн судових витрат. 21.06.2010 виконавчий документ повернуто стягувачу. Відповідно до виконавчого провадження №20654583 з [PERSON] на користь НДЕКЦ підлягає стягненню сума 338,04 грн судових витрат. 21.06.2010 року виконавчий документ повернуто стягувачу. З аналізу вказаних виконавчих проваджень, їх початку та закінчення, є очевидним, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.12.2010 могла виноситись або у виконавчому провадженні №20654583 - стягнення на користь [PERSON] 30000 грн. моральної шкоди, або у виконавчому провадженні № 20654286 - стягнення на користь [PERSON] 716 грн. матеріальної шкоди, оскільки виконавчі документи по даних провадженнях повернуті стягувачам саме 10.01.2011. Відповідно до ч.2 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" (чинного на час - винесення постанови про закінчення виконавчого провадження), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. У відповідності до ч.5 ст.1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Згідно ст.16 вказаного Кодексу загальним способом захисту порушених цивільних прав є припинення дій, які порушують право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивач не має можливості в повній мірі здійснювати та реалізовувати своє право власності відносно вказаного майна, через незалежні від нього обставини, а саме перебування майна під арештом, що в свою чергу унеможливлює здійснення ним будь-яких нотаріальних дій відносно зазначеного майна. Виходячи з вищевикладеного, та оцінюючи докази, які є у матеріалах справи, їх належність, допустимість і достовірність, враховуючи, що при закритті виконавчого провадження державний виконавець, в порушення вимог закону, арешту з майна не зняв, є підстави для задоволення даного позову. Позивач,

Outcome: approved