Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

17 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначає, що 07 липня 2016 року між нею, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), та [PERSON] було зареєстровано шлюб Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Тернопільській області, актовий запис №1008 (свідоцтво про шлюб [NUMBER] ). У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . На початку сімейного життя між ними панувала повага, любов та взаєморозуміння не дивлячись на те, що між ними неодноразово виникало непорозуміння на ґрунті фінансовогозабезпечення сім`ї. Впродовж останніх півтора року спільне життя у них фактично припинилось, спільного господарства вони не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Матеріально позивач утримує себе і спільного з відповідачем сина власними силами. З цього приводу вона звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Впродовж останнього місяця вона разом з сином повернулась до місця свого постійного проживання у село Поздимир Радехівського району з житлового приміщення, що знаходиться у м .Львові, яке вони спільно з відповідачем орендували. Проживання з чоловіком у спільній орендованій квартирі стало неможливим загалом через агресивну поведінку останнього та вчинення психологічного та фізичного насилля щодо неї і свідком таких дій відповідача є їхня спільна дитина. Відтак впродовж останнього місяця вони проживали за різними адресами і остаточно припинили будь-яке спілкування. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Тернопільській області, актовий запис №1008 (свідоцтво про шлюб [NUMBER] ). Після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище не відновлювати та залишити прізвище " [PERSON] ". Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачені судові витрати: судовий збір у розмірі 840 грн.40 коп; витрати пов`язані з розглядом справи, а саме на професійну правничу допомогу у розмірі 500 грн. 00 коп. (а.с.2-3). Позивач в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити та не заперечує щодо винесення заочного рішення (а.с.26). Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с.32). Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів. Згідно з ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечила позивач. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що 07 липня 2016 року між [PERSON] (прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] ») та [PERSON] Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області зареєстровано шлюб, про що 07 липня 2016 року складено відповідний актовий запис №1008, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 07 липня 2016 року (а.с.4). У шлюбі в подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 07 серпня 2018 року (а.с.5). З копії довідки №244 від 12.08.2020 року, виданої виконкомом Поздимирської сільської ради Радехівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована по [ADDRESS] . Разом з нею зареєстрований її син [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Сторони подружніх стосунків не підтримують, їх сім`я фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сім`ї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Узагальнюючи наведене, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача в її користь судових витрат суд зазначає наступне. За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, окрім іншого, витрати на професійну правничу допомогу. Як вбачається з позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача в її користь витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 840 гривень 80 копійок та витрати на професійну правничу допомогу - 500 гривень (а.с.2-3). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевказане, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача в користь позивача сплачений нею судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. Відповідно до вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наявність доказів фактичного здійснення позивачем витрат в розмірі 500 гривень, що підтверджується договором №12 про надання правової допомоги (а.с.12-14), описом виконаних робіт у формі рахунку №12 (а.с.16), квитанцією №12 (а.с.17). За наявності доказів здійснення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд має можливість здійснити розподіл судових витрат в цій частині, відтак є підстави для задоволення вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 500 гривень.

Outcome: approved