Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

23.04.2018 року до суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Літинської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому зазначає, що 12.07.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON], який рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 02 жовтня 2007 року було розірвано. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Донька [PERSON] повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] вихованням доньки не займається, матеріальну допомогу на її утримання не надає. Тому вона була змушена звернутись до комісії з питань захисту прав дитини Літинської райдержадміністрації про доцільність позбавлення його батьківських прав. Відповідач [PERSON] надав нотаріально посвідчену заяву від 11 серпня 2017 року, в якій він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо спільної доньки [PERSON]. Тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] та стягнути аліменти в розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до її повноліття. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Про заяочний розгляд справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України був повідомлений належним чином про місце дату та час судового засідання, про що свідчить свідчить оголошення на сторінці Літинського районного суду Вінницької області на офіційному веб-порталі судової влади України у спеціальній рубриці «Оголошення про виклики до суду». Заперечень суду не надав. Представник третьої особи Служби у справах дітей Літинської районної державної адміністрації Джигун О.Л. в судове засідання не з'явилася, про день час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У відповідності до ч. 1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з'явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Із копії свідоцтва про шлюб (а.с.7) судом встановлено, що 12.07.2011 року сторони зареєстрували шлюб. Із копії рішення Літинського районного суду Вінницької області від 02.10.2017р. (а.с.8) судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати. Із копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с.9) встановлено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] Із висновку органу опіки та піклування Літинської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав за №01-27/708 від 22.11.2017 р. (а.с.10) встановлено, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Із довідки КП «Дошкільний навчальний заклад №67» за №54 від 28.08.2017 року (а.с.11) судом встановлено, що дитина [PERSON], [INFO] відвідує гр. №3 Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад №67 Вінницької міської ради» санаторного типу для дітей з малими та загасаючими формами туберкульозу, частковохворіючих дітей з 05.10.2015 року. Бабуся [PERSON] та мати [PERSON] займаються вихованням дитини, відвідують батьківські збори, приймають участь в усіх заходах, які проводяться в закладі. Приводить та забирає доньку з дитячого садка переважно бабуся. Дитина завжди охайна, доглянута. За період перебування дитини в закладі батько [PERSON], вихователі в дитячому садочку не бачили жодного разу. Із довідки Літинського районного відділу державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Вінницькій області за №4896/15.9-25 від 21.08.2017 року (а.с.12) встановлено, що в виконавчій службі відсутні будь-які документи щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO]. Із довідки Дашковецької сільської ради за №952 від 21.08.2017 року (а.с.13) судом встановлено, що [PERSON] та її діти [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS], але не проживають, проживають в [ADDRESS]. Із нотаріально завіреної заяви [PERSON] (а.с.14) судом встановлено, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, стан; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»). Згідно норм ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до ст.164 ч.1 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо він, вона: п.2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю і позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], так як він матеріально не забезпечує дитину, участі у її вихованні не приймає, не дбає про її духовний та інтелектуальний розвиток, не цікавиться життям, а позбавлення батьківських прав є насамперед способом захисту прав та інтересів дитини та спрямований виключно на досягнення позитивного результату в долі дитини. Відповідно до ст.166 ч.3 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи ту обставину, що відповідач позбавляється батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.04.2018 року і до досягнення донькою повноліття, оскільки він є її батьком і зобов'язаний її утримувати до досягнення повноліття. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути відшкодування по сплаті судового збору в розмірі 704.80 гривень.

Outcome: approved