Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач-1), [PERSON] (далі - позива-2), звернулися до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивачі є власниками будинку за адресою: вул. Толстого, 61-в, смт. Чорнобай, Черкаської області. У вказаному будинку зареєстрований попередній власник - відповідач, який з 07 серпня 2007 року у будинку не проживає. Після укладення договору купівлі-продажу частини будинку відповідач не знявся з реєстрації свого місця проживання. Добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється. У зв"язку з цим, посилаючись на приписи ЦК України та ЖК УРСР, позивачі просили визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивачі не зявилися, подали до суду заяви, в яких просили слухати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи (а.с. 27, 28). Відповідач у судове засідання не з"явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 24), про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надіслав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 05 вересня 1995 року визнано за [PERSON], [PERSON], [PERSON] (колишній чоловік позивача-1), [PERSON] право власності на 1/4 частину будинку і відповідну частину надвірних споруд за кожним, що знаходиться за адресою: вул. Толстого, 61 в, смт. Чорнобай, Черкаська область (а.с. 9). 15 листопада 2000 року відповідач отримав у дар від батька [PERSON] належну йому 1/4 частину зазначеного будинку і з врахуванням своєї частини набув право власності на 1/2 частину. Позивач-1 відповідно до договору купівлі-продажу частини будинку від 07 серпня 2007 року серії ВЕХ № 026419 придбала у відповідача 1/2 частину будинку, що знаходиться за адресою: вул. Толстого, 61 в, смт. Чорнобай, Черкаська область (а.с. 10). Таким чином, позивач-1 набула право власності на 3/4 частини будинку, а позивач-2 відповідно на 1/4 частину вказаного житлового будинку. Факт реєстрації відповідача за адресою: вул. Толстого, 61-в, смт. Чорнобай, Черкаська область підтверджується довідкою Чорнобаївської селищної ради Черкаської області від 11 вересня 2018 року № 4730 (а.с. 13). Згідно з актом по факту не проживання [PERSON] від 11 вересня 2018 року, складеним депутатом Чорнобаївської селищної ради Черкаської області [PERSON], свідками - [PERSON], [PERSON], відповідач зареєстрований, але не проживає у вказаному будинку (а.с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч. 1, п.п. 1 і 5 ч. 3 і ч. 4 ст. 71 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 71 ЖК УРСР встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК УРСР). Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Враховуючи те, що відповідач більше одинадцяти років не проживає у будинку за вказаною адресою реєстрації, домовленості про користування жилим приміщенням між сторонами у справі не встановлено, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з відповідача на користь позивачів підлягає до стягнення по 704,80 (сімсот чотири гривні 80 копійок) судового збору кожній. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved