Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із указаним позовом, у якому зазначив, що з 18.05.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу подружжя дітей не має. Протягом 2019 року відносини між подружжям стали погіршуватися, у серпні 2019 року відповідач пішла проживати до іншого чоловіка. За таких обставин позивач примирення та збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки це суперечить його інтересам, тому просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України", причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не направила. Згідно з ч. 1\~ст. 280 ЦПК України,\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.05.2014 року Теплицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 19 серпня 2020 року. Прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] ». Згідно зі статею 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Положеннями ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із матеріалів справи вбачається, що внаслідок непорозумінь сім`я розпалась, шлюб існує формально, подальше збереження є неможливим, так як сторони однією сім`єю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу. Беручи до уваги, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач відзив на позовну заяву не надала, таким чином не висловила заперечень проти розірвання шлюбу, тому суд вважає подальше спільне життя і збереження шлюбу таким, що суперечить інтересам сторін та відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 840, 80 гривень. Відповідно до ст. 133 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу адвоката. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Встановлено, що 19.08.2020 між [PERSON] та адвокатом Панченко Д.І. укладено договір про надання правової (правничої) допомоги. Пунктом 3.1 договору надання правничої допомоги встановлено, що вартість послуг за даним договором складає 500,00 грн. На підтвердження оплати витрат на правову допомогу в розмірі 500,00 грн. надано копію квитанції до прибуткового касаового ордеру № 9 від 20.08.2020. Таким чином позивачем підтверджено належними доказами понесення ним витрат на правову допомогу у розмірі 500,00 грн., а тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Outcome: approved