Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

25.05.2019 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав та призначення опіки, в якій позивачка просить суд: позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] . У позовній заяві позивач посилається на те, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: [PERSON] та [PERSON] . Фактично з моменту народження батьки залишили дитину, жодного інтересу до неї не проявляють, участі у вихованні та матеріальному забезпечені дитини не приймають, оскільки обоє зловживають наркотичними засобами, місце їх перебування позивачці не відомо. Дитина проживає з позивачкою, у квартирі [ADDRESS] та перебуває на утриманні позивачки, яка піклується про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток, виховує дитину в дусі поваги та любові. У зв`язку з наявними обставинами, позивач звернулася до служби у справах дітей Одеської міської ради з проханням допомогти їй вирішити питання щодо позбавлення батьківських прав батьків дитини та встановлення опіки над дитиною. За рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2017 року по справі № 523/2648/17 було стягнути аліменти на утримання дитини з відповідачів. Висновком ради опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 31.01.2019 року № 2183/01-11 прийняте рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та призначення [PERSON] , [INFO] опікуном над дитиною. Відповідно до інформаційної довідки від 11.01.2019 року №01-31/15 КУ «Дитяча міська поліклініка №4» ДОЗ ОМР, до поліклініки з першого року життя дитини до лікаря педіатра з дитиною зверталися бабуся або тітка [PERSON] . Відповідно до інформації відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 16.11.2018 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ., а [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа Управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області від 07.06.2018 року №3/4428 та №3/4429 повідомлено, що за обліками ГУНП в Одеській області Захожий [PERSON] та [PERSON] в розшуку не перебуває. За інформацією Одеського міського управління державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 21.11.2018 року №8864/51- 24 та від 22.05.2018 року за №3656/51-24, актових записів про смерть [PERSON] та [PERSON] , не виявлено. Листом ДУ «Одеській слідчий ізолятор» МЮ України від 22.11.2018 року № 5/6-18286 та 5/6 - 18285 проінформовано, що [PERSON] та [PERSON] у вказаній установі не утримуються. За характеристикою з місця проживання [PERSON] та [PERSON] характеризуються з негативного боку, як неврівноважені особи, агресивні, з сусідами мали суперечки, тощо, також були неодноразово помічені в стані наркотичного сп`яніння, у житі та вихованні сина участі не приймають, проживають окремо від дитини. Батьки до служби у справах дітей Одеської міської ради, органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради не з`являлись, місце проживання/перебування невідоме. [PERSON] , [INFO] має постійний дохід, за місцем проживання характеризується позитивно, житлом забезпечена, до кримінальної відповідальності не притягувалась, за станом здоров`я не має обмежень щодо призначення опікуном. Нею створені всі необхідні умови для проживання та виховання дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки служби у справах дітей ОМР №9013/3 від 24.10.2018 року було проведено спостереження за малолітнім [PERSON] та встановлено, що між [PERSON] склалися дуже теплі та довірливі стосунки. Згідно довідки служби у справах дітей ОМР № від 24.10.2018 року №9013/2, повідомлено про відсутність братів/сестер у малолітнього [PERSON] Згідно довідки служби у справах дітей ОМР № від 24.10.2018 року №05/9013/2, повідомлено про відсутність житла, майна на праві власності або користування. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Коваленко О.Б. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце проведення якого належним чином повідомлена, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце проведення якого повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого належним чином повідомлений, представник надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити. Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] народився [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження № 6779 від 27 липня 2016 року, складений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області). В графі батько вказано - [PERSON] . В графі матір вказано - [PERSON] . Відповідно до висновку Київська районна адміністрація Одеської міської ради від 31.01.2019 року № 2183/01-11 вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у відношенні малолітнього [PERSON] , [INFO] ; та призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном малолітнього [PERSON] . Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно зі ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частинами 2, 3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. При викладених обставинах суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved