Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

14 червня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Дарницького районного відділу виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 червня 2021 року цивільну справу № 753/11800/21 передано судді Шаповаловій К.В. Ухвалою суду від 22 червня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09 серпня 2021 року на 10:00 год. У підготовче засідання 09 серпня 2021 року з`явився позивач та представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву у встановлені законом строки не подав. Ухвалою суду від 9 серпня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 12 жовтня 2021 року. 27 вересня 2021 року до суду від представника відповідача надійшов лист про можливість розгляду справи у відсутність їх представника. Щодо суті заявлених позивачем вимог лист від відповідача жодної інформації не містив. У судове засідання 12 жовтня 2021 року позивач та відповідач не з`явились про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, від представника позивача та відповідача надійшли заяви про можливість розгляду справи у їх відсутність. Представник позивача просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Враховуючи обставини справи, а також докази долучені до матеріалів справи та обґрунтування, зазначені представником позивача на підготовчому судовому засіданні, суд вирішив розглянути справу у відсутність нез`явившихся осіб. Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного висновку. [PERSON] , позивач у справі, є спадкоємицею [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 7). Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стабровською О.А.19 лютого 2015 року [PERSON] все належне йому майно, де б воно не знаходилось, з чого ю воно не складалось та все, що належало йому на час смерті заповідав [PERSON] (а.с. 10). Згідно свідоцтва про право власності від 27 квітня 2005 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності в рівних частках належить квартира [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про смерть від 10 листопада 2020 року [PERSON] помер [INFO] (а.с. 8). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що постановою ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 23 липня 2009 року накладено арешт на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , власник [PERSON] (а.с. 14-15). Згідно із відповіддю на адвокатський запит, здійснений представником позивача від 21 травня 2021 року Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відділ немає можливості перевірити підстави накладення арешту на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , оскільки строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих до архіву державної виконавчої служби становить 3 роки (а.с. 19). Крім того, Дарницький районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у листі від 2 червня 2021 року зазначив, що перевіркою автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконання у відділі не перебували виконавчі провадження відносно [PERSON] . За наявними у системі даними не вбачається за можливе ідентифікувати арешт 1/3 частину квартири [ADDRESS] як такий, що накладений в рамках конкретного виконавчого провадження (а.с. 23). Також, відповідно до запису, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17 листопада 2005 року приватним нотаріусом Кударенко В.М. посвідчено договір іпотеки квартири [ADDRESS] , іпотекодавці: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , іпотекодержатель АППБ «Аваль». Відповідно до листа АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 1 червня 2021 року № Д1-В43/30-1490 у зв`язку із погашенням усіх зобов`язань, в тому числі кредиту та процентів за ним по кредитному договору від 25 лютого 2005 року № 014/2563/74/10447. Між [PERSON] та АППБ «Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» та припиненням цього договору, повідомлено про припинення договору іпотеки б\\н від 17 листопада 2005 року, укладеного з метою забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором. Просили здійснити державну реєстрацію припинення іпотеки, що виникла за договором іпотеки та припинення обтяжень у вигляді заборони відчуження об`єкта нерухомого майна, накладеного приватним нотаріусом Кударенко В.М. 17 листопада 2005 року на договорі іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 32). Згідно із статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною четвертою статті 59 Закону визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Згідно із частиною п`ятою статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до частини другої статті 38 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV (у редакції закону, чинній на момент накладення арешту) якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Частиною першою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. У відповідь на адвокатський запит Дарницький районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) рекомендував позивачці, враховуючи відсутність будь-якої інформації щодо наявності виконавчого провадження відносно [PERSON] , звернутись із вирішенням питання скасування арешту майна саме до суду. Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції № 512/5 від 2 квітня 2012 року не передбачено механізму та порядку зняття арешту по виконавчих провадженнях, які відсутні в Автоматизованій системі виконавчого провадження та є знищеними. У Єдиному реєстрі боржників відносно [PERSON] станом на 12 жовтня 2021 року відомості відсутні щодо діючих виконавчих проваджень, у зв`язку з чим всупереч положенням частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не знято арешт, що був накладений на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Таким чином у суду є всі підстави вважати, що на теперішній час відсутні будь-які правові підстави для продовження існування обмеження щодо розпорядження майном [PERSON] , оскільки виконавче провадження, в межах якого накладалася заборона, відсутнє. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Наявність арешту на 1/3 частину квартири [ADDRESS] позбавляє можливості спадкоємцю померлого [PERSON] належним чином оформити свідоцтво ро право на спадщину та, відповідно, вільно розпоряджатись, володіти та користуватись власністю. Частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи, що вказані вище обтяження перешкоджають позивачу в реалізації права спадкоємця, з огляду на відсутність будь-яких даних щодо наявності відкритих виконавчих проваджень відносно [PERSON] , а також існування будь-яких інших підстав для існування обтяжень на вказане вище нерухоме майно, суд вважає, що є всі підстави для звільнення майна з-під арешту, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved