Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

29 травня 2018 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, в позовній заяві посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2015 року. Від даного шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Причиною розпаду сімї вказувала постійні сварки та непорозуміння, втрату почуття взаємоповаги та розуміння. Шлюбні відносини припинені з лютого 2018 року. Зазначила, що відповідач не приймає участі у матеріальному та фінансовому утриманні дитини, хоч має таку можливість, оскільки працездатний, має задовільний стан здоровя, інших утриманців не має, аліменти нікому не сплачує, тому позивач просила стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду подала заяву в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Соколенко» (а.с. 22). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду подав заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав, справу просив розглянути у його відсутність (а.с 23). Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із частинами 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 27 червня 2015 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 173 (а.с. 3). Від цього шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою та перебуває на її утриманні (а.с.4,5). На даний час сімя фактично розпалася, сторони проживають за різними адресами, шлюбні відносини припинені з лютого 2018 року. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоч відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України зобовязаний утримувати дитину та має таку можливість, оскільки є працездатним та має задовільний стан здоровя. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, тому суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Оскільки позивачем не заявлено клопотання про зміну прізвища, суд вважає що підстав для зміни її прізвища на дошлюбне, що передбачено ст.113 СК України, немає. Що стосується вимоги про стягнення аліментів суд вважає наступне. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що заявлені позовні вимоги позивача [PERSON] в цій частині позовних вимог також підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог п.п.3 та 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути на користь держави з відповідача.

Outcome: approved