Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

[PERSON], [INFO], звернувся в суд з позовом до Ясеневопільнівської сільської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивував тим, що батьки його матері, його дідусь і бабуся [PERSON] та [PERSON] збудували та проживали в житловому будинку з господарськими будівлями, що знаходяться по [ADDRESS]. Відповідно до п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка діяла до грудня 1995 р.,будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, реєстрації не підлягали. У відповідності до технічної документації житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А» загальною площею 51,8 м кв., житловою площею 17,6 м кв., сараїв, позначених літерами «Б» та «Е», стодоли, позначеної літерою «В», навісу,позначеного літерою «Г», вбиральні, позначеної літерою «У», криниці, воріт та огорожі. Дідусь [PERSON] помер [INFO] року. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Його спадкоємцями першої черги за законом є його дружина, одночасно бабуся позивача - [PERSON], його дочки: [PERSON], [PERSON] та мати позивача [PERSON]. На час смерті [PERSON] разом з ним проживала його дружина та позивач, вони вели спільне господарство, хоча позивач не був зареєстрований в будинку свого діда. Бабуся позивача не бажає оформляти спадкування після смерті чоловіка і не має заперечень стосовно того, щоб право власності на будинок діда визнати за позивачем. Після смерті діда позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, виготовив документацію, утримує будинок і прибудинкову територію, сплачує комунальні платежі, обробляє землю. Звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, отримав відмову в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів спадкодавця на майно. В судове засідання позивач не з'явився, в позові зазначив, що справу просить розглядати в його відсутності. Ясеневопільнівська сільська рада подала до суду заяву, просить справу за позовом [PERSON] розглядати у відсутності представника сільської ради та зазначила, що не заперечує проти позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали до суду заяви, в яких зазначили, що позов [PERSON] визнають і просять справу розглядати у їх відсутності. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Остання є дочкою [PERSON] та [PERSON], про що свідчить її свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане УЗАГС с. Ясенів-Пільний Городенківського району. [PERSON] після укладення 26.11.1987 р. шлюбу з [PERSON] змінила прізвище [PERSON] на [PERSON], про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]. [PERSON] помер [INFO] року, що стверджено свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Ясеневопільнівською сільською радою. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. В четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом [PERSON] є його дружина [PERSON] та їх дочки, відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На час смерті спадкодавця з ним проживала [PERSON]. Інші спадкоємці першої черги не прийняли спадщини після смерті [PERSON], на день його смерті не проживали разом з ним і протягом шести місяців з дня його смерті не зверталися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Позивач [PERSON], [INFO], онук спадкодавця [PERSON], на час смерті останнього проживав разом з ним, вели спільне господарство, хоча він був зареєстрований за іншою адресою, про що свідчить видані виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради довідки № 501 від 11.04.2014 р. та № 522 від 18.04.2014 р. Отже, позивач є спадкоємцем [PERSON] четвертої черги за законом, так як проживав зі спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. З поданої до суду заяви [PERSON] вбачається, що вона на частку в спадковому майні [PERSON] не претендує, з заявою про прийняття спадщини в органи нотаріату не зверталась, не заперечує щодо оформлення права власності на спадкове майно за [PERSON], який проживає разом з нею, та допомагає їй. Позивач звертався до державного нотаріуса з приводу прийняття спадщини після смерті діда. Державний нотаріус Городенківської районної державної нотаріальної контори 15.04.2014 р. видав довідку № 310 про те, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину [PERSON] на житловий будинок та господарські будівлі, що розташовані по [ADDRESS] після смерті діда [PERSON] в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Випискою з інвентаризаційних матеріалів № 6843, виданою Обласним комунальним підприємтвом «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 р. не зареєстровано. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З технічного паспорта на садибний житловий будинок [ADDRESS], складеного 19.02.2014 р., встановлено, що загальна інвентаризаційна вартість будинку становить 44899 грн., про те, що житловий будинок збудований і знаходиться в [ADDRESS] свідчить характеристика будинку. Про те, що для будівництва та обслуговування цього житлового будинку надана земельна ділянка площею 0,16 га свідчить довідка № 499, видана 10.04.2014 р. виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради. Позивач фактично став власником спадкового майна, користується ним, утримує будинок та прибудинкову територію в належному стані, обробляє земельну ділянку. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття [PERSON] права власності на житловий будинок і господарські споруди по [ADDRESS] судом не встановлено, тому суд вважає, що є підстави для задоволення позову. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1222,1223, 1258,1261- 1264,1268-1270, 1274 ЦК України,

Outcome: approved