Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 19 листопада 1988 року сторони зареєстрували шлюб у Речанській сільській раді н/д Ришканського району Молдавської РСР, актовий запис №24. Від спільного проживання мають трьох синів: повнолітнього [PERSON], 1998 року народження, неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою виявилося невдалим через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Відповідачка не бере участі матеріально в житті сім'ї. На протязі останніх двох місяців подружжя проживає окремо, подружні стосунки не підтримуються, а отже шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. У зв'язку з наведеним просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст. ст. 74 - 76 ЦПК України, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надійшло. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечу проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною першою ст. 110 Сімейного кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 19 листопада 1988 року сторони зареєстрували шлюб у Речанській сільській раді н/д Ришканського району Молдавської РСР, актовий запис №24, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 19листопада 1988 року (а.с.8). Згідно з довідкою про склад сім'ї, виданою Йосипівською сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області 12 грудня 2016 року за №834, до складу сім'ї позивача входять: дружина [PERSON], 1967 року народження, син [PERSON], 1998 року народження, син [PERSON], 2002 року народження, [PERSON], 2007 року народження. (а.с.11). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з листопада місяця 2016 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, їх шлюб існує формально, а тому збереження сім'ї є неможливим. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача, мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи. Частиною першою ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з квитанції №7552 від 29.12.2016 року, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., виходячи з розміру, встановленого п.1 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", що підлягає відшкодуванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved