Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом мотивуючи тим, що його батько - [PERSON] помер [INFO]. На момент його смерті батьку належав на праві власності житловий будинок незакінченого будівництва із земельною ділянкою, розташований по [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі - продажу від 07 грудня 1967 року, посвідчений Першою Первомайською держнотконторою УРСР. Після смерті батька, позивач в установлений шестимісячний законом строк звернувся до державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, що залишилася від батька. Державний нотаріус отримавши від позивача відповідну заяву про прийняття спадщини після смерті батька витребувавши певні документи, відкрила спадкову справу та перевіривши належність спадкового майна спадкодавцю, видала свідоцтво про право на спадщину за законом лише на земельну ділянку, площею 0,0604 га., кадастровий номер 4810400000:03:013:0006, що розташована по [ADDRESS], миколаївської області, яка необхідна для обслуговування житлового будинку, господарський будівель та споруд. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок незакінченого будівництва, державним нотаріусом позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю державної реєстрації договору купівлі - продажу житлового будинку незакінченого будівництва в органах державної реєстрації (МБТІ). Оскільки згідно з п. 4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно " права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цього закону, визнаються дійсними, якщо реєстрація прав та її обмежень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Враховуючи, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена, питання визначення належності цього майна попередньому власнику повинна вирішуватися в судовому порядку. На підставі вищевикладеного позивач змушений звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги уточнив, просив визнати за [PERSON] права та обов'язки забудовника житлового будинку незакінченого будівництва із господарськими спорудами за [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO]. Представник відповідача Пригара В.П. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав та не заперечував проти постановлення позову про їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи його відсутності, щодо вирішення позову покладаються на розсуд суду. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши надані суду письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в м. Первомайську Миколаївської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим 21.04.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 353. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Первомайської міської ради Миколаївської області батьком позивача по справі записаний [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 29.01.2014 року [PERSON] отримав у спадщину після смерті [PERSON], 1939 року народження, який помер [INFO] земельну ділянку площею 0.0604 га. по [ADDRESS]. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року (була чинною до 13 грудня 1995 року), реєстрації підлягають усі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Пунктом 7 вказаної Інструкції зазначено, що реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів). Крім того, за положеннями п.18 цієї Інструкції, у разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконкому міської ради, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішують питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. Відповідно до п.п. 4, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 4 жовтні 1991 року у приватній власності громадян можуть перебувати жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах. Право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Між тим, як вбачається із роз'яснень п.8 Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Проте, як зазначено вище, у встановлений законом термін позивач звернувся до державної нотаріальної контори, однак не зміг отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність державної реєстрації органу БТІ право власності на об'єкт незакінченого будівництва. За змістом ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, і тому разі, коли в нього відсутні правовстановлювальні документі. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовна заява [PERSON] є законною, обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved