Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

31.03.2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 22.11.2000 року вона уклала з [PERSON] та [PERSON], в особі представника за довіреністю, [PERSON], договір купівлі-продажу обєкту нерухомості № 5701, а саме житлового будинку № 42, що знаходиться по вул. Чкалова в м. Первомайськ, Миколаївської області. Вказаний житловий будинок належав продавцям на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Другою Первомайською ДНК 09.04.1962 року, реєстровий номер 735, зареєстрованого в МБТІ за номером 4110. За домовленістю з власниками вартість житлового будинку складає 1500,00 грн. 22.11.2000 року договір купівлі-продажу обєкту нерухомості № 5701, а саме житлового будинку № 42, що знаходиться по вул. Чкалова в м. Первомайськ, Миколаївської області між ними був письмово укладений, та відповідно з вимогами, встановленими ст.15 Закону України "Про товарну біржу" зареєстрований на біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 5701. Проте, при зверненні до державного реєстратора з питання реєстрації в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень, позивач дізналася, що являється власницею вище вказаного житла на підставі біржової угоди, яку необхідно узаконити. Так, згідно вимог ст. 27 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мінюсту № 18/5 від 14.06.1994 р., обовязковому нотаріальному посвідченню підлягають договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування, довічне утримання) жилого будинку, іншого нерухомого майна (ст.ст. 227, 242, 244, 426 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (ст.220 ч.2 ЦК України), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. На сьогоднішній день оформити укладену між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] угоду в нотаріуса не можливо, оскільки вказана біржова угода була зареєстрована в Первомайському МБТІ в книзі 72, стор. 97, реєстраційний № 13410 від 23.04.2001 р., про що свідчить довідка КП «Первомайське МБТІ» № 659 від 14.04.2015 р. Тобто, вже проведена державна реєстрація права власності на нового власника та неможливо отримати витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно на колишнього власника. Крім того, продавці [PERSON] та [PERSON] померли, а спадкоємці після їх смерті відсутні. В зв'язку з цим, позивач вважає, відповідно до ст.16 ЦК України, що єдиним правовим способом захисту її прав буде визнання в судовому порядку за нею права власності на житловий будинок № 42, що знаходиться по вул. Чкалова в м. Первомайськ, Миколаївської області, так як договір купівлі-продажу обєкту нерухомості № 5701 від 22.11.2000 року є вчиненим та виконаним в повному обсязі. Фактично всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані. За домовленістю між ними, житловий будинок № 42, що знаходиться по вул. Чкалова в м. Первомайськ, Миколаївської області, був проданий, продавцям були переданні гроші в розмірі 1500,00 грн. Продавцями передано та позивачкою прийнято вказаний вище будинок, в якому вона проживає з моменту його придбання. Позивач в судове засідання надала заяву в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник Первомайської філії Південної Товарної Біржі у судове засідання не зявився, надіслав листа з проханням слухати справу без його присутності, з позовом згоден, рішення залишив на розгляд суду. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні був встановлений факт укладення між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], в особі представника за довіреністю, [PERSON], договір купівлі-продажу житлового будинку № 42, по вул. Чкалова в м. Первомайськ, Миколаївської області, який 22.11.2000 року за № 5701 був посвідчений Первомайською філією Південної товарної біржі. Згідно цього договору [PERSON] передала продавцям гроші в рахунок повного розрахунку за будинок, а останні в свою чергу отримали гроші та передали позивачці даний будинок в управління та користування, звільнивши його. Таким чином сторони на момент укладення договору досягнули згоди щодо істотних умов договору. Нотаріальне посвідчення договору неможливе через те, що право власності на будинок зареєстроване в Первомайському МБТІ за позивачкою. Згідно ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на той час, угода може бути визнана дійсною, якщо вона фактично відбулась. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Таким чином, з урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, так як між сторонами відбулося фактичне повне виконання умов цього договору, що згідно ст. 220 ч. 2 ЦК України дає підстави для визнання угоди дійсною, а також на підставі ст.ст. 316, 328 ЦК України визнання за позивачем права власності на будинок.

Outcome: approved