Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, в якому зазначила, що рішенням виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 19.05.2015 № 145, вона призначена опікуном над малолітньою онукою [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що її мати засуджена 24.02.2015 вироком Зюзінського районного суду міста Москви до 7 років позбавлення волі. Батько дитини - [PERSON], записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Онука проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідачка на утримання дитини матеріальну допомогу не надає. Просила суд стягнути з [PERSON], [INFO], уродженки міста Лисичанська Луганської області, на користь позивачки аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду подала письмову заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на аліменти, пенсію та інші соціальні виплати, що передбачено ч. 2 ст. 247 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 72 Цивільного кодексу України опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] рішенням Виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 19.05.2015 № 145 призначена опікуном над малолітньою онукою [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що її мати - [PERSON], засуджена 24.02.2015 вироком Зюзінського районного суду міста Москви до 7 років позбавлення волі, батько записаний зі слів матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України /а.с.10/. Рішенням Виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 19.05.2015 № 141 [PERSON], [INFO], було встановлено статус дитини, позбавленого батьківського піклування у зв'язку з тим, що її мати, [PERSON], засуджена 24.02.2015 вироком Зюзінського районного суду міста Москви до 7 років позбавлення волі, а батько, [PERSON], записаний зі слів матері /а.с.9/. Згідно довідки ЛКП «Паспортна служба» вбачається, що [PERSON] має на утриманні онуку - [PERSON], [INFO] /а.с.2/. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідачка не надає. Малолітня дитина мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, тому згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати державного мита звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved