Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

[PERSON] 12 листопада 2018 року пред`явила до Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області позов про визнання за нею, позивачем, права на земельну частку (пай) розміром 1, 76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки на місцевості, яка розташована в с. Орховичі Самбірського району Львівської області на території Никловицької сільської ради, згідно сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку), серії ЛВ - 14, № 1898, у порядку спадкування за заповітом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . У обгрунутування свого позову [PERSON] посилалася на те, що її батько 17 червня 1996 року склав заповіт, яким все своє майно заповів їй, позивачці, і 25 жовтня 2018 року вона звернулася до Рудківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки її батько [PERSON] за життя не виготовив сертифікат нового зразка, а саме у даному сертифікаті відсутня назва колективного сільськогосподарського підприємства та не визначена вартість земельної частки (паю). Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач Никловицька сільська рада Самбірського району Львівської області подала заяву про розгляд справи за відсутності представника та визнання позову. Згідно ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях. Відповідно до ст. 211 цього Кодексу розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 2 статті 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про здійснення судового розгляду справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Із свідоцтва про смерть та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі відомо, що [INFO] у с. Орховичі Самбірського району Львівської області помер [PERSON] (а. с. 6). Відповідно до ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ст. 524 ЦК Української РСР, який був чинний на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За правилами ст. 525 цього Кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Отже, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Із сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) видно, що [PERSON] на підставі рішення Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області від 3 жовтня 1997 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,76 га без контурного визначення меж на місцевості, яка розташована на території Никловицької сільської ради і призначена для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства (а. с. 11 ). Із витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Никловицькій сільській раді Самбірського району Львівської області вбачається, що за [PERSON] на підставі розпорядження голови Самбірської РДА від 17 квітня 1997 року № 248 13 травня 1997 року за № 397 зареєстровано сертифікат, серія ЛВ-14, № 1898 на земельну частку (пай) розміром 1,76 га (а. с. 26). Відповідно до ст.ст. 548 та 549 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із заповіту, складеного 17 червня 1996 року, посвідченого секретарем Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області та зареєстрованого в реєстрі за № 12 убачається, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповів своїй дочці [PERSON] (а. с. 7). Із свідоцтв про народження, одруження та паспорта громадянина України видно, що [PERSON] після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] ( а. с. 9,10,11). Із спадкової справи відомо, що [PERSON] 25 жовтня 2018 року звернулася до Рудківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а. с. 12). Рудківська державна нотаріальна контора відмовила спадкоємцю за заповітом [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) з посиланням на те, що сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) є старого зразка, оскільки у даному сертифікаті відсутня назва колективного сільськогосподарського підприємства членом якого був [PERSON] та невизначена вартість земельної частки (паю) (а. с. 14). У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до роз`яснень, які викладені у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ураховуючи наведене, право позивачки на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за нею права на спадкове майно за заповітом, а саме права на земельну частку (пай), розміром 1,76 га без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості і знаходиться на території Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області.

Outcome: approved