Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

28 лютого 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з прилеглими до нього будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: с. Михайло-Ларине, вул. Набережна, 30 Вітовського району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказала на те, що їй на праві приватної власності належить будинок разом із прилеглими будівлями, що розташовані за вищевказаною адресою. Звернувшись до державного реєстратора прав на нерухоме майно Вітовського державної адміністрації для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, їй було відмовлено, оскільки в свідоцтві про право приватної власності на житловий будинок її прізвище помилково зазначено як «Сомарь» замість вірного «Сомар», що нині перешкоджає їй в розпорядженні цим майном. Крім цього, оригінал свідоцтва про права власності на житловий будинок втрачено. Нині захист її прав можливий лише шляхом визнання за нею позивачем права власності на вищевказаний житловий будинок з прилеглими до нього будівлями та спорудами. Позивачка [PERSON] та її представник в судове засідання не з'явились. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги свого довірителя підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала до суду листа з проханням розглядати справу за відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечує. Підстави, з яких позивач була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджуються змістом письмової відмови державного реєстратора прав на нерухоме майно у державній реєстрації права власності на нерухоме майно. Зокрема, підставою відмови зазначено: розбіжність у написанні прізвища власника житлового будинку в Свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок Сомарь, а в особистих документах - Сомар (а.с. 15). Дослідивши письмові докази по справі, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного. Так, зі змісту оглянутої копії Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 03.07.1989 року підтверджується належність заявнику [PERSON] житлового будинку з прилеглими до нього будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: с. Михайло-Ларине, вул. Набережна, 30, натомість в графі зазначення анкетних даних власника, прізвище останньої зазначено як Сомарь (а.с. 9). Вказане Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Жовтневої ради народних депутатів від 21 березня 1989 року № 63 (а.с. 10-13). Під час реєстрації шлюбу з [PERSON], позивачкою було змінено прізвище з Лешеганич на Сомар, що підтверджується даними свідоцтва про одруження (а.с. 18). При цьому, при видачі Свідоцтва про право особистої власності на житло її прізвище було некоректно перекладено з російської мови та вказано як Сомарь, замість - Сомар. Крім цього, земельна ділянка площею 0,26 га, для ведення особистого підсобного господарства, на якій розташований спірний житловий будинок належить на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 06417 позивачці [PERSON] (а.см. 16-17). Згідно з копією паспорту [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 6). Факт реєстрації та проживання позивачки у спірному житловому будинку також підтверджується довідкою виконавчого комітету Михайло-Ларинської сільської ради Вітовського району Миколаївської області № 979 від 02.11.2016 р. (а.с. 19). Позивач і на теперішній час продовжує користуватися спірним житловим будинком, сплачує комунальні платежі. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-ГУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до п.п.4 ч.1 ст. 24 вказаного Закону - у державній реєстрації прав може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Зазначені розбіжності перешкоджають позивачці в реєстрації прав власності на спірний житловий будинок. Позивач позбавлена можливості в адміністративному порядку вирішити питання про внесення відповідних виправлень до вищевказаного правовстановлюючого документу у звязку із втратою його оригіналу. З цих же підстав, неможливий захист її прав шляхом встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Положення ч. 1 ст. ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що в інший спосіб, окрім як в судовому порядку, позивачка не може захистити своє майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України, воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спірне нерухоме майно.

Outcome: approved