Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] біржи «Українська», третя особа: Приватний нотаріус Покровського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним. Позов мотивовано тим, що 18 травня 1999 року [PERSON] було придбано за 14544 (чотирнадцять тисяч пятсот сорок чотири) гривні у відповідача [PERSON] квартиру №3, розташовану за адресою: 53621, с. Великомихайлівка, Покровський район, Дніпропетровська область. Відповідно до діючого на той період часу Закону України «Про товарну біржу», угоду було укладено на [PERSON] біржі «Українська». Всі умови щодо письмової форми правочину були виконані. Договір купівлі-продажу житлового будинку зареєстровано на [PERSON] біржі «Українська» 18.05.1999 року за №42092. Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу житлового будинку за [PERSON] 25.08.1999 року за реєстровим №8 у реєстровій книзі №42 в Синельниківському МБТІ зареєстровано право власності. 13 липня 2017 року [PERSON] померла, про що 17.07.2017 року, зроблено відповідний запис за №328 та видано Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області свідоцтво про смерть серія І-КИ №753265. Спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], крім іншого, складається із квартири №3, розташованої за адресою: 53621, с. Великомихайлівка, Покровський район, Дніпропетровська область. На випадок смерті [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем Великомихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області 17 вересня 2009 року та зареєстрований в реєстрі за №155. Відповідно до вказаного заповіту квартира №3, розташована за адресою: 53621, с. Великомихайлівка, Покровський район, Дніпропетровська область, після її смерті переходить в рівних долях [PERSON] та [PERSON]. 10 квітня 2018 року позивач звернувся до Приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], однак, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 299/02-31 від 10.04.2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру №3, розташовану за адресою: 53621, с. Великомихайлівка, Покровський район, Дніпропетровська область, у звязку з невідповідністю поданих [PERSON] документів вимогам закону, а саме договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку, в зв'язку з чим, його дійсність необхідно підтвердити в судовому порядку, та рекомендовано звернутися до суду. У звязку з чим, позивач просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири №3, розташованої за адресою: 53621, с. Великомихайлівка, Покровський район, Дніпропетровська область, укладений 18 травня 1999 року між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований відповідно до ст.15 Закону України «Про [PERSON] Біржу» [PERSON] біржею «Українська» 18 травня 1999 року за №42092 дійсним. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності представника позивача [PERSON] [PERSON], який надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] померла 09.12.2008 року, актовий запис про смерть № 71. Відповідач [PERSON] біржа «Українська» в судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин неявки не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Покровського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила заяву про розгляд справи за її відсутності. Рішення просить винести на розсуд суду. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 280 ЦПК України у відсутності відповідача [PERSON] біржі «Українська», який не зявився в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді був повідомлений належним чином. Представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 травня 1999 року [PERSON] було придбано за 14544 (чотирнадцять тисяч пятсот сорок чотири) гривні у відповідача [PERSON] квартиру №3, розташовану за адресою: 53621, с. Великомихайлівка, Покровський район, Дніпропетровська область, на підтвердження чого між сторонами по справі був укладений договір купівлі-продажу нерухомості, посвідчений ТБ «Українська», реєстраційний № 42092 (а.с. 11) . Згідно копії реєстраційного посвідчення від 25.08.1999 року, квартира №3, що розташована за адресою: 53621, с. Великомихайлівка, Покровський район, Дніпропетровська область, зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу нерухомості, посвідченого Покровською філією товарної біржі «Українська» від 18.05.1999 року, № 42092 (а.с. 5). З копії технічного паспорта на квартиру № 3, що знаходиться за адресою: с. Великомихайлівка Покровського району Дніпропетровської області видно, що власником є [PERSON] (а.с.6-7). Згідно копії свідоцтва про смерть, серії № I-КИ № 753265, виданого Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON], [INFO] померла 13.07.2017 року, актовий запис № 328 (а.с. 8). Згідно копії заповіту від 17.09.2009 року, посвідченого секретарем Великомихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, [PERSON] заповіла квартиру №3, що розташована в с. Великомихайлівка, Покровський район, Дніпропетровська область, в рівних долях [PERSON] та [PERSON] (а с. 9). Згідно постанови\~про відмову\~у вчиненні\~нотаріальної дії\~від 10.04.2018\~року,\~виданої приватним\~нотаріусом [PERSON], [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої 13.07.2017 року. (а.с. 11). Відповідно до копії спадкової справи, після [PERSON], померлої 13.07.2017 року, спадщину після її смерті за заповітом прийняв син [PERSON] та донька [PERSON] (а.с. 67-85). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України та ст. ст. 224, 227 ЦК України (в редакції 1963 р.), які діяли на час укладення договору, передбачено: - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України (у редакції 2014 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В даному випадку, наявна колізія норм матеріального права, що мають однакову юридичну силу, при цьому суд акцентує увагу, що Закон України "Про товарну біржу" було прийнято в 1991 року, а Цивільний кодекс на момент укладання спірного правочину діяв з 1963 року. При вирішенні спору про необхідність чи відсутність необхідності нотаріального посвідчення правочину, укладеного на товарній біржі, суд вважає правомірним застосування положення ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (як нормативного акту, прийнятого пізніше), що дозволяв укладати біржові контракти щодо відчуження житлової нерухомості фізичною особою без нотаріального посвідчення. Суд, враховуючи вищевикладене, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів, за встановленням того, що при укладанні біржового контракту (договору купівлі-продажу нерухомості) від 18.05.1999 року було досягнуто всіх умов угоди та виконано прийняті зобовязання, при цьому до теперішнього часу заперечень стосовно наслідків укладення правочину не виникло, - приходить до висновку про наявні підставі для застосування вимог ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 р.) щодо можливості визнання зазначеного договору дійсним. На підставі вищевикладеного,ст.ст. 47 ЦК України (уредакції1963р.),ст.ст.16,220,319,328 ЦК України,

Outcome: approved