Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом, в якому, з урахуванням змінених вимог до початку розгляду справи по суті, просить: - встановити факт, що він є рідним сином [PERSON], який помер [INFO] року в с. Новокостянтинівка Приазовського району Запорізької області; - визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 3,57 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Новокостянтинівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, право на яку померлого було посвідчене державним актом на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER], виданий Приазовською РДА 14.02.2008 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER]. Позов обґрунтований тим, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,57 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Новокостянтинівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, право власності на яку посвідчено вище наведеним державним актом. Позивач є спадкоємцем першої черги та у встановлений законодавством строк він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, 01 лютого 2018 року нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - оформлення свідоцтва про права власності на земельну ділянку за законом, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно. В своїх вимогах позивач посилається на норми ст.ст.1218, 1220, 1223, 1225 ЦПК України. Ім'я батька позивача в свідоцтві про смерть вказано «[PERSON]», в свідоцтві про народження [PERSON] - також «[PERSON]», але згодом секретарем сільської ради безпідставно внесені виправлення в ім'я батька та по-батькові позивача, а саме виправлено (відповідно) на «[PERSON]» та «[PERSON]». Згідно даного свідоцтва позивачу було видано паспорт громадянина України, де його по-батькові зазначено - [PERSON]. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, в наданій 22.03.2018 року заяві просили розглядати справу за їх відсутності. Представник відповідача Новокостянтинівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, сільський голова Смоляченко В.В. 19.04.2018 року надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника сільської ради, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Начальник відділу у Приазовському районі головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Бордюг Т.В. в поданій заяві просить розглядати справу за відсутності представника відділу, вказала, що третя особа проти позову не заперечує. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.247 ЦПК України у зв'язку з неявкою учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Із досліджених документів судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 25 травня 2017 року виконавчим комітетом Новокостянтинівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, [PERSON] помер [INFO] року у віці 73 роки в селі Новокостянтинівка Приазовського району Запорізької області. Зазначене також підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON], № витягу 00019740966 від 13.03.2018 року. Із матеріалів спадкової справи № 130/2017, заведеної в Приазовській приватній нотаріальній конторі 13.10.2017 року встановлено, що [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], інших відомих спадкоємців немає. Він є спадкоємцем за заповітом. [PERSON], [INFO], який народився в місті Виштатель Німеччина, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], на випадок свої смерті заповів все своє майно [PERSON], [INFO], уродженцю села Новокостянтинівка Приазовського району Запорізької області, що підтверджується заповітом посвідченим 21 березня 2017року секретарем Новокостянтинівської сільської ради Приазовського району, та зареєстровано в реєстрі за № 8. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 25 липня 1970 року Новокостянтинівським сільським ЗАГС, [PERSON], по-батькові виправлено на - [PERSON], народився [INFO] року в селі Новокостянтинівка Приазовського району Запорізької області, його батьками є [PERSON], ім'я виправлено на [PERSON], та [PERSON]. В свідоцтві є примітка - «виправленому вірити» яка завірена секретарем сільської ради та скріплена печаткою. На підставі даних виправлень позивачу було видано паспорт громадянина України, серії [NUMBER], виданий 22.01.1996 року Приазовським РВ УМВС України у Запорізькій області, де його прізвище, ім'я та по-батькові зазначено - [PERSON], [INFO]. Виправлені дані в свідоцтві про народження та по-батькові позивача вказане в паспорті не збігаються із даними зазначеними в повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00019738908 від 13 березня 2018 року, згідно якого [PERSON] народився [INFO] року в селі Новокостянтинівка Приазовського району Запорізької області. Батьками зазначені - [PERSON] та [PERSON]. А також, не збігаються із даними свідоцтва про народження, яке видане повторно 13 березня 2018 року Приазовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області серії [NUMBER], згідно якого [PERSON], народився [INFO] року в селі Новокостянтинівка Приазовського району Запорізької області, та його батьками є- [PERSON] та [PERSON]. Із повідомлення Приазовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області №379/17.27-06-105 від 17 квітня 2018 року встановлено, що актовий запис про народження [PERSON] в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян не виявлено. Згідно архівної копії Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 14 лютого 2008 року Приазовською РДА, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № [NUMBER], [PERSON], який мешкає в [ADDRESS], на підставі розпорядження голови Приазовської райдержадміністрації від 26.01.2005 року № 50, є власником земельної ділянки площею 3,5700 га, яка розташована на території Новокостянтинівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, для ведення особистого селянського господарства [PERSON] є власником вище наведеної земельної ділянки на підставі державного акту від 14.02.2008 року, що також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № [NUMBER] від 24 січня 2018 року. Відомостей про перехід права власності на вказану земельну ділянку іншій особі немає. Відділ у Приазовському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області проти позову не запречує. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.02.2018 року, нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] року [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із досліджених доказів встановлено, що дані про прізвище, ім'я, місце, число та місяць народження позивача, які вказані у Повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження і в повторно виданому свідоцтві про народження позивача відповідають таким же даним, що зазначені в паспорті громадянина України [PERSON], а також дані про прізвище, ім'я та по-батькові його батька, що зазначені в документах про народження позивача, повного витягу РАЦС і в свідоцтві про смерть [PERSON], є тотожними. Вказані докази підтверджують обставини про наявність родинних відносин, а саме про те, що померлий [PERSON] є батьком [PERSON]. Пункт 1 ч.1 статті 315 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення фактуродинних відносин між фізичними особами. Встановлення зазначеного вище факту, має юридичне значення для заявника, оскільки необхідне для нотаріального оформлення права на спадщину. З наведених підстав вимоги позивача про встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню. Пунктами 4.12., 4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з ч.2 ст.49 Закону України "Про нотаріат" нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Тобто, в даному випадку вище наведена постанова про відмову нотаріуса ґрунтується на законі. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). (стаття 1216 ЦК України) Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч.1ст1225 ЦК України). Відповідно, судом встановлено, що на момент відкриття спадщини спадкодавець [PERSON] мав право на земельну ділянку, яке не припинилось внаслідок його смерті. Державний акт на право власності на земельну ділянку був втрачений, архівна копія державного акту зберігається у відділі в Приазовському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області та видача дубліката цього документа законом не передбачена. В розумінні ст.392 ЦК України, право власності спадкоємця [PERSON] на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд вважає, що оскільки позивачем було підтверджено належність померлій особі права на власність земельної ділянки і, відповідно, право позивача на спадкування, а закон не дозволяє оформлення права власності в нотаріальному порядку без наявності оригіналу державного акту на земельну ділянку, виданого на ім'я спадкодавця, позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Одним із завдань цивільного судочинства, відповідно до ст.2 ЦПК України є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту невизнаних прав фізичних осіб. Таким чином, наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, а визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved