Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання відповідача батьком її сина [PERSON], [INFO], із внесенням відповідних змін в актовий запис про народження дитини щодо запису про її батька, та стягнення на її користь з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини його доходів на утримання сина [PERSON], який народився під час проживання сторін у фактичних шлюбних стосунках з 2010 року по 2015 рік, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має постійне місце роботи та відповідні доходи. У судовому засіданні позивачка підтримала позов та викладені у позовній заяві обставини справи, вкзавши, що сторони з жовтня 2010 року по листопад 2011 року проживали у фактичних шлюбних стосунках і у них народився [INFO] року син [PERSON], якого вона на даний час сама утримує, а тому звернулася в суд із вказаним позовом. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, підтвердивши пояснення позивачки. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Сторони з жовтня 2010 року по листопад 2011 року проживали у фактичних шлюбних стосунках, внаслідок чого [INFO] року у позивачки народився син [PERSON], але з огляду на проживання сторін без реєстрації шлюбу дані про дитину були внесені згідно ст. 135 СК України. Відповідач у судовому засіданні визнав своє батьківство щодо сина, а тому суд приймає його позицію щодо визнання даного факту. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України обоє батьків зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За положеннями статей 18, 181 СК України, роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Зважаючи на те, що відповідач визнає своє батьківство щодо сина, який наразі проживає з матір"ю, перебуваючи на її утриманні, що підтверджується довідкою Великокоровинецької селищної ради від 16.02.2015 року № 255, з батька слід стягувати аліменти на утримання дитини. Ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачає, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а згідно ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом і вказаний позивачкою розмір стягнення (1/4 частина всіх доходів батька) є прийнятною, зважаючи на працездатність останнього. З огляду на задоволення позову, з відповідача слід стягнути 487,20 грн. судового збору, з яких 243,60 грн. слід стягнути на користь позивачки у порядку відшкодування понесених нею судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved