Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позов до [PERSON], і просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою: м. Бердичів, вул. Пушкіна, 44а. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником будинку за адресою: м. Бердичів, вул. Пушкіна, 44а. Разом з ним, крім інших у вказаному будинку зареєстровано відповідачку, але протягом останніх 15 років вона фактично не проживає за місцем реєстрації. Реєстрація відповідачки позбавляє позивача можливості у повному обсязі реалізувати права власника будинку. В судове засідання позивач не з'явився. В наданій суду заяві просить суд розглянути справу в його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася без поважних причин та не подала відзив на позовну заяву. Зі згоди позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу від 26 січня 1988 року [PERSON] є власником будинку, що за адресою: м. Бердичів, вул. Пушкіна, 44-а(а.с. 14). На вказане будинковолодіння 20 серпня 2004 року Бердичівським МБТІ на ім»я [PERSON] виготовлено технічний паспорт(а.с. 15-18). Відповідачка, колишня дружина позивача, шлюб між ними розірвано 02 червня 2000 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб(а.с. 12). З довідки № 271 від 02 грудня 2016 року виданої ПП «Житлоремекс-2» вбачається, що у будинку № 44-а по вул. Пушкіна в м. Бердичеві разом з [PERSON] у вказаному будинку зареєстровані діти та онуки(а.с. 10). Згідно акту ПП "Житлоремекс 2" від 25 листопада 2016 року, [PERSON] не проживає у будинку за адресою: м. Бердичів, вул. Пушкіна, 44-а протягом останніх п»ятнадцяти років(а.с. 12). Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. За статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України, та статтею 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно до частини другої статті 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття осіб з реєстраційного обліку. Враховуючи, що відповідачка у житлі позивача не проживає протягом останніх п»ятнадцяти років, будь-яких домовленостей між сторонами щодо проживання у спірному домоволодінні не має, позивач заперечує проти реєстрації відповідачки у вказаному будинку, і така реєстрація обмежує його у праві вільно розпорядитися будинком, вимоги про визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житлом, ґрунтуються на законі, та підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 551, 20 гривень.

Outcome: approved