Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

[PERSON] 04.03.2016 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що вона та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER]. Повідомила, що вона з відповідачем в офіційному шлюбі не перебували. Вказала, що на даний час у неї з відповідачем жодних відносин не існує, останній живо окремо від їхньої сім'ї, а їхня дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Зазначила, що разом із нею проживає ще старший повнолітній син, який є студентом та що вона працює, але середній розмір її заробітку за останні шість місяців свідчить про те, що ці кошти є незначними, тому їй одній важко утримувати сина. Посилаючись на те, що відповідач на утримання дитини ніякої матеріальної допомоги не надає, мотивуючи тим, що він офіційно ніде не працює, проте він заробляє на підробітках, де отримує доходи, тому має можливість утримувати сина, позивач просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, одна подала попередньо до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, підтримавши заявлені позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заявлені до нього позовні вимоги визнав у повному обсязі, висловивши власну згоду сплачувати позивачеві аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 700 грн. щомісячно. Повідомив, що в теперішній час за іншим судовим рішенням сплачує з 2007 року аліменти на утримання неповнолітньої доньки, 2000 року народження, в розмірі 350 грн. Вказав, що стан його здоров'я хворобливий, однак медичною комісією ступінь втрати працездатності йому не встановлювалась та інвалідність не визначалась. Пояснив, що на облік у центрі зайнятості не ставав та допомогу по безробіттю не отримує, у нього є непрацездатна матір, яка наразі є інвалідом першої групи. Також повідомив, що окрім нього, матір має ще працездатну доньку. Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, вивчивши та дослідивши представлені докази, суд доходить наступного. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до вимог ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог, так як він належно обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, безумовно визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 551,20 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо заявлених вимог майнового характеру. Враховуючи викладене,

Outcome: approved