Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

[PERSON] до Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: Рахівське районне управління юстиції в Закарпатській області в особі реєстраційної служби РУЮ в Закарпатській області, Рахівська державна нотаріальна контора в Закарпатській області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, В обґрунтування позовних вимог зазначила, що після смерті її батьків [PERSON], який помер [INFO], та [PERSON], яка померла [INFO], залишилося як спадкове майно, в тому числі, житловий будинок №16 разом з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS]. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачка звернулася до нотаріальної контори за місцем розташування спадкового майна із відповідною заявою, але у видачі такого їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Інші спадкоємці першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовилися від отримання спадщини на користь позивачки. Тому, просить суд винести рішення, яким визнати за нею право власності в цілій частині на житловий будинок №16 разом з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] Судові витрати по справі залишає за собою. Позивачка - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача, Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області, в судове засідання не з'явився, однак сільський голова, Гуцул В.Д. надіслала заяву, в якій просить розглянути справу без їхнього представника. Позовні вимоги визнають, щодо задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, Рахівського РУЮ, повторно в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини їх неявки суду не відомі. Представник Рахівської державної нотаріальної контори також в судове засідання не з`явився, завідуюча Рахівською ДНК Пріц О.І. надала суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Судом встановлено, що [INFO], помер громадянин [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 04 травня 2012 року а [INFO] померла громадянка [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 08.09.2014 року. Після їх смерті відкрилася спадщина на все належне їм майно, в тому числі і на житловий будинок №16, що розташований по [ADDRESS]. Оскільки спадщина за померлими [PERSON] відкрилася [INFO], а після смерті [PERSON] відкрилася [INFO], цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року). Згідно ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. З матеріалів справи, судом встановлено, що після смерті [PERSON] та [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом являється позивачка [PERSON]., яка згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 27 липня 1990 року, являється їх донькою. Іншими спадкоємцями першої черги спадкування за законом, відповідно до довідки Верхньоводянської сільської ради №02-19/109 від 16.03.2016 року, є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її прав на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в їхню користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, спірний будинок побудований у 1978 році. З довідки №02-19/108 від 16.03.2016 року Верхньоводянської сільської ради, встановлено, що житловий будинок, розташований на земельній ділянці 0,07 га., за адресою [ADDRESS] побудований в 1978 році, згідно запису в погосподарській книзі, числився в рівних частинах за громадянами [PERSON] та [PERSON]. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, у відповідності до ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину, після смерті [PERSON] та [PERSON], що стверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №43338458 від 22.03.2016 року. Інші спадкоємці першої черги спадкування за законом [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в нотаріальній формі відмовилися від отримання спадщини після смерті батьків в користь позивачки, згідно ч.2 ст. 1274 ЦК України, що стверджується копіями заяв- відмов, доданих до матеріалів справи. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося.

Outcome: approved