Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

[PERSON] 13 грудня 2019 року пред`явила до Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області позов про визнання права на земельну частку (пай) розміром 2,3706 га, яка перебуває у колективній власності П`яновицької колгоспної агрофірми «Лани», у порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . У обгрунутування свого позову [PERSON] посилалася на те, що після смерті її матері [PERSON] відкрилася спадщина на майно і вона, будучи спадкоємцем майна за заповітом, звернулася до Самбірської державної нотаріальної контори з приводу спадкування, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на пай. На підставі ухвали судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 3 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 30 березня 2020 року. [PERSON] 16 березня 2020 року зменшила розмір позовних вимог та просила визнати право на земельну частку (пай) розміром 0,4967 га у землі, яка перебуває у колективній власності П`яновицької колгоспної агрофірми «Лани», посилаючись на те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну частку (пай), яка складається із трьох земельних ділянок розміром 2,3706 га, які їй належали згідно розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації від 13 липня 2005 року № 482 та від 8 серпня 2014 року № 308 і після смерті [PERSON] вона оформила право на спадщину на земельні ділянки площею 0,5791 га та 1,2948 га, про що їй було видано свідоцтво про право на спадщину, однак відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку розміром 0,4967 га з посиланням на відсутність правовстановлюючого документу ( а. с. 16-17). Згідно ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 30 березня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 15 квітня 2020 року. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач Бісковицька сільська рада Самбірського району Львівської області подала відзив, у якому позов визнала в частині визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,4967 га (сіножаті), оскільки на земельні ділянки площею 0,5791 га та 1,2948 га, що призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, [PERSON] вже оформлено право власності та подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника ( а. с. 20). Третя особа - Самбірська державна нотаріальна контора подала заяву про не заперечення щодо задоволення позовних вимог та розгляд справи за відсутності її представника. Згідно ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях. Відповідно до ст. 211 цього Кодексу розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 2 статті 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про здійснення судового розгляду справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Із свідоцтва про смерть та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі відомо, що [INFO] у с. Лановичі Самбірського району Львівської області померла [PERSON] (а. с. 4, 9). Із розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації від 13 липня 2005 року № 482 «Про затвердження проекту відведення земельних ділянок в розмірі середньої земельної частки (паю) громадянам П`яновицької сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» видно, що затверджено розроблений проект відведення земельних ділянок в розмірі середньої земельної частки (паю) громадянам П`яновицької сільської ради і [PERSON] виділено земельну ділянку загальною площею 2, 37047, з яких 1,87384 рілля та 0,49663 кормові угіддя ( а. с. 5). Також, із розпорядження голови районної державної адміністрації від 8 серпня 2014 року № 308 «Про внесення змін та доповнень в додаток до розпорядження голови районної державної адміністрації від 13 липня 2005 року № 482 відомо, що затверджено список громадян, яким уточнюється прізвище, ім`я, по батькові особи, площі земельних ділянок, затверджені проектами відведення земельних ділянок в розмірі середньої частки (паю) громадянам на території П`яновицької сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно з додатком і відповідно до Витягу з додатку до розпорядження голови районної державної адміністрації від 8 серпня 2014 року № 308 [PERSON] виділено земельну ділянку загальною площею 2,3706 га, з яких 1,2948 га - рілля, 0,5791 га - рілля, 0,4967 - сіножаті ( а. с. 7). Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай). Статтями 1217 та 1223 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Із заповіту, складеного 13 грудня 2001 року, видно, що [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїй дочці [PERSON] , [INFO] ( а. с. 6). Із свідоцтв про право на спадщину за заповітом видно, що державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори 7 жовтня 2019 року [PERSON] видано вказані свідоцтва на земельні ділянки площами 0,5791 га та 1,2948 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території П`яновицької сільської ради, після смерті її матері [PERSON] ( а. с. 18, 19). Державний нотаріус Самбірської державної нотаріальної контори відмовив спадкоємцю за заповітом [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) з посиланням на те, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) розміром 2,3706 га у П`яновицькій колгоспній агрофірмі «Лани» в селі П`яновичі Самбірського району Львівської області ( а. с. 10). У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до роз`яснень, які викладені у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X "Перехідні положення" ЗК). Згідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ураховуючи наведене, право позивачки на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за нею права на спадкове майно за заповітом, а саме права на земельну частку (пай), розміром 0,4967 га.

Outcome: approved