Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

28.02.2019 року позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на утримання чотирьох неповнолітніх дітей у розмірі 6000 грн. до повноліття дітей. В обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем зареєстровано 20.10.2005 року. Від подружнього життя у них народилось четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на життя, через що між ними виникали сварки та непорозуміння. Почуття поваги і любові між ними втрачено, примирення неможливе. Відповідач коштів на утримання дітей добровільно не надає чим ставить її у скрутне матеріальне становище. Відповідач працює на шахті «Степова» ДП «Львіввугілля» та має постійний дохід. Тому просить позов задовольнити. 10.04.2019 року у справі відкрито провадження. Позивач у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних у позовній у позовній заяві. Зменшила позовні вимоги та просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. на чотирьох дітей щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідач у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вказав, що згідний на розірвання шлюбу та сплату аліментів у розмірі 4000 грн. на утримання дітей. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Сторони з 20.10.2005 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Сокальського району Львівської області, актовий запис №9. Від подружнього життя у сторін є четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. За визначенням ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно із ч.2 ст.112\~СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Сімейне життя в сторін не склалось, позивач зазначає, що почуття любові та поваги між ними втрачено, сім`я існує лише формально. Виходячи з обставин, встановлених в судовому засіданні, умов проживання сторін та взаємовідносин у шлюбі, небажання продовжувати шлюб, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася, поновлена бути не може. Що стосується позову у частині стягнення аліментів, судом ураховано наступне. Як встановлено судом, діти проживають з позивачкою та фактично перебувають на її утриманні. Відповідач коштів на їх утримання не надає. Відповідно до ст.141\~Сімейного кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 Сімейного кодексу України). \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ) до усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~ \~ \~ \~Згідно із ч.1 ст.8\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~ \~ \~ \~Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.181\~Сімейного кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька і у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~Статтею 182\~Кодексу передбачено,\~що при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч.1,2 ст.184 СК України суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. \~ \~ \~ \~Положеннями п.17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181\~СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до\~ч.1\~ст.191\~СК України\~аліменти на\~дитину присуджуються\~за рішенням\~суду від\~дня пред`явлення\~позову. Згідно із ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вищенаведене, виходячи з принципів розумності та справедливості, беручи до уваги інтереси та потреби неповнолітніх дітей та визнання відповідачем позову, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати та стягнути з відповідача аліменти на чотирьох дітей у розмірі 4000 грн. щомісячно. Ураховуючи визнання відповідачем позову в повному обсязі, беручи до уваги задоволення позову, суд,

Outcome: approved