Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

31.08.2018 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до територіальної громади м. Лиман Донецької області про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO](а.с.3-4). Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, просить розглянути цивільну справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, про що надала до суду відповідну заяву (а.с. 26 ). Представник відповідача [PERSON] громади м. Лиман Донецької області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, просить справу розглянути без його участі, рішення ухвалити на розсуду суду, про що надав відповідну заяву (а.с. 22). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, судом встановлені фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що [INFO] померла [PERSON], яка постійно мешкала в [ADDRESS] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS], ? частина якого належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 06.07.1965, посвідченого Виконкомом Ярівської селищної ради та ? частина, відповідно, на підставі свідоцтва про право на спадщину № 315 від 10.06.1987, посвідченого Краснолиманською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в Слов'янському бюро техничної інвентаризації 24.06.1987 за № 2-7-150(а.с.8-9). Відповідно до вимог цивільного законодавства, роз'яснень постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 "Про судову практику у справах спадкування" пункт 1 - відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі- ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ст. 524 ч. ч.1, 2 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом має місце тоді, коли воно не змінено заповітом. Спадкодавець [PERSON] до смерті спадковим майно не розпорядилася, заповіт не залишила. Статтею 529 ЦК УРСР визначено, що спадкоємцями першої черги за законом є діти, чоловік (дружина), батьки померлого. В період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Дані дії повинні бути здійсненні на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] була її донька(мати позивача)(а.с.10, 13-14)- [PERSON], яка прийняла спадщину фактично, згідно із ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, тобто вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 18.09.2018(а.с.29). Спадкоємець першої черги за законом [PERSON] спадкове майно після смерті [PERSON] прийняла, але юридично не оформила свої спадкові права. [INFO] померла [PERSON], яка постійно мешкала в смт. Ярова Лиманського (колишня назва Краснолиманського ) району, Донецької області(а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], ? частина якого належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 06.07.1965, посвідченого Виконкомом Ярівської селищної ради та ? частина, відповідно, на підставі свідоцтва про право на спадщину № 315 від 10.06.1987, посвідченого Краснолиманською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в Слов'янському бюро техничної інвентаризації 24.06.1987 за № 2-7-150(а.с.8-9), яке спадкодавець [PERSON] прийняла після смерті [PERSON], але юридично не оформила. Цивільне законодавство України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкове майно після смерті спадкодавця [PERSON], позивач по справі [PERSON] спадкоємець першої черги за законом, донька спадкодавця, прийняла, оскільки своєчасно, в установлений ст. 1270 ЦК України до нотаріуса подала заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці після смерті спадкодавця [PERSON] відсутні, що підтверджується повідомленням від 18.09.2018 державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори(а.с.29). На теперішній час, [PERSON] постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 28.08.2018 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на ім'я померлої [PERSON] (а.с.15-16). Статтею 25 ч.4 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності, не встановлена судом. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним, із способів такого захисту може бути і визнання права власності. В Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (ст. ст. 13, 14, 41). Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з вищевказаних підстав. Враховуючи викладене та

Outcome: approved