Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

28 липня 2016 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява від [PERSON] до Смирновської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, про визнання права особистої приватної власності на житловий будинок. В своїй позовній заяві позивач [PERSON], прохає суд винести рішення, яким визнати за ним право особистої приватної власності на житловий будинок, загальною площею 39.9 кв.м., з усіма надвірними будівлями та господарчими спорудами (А-житловий будинок, а-прибудова, а1-прибудова, Б-літня кухня, В-погріб, Г-сарай, Д- сарай, Е-сарай, Ж-сарай, З-вбиральня, №1-огорожа) розташованих на земельній ділянці, площею 0.1637 га за адресою: [ADDRESS]. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач послався на те, що [INFO] року померла його бабуся [PERSON], яка за життя у 1950 році збудувала будинок з надвірними будівлями , що розташований по [ADDRESS] , однак технічну документацію на будинок не виготовляла та право власності не зареєструвала. Він проживає в даному будинку з 1998 року , на момент смерті проживав разом з бабусею [PERSON] і прийняв спадщину. На даний час є головою домогосподарства , однак не має можливості документально оформити житловий будинок , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Тому він змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом свого права. В судове засідання позивач [PERSON] надав письмову заяву, в якій повідомив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі по тих підставах, що викладені в позовній заяві . Прохав розглянути справу без його участі , позов задовольнити. Представник відповідача Смирновської сільської ради в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав писмову заяву, в якій повідомив про визнання позову, прохав розглянути справу без його участі . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася причини неявки повідомила, надала письмову заяву в якій повідомила про визнання позову , прохала розглянути справу за її відсутності. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача, представника відповідача та відповідача. У відповідності до вимог частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Згідно технічного паспорту житловий будинок по [ADDRESS] побудований у 1917 році (а.с.10). Згідно довідки виконкому Смирновської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області № 1562 від 20.07.2016 року у зв'язку з перенумерацією будинків по Смирновській сільській раді в 2007 році будинку номер [ADDRESS] в якому на даний час проживає [PERSON], присвоєно номер 21. (а.с.11). [PERSON] на законних підставах збудувала житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 39,9 кв.м. по [ADDRESS], що відповідно до технічного паспорту складається з : А - житловий будинок, а - прибудова, а1-прибудова, Б - літня кухня, В - погріб, Г - сарай, Д - сарай, Е-сарай, Ж - сарай, З - вбиральня, огорожа №1 , розташованих на земельній ділянці площею 0,1637 га (а.с.8-10). [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконкомом Смирновської сільської ради 01 січня 2006 року (а.с.6). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді спірного житлового будинку та господарських споруд. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності на момент закінчення будівництва будинку. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1960 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Згідно з п.6 Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №45/5 від 31 жовтня 1975 року, п.45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов'язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації. Згідно довідки Смирновської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області № 1563 від 20.07.2016 року, за відомостями погосподарської книги № 7 за 1996-2000 роки, особистий рахунок [NUMBER], головою домогосподарства по [ADDRESS] Запорізької області зазначено [PERSON] [INFO], яка проживала за вказаною адресою до дня смерті [INFO] року., а членами домогосподарства записані [PERSON] [INFO] , яка вибула в інше домогосподарство 22.09.1998 року та [PERSON] [INFO] , який проживає за даною адресою по теперішній час. Рік забудови житлового будинку - 1950 (а.с.12). З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. Інспекція ДАБК у своєму листі від 01.09.2011 р. N 40-12-2409 вважає, що для реєстрації права власності на побудовані до 05 серпня 1992 року об'єкти досить технічного паспорта з датою будівлі,та документи, що підтверджують введення в експлуатацію, не потрібні. Згідно технічного паспорту на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] об'єкти були побудовані до 1992 року. З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку про те, що спірний будинок належав [PERSON] на законних підставах. Після її смерті позивач [PERSON] добросовісно і відкрито заволодів майном (домоволодінням) і більше десяти років продовжує відкрито безперервно ним володіти. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України , особа яка заволоділа чужим майном і продовжує відкрито , безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років , набуває право власності на це майно. Відповідно до ст..ст.2, 9 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно їх обтяжень" №1952-ІV від 01.07.2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно п. 26,27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені Порядком. Документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені фактичні обставини справи дозволяють задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі. Визнання позову відповідачами не суперечить вимогам закону та не порушує права чи інтереси третіх осіб. Питання розподілу судових витрат позивачем не підіймалося.

Outcome: approved