Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

15 квітня 2016 року, представник позивачів звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 1/2 частки земельної ділянки посвідченої державним актом на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЗП № 041649 виданого на підставі розпорядження голови Токмацької райдержадміністрації від 15 липня 2002 року № 186, розміром 6,16 га, що перебуває на території Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 26 червня 2015 року та визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 1/2 частки земельної ділянки посвідченої державним актом на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЗП № 041649 виданого на підставі розпорядження голови Токмацької райдержадміністрації від 15 липня 2002 року № 186, розміром 6,16 га, що перебуває на території Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 26 червня 2015 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26 червня 2015 року помер [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 169 та видане свідоцтво про смерть серія І-ЖС № 329002. Померлий являється батьком [PERSON] та дідусем [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: на земельну ділянку, що розташована на території Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області розміром 6,16 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все що буде йому належати на день смерті заповів позивачам. Заповіт знаходиться в спадковій справі. При зверненні позивачів до Токмацької районної державної нотаріальної контори позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого на підставі того, що позивачі до нотаріальної контори не надали правовстановлюючий документ на нерухоме майно, про що була винесена нотаріусом постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.02.2016 року. Враховуючи те, що позивачі не мають можливості оформити в нотаріальній конторі спадкові права на земельну ділянку у звязку з втратою оригіналу державного акту на землю, змушені звернутися до суду з вказаним позовом за захистом своїх прав. Позивачі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачів та представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися, надали заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не порушує його чи інших осіб інтересів, не суперечить вимогам закону і тому приймається судом. Судом встановлено, що 26 червня 2015 року помер [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 169 та видане свідоцтво про смерть серія І-ЖС № 329002 (а.с. 8). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: на земельну ділянку, що розташована на території Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області розміром 6,16 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІІ-ЗП № 041649 виданого на імя померлого, (а.с. 9). Згідно довідки виданої Новопрокопівською сільською радою Токмацького району Запорізької області, [PERSON] дійсно був зареєстрований і постійно проживав за адресою [INFO], з дня народження і по день смерті 26 червня 2015 року. Разом з ним ніхто не був зареєстрований. Згідно відповіді на вимогу, яка надійшла з Токмацької районної державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 26 червня 2015 року, заведена (а.с. 21). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 лютого 2016 року № 144/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], який помер 26 червня 2015 року, оскільки не надано правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на дане нерухоме майно (а.с. 10). Згідно інформаційного листа Управління Держгеокадастра у Токмацькому районі Запорізької області від 11.02.2016 року станом на 31.12.2012 року за [PERSON] значиться земельна ділянка на праві приватної власності площею 6,16 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту серія ІІІ-ЗП № 041649 від 23.05.2003 року № 699, яка розташована на території Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки на 2015 рік складає: 195640,58 грн. (сто девяносто пять тисяч шістсот сорок гривень 58 коп., з урахуванням коеф. інд. 3,997 та коеф. для ріллі 1,756 (а.с 12). Позивачі не мають оригіналу державного акту на землю. Управління Держгеокадастра у Токмацькому районі Запорізької області щодо видачі державного акту на право власності на земельну ділянку повідомило, що видача правовстановлюючих документів на нерухоме майно (земельну ділянку) здійснюється реєстраційними службами управлінь юстиції, видача державних актів на право власності на земельну ділянку припинена з 01.01.2013 року, тому видати дублікат Державного акту на право приватної власності на землю на імя [PERSON] серія ІІІ-ЗП № 041649 реєстраційний № 699 від 23.05.2003 року на земельну ділянку площею 6,16 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області не можливо, що підтверджується відповіддю Управління Держгеокадастра у Токмацькому районі Запорізької області від 15.02.2016 року за № 31-28-99.2-457/2-16 (а.с. 11). [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження, відповідно до якого все належне йому майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] та [PERSON] порівну, що підтверджується заповітом від 18 квітня 2008 року посвідченого секретарем виконавчого комітету Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Вказаний заповіт є чинним, ніким не скасований, не дійсним не визнаний. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника та ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірні якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до п. 23 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи положення ч. 1, ч. 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Позивачі у встановленому законом порядку звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за заповітом. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі, в разі відсутності правовстановчого документа юридичний факт набуття нерухомості у власність за зверненням заінтересованих осіб може бути визнаний, а невизнані державою права спадкоємців - захищені в судовому порядку. Судом встановлено, що спір виник в звязку з відсутністю умов для оформлення спадщини нотаріально. [PERSON] та [PERSON] протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявляли про відмову від спадщини. Інших спадкоємців не має. Згідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до положень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, де вказано що вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до Новопрокопівської сільської ради Токмацького району, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом є обґрунтованими, ґрунтуються на вищезазначених нормах матеріального права, підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved