Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

16 січня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Шкуратівської сільської ради Білопільського району про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 жовтня 1998 року померла його матір [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на все її майно, зокрема на домоволодіння №63 по вул. Польовій в с. Цимбалівка Білопільського району Сумської області, яке вона побудувала у 1970-х роках. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу по справі. Він своєчасно звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини та оформив свої права на частину спадкового майна, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння нотаріус відмовила у звязку з тим, що його мати за життя не зареєструвала вказане домоволодіння у відповідних державних органах та не отримала правовстановлюючих документів на нього. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] звернувся з даним позовом до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, його представник [PERSON] направила суду заяву про розгляд справи без її та позивача участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Шкуратівської сільської ради Білопільського району в судове засідання не з'явився, сільський голова [PERSON] направив суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27 жовтня 1946 року народився позивач [PERSON], його матірю у свідоцтві про народження записана [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 5). Відповідно до довідки Шкуратівської сільської ради Білопільського району та технічного паспорту [PERSON] у 1974 році побудувала житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Цимбалівка по вул. Польовій, 63 (а. с. 41, 42). 25 жовтня 1998 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а. с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі на вказаний житловий будинок. До дня смерті [PERSON] право власності на вказане вище домоволодіння зареєструвати не встигла. Згідно з довідкою КП\~«Сумське міське бюро технічної інвентаризації» філіал\~«Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» від 27 грудня 2016 року №1219\~домоволодіння за адресою: с. Цимбалівка, вул. Польова, 63, на даний час ні за ким не зареєстровано (а. с. 11). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Шкуратівської сільської ради Білопільського району 17 квітня 1995 року, зареєстрований в реєстрі за №12, яким належній їй житловий будинок, надвірні будівлі, землю і всі предмети домашньої обстановки, що знаходяться в с. Цимбалівка Білопільського району Сумської області заповіла своєму синові [PERSON] (а. с. 6). Відповідно до довідок Шкуратівської сільської ради Білопільського району від 02 жовтня 2001 року №455 та 11 січня 2017 року №53 [PERSON] на день смерті 25 жовтня 1998 року була зареєстрована та проживала одна в [INFO]. Заповіт від її імені, що посвідчений виконкомом Шкуратівської сільської ради 17 квітня 1995 року за №12, не змінювався та не відмінявся. [PERSON] після смерті матері протягом шести місяців фактично прийняв спадщину шляхом розпорядження речами померлої, обробітку земельної ділянки (а. с 14, 17). Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, після смерті [PERSON], яка померла 25 жовтня 1998 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Статтею 534 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається зі спадкової справи, 26 жовтня 2016 року позивач [PERSON] подав приватному нотаріусу Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 25 жовтня 1998 року (а. с. 27). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] 26 жовтня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №193, [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] успадкував земельну частку (пай) розміром 3,71 умовних кадастрових гектари у землі, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Шкуратівське» та належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0111048 від 12 листопада 1996 року (а. с. 31). На даний час [PERSON] має намір оформити свої спадкові права на вказаний вище будинок, що залишився після смерті його матері, однак внаслідок того, що остання за життя не зареєструвала його у відповідних державних органах на себе, він позбавлений можливості оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі. На час побудови спірного домоволодіння діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка передбачала реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст та селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто фактично записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Згідно довідки та висновку начальника КП "Білопільське районне архітектурно-планувальне бюро" від 30 грудня 2016 року житловий будинок в с. Цимбалівка по вул. Польовій, 63, зведений з дотриманням архітектурних, санітарних та протипожежних норм та правил. Житловий будинок і надвірні будівлі знаходяться в межах земельної ділянки, не виходять за червону лінію вулиці, а також не знаходяться на суміжних земельних ділянках (а. с. 12-13). Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати за ним право власності на домоволодіння №63, яке розташоване по вулиці Польовій в с. Цимбалівка Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 25 жовтня 1998 року. На підставі викладеного, ст.ст.\~534,\~549 ЦК УРСР 1963 року, ст. ст.\~316,\~328 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved