Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

16 березня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги мотивує тим, що у період з 19 грудня 2002 по 21 жовтня 2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час син навчається на ІІІ курсі денного відділення Машинобудівного коледжу Сумського державного університету. Зазначає, що оскільки син навчається на денному відділенні, та немає змоги офіційно працевлаштуватись і мати самостійний заробіток, а тому у зв`язку із обов`язковими витратами на навчання, проживання, харчування та інші життєво необхідні потреби до завершення навчання потребує матеріальної підтримки з боку батьків. При цьому вказує, що її доходи у повній мірі не забезпечують потреби дитини, які полягають у вказаних витратах. Зазначає, що відповідач працездатний, має достатній дохід, але відповідно до діючого законодавства належним чином обов`язки щодо забезпечення належного рівня життя дитини не виконує, на утримання грошових коштів не надає. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , 2003 року народження, який продовжує навчання у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання чи досягнення двадцяти трьох років, залежно від того, яка з цих обставин настане першою, починаючи стягнення з дня звернення з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 24 березня 2021 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 22-23). У судове засіданні позивач [PERSON] не з`явилась, одночасно з позовом подала до суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує (а. с. 2). Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явився,\~хоча повідомлявся\~за місцем\~реєстрації про\~день,\~час та\~місце розгляду\~справи, проте судова повістка повернулась без вручення, оскільки адресат за вказаною адресою не проживає (а. с. 29). Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач по справі вважається належним чином повідомлений про час, день та місце проведення судового засідання. Крім того,\~відповідач належним\~чином повідомлявся\~про час,\~день та\~місце розгляду\~справи через оголошення\~на офіційному\~веб-порталі\~судової влади\~України, проте в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив (а. с. 28). Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням цього оголошення про виклик відповідач по справі вважається належним чином повідомлений про час, день та місце проведення судового засідання. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19 грудня 2002 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а. с. 5). Сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 7). На підставі рішення Білопільського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище [PERSON] (а. с. 8). З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] після реєстрації повторного шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а. с. 6). Зі змісту довідки Машинобудівного коледжу Сумського державного університету від 11 лютого 2021 року вбачається, що [PERSON] навчається на ІІІ курсі денного відділення закладу із кінцевим терміном навчання 30 червня 2022 року. [PERSON] , 2003 року народження зареєстрований та проживає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9-10). Відповідно до довідки про доходи встановлено, що [PERSON] працює на посаді провідника пасажирського вагону у Виробничому підрозділі Сумської вагонної дільниці філії «Пасажирська компанія «АТ «Укрзалізниця» та має стабільний дохід (а. с. 13). Таким чином, судом встановлено, що повнолітній [PERSON] , 2003 року народження знаходиться на утриманні матері та не може самостійно заробляти собі на життя, так як здобуває освіту, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи правними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. В силу ч. 1, ч. 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст.\~199\~СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України). Відповідно до\~ч.\~1\~ст. 200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потребу у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, враховуючи, що [PERSON] є повнолітнім та продовжує навчання, у зв`язку з чим не має власного заробітку та перебуває на утриманні матері [PERSON] , а відповідач [PERSON] в свою чергу є особою працездатного віку, доказів того, що останній за станом здоров`я чи з інших причин не може надавати таку допомогу суду не надано, а тому виходячи із спільного обов`язку батьків утримувати дитину, суд приходить до висновку про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) на утримання повнолітньої сина [PERSON] , який продовжує навчання, починаючи стягнення з дня звернення з даним позовом до суду. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору згідно із положенням ст. 5 Закону України "Про судовий збір",\~необхідно стягнути\~з відповідача\~на користь\~держави судовий\~збір у\~розмірі 908\~грн.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved