Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] з наступними вимогами: зменшити розмір аліментів з 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнутих за рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 08.05.2015 з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначив, що з 15.10.2005 по 12.12.2011 перебував у шлюбі з [PERSON] Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 08.05.2015 з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. Він не оспорював та повністю визнав свій обов'язок щодо слати аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], проте на даний час суттєво змінились обставини його життя та сімейний стан, через що він вимушений звернутися з позовом про зменшення розміру аліментів. Так, 21.11.2015 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] У шлюбі в них народився син [PERSON] Дружина та син перебувають на його утриманні. При цьому він тривалий час не має постійного місця роботи, заробляє тимчасовими підробітками (з колишнього місця роботи, яке було враховано під час винесення рішення, він звільнився в 2015 році). Він постійно сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON], проте сплата аліментів у розмірі, що передбачений рішенням суду, є для нього неможливим. Зміна його сімейного стану, а саме створення нової сім'ї та народження сина, є підставою для зменшення розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання [PERSON] відповідно до рішення Зміївського районного суду Харківської області від 08.05.2015, з 1/3 частини до 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу). Зазначене стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 15.05.2018 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] подав заяву про судовий розгляд справи за його відсутністю, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON], подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини. У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечувала проти позовних вимог, але при цьому вважала, що розмір заборгованості по аліментам, який нарахований виконавчою службою [PERSON] в жодному разі не підлягає зменшенню (а. с. 25-28). 11.06.2018 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач [PERSON] наполягав на задоволенні позову. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Рішенням Зміївського районного суду харківської області від 08.05.2015 на користь [PERSON] з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини\~ \~ [PERSON], [INFO]\~ в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову 24 лютого 2015 року й до досягнення \~повноліття дитини. (а. с. 7-8). Згідно свідоцтву про шлюб [PERSON] І-ВЛ №280050 та свідоцтву про народження [PERSON] І-ВЛ №466952 [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (до укладення шлюбу Знайченко) О. С. з 21.11.2015 та мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. (а. с. 9, 10). Згідно відомостям трудової книжки Серія АК №372075 [PERSON] 30.06.2015 року звільнений за згодою сторін з роботи у ФО-П [PERSON] (а. с. 11). Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідністю з частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Позивач [PERSON] надав докази зміни його сімейного стану, а саме наявність у нього на утриманні другої дитини - сина [PERSON]. [INFO], який народився після того, як було постановлено судове рішення про стягування з нього аліментів, що є підставою для зменшення розміру аліментів та визначення його у такому розмірі, щоб на кожну дитину передбачалося не менше 1/6 частки доходів платника аліментів. За таких обставин, позов [PERSON] про зменшення розміру аліментів є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Аліменти у новому розмірі належить стягувати з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки позивач у заявах по суті не вимагав відшкодування за рахунок відповідача судових витрат, понесених ним по сплаті судового збору, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, сума понесених судових витрат з відповідача на користь позивача не стягується. Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання повного рішення у даній справі, яка розглянута по суті 19.06.2018, відкладено до 25.06.2018. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України, дата складання повного рішення - 25.06.2018 є датою ухвалення рішення.

Outcome: approved