Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

19 серпня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом, уточнивши позовні вимоги, просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 16 червня 2015 року, протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позову позивач вказала на те, що 16 червня 2015 року померла її бабуся - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить домоволодіння №6 по вул.Зеленогірська в місті Дніпропетровську. Постановою державного нотаріуса від 04 серпня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на все майно після померлої 16 червня 2015 року [PERSON], в звязку з тим, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини за заповітом у встановлений законодавством шестимісячний строк - з 16.06.2015 року по 16.12.2015 року спадкоємцем до нотаріальної контори не подавалася та спадкова справа не заводилась, свідоцтво нікому не видавалось. Оскільки позивач не мала можливості подати заяву про прийняття спадщини через те, що причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини стало те, що вона сама утримує двох неповнолітніх дітей, один з яких є інвалідом, який потребує постійного догляду, неодноразово знаходиться на лікуванні у лікарні, на той час вона не мала грошових коштів на подачу заяви про прийняття спадщини, так як всі гроші витрачала на лікування дитини інваліда. Крім того, позивач має заповіт, який 27.03.1997 року склала її бабуся [PERSON], тому вважала, що вона прийняла спадщину, а тому позивач вимушена звернутись до суду. У судовому засіданні позивач підтримала уточнені позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши позивача, заперечення представника відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є бабусею [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження заявника (арк.с.11), її матері - [PERSON] (арк.с.10), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00017000557 (арк.с.8). 16 червня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №638099 від 24.06.2015 року (арк.с.6). [PERSON] за життя склала заповіт, згідно якого, все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона буде за законом матиме право, заповіла [PERSON] (арк.с.4). Отже, позивач відповідно до ст.1223 ЦК України набула право на спадкування після померлої [PERSON]. Встановлено, що 04 серпня 2016 року позивач звернулася до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (арк.с.73), проте, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини (арк.с.20). Як вбачається з довідки Відділу комунального господарства Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради №577 від 30.07.2016 року, померла [PERSON] на момент смерті за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Зеленогорська, буд.6 проживала одна (арк.с.75), тобто факт прийняття спадщини спадкоємцем спільним проживання та реєстрацією не підтверджується. Позивач є спадкоємцем за заповітом відповідно до ст.1223 ЦК України та не мала можливості подати заяву про прийняття спадщини з поважних причин. Законодавство не встановлює перелік поважних причин, тому вони визначаються поважними на думку суду. Головною ознакою поважних причин є те, що вони роблять своєчасне звернення неможливим. У пункті 24 Постанови Пленуму №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" Верховний Суд України роз'яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. \~ Водночас судом встановлено, що позивач дійсно на час відкриття спадщини сама утримувала двох неповнолітніх дітей, один з яких є інвалідом та вважала, що оскільки вона має заповіт, який 27.03.1997 року склала [PERSON], то звертатися до нотаріальної контори їй не потрібно, тому, суд вважає, що позивач пропустила строк подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, і достатнім буде додатковий строк для прийняття спадщини в два місяці. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved