Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до суду, просив стягнути із [PERSON] на його користь борг в сумі 120\~808 грн. 77 коп., який складається з суми позики 120000 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості 808 грн. 77 коп., посилаючись на те, що 26.06.2014 року між сторонами укладено нотаріально посвідчений договір позики згідно якого [PERSON] надав [PERSON] грошову позику в сумі 120000грн., із строком повернення 26.06.2015 року, у строк зазначений в договорі відповідач кошти позивачу не повернув. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримали повністю, надавши пояснення згідно заявлених вимог. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов визнали частково, пояснили, що за нотаріально посвідченим договором позики [PERSON] передав [PERSON] в борг 120000 грн., які останній зобовязався повернути до 26.06.2015 р., відповідач частково повертав позивачу позичені кошти, але підтверджуючих документів суду надати не може, бо між сторонами були довірительні відносини, відповідач не перший раз брав гроші у позику у позивача та повертав їх вчасно, на час розгляду справи у суді відповідач не повернув позивачу 85000 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини: [PERSON] 26.06.2014 р. згідно нотаріально посвідченого договору позики позичив у [PERSON] 120000грн., які відповідачу отримав до підписання договору згідно п.1 договору, та відповідно до п.2 «б» вказаного договору відповідач зобовязався повернути позичені кошти у строк до 26.06.2015 р. [PERSON] в судовому засіданні не заперечував факт укладання договору позики між сторонами, що підпис в договорі було поставлено відповідачем особисто, передачу [PERSON] 120000 грн. позивачу, та отримання вказаної суми відповідачем. В порушення п.2"б" договору позики та договірних зобовязань [PERSON] умови договору позики не виконав та станом на 26 червня 2015 року позичені кошти позивачу не повернув. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ч. 1 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобовязання має виконуватися належним відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін його виконування то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається такими, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ст. 625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляцій за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 10 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог 57-60 ЦПК України. За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів за договором позики від 26.06.2014 р. та ст.ст. 625, 1049, 1050 ЦК України, є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки будь-яких доказів виконання своїх зобовязань за договором позики від 26.06.2014 р. відповідачем суду не надано. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1208грн. 09 коп.

Outcome: approved