Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

16.01.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що заочним рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 09.10.2013 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісяця, починаючи з 13.08.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на те, що визначений судом спосіб та розмір аліментів не дає можливості забезпечити нормальне існування дитини, просила суд змінити спосіб стягнення аліментів на утримання доньки, визначений заочним рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 09.10.2013 року, із твердої грошової суми в розмірі 400 грн., щомісяця, на 1/4 частину всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набранням рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилася, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у визначений строк відзив до суду не направив, тому у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, з 24.09.2010 року по 24.10.2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а. с. 6), від якого вони мають доньку [PERSON] , [INFO] (а. с. 5). Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 09.10.2013 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісяця, починаючи з 13.08.2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 7). Неповнолітня [PERSON] проживає разом з позивакою за адресою: [ADDRESS] (а. с. 2-3, 8). Так, частинами 1, 3 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положень ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи слідує, що позивачка несе витрати на утримання доньки, що зумовлені потребами в одязі, продуктах харчування, засобах гігієни, а також розвитку дитини. Розмір аліментів, які заочним рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 09.10.2013 року стягнуто з відповідача на утримання доньки, є недостатнім для задоволення потреб дитини. Вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, враховуючи відсутність відомостей про матеріальний стан позивача, його стан здоров`я, перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітного, наявність у нього інших дітей чи утриманців, та беручи до уваги збільшення у позивачки витрат на дитину, що зумовлені потребами в одязі, продуктах харчування, засобах гігієни, розвитку дитини, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , із твердої грошової суми в розмірі 400 грн., щомісяця, на 1/4 частину всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набранням рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Під час подачі позовної заяви позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved