Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

23 березня 2018 року Татарбунарська районна державна адміністрація Одеської області, як ор- ган опіки та піклування, звернулася до суду в інтересах дитини [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] та стягнення аліментів, посилаючись на наступні обставини. Відповідач є матірю неповнолітнього [PERSON], [INFO], його батько [PERSON] позбавлений батьківських прав на підставі рішення Білгород-Дністровського місь- крайонного суду Одеської області від 02.11.2011 р. Відповідач залишила сина в 2-х місячному віці, хлопчик проживає в [INFO], разом зі своєю прабабусею [PERSON], знаходиться на її повному утриманні. Мати ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не цікавиться життям сина, навчанням та станом здо- ровя, не займається його утриманням, жодного разу не відвідала дитину, не дзвонила. За таких обставин просила позбавити відповідача батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина та стягнути з неї аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення ним повноліття. Представник позивача у судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просила справу роз- глянути з її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву, в якій не заперечувала про- ти позбавлення її батьківських прав, просила справу розглянути за її відсутності. У відповідності до ст.178 ЦПК України, відзиву на позовну заяву не надіслала. Представник третьої особи також у судове засідання не зявився, сільський голова надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійс- нюється. Як передбачено ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження за наявними у справі доказами у зв'язку з визнанням позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Ко- дексом випадках. В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають до- казуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добро- вільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по су- ті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Згідно ст.19 Конвенції про права дитини, держави учасники зобовязані вживати усіх необ- хідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психо- логічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьків- ських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 058193 (а.с.4) підтверджується, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до висновку Татарбунарської райдержадміністрації Одеської області від 23.03.2018 р. (а.с.3), даний орган, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] З листа директора КЗ «Михайлівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів» № 2 від 10.01.2018 р. (а.с.5) слідує, що за період перебування дитини у закладі матір не цікавилась життям та вихованням сина, жодного разу не відвідувала його в школі. Вихованням дитини займа- лась [PERSON] Матеріалами справи: характеристиками стосовно [PERSON] та довідками сільських рад (а.с. 6-11) підтверджується, що [PERSON],[INFO], зареєстрована в [INFO], але більше 10 років за вказаною адресою не проживає, проживає на території Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району за адресою: с.Попаздра, вул..Верхня,6, разом з [PERSON], виховують двох дітей [PERSON], 21. 10.2012 р. народження, та [PERSON], [INFO]. Родина знаходиться на обліку сімей, які опинились в складних життєвих обставинах. Відповідач безвідповідальна, легковажна, не працює, веде асоціальний спосіб життя, схильна до бродяжництва Згідно акта обстеження житлово-побутових від 23.01.2018 р. (а.с12), малолітній [PERSON] проживає [INFO] разом з опікуном [PERSON], умови проживання відповідають санітарним нормам, дитина має власну кімнату. Мати з дво- місячного віку не відвідувала сина, не приймала ніякої участі у його вихованні та утриманні. Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов, проведеного за адресою: с.Попа- здра, вул.Верхня,6 (а.с.13), до складу сімї [PERSON] входять: [PERSON] співмешкане- ць, діти [PERSON], [INFO], та [PERSON],[INFO]. Умови проживання задовільні, діти забезпечені необхідними речами, сімя перебуває на обліку сімей, що опинилися в скрутних життєвих обставинах. Відповідно до ст.12 Закону України Про охорону дитинства, виховання в сім'ї є першоосно- вою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобо- в'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність ди- тини, готувати її до самостійного життя та праці. Як передбачено ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно із ч.ч.1,2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Статтею 27 Конвенції «про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхід- ний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки, або ін- ші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпе- чення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у п.17 своєї постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. № 3, розяснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявні- сть в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повноліт- ніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов- язків щодо утримання та виховання свого малолітнього сина [PERSON], 22.08.2006 р. народ- ження, покинула дитину в двохмісячному віці на прабабусю, за весь час не цікавилася його жит- тям, навчанням та станом здоровя, не займалася його утриманням, жодного разу не відвідала ди- тину, не дзвонила. Проживає у іншому районі, має двох малолітніх дітей, родина знаходиться на обліку, які опинились в складних життєвих обставинах. Зважаючи на дані обставини та враховуючи інтереси дитини, суд вважає за можливе та необхід- не позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітнього сина [PERSON] та стя- гнути з неї аліменти на утримання дитини. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК Ук- раїни. На підставі викладеного,

Outcome: approved