Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

[PERSON] 12 травня 2014 року звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], що в місті Жовті Води Дніпропетровської області, у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне останньому майно, що складається із квартири [ADDRESS]. За життя померлий заповіту не склав. Будучи спадкоємцем першої черги за законом, у встановлений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Однак, нотаріус не видав йому свідоцтво про право на спадщину, посилаючись на те, що за свого життя спадкодавець [PERSON] у встановленому законом порядку своє право власності на зазначену квартиру не зареєстрував. У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, не з'явились, подавши заяви, щодо розгляду справи за їх відсутності. Окрім того, у цих заявах: позивач [PERSON] - просить задовольнити його позов у повному обсязі; повноважний (за довіреністю) представник відповідача заявляє про визнання Жовтоводською міською радою позовних вимог [PERSON] у повному обсязі та просить їх задовольнити. З урахуванням поданих сторонами по справі заяв, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно зі ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Фактичні обставини справи, викладені у позовній заяві підтверджуються й письмовими доказами, зокрема, копіями документів: свідоцтво про народження (а.с.5); свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.4); довідками про склад сім'ї та реєстрацію (а.с.6); договором міни квартири(а.с.7). Таким чином, на підставі зазначених доказів судом встановлено такі фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього серії [NUMBER] (а.с.4). За життя померлий заповіту не склав. Після смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, що складається із житлової квартири [ADDRESS] Будучи спадкоємцем першої черги за законом, у встановлений законом строк [PERSON] звернуся до Жовтоводської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, у зв¦'язку із тим, що договір міни житлових приміщень між померлим [PERSON] та [PERSON], посвідчений 13 червня 1995 року державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори, не був зареєстрований у встановленому законом порядку і право власності на квартиру [ADDRESS] за померлим не зареєстровано. Факт належності вищезазначеної квартири [PERSON] підтверджується матеріалами справи, а саме: копією договору міни житлових приміщень між померлим [PERSON] та [PERSON] від 13 червня 1995 року (а.с. 7), що не зареєстрований КП "Жовтоводське МБТІ", довідкою про склад сім'ї, з якої вбачається, що померлий до смерті проживав у [ADDRESS] разом із сином (позивачем по справі). Судом також встановлено, що інші спадкоємці, крім позивача, із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертались. Стаття 392 передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, факт того що позивач від спадщини не відмовився, фактично спадщину вже прийняв, доглядає за його належним станом, та оскільки факт належності спадкового майна спадкодавцю доведений в судовому засіданні, а позивач позбавлений можливості в іншому порядку, крім судового, підтвердити своє право, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на житлову квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved