Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

28.10.2019 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, яким просить про надання дозволу на реєстрацію місця проживання своєї дитини без дозволу батька дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем, що був зареєстрований 17.09.2014 року, вони мають дочку [PERSON] , [INFO] , усі разом вони проживали у селі Жовтневе (тепер Каракурт) Болградського району Одеської області у домоволодінні відповідача - батька дитини, де вона, позивач, з дочкою були зареєстровані як члени його сім`ї. Починаючи від моменту народження дочки ставлення відповідача до позивача та дочки погіршало, почастішали факти вживання ним спиртних напоїв, з`явилася залежність від азартних ігор, тощо, при цьому він не зміг належним чином утримувати дочку, що призвело до розриву подружніх стосунків між ними, позивачем і відповідачем. В результаті чого вона, позивач, змушена була з дитиною повернутися жити до своїх батьків до м.Зеленодольськ Апостолівського айону Дніпропетровської області, де і проживають на даний час обидві у квартирі, що належить її, позивача, матері [PERSON] . Дитина тут відвідує дитячий садок, тут буде ходити до школи, і тому тут вона має бути зареєстрована. Квартира [ADDRESS] . Вона, позивач не бажає відновлювати подружні стосунки з відповідачем, за згоди матері зареєструвала своє місце проживання в неї, оскільки зобов`язана протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації з місця проживання та прибуття до нового місця проживання, зареєструвати своє місце проживання, але чоловік безпідставно, свою незгоду ніякими аргументами не пояснює. З метою реєстрації малолітньої дитини за своїм місцем реєстрації вона, позивач, діючи відповідно до вимог правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. №207, звернулася 18.10.2019р. з письмовою заявою до виконавчого комітету Зеленодольської міської ради, та отримала відмову з вищезазначених підстав - відсутності дозволу батька дитини, а тому змушена звернутися до суду за захистом прав своєї дочки. Сторони у судове засідання не з`явилися, позивач надала суду заяву про розгляд позову за її відсутністю, не заперечуючи проти заочного розгляду справи, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, часу для примирення не їй з відповідачем надавати. Відповідач був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, будь-яких пояснень, заперечень та жодних доказів на спростування позову суду не надав, тому суд обґрунтовано ухвалив справу розглянути заочно. Представники третіх осіб без самостійних вимог: Апостолівський районний сектор ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, служба у справах дітей Апостолівської районної державної адміністрації, служба у справах дітей Болградської районної державної адміністрації,у судовому засіданні також не з`явилися, були повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, будь-яких пояснень, заперечень та жодних доказів на спростування позову суду не надали. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги - задоволенню за наступних підстав. Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з матеріалі справи та встановлено у судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Болградського районного суду Одеської області від 07.11.2019 року був розірваний, від цього шлюбу сторони мають спільну малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , а/з 263 (а. с. 9). Згідно довідки адміністратора ВК Зеленодольської міської ради від 23.09.2019 року за №1303, позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а.с.15). З договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (від 20.09.2002 року, р.№3661, а.с.10-13) власником цієй квартири є [PERSON] . Відповідно до довідки вик. інспектора з кадрів ТОВ "Криворізький комбінат хлібопродуктів", позивач дісно працює на цьому підприємстві на посаді формувальника тіста з 25.07.2019 року згідно наказу №24-к від 24.07.2019 року і по теперішній час. Позивач стверджує, що після розірвання шлюбу дитина фактично проживає разом з нею у квартирі, що належить матері позивача, проте, залишається зареєстрованою за іншою адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні встановлено, що відповідач за місцем реєстрації не проживає, зі слів рідної його сестри, що проживає неподалік, - постійно перебуває в м.Одеса, що підтверджується довідкою Служби у справах дітей Болградської районної державної адміністрації від 13.01.2019р., тому потрапити до домоволодіння за вказаною адресою для складання акту житлово-побутових умов не представилося можливим. З метою реєстрації місця проживання дитини за її фактичним місцем проживання, позивачка 18.10.2019 року звернулася до інспектора з реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Зеленодольської міської ради,де їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю згоди батька дитини на її виписку та реєстрацію за новою адресою (а.с.16), відповідач, що судові повістки отримав, до суду не з`явився, своїх пояснень щодо задоволення позову не надав, тому право позивача та її дочки підлягає захисту у судовому порядку. Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. А ч.2 ст.154 СК України регламентовано, що батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч.2 cт. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до cт.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Стаття 242 ЦК України встановлює, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей. Згідно ст.10 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 затверджено Правила реєстрації місця проживання (далі Правила). Відповідно до п.11 Правил орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо особа не подала необхідних документів або інформації. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення в заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику. Згідно п. 26 Постанови зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника за формою з додатком 11. Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. В разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами, зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого із батьків (крім випадків, якщо місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Аналогічні правила реєстрації місця проживання дітей встановлені п.18 Правил. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Позивачка не має можливості отримати від батька дитини письмову згоду на реєстрацію місця проживання дитини за місцем її фактичного проживання, оскільки він ухиляється від спілкування з дитиною та явки до виконавчого комітету Зеленодольської міської радиз метою надання письмової згоди на реєстрацію місця проживання дитини за адресою проживання позивачки, та, навіть ухиляється від явки до суду. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відсутність реєстрації місця проживання малолітньої дитини за місцем фактичного проживання суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, враховуючи до того ж, що місце фактичного проживння дитини знаходиться на дуже значній відстані від місця її реєстрації - за місцем реєстрації батька, яким там фактично не проживає. Враховуючи наведене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, то у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати в розмірі сплаченого нею судового збору - 768,40 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved