Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

17 лютого 2020 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є користувачем квартири [ADDRESS] на підставі договору найму. У зазначеній квартирі зареєстрований відповідач, який є її колишнім чоловіком та який фактично не проживає у вказаному житловому приміщенні. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу з відповідачем, останній проживає за іншою адресою та не сплачує кошти за житлово-комунальні послуги у даній квартирі. Враховуючи те, що позивач не має можливості належним чином здійснювати своє право користування у зв`язку із реєстрацією в ній відповідача, тому для захисту свого порушеного права вона звернулася до суду із вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про слухання справи за її відсутності, в якій зазначила, що повністю підтримує свої позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги до суду не надійшов. Третя особа в судове засідання уповноваженого представника не направила, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому на підставі положень статей 223, 280 ЦПК України суд ухвалив про подальший заочний розгляд справи у відсутність сторін. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, враховуючи заяву позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі ордеру №00354 виданого 23.10.2003 року на підставі розпорядження Солом`янської районної державної адміністрації від 14.10.2003 року №1237 [PERSON] було надано право на зайняття службового житлового приміщення, яке складається з двох кімнат жилою площею 29,4 кв.м. ізольованої квартири [ADDRESS] сім`єю в складі трьох осіб - [PERSON] , дочка - [PERSON] , син - [PERSON] . На підставі дозволу Київського КЕУ Міністерства оборони України, особовий рахунок на службове приміщення в комунальній п`яти кімнатній квартирі [ADDRESS] було переведено на [PERSON] . Станом на 21.01.2020 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі з 19.11.2016 року. Як зазначила позивач, відповідач не проживає у зазначеній квартирі, будь-які речі або майно, що свідчили б про його перебування за вказаною адресою - відсутнє, що підтверджується відповідним актом від 30.01.2020 року. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Частиною 3 цієї статті ЖК УРСР визначено випадки, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК УРСР). Отже, для того, щоб визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням необхідна наявність таких умов: особа відсутня за місцем реєстрації без поважних причин понад 6 місяців; відсутні поважні причини відсутності особи понад 6 місяців, перелік яких чітко визначений законом; наявність доказів того, що особа не проживає у житлі протягом цього строку і більше (наприклад, акт/довідка ЖЕКу). Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресування кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 роз`яснив, що реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Таким чином, з огляду на вказані положення закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що факт реєстрації відповідача порушує права позивача, як користувача квартири, поважність причин не проживання відповідача в квартирі судом не встановлено, відповідач витрат по утриманню квартири не несе, своїх речей в квартирі не зберігає, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved