Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

21.10. 2015 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] народилася [INFO] донька [PERSON]. 01.07.2014 року рішеннням Корольовського районного суду м. Житомира шлюб між батьками неповнолітньої дитини було розірвано. З січня 2012 року батьки проживать окремо, а донька проживає з нею. З моменту розірвання шлюбу і до теперішнього часу відповідач не виявив бажання спілкуватися з дочкою та приймати участь у її вихованні та утриманні. Всі обов'язки щодо виховання, утримання, забезпечення дитини покладено на неї. Відповідач ніколи не виявляв інтересу до доньки, не цікавився здоров'ям дочки. Дочка не пам'ятає свого батька, адже за останні роки не бачилася з ним взагалі. У спілкуванні дочка [PERSON] свого батька не згадує, оскільки звикла до відсутності останнього у її житті. На даний час позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Посилаючись на положення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, позивач просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносного його дочки [PERSON], [INFO]. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю; не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Представник Органу опіки та піклування Житомирської міської ради проти задоволення позову не заперечив. Представник Житомирської місцевої прокуратури у судове засідання не з'явився, судом про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, а також свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирскього міського управління юстиції 14.06.2011 року серії [NUMBER], актовий запис 1524 (а.с. 7). 01.07.2014 року рішенням Корольовського районного суду м. Житомира шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с.6). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до положень п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, що їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом під час розгляду справи, неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 35). 13.10.2015 року відповідач [PERSON] підписав заяву, нотаріально засвідчену, про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 9). У висновку органу опіки і піклування Житомирської міської ради від 16.12.2015 року №851 (а.с.55), зазначено, що відповідач у справі, батько неповнолітньої [PERSON], ухиляється від виховання та навчання дочки, не проявляє щодо неї батьківської турботи, не цікавиться її життям та здоров'ям, не утримує її матеріально. Вихованням, контролем та матеріальним забезпеченням [PERSON] займається виключно позивач. Данні факти у судовому засіданні також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON], які додатково зазначили, що відповідач останній раз зустрічався зі своєю донькою майже 3 роки тому; дитина з відповідачем не спілкується, а як батька знає лише [PERSON], теперішнього чоловіка позивача. Крім того, зауважили, що у дитини [PERSON] склалися добрі стосунки з теперішнім чоловіком позивача, а відповідача як батька дитина не знає. Малолітня [PERSON] на даний час відвідує дошкільний навчальний заклад № 46. Відповідно до довідки від 15.10.2015 р., виданої Житомирським дошкільним навчальним закладом № 46 (а.с. 10), батько [PERSON] ніколи до дитячого садочку не приходив, не цікавиться життям дитини [PERSON], батьківські збори жодного разу не відвідував, не приводив та не забирав дитину з дошкільного навчального закладу. Виконавчий комітет Житомирської міської ради, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, у своєму висновку від 16.12.2015 року №851 вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] (а.с.55). Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Таким чином, судом встановлений факт ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідачем [PERSON], що є підставою відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення останніх батьківських прав. За таких обставин, суд вирішує задовольнити позов та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] У відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на корить якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої строни понесені нею і документально підтверджані судові витрати. Позивачем не заявлено вимогу щодо стягненя судових витрат з відповідача, тому суд не вирішує її. На підставі ст.ст. 150, 164, 166, 167 СК України, Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved