Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] та Тереблеченської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог посилалися на те, що станом на 1991 року, господарство яке розташоване по вул. Стасюка № 52 в с. Тереблече Глибоцького району Чернівецької області відносилося до суспільної групи колгоспних дворів. Членами двору були вони, а також [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тому кожному з них належало по 1/6 частки вказаного двору. 15 вересня 2003 року в с. Тереблече Глибоцького району Чернівецької області померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина за законом на 1/6 частку вказаного господарства. Успадкував її чоловік померлої [PERSON]. Позивачка [PERSON] вказує на те, що 24 липня 2006 року в с. Тереблече Глибоцького району Чернівецької області [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина за законом, яку успадкувала вона, а тому стала власником 1/2 частки господарства. Проте, на даний час оформити свої права на нерухоме майно вона не має можливості із-за відсутності правовстановлюючих документів. Зважаючи на викладене, просять суд позов задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частки нерухомого майна, а за [PERSON] та [PERSON] на 1/6 частки нерухомого майна, що знаходиться по вул. Стасюка №52 в с. Тереблече Глибоцького району Чернівецької області. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак надіслали до суду заяву відповідно до яких позовні вимоги вони підтримують у повному обсязі, просять суд позов задовольнити, справу розглянути у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Представник Тереблеченської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не зявився, проте, від сільської ради до суду надійшла заява про те, що позовні вимоги вона визнає повністю та просить розглянути справу у відсутності представника сільської ради. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об'єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз'яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Судом встановлено, що станом на 15 квітня 1991 рік, господарство яке розташоване по вул. Стасюка № 52 в с. Тереблече Глибоцького району Чернівецької області відносилося до суспільної групи колгоспних дворів. Членами даного двору були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], кожному з яких належало по 1/6 частки вказаного майна колгоспного двору. 15 вересня 2003 року в с. Тереблече Глибоцького району Чернівецької області померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина за законом на 1/6 частки нерухомого майна, яку успадкував іі чоловік [PERSON], однак, свої спадкові права не оформив на це майно. 24 липня 2006 року в с. Тереблече Глибоцького району Чернівецької області [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, яку прийняла позивачка [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом 17 липня 2007 року на майновий пай, що перебуває у колективній власності КСП «Прикордонник» та на право на земельну частку (пай), які належали спадкодавцю. 29.01.2016 року постановою Глибоцької державної нотаріальної контори, [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, зокрема на частку у майні, яке знаходиться по вулиці Стасюка буд. № 52 в с. Тереблече Глибоцького району Чернівецької області з тієї причини, що остання не надала до Глибоцької державної нотаріальної контори правовстановлюючого документа, який би підтверджував належність спадкодавцю [PERSON] права власності на спірне нерухоме майно. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником 1/2 частки житлового будинку і господарських будівель і споруд, який знаходиться по вулиці Стасюка буд. № 52 в с. Тереблече Глибоцького району Чернівецької області, зокрема, 1/6 частка належить їй, як частка колгоспного двору, а 2/6 частки як спадкове майно, а позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/6 вказаного майна. Враховуючи зазначені вимоги закону, дослідивши доказ по справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 319, 328, 346, ЦК України,

Outcome: approved