Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

23 грудня 2019 року до суду звернулись акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилались на те, що 17 жовтня 2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 35153,23 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 24.11.2019 року має заборгованість у розмірі - 11510,20 грн., з яких: 5068,54 грн. - заборгованість за кредитом; 3105,32 грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3336,34 грн.- заборгованість за пенею та судові витрати у розмірі 1921,00 грн., які просять стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив розглядати справу у його відсутність. Також зазначив, що у разі відсутності відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Оскільки відповідач належним чином повідомлявся про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 17 жовтня 2014 року між АТ КБ "Приватбанк" та відповідачем [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. З Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 17.10.2014 року вбачається, що відповідач своїм підписом підтвердив, що він був ознайомлений з Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Відповідач [PERSON] своїм підписом підтвердив, що йому було надано повну інформацію щодо надання банківських послуг. В п.2.1. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості, що була підписана [PERSON] зазначено, що банк надає відповідачу строковий кредит в сумі 35153,24 грн. на строк 24 місяці з 17.10.2014 року по 31.10.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 35153,24 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5 відсотків в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в вказані в заяві, умови і правила терміни. Укладення Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст.634 ЦК України). Підписання заяви Позичальника приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Умови та зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Таким чином, під час укладання Генеральної угоди сторонами було досягнуто всіх істотних умов договору, як це передбачено законом. Укладаючи Генеральну угоду відповідач не ставив під сумнів розумність та справедливість його умов, укладаючи договір сторони розумно оцінювали умови, за яких він буде виконуватись, зокрема, зважувати на відповідальність, яка настає при його невиконанні або неналежному виконанні. Банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Враховуючи, що законодавчо не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту ознайомлення відповідача з Умовами кредитування є положення ч.2 ст.638, ч.2 ст.642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладення договору дією (отримання кредиту боржником та сплати ним періодичних платежів). Наслідком надання відповідачу повної інформації є підписання сторонами Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт та відсутність від позичальника претензій протягом передбаченого законом строку. Крім того, доказом наявності кредитного договору є фактичне прийняття пропозиції договору дією (отримання кредиту боржником та сплата нею періодичних платежів упродовж 2014-2019 років). Таким чином суд вважає, що 17.10.2014 року між АТ КБ «Приват Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору саме в такій формі не суперечить чинному законодавству. Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі вказаної анкети-заяви відповідачу [PERSON] було видано кредитну картку із встановленим кредитним лімітом 35153,23 грн. Згідно з доданими до матеріалів справи банківськими документами, [PERSON] користувалась кредитною лінією, періодично знімаючи різні суми, але згідно з даними позивача за користування кредитом сплачував нерегулярно, не в повному обсязі, останній платіж відбувся 20.08.2019 року, в розмірі 101,47 грн., будь яких інших платежів в рахунок погашення кредиту відповідачем не здійснювалось. Даних про закриття карткового рахунку та припинення дії укладеного між сторонами договору суду не надано. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріалами справи підтверджено, що погашення заборгованості відповідач припинив здійснювати з 20.08.2019 року. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 24.11.2019 року має заборгованість у розмірі - 11510,20 грн., з яких: 5068,54 грн. - заборгованість за кредитом; 3105,32 грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3336,34 грн. - заборгованість за пенею. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне заявлені вимоги задовольнити, в сумі 11510,20 грн. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути понесені позивачем судові витрати в сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved