Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

18.02.2020 року позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 13.03.2009 року сторони уклали шлюб, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування\~позовних вимог позивач зазначає, що останні роки стосунки між нею та чоловіком погіршились, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, бажання жити разом, почастішали суперечки з побутових питань, відповідач зловживає спиртними напоями, проявляє неповагу до сім`ї. Шлюбні стосунки між ними припиненні, примирення, на її думку, неможливе. Ухвалою судді [PERSON] від 29.04.2020 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. У зв`зку з відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя на підставі рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 29.07.2020 року справа передана повторний автоматизований розподіл між суддями. Ухвалою судді [PERSON] від 18.09.2020 року справу прийнято до свого провадження та залишено без руху. У зв`язку з відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя на підставі рішення Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 02.12.2020 року справу передано на повторний автоматизований розподіл між суддями. Ухвалою суддя [PERSON] справу прийнято до свого провадження, повторно направлено копію ухвали судді Яковлева Д.О. від 18.09.2021 року про залишення позовної заяви без руху. 24.03.2021 року від позивача на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху надійшла уточнена позовна заява. Ухвалою судді Куцевола В.В. від 25.03.2021 року розгляд справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено відкрите судове засідання на 30.04.2021 року. Відповідач правом на подання відзиву, доказів чи зустрічного позову не скористався Позивач у судове засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити. Пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Відповідач у судове засіданні з`явився, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 13.03.2009 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 121. Від шлюбу сторони мають на цей час неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з позивачем. Як зазначено позивачем та визнається відповідачем, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем, ведення ними спільного господарства та проживання, припинені. Причиною цього стали різні погляди на шлюб та сім`ю, внаслідок чого, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливими та суперечить її інтересам, а також інтересам їх дитини. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Оскільки, як встановлено судом, примирення між сторонами не можливе, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду з позовною заявою [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією від 18.02.2020 року № 951179, що міститься у матеріалах справи. Внаслідок того, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу належить повернути 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто у сумі 454 грн. 00 грн. Решту судового збору у сумі 454 грн. 00 коп. належить стягнути з відповідача на користь позивача, позовні вимоги якого задоволені. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved