Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 12.03.1994 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. В шлюбі у них народилася донька [PERSON] Анна-Софія Олександрівна, [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є часті непорозуміння та конфлікти між ним та відповідачкою, різні погляди на життя, що призвело до втрати почуття поваги і любові один до одного. Вважає, що примирення та збереження їхньої сім"ї є неможливим. А тому просив шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно повторного свідоцтва про шлюб Серія І-ГЮ № 139530, виданого 26.01.2018 року, сторони 12.03.1994 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 43 (а.с. 3). Від даного шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON] Анна-Софія Олександрівна, [INFO] (а.с. 5-6). Позивач стверджує, що причиною розірвання шлюбу є часті непорозуміння та конфлікти між ними, різні погляди на життя, що призвело до втрати почуття поваги і любові один до одного. Примирення та збереження їхньої сім"ї є неможливим. З огляду на що зберігати такий шлюб є недоцільно. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON], слід розірвати. Неповнолітню доньку [PERSON] Анну-Софію Олександрівну, [INFO], залишити на проживання з матір`ю [PERSON]. Відповідно до частини пятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі наведеного,

Outcome: approved