Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

[PERSON] в січні 2016 року звернулася до суду з позовом, вимоги якого уточнила (а.с. 32), та в якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь кошти 38 000грн., сплачених нею на виконання Попереднього договору (про укладення в майбутньому договорів купівлі-продажу) № 3698 від 26.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] та в рахунок належних за основними договорами купівлі-продажу платежів; 38 000 грн. - відповідно до п. 2.2. вказаного вище Попереднього договору, 28 652 грн. інфляційних втрат, 2442 грн. 41 коп. 3 % річних, 5000 грн. витрат на правову допомогу та сплачений судовий збір в розмірі 1 396 грн. 56 коп. В обгрунтування позову вказала, що між нею та [PERSON] існують невиконані договірні зобов»язання, від виконання яких останній ухиляється, а також не повертає кошти, отримані у вигляді завдатку, посилаючись на їх відсутність. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили його задовільнити, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з"явився, надіслав заяву про відкладення розгляду справи в зв»язку з зайнятістю його представнника в іншому судовому засіданні. Однак суд вважає цю причину неповажною, оскільки відповідач особисто заздалегідь був повідомлений у судовому засіданні 07.04.2016 про час і місце наступного розгляду справи, а тому мав можливість забезпечити явку іншого представника. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд заслухав пояснення представників позивача, дослідив матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та встановив наступне. 13.08.2013 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Попередній договір (про укладення в майбутньому договорів купівлі-продажу) №3645 (надалі Договір 1), посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], за яким відповідач погодився продати, а позивач купити садовий будинок та земельну ділянку №241 площею 0,045 га, призначену для ведення садівництва, розташовані в Соколовському масиві товариства «Труд» на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Сторони домовилися, що вартість вказаного майна становить 56 000 грн. та погодилися, що ціна не підлягає перегляду. З Договору 1 вбачається (п. 2.1), що [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв 28000 тис. грн, а решту 28 000 грн. буде сплачено в день укладення Основних договорів купівлі продажу садового будинку та земельної ділянки (13.08.2014). При цьому, пунктами 1.4 та 3.1 вказаного вище Договору передбачено, що на момент укладення Основних договорів купівлі продажу садового будинку та земельної ділянки відповідач зобов"язується отримати всі документи, необхідні для їх укладання, а саме: Свідоцтво про право власності на земельну ділянку, Витяг з Державного земельного кадастру, Висновки про експертну вартість нерухомого майна. Однак, відповідач умов Договору 1 станом на 13.08.2014 не виконав, тому між сторонами 26.09.2014 був укладений Попередній договір (про укладення в майбутньому договорів купівлі-продажу) № 3698, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON]В.(надалі Договір 2). Згідно п. 2.1 цього Договору позивачем було передано відповідачу 30 000 грн., з яких: 28 000 грн. передано при укладенні Договору 1, 2000 грн. в момент підписання Договру 2, та 8000 грн.- на виготовлення документів, необхідних для підписання основних договорів, а разом 38 000 грн. Однак, відповідач умови Договору 2 також не виконав та визнав у судовому засіданні, яке відбулося 21.12.2015 в Житомирському районному суді Житомирської області по справі 278/2307/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про виселення з приватного будинку, що необхідних для укладення основних договорів документів він не отримав, бажання їх отримувати не має та не планує відчужувати будинок та земельну ділянку. Тобто, як вбачається з матеріалів справи, Основні договори не було укладено через небажання відповідача виконувати умови Договору 2. Пунктом 2.2. Договору 2 передбачено, що якщо порушення зобов'язань, передбачених цим договором, станеться з вини покупця, отримана продавцем грошова сума, тобто 38 000 грн. залишається у [PERSON] Якщо порушення зобов'язань, передбачених цим договором, станеться з вини продавця, він зобов'язаний повернути покупцю отриману ним грошову суму, тобто 38 000 грн. та додатково сплатити покупцю таку ж грошову суму, тобто 38 000 грн. 00 коп., а разом - 76 000 (сімдесят шість тисяч) грн. 00 коп. Відповідно до статей 627 і 628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язань є договір. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Згідно із ч. 2 ст. 635 ЦК України, сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, відповідно до п. 2.2. Договору 2, Відповідач зобов'язаний повернути позивачу отримані грошові кошти у сумі 38 000 грн. і додатково сплатити таку ж грошову суму, а разом - 76 000 грн. 00 коп. Підставами, що спонукали позивача звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, стала відмова відповідача добровільно сплатити вказану суму. Враховуючи юридичну природу зобов'язання відповідача перед позивачем, яке полягає у поверненні сплаченої суми у подвійному розмірі через невиконання ним умов Договорів, воно є грошовим зобов'язанням. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до Розрахунку, наданого відповідачем, сума втрат від інфляції за період з 01.01.2015 року по 26.01.2016 року становить 28652 грн., 3% річних від простроченої суми становить 2442 грн. 41 коп. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позову, а тому задовольняє його в повному обсязі. Також згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому вимога про відшкодування судових витрат в сумі 5 000 грн. витрат на правову допомогу та 1 396 грн. 56 коп. витрат на сплату судового збору підлягає до задоволення.

Outcome: approved