Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

[PERSON] в особі представника за довіреністю звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 31 жовтня 2001 року її бабуся [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла дочці (матері позивача) [PERSON] [PERSON], як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину, що відкрилася після смерті її матері, [PERSON], оскільки постійно проживала із спадкодавцею на час її смерті і відповідно мала право на спадкове майно, однак не встигла оформити спадщину та одержати свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом, [INFO] вона померла. Позивач є донькою померлої [PERSON], та у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 3,13 га, розташовану на території Чкаловської селищної ради, Чугуївського району Харківської області, вона не може оформити свої спадкові права. Представник Позивача за довіреністю в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про підтримання позовних вимог та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Суд, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за наявними у матеріалах справи доказами. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та перевіривши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в процесі розгляду справи. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 31 жовтня 2001 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, і зареєстрований в книзі записів нотаріальних дій за №748, згідно якого все своє майно заповіла своїй дочці, [PERSON] (а.с. 10). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 10 травня 2005 року, місце реєстрації - Чкаловська селищна рада Чугуївського району Харківської області, про що в Книзі реєстрації смертей зроблений відповідний актовий запис № 32. (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 19 липня 1995 року та зареєстрованого в Чугуївському міжміському бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за № 151/5, а також земельної ділянка площею 3,13 га, кадастровий номер відсутній, розташованої на території Чкаловської селищної ради, Чугуївського району Харківської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХР № 033400, виданого 14 жовтня 2002 року на підставі рішення Чкаловської селищної ради від 9 жовтня 2001 року за № 233 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 11713. (а.с. 12, 13 ). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування може здійснюватися за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті та, відповідно до ч. 3 цієї ж статті, право на спадкування виникає в момент відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] є донькою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 20 жовтня 1949 року, місце реєстрації - Чкаловський сільський ЗАГС, актовий запис № 109. (а.с. 14). Підтвердженням дошлюбного прізвища [PERSON] є свідоцтво про одруження серії [NUMBER], видане 14 квітня 1969 року, місце реєстрації - Чкаловське селищне бюро ЗАГС Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 7. Відповідно до даного Свідоцтва про одруження 14 квітня 1969 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], та їй було присвоєне прізвище - [PERSON]. Після смерті бабусі позивача мати останньої - [PERSON] фактично прийняла спадок, оскільки на момент смерті спадкодавця та після проживала в квартирі, що їй заповідалася, вела домашнє господарство, сплачувала поточні комунальні платежі. Згідно зі ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 23 постанови Пленум Верховного Суду від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, саме постійне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкоємця за адресою місця проживання спадкодавця. Як зазначено вище, на день смерті бабусі позивача мати позивача постійно проживала з нею, піклуючись про неї, доглядаючи за квартирою. Після смерті спадкодавця мати позивача здійснила її поховання та продовжила проживати в цій квартирі, доки не почала хворіти. Отже, [PERSON], як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину, що відкрилася після смерті її матері, [PERSON], в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України. Заяву про відмову від спадщини не подавала. Згідно ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 1298 Цивільного кодексу України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. [PERSON] так і не встигла оформити спадщину та одержати свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом, [INFO] вона померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO], місце реєстрації - відділ реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 133. (а.с. 15). У разі відсутності заповіту, згідно статті 1258 ЦК України, право на спадкування одержують спадкоємці за законом почергово. Відповідно до статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є позивач та відповідач. Інших спадкоємців не має. [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 22 грудня 1969 року, місце реєстрації - Чкаловське селищне бюро ЗАГС Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 52 та відповідно - онукою [PERSON] (а.с. 16). В передбачений законом строк [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, оскільки фактично прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України. Заяву про відмову від спадщини не подавала. Відповідач, [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 08 вересня 2008 року, місце реєстрації - виконком Ключарківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис № 06 та відповідно - онуком [PERSON] (а.с. 18). Відповідач заяву про прийняття спадщини не подавав до нотаріальної контори, фактично спадщину не приймав. У зв'язку з хворобою матері та постійним доглядом за нею, позивач була змушена забрати її з квартири, в якій вона проживала разом з бабусею [PERSON] на момент смерті та продовжувала проживати після її смерті за адресою: [ADDRESS] та поселити разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Разом з Позивачем її мати, [PERSON], проживала за вищевказаною адресою до дня смерті, що підтверджується довідкою за № 753. (а.с. 19). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після смерті своєї матері позивач почала доглядати за квартирою бабусі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини позивач звернулась до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину Позивачу було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду, через те, що мати позивача прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, та через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 3,13 га, розташовану на території Чкаловської селищної ради, Чугуївського району Харківської області. Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Втрата оригіналів правовстановлюючих документів позбавляє позивача можливості належним чином оформити свої майнові права на успадковане майно та отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з чим [PERSON] в порядку ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України змушена звернутись до суду, за захистом своїх прав, оскільки не може оформити та юридично закріпити за собою право власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved