Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Виноградівської міської ради Виноградівського району, третя особа: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11.04.2005 року помер його дідусь [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок в м.Виноградів по вул.Партизанська, 56/2. За життя дід правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок не виготовив і заповідального розпорядження не залишив. На день смерті [PERSON] разом з ним проживав внук [PERSON], [INFO] Батько позивача [PERSON], син спадкодавця, помер 23.06.2002 року. Після смерті діда позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про спадщину, однак йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить суд визнати за ним право власності на спадковий будинок в м.Виноградів по вул.Партизанська, 56/2 в порядку спадкування за законом після смерті діда [PERSON], який помер 11.04.2005 року. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач в судове засідання не зявився, однак його представник подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Вимоги заяви підтримують повністю та просять суд такі задоволити. Представником відповідача подано до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи, повідомлений про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не зявився, заяв та клопотань не подавав. Розгляд справи проведено без його участі на підставі поданих доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. 11.04.2005 року помер дідусь позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №083650 від 11.04.2005 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складалася з житлового будинку в м.Виноградів, вул.Партизанська, 56/2. Заповіту за життя ним не залишено. Жінка спадкодавця [PERSON] померла 11.01.1996 року, а син спадкодавця - [PERSON], помер 26.06.2002 р. Інших спадкоємців на спадкове майно після смерті [PERSON] немає. З довідки виконавчого комітету Виноградівської міської ради №2985 від 15.06.2017 року слідує, що [PERSON] разом зі своєю сімєю проживає в [INFO]. Після смерті дідуся [PERSON], позивач [PERSON] вступив в управління спадковим майном спадкодавця, продовжує проживати в спадковому будинку, зареєстрований в ньому, доглядає за будинком та обробляє прилеглу до нього земельну ділянку. Заповіту дідусь позивача не залишив, а тому спадкування проводиться в порядку спадкування за законом. Нещодавно позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщину після смерті дідуся, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Відповідно до виготовленого БТІ технічного паспорту та довідки КП «Виноградівського районне БТІ» №339 від 31.05.2017 року житловий будинок з надвірними будівлями в м.Виноградів, вул.Партизанська/провулок Партизанський, 56/2 будівництвом завершений, рахується за [PERSON] на підставі договору про право будівництва будинку та безстрокове користування земельної ділянки, посвідчений Виноградівською держнотконторою 14.08.1954 р. за реєстром №2474. На запит суду Виноградівська державна нотаріальна контора надала Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру №48274357 від 04.07.2017 року про відсутність заведеної спадкової справи та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON], який помер 11.04.2005 року. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.). Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 і та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті спадкодавця [PERSON] має законне право на визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Outcome: approved