Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

27.01.2016 року позивач Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], треті особи: Київська місцева прокуратура № 1 м. Києва, [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини та накладення арешту на житло та майно дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач по справі [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] є одинокою матір'ю. Відповідач [PERSON] понад шість місяців ухиляється від виконання батьківських обов'язків: не займається вихованням дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання відповідно до віку, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, взагалі залишила місце постійного проживання та дитину на виховання та утримання прабабусі [PERSON]. У зв'язку з викладеним, малолітнього [PERSON] взято на облік Служби як дитину, яка опинилася в складних життєвих обставинах, через ухилення матері від виконання своїх батьківських обов'язків. Проте робота суб'єктів соціальної роботи позитивних результатів не дала, відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, на заплановані зустрічі у Центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді відповідач не з'являється, активності не проявляє, відмовилася від поселення разом з сином до соціального гуртожитку з метою формування усвідомленого батьківства. В зв'язку з даними обставинами, Комісією з питань захисту прав дитини (протокол № 23 від 16.12.2015 року) прийнято рішення про порушення питання в судових органах щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] Крім того, оскільки обов'язок утримувати дітей покладено на батьків, а позбавлення батьківських прав не звільняє від даного обов'язку, з урахуванням того, що відповідач є особою працездатного віку, позивач також просив стягувати з [PERSON] аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи чи установи, які здійснюватимуть утримання дитини [PERSON]. Також, посилаючись на те, що [PERSON] зареєстрований за адресою м. Київ. [ADDRESS], тобто має право користування даною квартирою, яка є його житлом, просили накласти заборону на відчуження даного майна до повноліття дитини. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та наполягала на його задоволенні з підстав викладених в позовній заяві. Зазначила, що відповідач вихованням сина не займається, наразі дитина перебуває на вихованні та утриманні прабабусі [PERSON] Проти заочного розгляду справи представник позивача не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у відповідності до чинного законодавства. Представник Київської місцевої прокуратури № 1 - прокурор Зусько І.М., в судовому засіданні вважала позов таким, що підлягає задоволенню. Третя особа [PERSON] надала суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі. За таких обставин, враховуючи позицію представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Суд, вислухавши пояснення учасників розгляду та дослідивши матеріали справи, проходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 19.06.2014 року. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються він виконання своїх батьківських обов'язків. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Наказом Голосіївської районної в м. Києва державної адміністрації № 58 від 23.09.2015 року малолітнього [PERSON] взято на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах в зв'язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов'язків. Підставою для видачі наказу слугувало звернення прабабусі дитини, [PERSON], від 16.09.2015 року щодо ухилення від виконання батьківських обов'язків матері дитини - [PERSON] та акт обстеження житлово-побутових умов проживання дітей від 18.09.2015 року. Як вбачається з Акту обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання малолітнього [PERSON] від 18.09.2015 року, на час обстеження житлово-побутових умов в квартирі була присутня прабабуся та дитина, дитина мала соматично здоровий вигляд. За місцем проживання в наявності необхідні речі, одяг, взуття та продукти харчування відповідно до віку дитини. Як вбачається з Акту обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання малолітнього [PERSON] від 17.11.2015 року, мати в житті дитини відсутня, залишила дитину у бабусі у січні 2015 року, [PERSON] виховує дитину та збирається оформляти опіку. Відповідно до Висновку Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації №100-1138 від 27.01.2016 року, вбачається, що у зв'язку з ухиленням [PERSON] від виконання батьківських обов'язків, малолітнього [PERSON] поставлено на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. З метою налагодження дитячо-батьківських відносин та формування усвідомленого батьківства [PERSON] взято на соціальний супровід, проте робота суб'єктів соціальної роботи позитивних результатів не дала, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків. З огляду на таке, Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації прийшов до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає доведеним факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, з огляду на що вбачає необхідність позбавлення останньої батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Крім того, позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з кожного. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 вказаної статті, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 179 СК України опікун розпоряджається аліментами, які одержані для утримання малолітньої дитини. Враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, разом з тим офіційні відомості про її місце роботи відсутні, суд вважає за потрібне стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії, з кожного щомісяця, на користь особи або закладу, що утримуватимуть дитину, на утримання [PERSON], оскільки відповідач мають фізичну можливість та визначений законодавством обов'язок утримувати малолітню дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи рішення про накладення заборони на відчуження житла малолітнього [PERSON], а саме квартири за адресою [ADDRESS], суд керувався наступним. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд, у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Як вбачається з Довідки Форма№3 від 13.10.2015 року за вих. № 97, [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS], відтак, має право користування даним житлом. За таких обставин, враховуючи необхідність забезпечити збереження житла малолітнього [PERSON], суд вбачає підстави для накладення заборони відчуження на вказане житло до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved