overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

26 січня 2016 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають сина [PERSON],[INFO] народження, і в свідоцтві про його народження відповідач записаний батьком. Посилаючись на окреме проживання і не надання матеріальної допомоги відповідачем на утримання сина і її, вона перебуває у декретній відпустці, [PERSON] просить суд стягнути з нього аліменти щомісячно на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до його повноліття та на її утримання, як матері яка доглядає дитину до трирічного віку, у твердій грошовій сумі - 2000грн., починаючи з дня подання заяви і до досягнення сином віку трьох років. В судове засідання вона заявила про розгляд справи за її відсутності без застосування технічних засобів, вимоги підтримала в частині стягнення аліментів на утримання сина, а в частині стягнення аліментів на її утримання зменшила суму вимог до 1500грн.. Відповідач у письмовій заві вимоги визнав повністю, просить розглянути справу у його відсутність без застосування технічних засобів, вимоги визнає. Суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів в порядку ст. 247 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до змісту абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009р., № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" уразі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задоволення вимог про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, починаючи з 08 травня 2018року і до досягнення сином [PERSON],[INFO] народження, повноліття, та на її утримання, як матері яка доглядає дитину до трирічного віку, у розмірі по 1500грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення сином [PERSON],[INFO] народження, віку трьох років. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182,191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~26 січня 2016 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Летичівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис\~№ 4, в\~ якому у них народився син [PERSON], [INFO]. У звязку\~із різними\~поглядами на\~життєві цінності\~між ними\~почали виникати\~непорозуміння,\~що привело\~до припинення\~сімейно-шлюбних\~відносин та окремого проживання з січня 2018 року, тому [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В судове\~засідання позивач\~не зявився,проте подав до суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність без застосування звукозапису, позовні вимоги підтримав і просить суд розірвати шлюб, строк на примирення не надавати, оскільки разом не проживають близько двох років. Відповідач в судове засідання не з'явилася, проте подала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, вимоги визнає, просить їх задовольнити, строк на примирення не надавати, оскільки не проживають разом 1,5 роки. \~Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~Відповідно до абзацу 3 пункту 24\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України 12.06.2009,\~№ 2\~"Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. Спору щодо місця проживання сина [PERSON],\~[INFO],немає. На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

26 січня 2016 р. позивачка звернулася з даним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач, з яким вона перебувала з 2003 року по 2014 рік в шлюбі, є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак кошти на їх утримання не надає. Оскільки відповідач офіційно не працює, інших утриманців не має, тому просить стягувати з нього на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі по 1000 грн. щомісячно. Позивач в судове засідання не зявилася, подала письмову заяву з проханням справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду письмову заяву, в якій не заперечив проти стягнення з нього аліментів в розмірі по 600 грн. щомісячно. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання не проводилося. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Відповідно до вимог ст.ст.180, 182, 184 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак добровільно кошти на їх утримання не надає, тому з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. Визначаючи розмір аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей і платника аліментів. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

26 січня 2017 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області винесено рішення по цивільній справі № 479/836/16-ц, провадження 2/479/21/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Проте в рішенні суду не вирішено питання про стягнення судового збору. У відповідності до ч. 4 ст .220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання у судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Згідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 378, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №PROM6BISWH від 16.10.2016 року. Вивчивши матеріали справи, суд вбачає підстави для винесення додаткового рішення, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

26 січня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який зареєстрований з відповідачем [PERSON] 29 квітня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №99. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось, спроби примирення в минулому не принесли жодних результатів. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам сторін, шлюб носить формальний характер. Позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] до проведення підготовчого засідання подав до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутності, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до проведення підготовчого засідання подала до суду письмову заяву, просила справу розглядати у її відсутності, позов визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем та відповідачем. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при подачі позову до суду згідно Закону України "Про судовий збір" поніс судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн., що підтверджується документально (а.с.4). З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ст.ст. 141, 142 ЦПК України позивачу слід повернути з державного бюджету 454,00 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову та стягнути з відповідача на користь позивача 454,00 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

26 травня 2001 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Бубнівсько-Слобідської сільської ради Золотоніського району Черкаській області за актовим записом № 5, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.05.2001 року. Пісдя одруження дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені з лютого 2015 року. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя, а тому між ними виникали часті сварки та непорозуміння, що призвело до втрати поваги та взаєморозуміння між подружжям і розпаду сім`ї. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилась, направивши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила суд розглядати справу у її відсутності, після розірвання шлюбу залишити набуте у шлюбі прізвище "[PERSON]". Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, направивши до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає. Враховуючи згоду сторін, суд проводить підготовче засідання за відсутності позивача та відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи визнання позовних вимог відповідачем і згоду обох сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають і обоє на примирення не згідні, вільної згоди обох сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін та їх дітей, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

26 травня 2013 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконкомі Сумівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 03. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач обґрунтовує свою заяву тим, що подружнє життя у них з відповідачкою не склалося, оскільки вони різні за характерами та звичка люди, в результаті чого у них виникали сварки та непорозуміння , що призвело до розпаду сім"ї. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить слухати справу у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява, в якій вона визнає позов і просить розглянути справу у її відсутність. Оскільки сторони в судове засідання не явилися, на підставі ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що 26.05.2013 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано виконкомом Сумівської сільською радою Бершадського району Вінницької області, актовий запис №03, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 130943 виданим 26.05.2013 року виконавчим комітетом Сумівської сільської ради Бершадського району Вінницької області . Судом з'ясовано, що сторони наміру зберегти сім"ю не мають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує проти його розірвання , що свідчить про те, що їх сім'я розпалася і зберегти її неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що спільне життя між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] не склалось, були припиненні шлюбно-сімейні відносини, відсутнє бажання проживати надалі однією сім'єю, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідачка не виявила бажання змінювати своє теперішнє прізвище. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

26 травня 2014 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме що [PERSON] є її рідним братом, та встановлення факту проживання з останнім однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, мотивуючи тим, що її брат [PERSON] був визнаний інвалідом першої групи у зв'язку із професійним захворюванням, та встановлено втрату професійної працездатності 90 відсотків довічно. [PERSON] проживав разом із своєю дружиною [PERSON], яка померла [INFO]. Після її смерті заявник стала проживати разом із братом однією сім'єю, здійснювала за ним догляд, так як він був інвалідом першої групи і потребував стороннього догляду, а інших членів сім'ї у нього не було. [INFO] [PERSON] помер. Нововолинська міжрайонна МСЕК визначила зв'язок смерті батька заявника з професійним захворюванням. Заявник проживала разом із батьком однією сім'єю до дня його смерті, здійснювала за ним догляд, займалася його похованням. Встановлення факту проживання однією сім'єю необхідно заявнику для отримання, згідно ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" одноразової допомоги, як члену сім'ї у разі смерті потерпілого. Оскільки втрачене свідоцтво про народження покійного, а житлово-комунальне підприємство №2 не може видати довідку на підтвердження родинних відносин заявника з [PERSON] та проживання з ним однією сім'єю, яку необхідно подати до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування у м. Нововолинську для отримання одноразової допомоги, тому заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи Саєнко Л.А., яка не заперечила щодо задоволення заяви, показання свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що заявник була рідною сестрою [PERSON] та проживала з ним однією сім'єю до дня його смерті, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд встановив, що заявник [PERSON] була рідною сестрою [PERSON] та проживала зним одніє сім'єю і була членом його сім'ї. Беручи до уваги зібрані у справі докази та їх належну оцінку, суд дійшов висновку про відсутність спору про право матеріальне і встановлює факт родинних відносин, а сааме що [PERSON], який помер [INFO], був рідним братом [PERSON] та встановити факт проживання однією сім'єю, а саме що [PERSON] проживала однією сім'єю з [PERSON], що помер [INFO], та була членом його сім'ї, який необхідно заявнику для набуття права на отримання одноразової допомоги, що передбачено п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

26 травня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходу для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, а відповідач позов визнав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п.24 його постанови "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року N 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази суд вважає, що дійсно існують законні підстави для прийняття безумовного визнання позову відповідачем та задоволення цього позову, оскільки таке визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved