Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

17 березня 2020 року до Ржищівського міського суду Київської області в порядку окремого провадження звернулись [PERSON] та [PERSON] із спільною заявою про розірвання шлюбу. Вимоги заяви мотивували тим, що ними було укладено шлюб 9 вересня 1995 року, про що Демидівською сільською радою Вишгородського району Київської області складено відповідний актовий запис № 9. Заявники мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб розривають з тієї причини, що не можуть знайти спільну мову у вирішенні сімейних проблем, фактично припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства. Спільно вони дійшли висновку про необхідність розірвання шлюбу, вважаючи, що подальше збереження сім`ї та примирення неможливе. Спору щодо виховання спільного сина та спору щодо поділу майна між ними немає. На примирення не згодні. Заявники просили розірвати між ними шлюб, зареєстрований Демидівською сільською радою Вишгородського району Київської області складено відповідний актовий запис № 9 від 9 вересня 1995 року. Заявники [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, вимоги заяви підтримали та просили їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Судом встановлено, що 9 вересня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Демидівською сільською радою Вишгородського району Київської області, актовий запис № 9 від 9 вересня 1995 року. Прізвище дружини після одруження - " [PERSON] " (а.с. 3). Заявники мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Як встановлено з матеріалів справи, сторони не мають спору щодо виховання та утримання спільного сина. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За змістом ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved