Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], вказуючи, що 04 червня 2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраціної служби П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області зареєстрував шлюб з відповідачем, актовий запис № 37. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між ними не склалося, в сім'ї часто виникали конфлікти, причиною яких було відсутність порозуміння, що призвело до втрати почуття любові та поваги. З серпня 2013 року проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що відповідачка є його дружиною, в зареєстрованому шлюбі перебувають з 2005 року. Останні три роки сімейного життя шлюбно-сімейні відносини між ними складалися ненормально. В сім'ї постійно виникали конфлікти, причиною яких були різні погляди на ведення домашнього гоподарства, кожен з них мав свою точку зору і поступатися ніхто не бажав. Крім того, в їх відносини постійно втручалися їх батьки, давали поради, що тільки погрішувало їх стосунки. Вони перестали розумітити одне одного, що призвело до втрати почуття любові та поваги. Фактично шлюбно-сімейні відносини не підтримують майже рік, а разом не проживають з серпня 2013 року. Примирення у наданий судом час між ними не відбулося, за цей період дружину жодного разу не бачив та не пілкувався з нею, з її боку теж не було жодних дій спрямованих на збереження сім'ї. Наполягає на розірванні шлюбу. Спору про поділ майна у них не має. Діти проживають з матір'ю, а з нього за рішенням суду стягнуті аліменти на утримання дітей. Відповідачка [PERSON] позов не визнала і пояснила, що дійсно з серпня 2013 року з відповідачем проживають окремо та з того часу шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Причиною розпаду сім'ї була подружня зрада з боку відповідача, в зв'язку з чим вона з дітьми покинула чоловіка. З того часу шлюбно-сімейні відносини не поновлювалися. В наданий судом термін для примирення з позивачем не спілкувалась, оскільки він проживав з іншою жінкою, а тому вважала недоцільним йому телефонувати та налагоджувати подружнє життя. Однак проти розірвання шлюбу заперечує, бажає зберегти сім'ю, оскільки у них є малолітні діти та має почуття любові до нього, тому просить в задоволенні позову відмовити. У разі розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Питання про поділ майна вирішено в добровільному порядку. З відповідача за рішенням суду стягнуті аліменти на утримання малолітніх дітей. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 04 червня 2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою, актовий запис № 37, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с.5/. Від шлюбу мають малолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження /а.с.7/ Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сімейним кодексом України передбачено обов`язок суду з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взяти до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя ( ч. 1 ст. 112 СК України ). Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу ( ч. 2 ст. 112 СК України ). Згідно п. 10 роз'яснень ППВС України №11 від 21.12.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Ухвалою суду П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області 30 грудня 2013 року було надано сторонам строк для примирення - три місяці. На теперішній час, після спливу строку для примирення шлюб сторонами збережено не було, будь-які дії на відновлення шлюбно-сімейних відносин подружжя не вчиняло, про що зазначили сторони в судовому засіданні. Позивач категорично заперечив можливість збереження шлюбу, посилаючись на те, що примирення між ними неможливе і він не має наміру відновлювати шлюбно-сімейні відносини, оскільки втратив почуття любові до дружини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подружнє життя між сторонами не склалося, з серпня 2013 року проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, в наданий судом час примирення між ними не відбулося, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого суд вважає подальше спільне проживання подружжя та збереження сім'ї неможливим, так як це протирічить інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню . На підставі ст.ст. 24, 55, 56, 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved