Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

16.12.2020 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 05.08.1995 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану м. Енергодар Запорізької області. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , які мешкають разом з ним. З грудня 2019 року шлюбні стосунки з відповідачем припинені, оскільки спільне життя у них не склалось. Причиною погіршення стосунків стали різні погляди на шлюб та сім`ю, ведення спільного господарства, різниця характерів, відсутність довіри та взаємопорозуміння. Внаслідок цього між ними постійно виникають суперечки. Спору про поділ майна не мають. Старша донька залишається проживати з ним, а з відповідачем, після розірвання шлюбу, залишиться проживати [PERSON] . Оскільки нормальні стосунки між подружжям неможливі, як неможливе і примирення, прохає розірвати шлюб. Ухвалою суду від 20.01.2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 01.02.2021 року до суду надійшла заява позивача, згідно із якою він свої позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, справу прохав вирішити у його відсутність. Відповідач правом на подання відзиву не скористалась. 29.01.2021 року до суду надала письмову заяву, згідно з якою прохала справу розглянути у її відсутність. Позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Дошлюбне прізвище прохала не повертати. Сторони у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно з вимогами ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 05.08.1995 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Енергодар Запорізької області, актовий запис № 274. Від шлюбу сторони мають на цей час неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка, як зазначено сторонами у поданих до суду заявах, після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір`ю. Як зазначено позивачем та не оспорюється відповідачем, а тому не підлягає додатковому доведенню, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем, ведення ними спільного господарства та проживання, припинені з грудні 2019 року. Причиною цього стали різні погляди на шлюб та сім`ю, внаслідок чого, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливими та суперечить його інтересам. Спору щодо поділу майна сторони не мають. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Оскільки жоден з подружжя за час знаходження справи у провадженні суду не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, понесений позивачем при поданні позову до суду судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved