Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

20.06.2021 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 30.07.2021 року уточнила та просить визначити, що частка [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , частка у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , є рівними та становлять по 1/2 частки кожному; визначити, що частка [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , частка у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5122083200:02:001:0212, є рівними та становлять по 1/2 частки кожному; визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на: - 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5122083200:02:001:0212. Свої вимоги позивач мотивує тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І. №221/02-14 від 12.07.2021 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що частка спадкодавця у спільному майні не визначена і таким чином неможливо встановити склад спадкового майна. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала уточнені позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить: - житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] виданого Ларжанською сільською радою народних депутатів 26.07.2001 року; - земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5122083200:02:001:0212, на підставі Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 184052305 від 08.10.2019 року. Згідно зі ст. 357 ЦК України частки в сумісній власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до вимог ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, частка померлого [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями [ADDRESS] та у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5122083200:02:001:0212 є рівними та складають по 1/2 частині. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.11.2020 року, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно, до якого входить: - 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5122083200:02:001:0212. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 03.10.2016 року [PERSON] залишив заповіт, посвідчений секретарем Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №43, згідно умов якого усе своє майно нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалось, взагалі все те, що на день смерті йому належатиме і на що він за законом матиме право, він заповів [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини не зверталась та разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала, тобто вважається такою, яка не прийняла спадщину. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 07.02.1970 року. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що згідно довідки Саф`янівської сільської ради № 106 від 26.02.2021 року, на день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] спільно з ним була зареєстрована та проживала, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І. №221/02-14 від 12.07.2021 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що частка спадкодавця у спільному майні не визначена і таким чином неможливо встановити склад спадкового майна. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved