Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

29 квітня 2020 року до суду звернулась [PERSON] із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Хмельницькхліб» про відшкодування 100 000 грн. моральної шкоди. Позов мотивує тим, що працювала на ТОВ «Торговий дім Хмельницькхліб» та 13.02.2019 року із нею стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого позивач отримала значне ушкодження здоров`я. [PERSON] тривалий час лікувалась, майже рік перебувала в стані тимчасової непрацездатності, витратила значні кошти на лікування та відновлення здоров`я. Так як позивач є одинокою матір`ю, то її дитина на час перебування [PERSON] у лікарні, була позбавлена материнського піклування, позивач змушена була залишати дитину на сусідів та знайомих. Внаслідок нещасного випадку було порушено звичний життєвий ритм позивача, вона зазнала значних моральних страждань внаслідок ушкодження її здоров`я та оцінює завдану їй моральну шкоду у 100 000 грн. В судове засідання 09.11.2020 року позивач не з`явилась, в судовому засіданні від 22.09.2020 року позивач позов підтримувала, надавала особисті пояснення щодо завданої їй моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задоволити із наведених підстав. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, вважає його безпідставним та необргунтованим, просить відмовити в його задоволенні. 05.05.2020 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання. 14.05.2020 року представником відповідача заявлено клопотання про поновлення строку на подання відзиву. 22.05.2020 року справу призначено до розгляду по суті. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.02.2019 року на ТОВ "Торговий дім Хмельницькхліб" після дезінфекції цеху виробництва булочних виробів стався нещасний випадок на виробництві з формувальником 4 розряду булочного цеху [PERSON] , [INFO] (отруєння невідомою речовиною). За результатами розслідування нещасного випадку, що трапився з нею під час виконання трудових обов`язків, відповідачем було складено акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 13.02.2019 р. Внаслідок нещасного випадку на виробництві вона отримала ушкодження здоров`я у вигляді: пареза правої половини гортані. Інтоксикаційна енцефалополіневропатія, чутливий розлад атоксія легкого вираження. Астеновегетативний синдром. Вона тривалий час знаходилась на лікуванні в Хмельницькій міській лікарні та Хмельницькій обласній лікарні, але функції гортані не відновились. Майже рік позивач перебуває у стані тимчасової непрацездатності. Наразі основний діагноз внаслідок отруєння у вигляді правобічного пареза гортані, енцефалопатії 1 стадії, вестибулярна дисфункція 1 (легкого ступеня), нерізка лівобічна гемі атаксія, цефалічний синдром, що підтверджується копією Акта за формою Н-1 від 13.02.2019року, копією епікризів, копією виписки з акту огляду МСЕК від 20.01.2020року, копією листків непрацездатності, копією квитанцій про придбання медичних матеріалів та препаратів, які долучені позивачем до матеріалів справи. Таким чином, спірні правовідносини між сторонами виникли з 20.01.2020 року, тобто з дня встановлення позивачу стійкої втрати працездатності у розмірі 5 %. З акту нещасного випадку від 13.02.2019 року вбачається, що нещасний випадок вважається пов`язаним із виробництвом на ТОВ «Торговий дім «Хмельницькхліб» внаслідок порушення інструкції щодо застосування інсектицидного препарату «К-ОТРИН SC50» для знищення повзаючих та літаючих комах, що володіє контактно-кишковою дією та залишковим ефектом та допуск до виконання робіт працівників без проведення попереднього (періодичних) медичного огляду - порушення ст.17 Закону України «Про охорону праці», п.3.4, 3.5 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого наказом МОЗ № 246 від 21.05.2007 року. Згідно з пунктом 5 частини 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Аналогічне положення міститься і в ст. 13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якого роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання прав працівників у галузі охорони праці. Таким чином, факт порушення відповідачем законних прав позивача, а саме права останньої на безпечні та нешкідливі умови праці, мав місце. Згідно ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Нещасний випадок з позивачем стався при виконання нею трудових обовязків, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 237-1 КЗпП України. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч. 1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обоє 'язків. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 27.01.2004 р. (п. 4.1) зазначив, що ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіює йому моральні та фізичні страждання. Позивач в судовому засіданні надала пояснення, вказала, що є одинокою матрі`ю, увесь час дитина, коли вона лежала у лікарні, була позбавлена материнського піклування. Позивач отримувала лише кошти за лікарняні листи, що не давали можливості повноцінно харчуватись дитині та можливості утримувати її, вона змушена була залишати дитину, особливо коли дитина хворіла, із знайомими та сусідами, оскільки бабуся дитини є працюючою, змушена була брати короткострокові кредити, оскільки коштів з лікарняних не вистачало на ліки, харчування та одяг дитини та сплату комірного. На даний час позивач не може повноцінно ковтати, говорити, ходити (тривалий час внаслідок проблем з вестибулярним апаратом ходила з палицею), у неї часті головні болі, що супроводжується незручностями в повсякденному житті, веденні господарства, обмежує її можливості вести активний спосіб життя, постійно вживати медичні препарати, що призвело до втрати нормальних життєвих звязків і вимагає від позивача додаткових зусиль для організації та відновлення свого звичайного способу життя. Лікарями виявлений відсутній стабілізаційний процес у здоров`ї позивача, що підтверджується чисельними виписними епікризами, що містяться в матеріалах справи, в яких зафіксований стійкий дистабілізаційний стан її здоров`я, внаслідок чого [PERSON] переносить моральні страждання. Отриманим професійним захворюванням [PERSON] було завдано моральної шкоди, яка полягає у важких фізичних, душевних, психічних стражданнях, які вона постійно переживає. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у 100 000 грн. Суд критично оцінює заперечення представника відповідача на позов, оскільки вони є безпідставними та необгрунтованими. Представником не доведено винуватість третіх осіб, зокрема підприємства, що проводило дезінфекцію приміщення, у заподіянні шкоди [PERSON] , не надано належних та допустимих доказів щодо відсутності вини роботодавця у нещасному випадку на виробництві. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається представник відповідача, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, тоді як зазначені позивачем обставини, повністю підтвердились у судовому засіданні. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що в судовому засіданні було встановлено, що факт порушення відповідачем законних прав позивача на безпечні та нешкідливі умови праці мав місце. Внаслідок нещасного випадку на виробництві 13.02.2019 року, [PERSON] отримала значне ушкодження здоров`я, яке не відновилось станом на день слухання справи, а саме на власника або уповноважений ним орган, покладається забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці. Внаслідок порушення відповідачем прав [PERSON] у сфері трудових відносин, яке призвело до її моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, суд вважає, що з ТОВ «Торговий дім «Хмельницькхліб» на користь [PERSON] слід стягнути 60 000 грн. моральної шкоди, такий розмір буде достатнім та справедливим. В решті позову слід відмовити.

Outcome: approved