Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

18.06.2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовною заявою до Березнянської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла мати позивачів - [PERSON]. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 2,2801 га., що розташована на території Березнянської сільської ради Хмільницького району, Вінницької області. Після відкриття спадщини, позивачі вчасно звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку в розмірі 1/2 частки кожному. Однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Проте, довідкою Березнянської сільської ради підтверджено, що вказаний будинок належав [PERSON] За таких підстав позивачі просять визнати за ними в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] та належав померлій [INFO] [PERSON] У судове засідання позивачі, представник позивачів не з'явились, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій зазначили, що підтримують позов повністю. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, відповідно до заяви від 07.07.2014 року відповідач визнає позов в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності. Враховуючи подані сторонами заяви, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Березнянською сільською радою Хмільницького району Вінницької області від 02.05.2012 року підтверджено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Відповідно до заповіту від 14.03.1991 року посвідченого секретарем Березнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі № 22 [PERSON] заповіла все належне їй майно - [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Згідно запису секретаря сільської ради від 01.08.2012 року вказаний заповіт не змінено і не відмінено (а.с.52). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, серед якого: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS], загальною площею 67,1 кв. м., житловою площею 30,0 кв. м., допоміжною площею 30,1 кв.м., зазначений під літерою «А». Вказане підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданий АНВП "Візит" від 02.06.2014 року (а.с.11-15). При цьому суд враховує, що у технічному паспорті відсутні відмітки що про те, що дане нерухоме майно є самочинно побудованим, наявний запис про відсутність правовстановлюючих документів. Як видно з технічного паспорта житловий будинок та господарські споруди було збудовано 1918 року. Інвентаризаційна вартість даного будинку становить 62180 грн. Витягами з господарської книги №№ 6, 8 за 1971-1973, 1986-1990, 2011-2014 роки (а.с.22-24), а також довідкою Березнянської сільської ради № 296 від 16.06.2014 року (а.с.10) підтверджено, що житловий будинок по [ADDRESS] належав померлій [INFO] [PERSON]. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Судом встановлено, а також доведено належними та допустимими доказами факт належності вищевказаного об'єкта нерухомості [PERSON]. Здобуті докази свідчать про те, що за життя вона володіла, користувалась та розпоряджалась вищевказаним будинковолодінням, яке перебувало у її власності, відповідно до вимог діючого на той момент законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Листом приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу [PERSON] №155/01-16 від 17.07.2014 року підтверджено, що після смерті [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу №68/2012. З заявою про прийняття спадщини за законом звернулись діти померлої [PERSON] та [PERSON]. Зазначеним спадкоємцям 01.11.2012 року, в рівних частках кожному, було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Довідкою приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу [PERSON] №137/01-16 від 18.06.2014 року підтверджено, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки як встановлено судом [PERSON] за життя на праві приватної власності належав житловий будинок по [ADDRESS]. Також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці прийняли спадщину після смерті [PERSON], оскільки у встановлений законом строк звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Окрім цього, відповідач визнає позов, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб, а тому перешкод в прийнятті позивачем спадщини суд не вбачає. Судові витрати залишити за сторонами.

Outcome: approved