Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання їх малолітніх дітей, в якому зазначив, що з 22.09.2012 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано за рішенням суду. Від спільного проживання мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В подальшому відповідач змінила місце свого проживання, створила іншу сім`ю. З жовтня 2019 року діти проживають з ним та перебувають на його утриманні і вихованні, оскільки відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Просить визначити місце проживання дітей з ним. Сторони до суду не з`явились, в заявах до суду клопотали про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідач позов визнала, представник третьої особи: органу опіки та піклування Коростенської міської ради при прийнятті рішення суду покладається на розсуд суду. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають двох малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 08.11.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач змінила місце свого проживання, залишила сім`ю, діти з жовтня 2019 року проживають з батьком (позивачем у справі), перебувають на його утриманні і вихованні, що стверджується даними довідки з навчального закладу та акта від 23.12.2019 року. Відповідно до положень ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно положень ч.ч.1-3 ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За нормами ч.ч.1,2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до положень ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Як роз`яснено у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. З урахуванням вищенаведеного, зважаючи, що відповідач з сім`єю не проживає, позов визнала, враховуючи інтереси дітей, суд вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з батьком, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved