Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

[PERSON] (далі [PERSON], позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради (далі - відповідач), вказавши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Київській області, в якому посилалась на те, що 07.04.2013 року померла її баба [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до якої, окрім іншого майна, увійшли: житловий будинок по вул. Шевченка, 31 в с. Копилів Макарівського району; земельна ділянка площею 0,2300 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по вул. Шевченка, 31 в с.Копилів; земельні ділянки площею 0,1400 га та площею 0,1200 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в с. Копилів по вул. Шевченка, б/н. Згідно заповіту, посвідченого 16.09.2010 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради, [PERSON] за життя все своє майно заповіла їй, [PERSON] Вона ж своєчасно прийняла спадщину після смерті баби та на згаданий вище житловий будинок отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а у видачі такого свідоцтва на зазначені земельні ділянки їй було відмовлено. Так, ще за життя померла [PERSON] розпочала процедуру оформлення зазначених ділянок у власність шляхом їх безоплатної приватизації, проте за життя не встигла зареєструвати в установленому законом порядку своє право власності на них. Тому при зверненні до нотаріуса щодо оформлення своїх спадкових прав на вказані земельні ділянки, нотаріусом було відмовлено заявниці у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів про первинну реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно, що і змусило її звернутись до суду. То ж, позивач просила визнати за нею в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 07.04.2013 року, право на завершення приватизації та безоплатної передачі у власність: земельної ділянки площею 0,2300 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по вул. Шевченка, 31 в с. Копилів, кадастровий номер 3222783201:01:021:0212; земельних ділянок площею 0,1400 га та площею 0,1200 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в с. Копилів по вул. Шевченка, б/н, кадастровий номер 3222783201:01:013:0057 та кадастровий номер 3222783201:01:021:0213 відповідно, та які були надані [PERSON] відповідно до рішення [PERSON] сільської ради Макарівського району Київської області №136-15-V від 18 березня 2008 року. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, через свого представника [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просила слухати справу у її та представника відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада, у установлений судом строк відзиву на позовну заяву не надала, згідно поданого письмового клопотання просила слухати справу у відсутності її представника, проти позову не заперечувала. Третя особа направила до суд письмові пояснення, згідно яких не заперечує проти задоволення позовних вимог за умови дотримання порядку, визначеного ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 24.04.2018 року позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24.05.2018 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання\~відзиву на позовну заяву.\~ Також даною ухвалою суду від 24.04.2018 року в порядку вимог ст.84 ЦПК України, витребувано від державного нотаріуса Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області належним чином засвідчену копію спадкової справи №191/2013 до майна померлої 07.04.2013 року [PERSON], яка надійшла до суду та приєднана до матеріалів справи. Ухвалою суду від 24.05.2018 року, виконавши дії, передбачені ст. 197 ЦПК України, закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 12.06.2018 року. Ухвалою суду від 12.06.2018 року розгляд справи відкладено на 21.06.2018 року. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослі дивши письмові матеріали справи та матеріали спадкової справи №191/2013 до майна померлої 07.04.2013 року [PERSON], заведеної Макарівською районною державною нотаріальною конторою Київської області, суд встановив наступне. 07.04.2013 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ОК №268847, видане 09.04.2013 року Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Макарівського району Київської області, актовий запис №14 а.с.7). Згідно заповіту, посвідченого 16.09.2010 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради, зареєстроване в реєстрі за №43, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) (а.с.8). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами ст. ст. 1216,\~1218,\~1221, 1223,\~1270, 1272, 1297\~ Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Відповідно до ст. 1217 та ст. 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно\~до ч.\~1\~ст.\~1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається із спадкової справи №191/2013, позивач своєчасно прийняла спадщину після смерті [PERSON] та на частину спадкового майна, а саме: нараховану але не виплачену пенсію та житловий будинок по вул. Шевченка, 31 в с. Копилів отримала в Макарівський районній державній нотаріальній конторі відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за №2-1506 та за №2-1508 (а.с.48). Проте, державний нотаріус Макарівської районної державної нотаріальної контори своїм листом №695/02-31 від 19.04.2018 року відмовив позивачці у видачі відповідного свідоцтва на земельну ділянку площею 0,2300 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по вул. Шевченка, 31 в с. Копилів; земельні ділянки площею 0,1400 га та площею 0,1200 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в с. Копилів по вул. Шевченка, б/н., у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу про первинну реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно (а.с.25). Відповідно до рішення [PERSON] сільської ради Макарівського району Київської області №136-15-V від 18 березня 2008 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації для безоплатної передачі у приватну власність вказаних земельних ділянок (а.с.11). В подальшому на підставі вищенаведеного рішення органу місцевого самоврядуванню, за заявою померлої, землевпорядною організацією Державним підприємством «Київській науково-дослідний та проектний інститут» було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки гр. [PERSON], а саме отримано висновок Управління Держкомзему у Макарівському районі №1715 від 31.10.2012 року, висновок Відділу містобудування, архітектури та розвитку інфраструктури Макарівської РДА №1016 від 31.10.2012 року, розроблено кадастрові плани земельних ділянок, \~ \~ \~ \~та встановлено на місцевості та погоджено зовнішні межі земельних ділянок, що підтверджується технічною документацією. Крім того було розроблено проект рішення [PERSON] сільської ради про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки, визначено кадастрові номери земельних ділянок, а саме: земельна ділянка площею 0,1400 га кадастровий номер 3222783201:01:013:0057; земельна ділянка площею 0,1200 га кадастровий номер 3222783201:01:021:0213; земельна ділянка площею 0,2300 га кадастровий номер 3222783201:01:021:0212 (а.с.10-21). Проте, 07.04.2013 року [PERSON] до отримання документів, які посвідчували б її право власності на вищезазначені земельні ділянки померла Відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до\~ст.121\~ЗК України,\~громадяни України\~мають право\~на безоплатну\~передачу їм\~земельних ділянок\~із земель\~державної або\~комунальної власності\~в таких\~розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 07.02.2018 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. Оскільки спадкодавець [PERSON], не набула права власності на земельні ділянки згідно зі ст.ст.125, 126 ЗК України, проте розпочала процедуру приватизації земельних ділянок відповідно до чинного законодавства України, виготовила відповідні документи необхідні для реєстрації права власності на земельні ділянки, а саме технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), проте за\~життя не\~встигла його\~зареєструвати,\~то до\~спадкоємців відповідно\~до ст.1216\~ЦК України\~переходить право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів на землю на імя спадкоємців. Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач належить до спадкоємців за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 07.04.2013 року, спадщину прийняла своєчасно, до складу якої увійшло право на завершення процесу приватизації вказаних вище земельних ділянок. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки відповідачі не вчиняли протиправних дій, що стали підставою позову, судові витрати стягненню з відповідачів не підлягають. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved