Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

20.08.2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. [PERSON] посилається на те, що 25.07.2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від зареєстрованого шлюбу народилася дитина [PERSON] , [INFO] . З квітня 2020 року сторони разом не проживають, подружні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Відповідач є фізичною особою підприємцем з 2015 року, здійснює підприємницьку діяльність з комп`ютерного програмування. Неповнолітня дитина [PERSON] , 2013 р.н. проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Збереження шлюбу є неможливим, тому просить його розірвати, а також стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , 2013 р.н. в розмірі ј частини його доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. 25.08.2021 року\~суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також відповідно до\~ст. 274 ЦПК України\~вирішила розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка та її представник адвокат Солтіс І.В. підтримали позовні вимоги, надали пояснення аналогічні викладеним. Відповідач позов визнав в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Єлисеєв С.С. заперечував стосовно розміру витрат на правову допомогу. Пояснив, що сума 5108 грн. заявлена як витрати на правову допомогу є не співмірною зі складністю справи. Підготовка позову про розірвання шлюбу та стягнення аліментів не потребує додаткового вивчення судової практики, законодавства ЄСПЛ. Відповідач позов визнає, оскільки сторони мають неповнолітню дитину, розірвання шлюбу можливе лише через суд. На відповідача ще покладаються витрати по сплаті судового збору за позовними вимогами про стягнення аліментів, а також сплачений судовий збір позивачкою за вимоги про розірвання шлюбу. Просив це врахувати. Вважає, що достатньою є компенсація витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн. Заслухавши сторони, їх представників, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, 25.07.2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №600. Прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] та [PERSON] » (а.с. 11). [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що позивач та відповідач проживають окремо з квітня 2020 року, що підтверджується поясненнями позивача та відповідача. Дитина [PERSON] проживає разом із позивачем [PERSON] та перебуває на її утриманні. Станом на дату розгляду справи, встановлено те, що сім`я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.\~Статтею 21 Сімейного кодексу України\~визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4\~ст.56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1\~статті 110 Сімейного кодексу України\~передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі\~ст.111 Сімейного кодексу України\~суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку позивач вважає неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати позивача прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення. Таким чином, вимога про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі ч.1\~ст.113 Сімейного кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8\~ст.7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від доходу (заробітку). У відповідності зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є фізичною особою - підприємцем з 2015 року. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1\~ст.192 СК України\~в діючій редакції, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі\~ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору за позовні вимоги про розірвання шлюбу у розмірі 908 грн. Беручи до уваги, що позивач на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, враховуючи, що при винесення рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд, на підставі ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 908 гривні. Відповідно до положень ч.ч. 2, 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В силу ч. 1 ст.ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про адвокатуру" оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об`єднанням чи адвокатом. В угоді про надання правової допомоги мають бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов, тощо): порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в певний строк і т. ін.) та може бути визначений їх обсяг. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014р. за №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», стягуються не лише участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, 30.07.2021 року, між [PERSON] та адвокатом Солтіс І.В. укладено Договір про надання правничої правової допомоги №14/07-2021 ПД. Відповідно до ст.. 134 Цивільного процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. В межах даного спору інтереси позивача [PERSON] здійснює представник адвокат Солтіс І.В., за таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем правомірно пред`явлено вимоги до відповідача про відшкодування судових витрат з оплати професійної правничої допомоги. Згідно п. 7.2 вказаного договору загальна вартість наданих послуг правової (правничої) домопоги за цим договором становить 5000 грн. обсяг наданих послуг і виконаних робіт за цим договором та їх загальна вартість визначається в акті прийому - передачі наданих послуг (а.с.26) Згідно акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 19.08.2021 року до договору №14/07-2021 ПД [PERSON] були надані послуги правничої допомоги, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду: усна консультація з вивченням документів 700 грн., складання позовної заяви про розірвання шлюбу та стягнення аліментів 1500 грн. (а.с.31). Розмір сплаченого [PERSON] гонорару в сумі 2200 грн. підтверджується відповідними квитанціями (а. с.29-30). Позивачка просить стягнути судові витрати в сумі 5108 грн., проте, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за сплату судового збору в сумі 908 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 2200 грн., в іншій частині вимоги не обґрунтовані та не підтверджені належними доказами.

Outcome: approved