Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції, який в подальшому уточнив, та просив визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності від 07 листопада 2003 року №8-14343 виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради на житлову квартиру №18 а в будинку №6 по вул.Гаванна в м. Одеса; визнати недійсним договір дарування від 18.08.2014 року на квартиру №18 а в будинку №6 по вул.Гаванна в м. Одеса., укладений між [PERSON] та [PERSON]; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири №18 а по вул. Гаванна №18 в м.Одеса від 11.09.2014 року зареєстрованого за №764, укладений між [PERSON] та [PERSON] Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №15733088 від 11.09.2014 року. Скасувати запис про державну реєстрацію від 18.08.2014 року щодо державної реєстрації свідоцтва про право власності від 07 листопада 2003 року №8-14343, внесений приватним нотаріусом [PERSON], індексний номер рішення. 15215488. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що відповідно до договору дарування від 24 березня 2008 року він є власником квартири [ADDRESS]. Позивач дізнався про існування свідоцтва про право власності від 07 листопада 2003 року №8-14343 виданого на житлову квартиру №18 а в будинку №6 по вул.Гаванна в м. Одеса. Вказане свідоцтво про право власності видане на ім`я [PERSON]. В подальшому, квартира №18 а в будинку №6 по вул.Гаванна в м. Одеса була відчужена на користь [PERSON] на підставі договору дарування рокувід 18 серпня 2014, посвідченого приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу [PERSON]. В подальшому [PERSON] відчужила вказану квартиру [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО [PERSON] за №764 . Посилаючись на вказані обставини позивач просив задовольнити позовні вимоги. Позивач у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі про час, дату та місце судового засідання неодноразово сповіщались належним чином, однак до суду не з'явились. Заяв чи клопотань до суду не заявляли та не подавали. Суд у зв'язку з неявкою відповідачів, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч. 1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується довідкою №2258-10/244-М від 17.05.2016 року, виданою КП „БТІ ОМР. Право власності набуте на підставі договору дарування, посвідченого Другою одеської державною нотаріальною конторою від 24.03.2008 року за №1-1236. 07 листопада 2003 року ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право власності від 07 листопада 2003 року №8-14343, на житлову квартиру №18 а в будинку №6 по вул. Гаванна в м. Одеса. Додатком до вказаного свідоцтва є технічний паспорт, який повністю відповідає технічному паспорту квартири [ADDRESS], що належить позивачеві. 18 серпня 2014 року [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 07 листопада 2003 року №8-14343 відчужив спірну квартиру [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] відчужила вказану квартиру [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО [PERSON] за №764. В рамках розгляду вказаної справи із Департаменту міського господарства Одеської міської ради та Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації» Одеської міської ради надійшли відомості, що свідоцтво про право власності від 07 листопада 2003 року №8-14343 не видавалося, разом із тим видавалося свідоцтво про право власності №8-14334 від 25 листопада 2003 року на ім'я [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Крім того, згідно відповіді №471052721 від 12.04.2016 року станом на 31.12.2012 року квартира №18а по вул.Гаванній, 6 в КП „БТІ ОМР не зареєстрована. Хоча в матеріалах справи міститься спірне свідоцтво про право власності на звороті якого є штамп нібито про реєстрації в КП „ОМБТІ та РОН. Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що свідоцтво про право власності від 07 листопада 2003 року №8-14343 уповноваженими органами не видавалося, а відтак [PERSON] безпідставно набув право власності на квартиру №18 а в будинку №6 по вул. Гаванна в м. Одеса, яка в подальшому була відчужена [PERSON] та [PERSON] Вказані докази спростовують законність свідоцтва про право власності №8-14343 від 07.11.2003 року, а відтак, договори, які укладалися на підставі вказаного свідоцтва підлягають визнанню недійсними виходячи із наступного. Конституцією України\~(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до\~Закону від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР\~"Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно ч.1.\~ст. 317 ЦК України\~\~ власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1.,2\~ст. 319 ЦК України\~\~ власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1, 2 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Криму або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Таким чином, оспрюване свідоцтво про право власності порушує права власника [PERSON], та підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п?ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, договір дарування квартири від 18.07.2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], підлягає визнанню недійсним, оскільки він був укладений на підставі правовстановлюючого документу, який насправді не видався та є фіктивним. З цих самих підстав підлягає визнанню недійсним і наступний договір, відповідно до якого квартира №18 а по вул.Гаванній, 6 м.Одесі була відчужена [PERSON] На підставі вище висловленого та

Outcome: approved