Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 10438,50 грн. Позов обґрунтовує тим, що на виконання виконавчого листа №442/8408/14-ц, виданого 26.01.2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом було відкрито виконавче провадження від 05.02.2015 року № 46386469 і зобов'язано боржника добровільно виконати рішення суду в строк до 11 лютого 2015 року. Проте, станом на сьогоднішній день рішення суду не виконано. Згідно довідки про середній заробіток його середньомісячна зарплата складає 1870, 40 грн., а тому, згідно поданого розрахунку сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні станом на 09 липня 2015 року становить 10438,50 грн., а тому просить стягнути цю суму з відповідача на підставі ст.117 КЗпП України. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пославшись на обставини викладенні в позовній заяві, яку просить задоволити. Представник відповідача - [PERSON] не заперечив щодо задоволення позову. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Як вбачається з рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 26.12.2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, стягнуто з ПАТ «ДЗАК» в користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 12472, 09 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 30394 грн. та 1000 грн. відшкодування моральної шкоди. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.02.2015 року (ВП № 46386469) боржнику надавався строк до 11.02.2015 року для добровільного виконання вище вказаного рішення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разi невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звiльненому працiвниковi сум у строки, зазначенi в статтi 116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їх розмiр пiдприємство, установа, органiзацiя повиннi виплатити працiвниковi його середнiй заробiток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз»яснино, що у разі, якщо працівникові не були виплачені належні йому платежі при звільненні, суд на підставі ст. 117КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а не при проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Аналогічна відповідальність роботодавця передбачена за несвоєчасне виконання судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати. Таким чином судом встановлено, що згідно поданого позивачем розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку, розмір середнього заробітку станом на 09 липня 2015 року становить - 10438,50 грн., проти чого представник відповідача не заперечив, а тому, суд вважає за необхідне стягнути в користь позивача вказану суму. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved