Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

27.05.2016 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, уточненим останній раз 26.07.2016 року, в якому просив встановити факт того, що він є рідним сином [PERSON] та визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS], в порядку спадкування, після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що він є спадкоємцем майна, що належало його матері [PERSON], яка померла [INFO]. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України ввійшли всі права та обов'язки [PERSON], що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а саме майнові права на житловий будинок [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту вартість будинку складає 155 828,00 грн. Згідно ст. 1220 Цивільного Кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Таким чином, відповідно до наведених норм, днем відкриття спадщини після померлої [PERSON] є [INFO], місцем відкриття спадщини - смт. Новопокровка. [PERSON] в порядку, передбаченому діючим законодавством України, прийняв спадщину фактично, оскільки мешкав на момент смерті разом з матір`ю, але у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на будинок, нотаріус не видала йому свідоцтво про право на спадщину на це майно. Будь-які інші особи, що належали б до спадкоємців, які здійснюють спадкування за законом, які б звернулися протягом строку для прийняття спадщини із відповідними заявами до нотаріуса, - відсутні. Таким чином, позивач, який з підстав, передбачених ЦК України, прийняв спадщину не має можливості набути її в порядку, передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки не зберігся оригінал правового документа. Враховуючи те, що позивач прийняв спадщину в порядку, передбаченому ЦК України, він не має можливості оформити в установленому законом порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на будинок, оскільки відсутній правовий документ на нього - витяг з реєстру прав власності, що є перешкодою для набуття права власності на об'єкт нерухомого майна, в порядку спадкування шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у нотаріуса. Крім того, у свідоцтві про народження позивача прізвище його матері зазначено як «[PERSON]» і тому необхідно встановити факт родинних відносин. Підтвердити факт того, що позивач є сином [PERSON], за такої необхідності, можуть свідки. На підставі вищевикладеного, посилаючись на ч. 1 ст. 328, ст. 392 ЦК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № X, п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № ХХХ/5, позивач просив задовольнити вищезазначений позов. Від позивача до суду надійшла заява, в якій [PERSON] підтримав заявлений та уточнений ним позов і просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача також надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Свідок [PERSON] пояснила суду, що була сусідкою померлої [PERSON] Дійсно позивач є її сином, який на момент смерті матері мешкав та був зареєстрований в [ADDRESS]. Свідок [PERSON] показав суду, що дуже добре знав померлу [PERSON], навчався з нею в одному класі. Донька свідка ходила до школи разом з сином померлої - позивачем. Дійсно [PERSON] є рідним сином [PERSON], мешкав разом з нею до тих пір поки вона не померла. Добре знав і батька позивача [PERSON], який теж вже помер. Суд дослідивши матеріали та вислухавши свідків приходить до наступного: Згідно з положеннями ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі, і родинних відносин між фізичними особами. В п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" за №5 від 31.03.1995 року зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно копії Свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER], виданого Новопокровською селищною радою Чугуївського району Харківської області 04.05.1977 року, матір'ю [PERSON] є [PERSON] (а.с.44). При народженні [PERSON] була [PERSON], що підтверджується записом акта про народження №2 від 13.01.1953 року (а.с.50). Згідно актового запису про одруження №27 від 30.05.1970 року [PERSON] одружилась із [PERSON] (а.с.51). Копія заяви на видачу паспорту (форма 1) від 21.08.1998 року вказує на те, що [PERSON] [INFO], батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.58). Згідно відповіді начальника Чугуївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 30.07.2016 року за №1637/15.42-04-05 актові записи про смерть [PERSON], [INFO], про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], про шлюб між [PERSON] та [PERSON] відсутні (а.с.62). Відповідно до вимог статті 1220 Цивільного Кодексу України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], яка є матір'ю позивача (а.с.4). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS], що належав померлій на праві приватної власності, що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], а також Довідкою КП «Чугуївське МБТІ» №180 від 3.07.2016 року (а.с.16,43). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем майна [PERSON] за законом є його син - позивач по справі. Судом також встановлено, що із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався (а.с.27-28). Проте, на момент смерті [PERSON] з нею в одному будинку проживав та був реєстрований її син [PERSON], -2- що підтверджується Довідкою №445 від 20.05.2016 року, виданою виконавчим комітетом Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області та адресною довідкою від 24.06.2016 року (а.с.14, 32). Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право приймати спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. Згідно п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 року, доказом постійного проживання разом із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом із спадкодавцем; копія рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або у будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, інші документи, які підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем. Таким чином, суд вважає, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв позивач [PERSON] шляхом фактичного прийняття спадщини, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших претендентів на спадщину після смерті [PERSON] не має, оскільки до Чугуївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у встановлений законом строк ніхто не звертався, на день смерті [PERSON] фактично проживала з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність у позивача можливості іншим шляхом встановити факт родинних відносин з [PERSON] та визнати право власності на будинок в порядку спадкування, беручі до уваги, що позов [PERSON] відповідач по справі визнав та проти нього не заперечував і це визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, відповідно до ст. 174 ЦПК України, вважає за необхідне вимоги позивача задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved