Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 2014 по 2016 рік перевував у трудових відносинах з ТОВ "ВАТ- Росток". При звільненні підприємством [PERSON] не було проведено розрахунку, лише 13 береня 2017 року відповідач в примусовому порядку на підставі рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 26.12.2016, виплатив заборгованість за нараховану, але не виплачену заробітну плату. За вказаних обставин позивач просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку, а саме за період з 24 жовтня 206 року по 13 березня 2017 року в розмірі 18\~263,70 грн. В судовому засіданні [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягав, з підстав викладених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, cуд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до ст. 38 КЗпП України, звільнено 24 жовтня 2016 року за власним бажанням (а.с. 32). Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 26 грудня 2016 року постановлено, стягнути з ТОВ «Ват-Росток» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену суму заробітної плати в розмірі 6\~100 грн. (а.с. 7 8). Відповідно до розпорядження головного державного виконавця від 20 березня 2017 року № 53427166, на рахунок [PERSON] перераховано грошові кошти в сумі 6\~100 грн. від ТОВ «ВАТ-Росток» в рахунок погашення заборгованості із заробітної плати, які надійшли до виконавчої служби 13.03.2017. (а.с. 17). Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю і кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. В разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст. 117 КЗпП України). Відповідно до ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має звернутися до суду з позовом про стягнення йому належної заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановления рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Розрахунок середнього заробітку обчислюється відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». При здійснення зазначеного розрахунку включаються основна заробітна плата, допомоги і надбавки. З п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», слідує, що суд задовольняючи вимоги про оплату праці, має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначені сум, що підлягають стягненню. Як вбачається з листів міністерства соціальної політики України № 10846/0/14-15/13 від 20 липня 2015 року «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» та № 11535/0/14-16/13 від 05 серпня 2016 року «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» кількість робочих днів в жовтні 2016 року 20; в листопаді 2016 року 22; в грудні 2016 року 22; в січні 2017 року 20; в лютому 2017 року 20; в березні 2017 року 22. У звязку з чим, загальна кількість днів затримки розрахунку з моменту звільнення 24 жовтня 2016 року по 13 березня 2017 року становить 97 робочих днів. Як вбачається з індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON], заробітна плата застрахованої особи за липень 2016 року становить 3\~000 грн., за серпень 2016 рік становить 3\~100 грн., за останні два місяці перед звільненням відомостей про заробітну плату відсутні (а.с. 8). Враховуючи вище наведене, сума середнього заробітку за час затримки проведення належних позивачу виплат за період з 24 жовтня 2016 року (день звільнення) по 13 березня 2017 року (день фактичного розрахунку) становить 13\~760,42 грн. (формула розрахунку: 3\~000 грн. (заробітна плата за липень 2016 року) + 3\~100 грн. (заробітна плата за серпень 2016 року) = 6\~100 грн.: 43 (кількість робочих днів за липень та серпень 2016 року) = 141,86 грн. (середньоденна заробітна плата) х 97 (робочі дні за час затримки). Отже, проведений позивачем розрахунок розміру середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати відповідає положенням чинного трудового законодавства, є обґрунтованим та не спростований відповідачем. За вказаних обставин суд вважає, що в порушення норм трудового законодавства не провів з позивачем розрахунок при звільненні в строки встановлення ст. 116 КЗпП України та не виплатив їй середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума середнього заробітку за час затримки проведення належних [PERSON] виплат в розмірі 13\~760,42 грн.

Outcome: approved