Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

22 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 26 липня 2010 року Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Донецької області за актовим записом №162. Від спільного проживання у них 30 березня 2011 року народився син [PERSON] (свідоцтво про народження (повторно) серії І-НО №735192 від 24.01.2017 року), який проживає із позивачкою. Під час спільного життя подружжя часто сварилось, ініціатором сварок постійно виступав відповідач, який почав зловживати спиртними напоями, у звязку з чим їхнє спільне життя не склалось і сімейні стосунки між ними почали псуватись. Подружжя не знаходило спільної мови стосовно вирішення важливих питань. Відповідач перестав поважати позивача, як особистість, рахуватись з її думками та бажаннями, а також, перестав поважати її працю в інтересах сімї, всі важливі рішення приймав самостійно, не враховуючи інтересів родини. В подальшому, відповідач взагалі змінив своє місце мешкання та перестав піклуватись про родину. Шлюбні відносини фактично припинені і на теперішній час подальше спільне життя та збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача та дитини. Спір щодо визначення місця проживання, а також, участі відповідача у вихованні дитини - відсутні. Спору про поділ сумісного майна подружжя не має. Позивач бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище "Кузнєцова". Позивач у судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання також не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених вимог, з огляду на викладене нижче. На підставі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Враховуючи факт надання обома сторонами письмових заяв про розгляд справи за їх відсутності, небажання подружжя зберегти шлюб, відсутність спору щодо подальшого проживання дитини із матірю, відсутність майнового спору та питань щодо утримання сина, суд приходить до висновку, що примирення сторін неможливе, подальше збереження шлюбу інтересам подружжя не відповідатиме, беручи до уваги відсутність доказів на підтвердження того факту, що розірвання даного шлюбу суперечить інтересам подружжя чи їхньої малолітньої дитини, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову шляхом розірвання шлюбу між сторонами. В свою чергу, відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, позивачу [PERSON] (дошлюбне прізвище - Свечнікова) [PERSON], після розірвання шлюбу залишити прізвище Кузнєцова. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збіру розмірі 640 грн., що підтверджено квитанцією №53 від 22.02.2017 року (а.с.1) , який підлягає стягненню з відповідача на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved