Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

20.07.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різність характерів і життєвих інтересів. Позивачка зазначає, що відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім'ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. Крім того між ними постійно виникають сварки, свідком яких не рідко стає їхня донька, що негативно впливає на її психічний стан. У зв'язку з цим шлюбні стосунки між ними остаточно припинені понад місяць тому. В позові позивачка просила не надавати строк на примирення. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши письмову заяву про підтримання позову, в якій одночасно клопотала про розгляд справи за її відсутності та наголосила, що її бажання розлучитися з [PERSON] є остаточним та примирення з відповідачем неможливе. Відповідач в судове засідання також не з'явився. Подавши заяву з клопотанням розглядати справу за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги не підтримує розлучення не бажає та відмовити в позовних вимогах. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 08 листопада 2003 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку Ангеліну, [INFO]. Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили понад місяць тому. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їхньої доньки. В рамках розглядуваного позову майнового спору між сторонами немає. При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Відповідно ст. 111 СК України суд вживає\~заходів щодо\~примирення подружжя,\~якщо це\~не суперечить\~моральним засадам\~суспільства. Аналіз даної статті СК дає підстави говорити про те, що закріплена норма є диспозитивною. Оскільки, суд буде вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час підготовки справи до розгляду або під час попереднього засідання, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Диспозитивність норми підкреслюється і у постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", в якій зазначається, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов'язком. У п. 10 Постанови сказано, що судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. У вищевказаній постанові зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. У тому випадку, коли суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, він постановляє рішення про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам одного з них та їхній неповнолітній дитині, оскільки позивачка наполягала на розірванні шлюбу та на примирення не погоджувалася. Крім того в своїй письмовій заяві відповідач не просив надавати їм строку на примирення. У звязку з викладеним та на підставі ст. ст. 110, 112 СК України шлюб підлягає розірванню. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved