Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

22 листопада 2016 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з уточненими під час судового розгляду позовними вимогами до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області, третя особа відділ Держгеокадастру в Дунаєвецькому районі Хмельницької області про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на спадкове майно (ціна позову 20982,01 грн.) посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після смерті матері залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 1,49га, яка знаходиться на території Гірчичнянської сільської ради Дунаєвецького району. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу Бугерко Н.Г. для оформлення спадщини та надав державний акт на землю, однак нотаріус при вивченні документів виявила помилку, а саме невідповідність кадастрового номеру, який зазначений в державному акті на землю і в державному земельному кадастрі про земельну ділянку та винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В державному акті на право власності на земельну ділянку, виданому Дунаєвецькою районною державною адміністрацією 26.06.2009 р. зазначено кадастровий номер [NUMBER], а в технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та у Державному земельному кадастрі кадастровий номер на вказану земельну ділянку [NUMBER], тобто останні чотири цифри інші. Внести зміни в державний акт на землю неможливо, оскільки власник землі помер, а також на сьогоднішній день державні акти не видаються. В зв'язку з цим позивач ,як спадкоємець, позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити своє право на спадкове майно, в зв'язку з чим змушений звернутись до суду про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним та визнання права власності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить проводити розгляд справи у його відсутності. Представники відповідачів: Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, Дунаєвецької райдержадміністрації Хмельницької області в судове засідання не з'явилися, однак надали суду повідомлення про розгляд справи у відсутності представників та визнання позову. Третя особа: представник відділу Держгеокадастру в судове засідання не з'явився, однак надав суду клопотання, в якому проти задоволення позову не заперечує, просить справу розглядати у його відсутності. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: земельна ділянка розміром 1,49 га, кадастровий номер - [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гірчичнянської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області. Згідно заповіту від 18 лютого 2003 року видно,що [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON], який посвідчено секретарем Гірчичнянської сільської ради Дунаєвецького району, зареєстровано в реєстрі за № 11. Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 46098477 та №46098467 від 09.12.2016 року спадкові справи після смерті [PERSON] не заводилися, чинний заповіт у спадковому реєстрі №38003391, посвідчений 18.02.2003 року Гірчичнянською сільською радою Дунаєвецького району №11. Згідно повідомлення відділу Держгеокадастру у Дунаєвецькому районні від 29.09.2016року, при складані держаного акту на право власності на земельну ділянку виданого [PERSON], серія [NUMBER] від 26.06.2009 року було допущено помилку у визначенні кадастрового номеру земельної ділянки, згідно витягу з державного земельного кадастру, визначеній земельній ділянці кадастровий номер присвоєно вірно - [NUMBER]. Відповідно до повідомлення нотаріуса від 27.09.2016 року видно, що приватний нотаріус Дунаєвецького районного нотаріального округу Хмельницької області не може видати свідоцтво про право на спадщину, яке залишилось після смерті [PERSON], померлої [INFO], в зв'язку з виявленням невідповідності кадастрового номера. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. На підставі абз.2 п.1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п.1 розділу X доповнено абз.2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року №509-УІ). Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87; 90, 97, 100, 102, 108, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161. 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЩІК України,статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Відповідно до п. «г» ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Набуття права власності на земельну ділянку площею 1,49 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва померлою [PERSON] підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER], виданого Дунаєвецькою райдержадміністрацією 16.12.2008 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №010975300159, витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Отже, наведені докази свідчать про те, що спадкодавець - [PERSON] набула право власності на земельну ділянку і її право власності на дане майно перейшло у порядку спадкування до [PERSON] за заповітом. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем за заповітом і має право на оформлення спадщини та відповідне право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що державний акт на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER], виданий [PERSON] 26.06.2009 року на підставі розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації від 16.12.2008 року №1425/2008-р та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010975300159 порушує права позивача, оскільки не відповідає вимогам закону і виданий з порушенням вимог ст. 25, ст. 331, 346 ЦК України, а тому суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved