Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Рідкодубівської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Його мати [PERSON] померла 12 грудня 1999 року. Свого часу на імя померлої було виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР №0098298, 8,02 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Рідкодубівської сільської ради Дворічанського району Харківської області. Сертифікат зареєстровано за №205 від 27 січня 1998 року, але через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, повязаних з оформленням спадщини після смерті матері. Позивач просив суд визнати за ним право на право на земельну частку (пай), як за спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON]. В судове засідання представник позивача по справі не зявилася, надавши заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити їх з підстав викладених у позові, розглянути справу без її участі. В судове засідання представник відповідача Рідкодубівський сільський голова [PERSON] не зявився, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу розглянути в його відсутність. Суд не вбачає перешкод щодо ухвалення рішення у порядку ч. 4 ст. 174 ЦПК України, оскільки відповідач фактично визнав позов, і визнання не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб. В ході судового розгляду встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до довідки відділу держзгеокадастру у Дворічанському районі Харківської області №8-20.17-04-279/215 від 13.10.2015 року, на імя [PERSON] зареєстровано сертифікат ХР №0098298 за №205 від 27.01.1998 року, 8,02 умовних кадастрових гектарів. Згідно свідоцтва про народження серії ЯХ №507251 від 23 вересня 1949 року, [PERSON] народився 10 вересня 1949 року, батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого повторно відділом реєстрації актів громадянського стану Дворічанського районного управління юстиції Харківської області серії І ВЛ №309030 від 11 вересня 2001 року, [PERSON] померла 12 грудня 1999 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №57. Згідно довідки виданої Тавільжанською сільською радою Дворічанського району Харківської області, №02-29/1466 від 27 жовтня 2015 року, після смерті [PERSON], яка померла 12 грудня 1999 року, спадкоємцями за законом є син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до заяви, посвідченої секретарем Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області, від 17 серпня 2015 року, [PERSON] спадщину після смерті своєї матері [PERSON] не приймала, на неї не претендує, звертатися до суду з питанням про встановлення своїх прав не буде. Постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори [PERSON] від 20.10.2015 року №850/02-31, позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON], в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. Згідно довідки Дворічанської держаної нотаріальної контори Харківської області №1043/01-16 від 08.12.2015 року, після смерті [PERSON], яка померла 12 грудня 1999 року, з заявами про прийняття та відмову від спадщини ніхто не звертався. Відповідно до ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved