Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

28 квітня 2020 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстрація місця проживання за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), на користь [PERSON] , [INFO] , реєстрація місця проживання за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), на утримання трьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі половини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, від дня пред`явлення позовної заяви до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до [INFO] , а починаючи з [INFO] стягнути аліменти в розмірі 1/3 усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до: [INFO] , а починаючи з [INFO] стягнути аліменти в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення повноліття, тобто до [INFO] . Позивачка мотивує свої вимоги тим, що 18 листопада 2006 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб про що в Книзі реєстрації шлюбів 18 листопада 2006 року зроблено відповідний актовий запис за №2148, який складений Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі народились три доньки, а саме: [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження № 286 від 18.09.2007 р.), [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження № 126 від 25.02.2010 р.), [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження № 2409 від 18.03.2013 р.), що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 18.03.2007 р., [NUMBER] від 25.02.2010 р., [NUMBER] від 18.03.2013 р. Також позивач зазначила, що вона з Відповідачем не проживають спільно більше двох років поспіль. Позивач до судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Представник надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач до судового засідання не з`явився про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є фізичною особою - підприємцем, який здійснює механічне оброблення металевих виробів; виробництво столових приборів; ремонт побутових приладів, домашнього та садового обладнання; надання інших індивідуальних послуг, н. в. і. у.; роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців від 25.01.2007 р., витягом з реєстру платників єдиного податку від 15.01.2016 р. №1615533405731. Позивач повідомила суду, що протягом сімейного життя позивач здійснювала підприємницьку діяльність разом з відповідачем, однак останні два роки повністю утримувала своїх дітей самостійно. Суд встановив, що позивач знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Таким чином, Відповідач ухиляється від виконання обов`язку щодо утримання своїх доньок. На теперішній час Позивачка з дітьми живуть окремо від відповідача. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з положеннями статтями 7, 8 Сімейного Кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу, що передбачено частиною першою статті 15 СК України. Відповідно до ст. 51 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Теж саме передбачено й ст. 180 СК України. Згідно ч. 4 ст. 28 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. П. 17. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 № 3 передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 СК України). Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ст. 179 СК України). Згідно абзацу другого частини другої ст. 182 СК України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач є фізичною особою-підприємцем та достатньо заробляє, а від так може утримувати своїх доньок, тому суд може присудити рекомендований розмір аліментів, а саме: розмір прожиткового мінімуму. Приписами статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - з дня подання такої заяви, що передбачено частиною першою статті 191 СК України. Враховуючи, що через порушення відповідачем прав позивача остання була вимушена звернутись до суду з позовом та позов задоволено суд вважає за необхідне стягнути суму витрат на професійну правничу допомогу, які підтверджуються договором про надання правової допомоги №ДПД/30/2 від 06.04.2020р., додатковою угодою до договору від 06.08.2020р., актом наданих послуг №01 від 06 серпня 2020 року, квитанцією №0.0.1792743904.1 від 06.08.2020 року на суму 5000,00 грн. Також позивач надав до суду розрахунок судових витрат у цивільній справі на суму 5 000,00 грн. Розрахунок суми судових витрат був наданий Позивачем, від Відповідача заперечень на відповідний розрахунок не надходило. В позовній заяві та розрахунку позивач просила розподілити судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі- у справах про стягнення аліментів. Отже, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з постановою № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи вищезазначене, суд приймає визнання позову відповідачем та ухвалює рішення про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved