overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

28 вересня 2018 року позивачка [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], [INFO], про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Мотивує свої вимоги тим, що вони з відповідачем 13 вересня 2014 року зареєстрували шлюб у відділі РАГС Дружківського міського управління\~юстиції Донецької\~області,\~актовий запис\~за № 256.\~Фактично шлюбні\~відносини припинено\~з січня 2018 року і одночасно припинено сумісне ведення господарства. Родина розпалася через відсутність взаєморозуміння. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою. Просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, дочку залишити проживати разом із нею, прізвище залишити їй після розірвання шлюбу - "Кривушина". \~ \~ \~ \~В судове засідання, позивачка не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте надала заяву слухати позов за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає. Проти заочного рішення не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте надав заяву слухати позов без його участі. Проти позовних вимог і розірвання шлюбу не заперечує. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Оцінивши усі докази, зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

28 вересня 2020 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 05 серпня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося, шлюбні відносини вони припинили, спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 07 грудня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі (а.с. 15). У судове засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 11, 20). У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 серпня 2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 251 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої записані позивач і відповідач, що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження, виданим повторно і наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 7) та [INFO] у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 8). За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові один до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені у жовтні 2020 року, з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, з урахуванням визнання позову відповідачем, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420 грн. 40 коп. (а.с. 1), решта суми підлягає відшкодуванню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

28 грудня 1994 року сторони у відділі реєстрації актів громадянсьго стану Конотопського міськвиконкому Сумській області зареєстрували шлюб. Шлюб у позивача повторний, у відповідачки перший. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO] Народження, який проживає з матір"ю, і на утримання якого позивач надає матеріальну допомогу добровільно. Майновий спір між сторонами не виник. 05.05.2014р. [PERSON] звернувся до суду зі вказаною вище позовною заявою. Обгрунтовуючи вимоги тим, що в сім"ї постійно виникали непорозуміння, сварки і це призвело до того, що з лютого 2013 року спільно не проживають. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, ведення спільного господарства і відновлювати їх не бажають. У судовому засіданні достоменно встановлено, що подальше спільне життя цього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. За таких підстав, суд приходить до висновку, що сім'я [PERSON] розпалася остаточно і збережена бути не може, а тому їх шлюб на підставі ст. 112 СК України і потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

28 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач зазначила, що з відповідачем перебуває в шлюбі, зареєстрований 26 січня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ємільчинського району Житомирської області, актовий запис № 3. Від даного шлюбу вони мають спільну неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося. Вже понад два роки вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, життям один одного не цікавляться. Між ними втрачено всі фізичні та духовні зв'язки. Вони фактично є зовсім різними людьми, з різними характерами, різними поглядами на життя, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їхнім спільним інтересам як чоловіка та дружини. В позові позивач просила суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON]. Після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". Позивач [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що підтримує свої позовні вимоги, не заперечує проти розгляду справи в письмовому провадженні. Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та згодний на розірвання шлюбу. Наслідки визнання позову йому відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про одруження між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 26 січня 2001 року; ксерокопію паспорту позивача [PERSON]; ксерокопію ідентифікаційного номера позивача [PERSON]; ксерокопію свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 03 травня 2001 року, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав, свобод та інтересів, а тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України має можливість ухвалити рішення на попередньому судовому засіданні про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений нею, при подачі позовної заяви, судовий збір. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст.ст. 112, 113 СК України. На підставі наведеного, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст.ст. 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

28 грудня 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивачка вказала, що з відповідачем вони перебувають зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2004 року, актовий запис № 245, від якого мають двох неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. З 04 квітня 2015 року сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сім'ї, тому просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши за нею право іменуватися шлюбним прізвищем. У судове засідання позивачка не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги (а.с. 22). Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, вважаючи також неможливим збереження сім'ї та примирення з позивачкою (а.с. 28). З*ясувавши позицію сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 28 серпня 2004 року зареєстрували шлюб (а.с. 7), від якого мають двох неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які згідно довідки КП "СЕЗ" м. Костянтинівки від 28 грудня 2015 року проживають з позивачкою (а.с. 3). З квітня 2015 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

28 грудня 2018 року позивач [PERSON], [INFO], звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON], [INFO], про розірвання шлюбу. Мотивує свої вимоги тим, що 18 квітня 2014 року він і відповідачка зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис за № 115. Сімейно-шлюбні відносини припинено з вересня 2014 року у зв'язку з тим, що позивач з відповідачкою перестали розуміти один одного через постійні суперечки, які викликані різницею у їх характерах та різних поглядах на життя. Зазначає, що збереження сім'ї не можливо і суперечить їх інтересам, сім'я фактично розпалась та існує лише формально. Від шлюбу подружжя дітей не має. В досудовому порядку врегулювати питання не має можливості, оскільки за останніми відомостями відповідачка знаходиться на не підконтрольній території України та зв'язку із нею немає. В судове засідання, позивач та представник позивача не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлены належним чином. Представник позивача надав заяву слухати позов за відсутності позтвача та за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином - шляхом розміщення оголошення на сайті суду офіційного веб-порталу "Судова влада України", заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності суду не надавала. Відзиву на позов із її запереченнями до суду не надходило. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки, яка сповіщена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачки. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України при винесенні заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

28 жовтня 2003 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Ялинівської сільської ради Летичівського району Хмельницької області, актовий запис № 3, в якому у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із різними поглядами на життєві цінності між ними почали виникати конфлікти, сварки, що привело до припинення сімейно-шлюбних відносин та окремого проживання, тому [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В судове засідання позивач не з`явилася,проте подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, просить не надавати строк на примирення та розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, вимоги визнає, просить їх задовольнити. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. Спору щодо місця проживання доньки [PERSON] , [INFO] , немає. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « [PERSON] » На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

28 жовтня 2003 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Ялинівської сільської ради Летичівського району Хмельницької області, актовий запис № 3, в якому у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якої відповідач записаний батьком. Посилаючись на окреме проживання із відповідачем і відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до повноліття дитини. В судове засідання сторони надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності без застосування технічних засобів, позовні вимоги позивачка підтримала, відповідач визнав. За таких обставин суд вважає за можливе провести судовий розгляд в порядку ст. 247 ЦПК України у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів і без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009р., № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" уразі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задоволення вимог про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 ч. з усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182,191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

28 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому вказував, що він із відповідачкою [PERSON] проживали разом однією сім'єю як чоловік і дружина та вели спільне господарство з 2010 року до 20 жовтня 2015 року. В цей період у них народилися спільні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Оскільки діти проживають лише з позивачем, крім того, разом із ним проживає [PERSON], [INFO], який є сином відповідачки, народжений до їхнього спільного проживання. Оскільки вони із [PERSON] не перебували у шлюбі і не подали спільної заяви до органів РАЦС, то у свідоцтвах про народження дітей відомості про батька було записано зі слів матері дитини і відповідно прізвище батька записано по прізвищу матері. Оскільки позивач є біологічним батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], то є всі підстави визнати його їхнім батьком та внести відповідні зміни до актового запису про їхнє народження, а саме змінити прізвище дітей та прізвище батька дітей з «Пігорєва» на «Щелчкова». Позивач у судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, про підтримання позову та про розгляд справи за його відсутністю. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, однак надала заяву, у якій позов визнала та просила слухати справу у її відсутності. Представник третьої особи також у судове засідання не зявився, надала до суду заяву про підтримання позову та про розгляд справи за її відсутністю. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.128 Сімейного кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч.3 ст.128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі-органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. \~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

28 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 14 листопада 1987 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. [PERSON] зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану виконкому Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, актовий запис №1109. Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] і неповнолітню дочку- Шлега [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з його вини. Подружні відносини припинені кілька років тому через різні погляди на сімейне життя. Спільного господарства сторони не ведуть, не турбуються один про одного. В судовому засіданні позивач підтримала позов. Відповідач позов визнав, суду пояснив, що у розпаді їхньої сім"ї винна позивач.Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 14 листопада 1987 року. [PERSON] зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану виконкому Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, актовий запис №1109 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] і неповнолітню дочку- Шлега [PERSON], [INFO] (а.с.6). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони на примирення не згодні. Враховуючи ці обставини суд вважає, що сім"я розпалась, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved