Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

24.12.2019 до суду з позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON] ( дошлюбне прізвище [PERSON] ) про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що 14 серпня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №1815. У даному шлюбі в них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . На протязі останніх років, через різні погляди на сімейні цінності, ведення домашнього господарства, проведення спільного часу, відношення до сімейних обов`язків спільне життя у сторін не склалося. На даний час сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Примирення і збереження шлюбу позивач вважає неможливим і таким, що буде суперечити її інтересам. 11.01.2020 у даній справі відкрито провадження. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з"явився, натомість у своїй заяві просив провести розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсзі. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з"явилася, позов визнала в повному обсязі, просила провести розгляд справи у її відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Виходячи із положення ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 серпня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданого повторно 19 грудня 2019 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №1815 (а.с. 9). Сторони мають спільних дітей, сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , повторно виданого 19 грудня 2019 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №691 (а.с. 7); сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , повторно виданого 19 грудня 2019 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №98 (а.с.8). Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірванню, оскільки судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам одного із подружжя, а саме позивачу по справі. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved