Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

30.09.2021 позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей, та в обґрунтування позову вказує, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 02.03.1998. Рішення Артемівського міськрайонного суду від 21.12.2012 шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю (позивачем) та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, таким чином не виконує своїх батьківських обов`язків, при цьому всі зароблені кошти витрачає на власні потреби. У зв`язку з викладеним позивач звернулася до суду з цим позовом та просила постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду до досягнення старшою дитиною повноліття. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.11.2021 за вказаною цивільною справою було відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання. Відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, разом з тим, надала заяву про розгляд справи без її участі. Зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, він у встановленому законом порядку був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки він суд не сповістив, від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Також у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Встановлено, що 02 березня 1998 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис № 2. Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.12.2012, яке набрало законної сили 02.01.2013, шлюб між сторонами розірвано (а.с.8-9). Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] (а.с.10-12), батьками дітей є [PERSON] та [PERSON] . Відповідач, являючись батьком дітей, зобов`язаний згідно ст. 180 СК України утримувати їх до досягнення ними повноліття, але матеріальної допомоги на їх утримання не надає. В судовому засіданні встановлено, що діти проживають разом з матір`ю (позивачем) та знаходяться на її утриманні. Разом з тим, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Згідно ст.179 Сімейного Кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Із наведених доказів вбачається, що сторони проживають окремо, позивач виховує і утримує дітей самостійно. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, проте має можливість утримувати дітей, так як працездатний, аліменти на утримання інших дітей не виплачує, інших обставин, які могли би вплинути на визначення аліментів в іншій частці від заробітку (доходу), аніж просить в своєму позові позивач. А тому позивач довела своє право на стягнення аліментів з відповідача на утримання їх дітей. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому на підставі ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 908 грн. 00 коп. на користь держави. Згідно статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved