Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 23 листопада 2004 року Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області було прийнято рішення про стягнення аліментів з батька [PERSON] на користь матері [PERSON] на його утримання в розмірі ј частини заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно і до його повноліття. Поряд з тим зазначив, що на даний час він є повнолітнім та продовжує навчатись на денній формі навчання у Комунальній соціально-реабілітаційній установі «Житомирське вище професійне училище-інтернат». У зв`язку з навчанням, не має змоги влаштуватись на роботу, щоб отримувати заробіток, крім того є особою з 2 групою інвалідності. Крім того зазначив, що йому не відомо, чи батько на даний час офіційно працює та отримує заробітну плату, проте домовитись про добровільну сплату аліментів не вдається. А тому, просив суд стягувати з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 15 червня 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву, позивачу відповідь на відзив. Як встановлено з поштового повідомлення, відповідач [PERSON] 19 червня 2020 року отримав ухвалу суду, однак, станом на день розгляду справи відзиву на позовну заяву суду не надіслав. При цьому, судом враховано, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XІІ "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України від 30 березня 2020 року N 540-IX, закінчилися через 20 днів після набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року N 731-IX, і протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), не подали будь-яких заяв щодо продовження процесуальних строків з підстав, встановлених Законом України від 18 червня 2020 року N 731-IX). За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.ст. 182, 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання; при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини що мають істотне значення. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 23 серпня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Володарсько-Волинського районного управління юстиції Житомирської області. Поряд з тим встановлено, що позивач з 01.09.2018 по 30.06.2021 навчається в КСРУ «Житомирське вище професійне училище-інтернат» на неповному державному забезпеченні. Форма навчання денна. Термін навчання три роки. Отримує стипендію. Наведене підтверджується довідкою КСРУ «Житомирське вище професійне училище-інтернат» №66 від 09.06.2020. Доказів, які б стверджували, ті обставини, що відповідач є непрацездатним, з незадовільним станом здоров`я, офіційно має інших утриманців, суду відповідачем не надано, не здобуто таких і в ході судового розгляду. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, оскільки є працездатною особою, а отже вимоги позивача щодо стягнення з нього аліментів є справедливими, обґрунтованими та підставними. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача в подальшому, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище повнолітнього сина сторін, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, наявність у відповідача інших утриманців, умови проживання та матеріального забезпечення сторін. Також суд виходить з розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривні, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, що встановлений відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік». А тому, знаходить вимоги позивача щодо стягнення аліментів у розмірі 2000 грн. щомісячно підставними та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача і судові витрати по справі у вигляді судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 182, 184, 192, 199, Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік»,

Outcome: approved