Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він є користувачем квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі крім нього проживає його дружина [PERSON] та їх малолітній син [PERSON]. Також в даному житловому приміщенні зареєстровані, але з 2005 року не проживають відповідачі [PERSON], [PERSON] (діти позивача), [PERSON] (колишня дружина позивача), які комунальні платежі та інші витрати, повязані з утриманням житла не сплачують. Знятися з реєстраційного обліку самостійно відповідачі не бажають. Через реєстрацію у спірній квартирі відповідачів по справі позивач не має можливості отримати субсидію на оплату комунальних послуг, адже нарахування комунальних послуг здійснюється на усіх зареєстрованих у квартирі осіб, а тому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою № 133 в будинку 68а по вул. Товариській, в м. Запоріжжі. Представник позивача адвокат [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі повідомлені про розгляд справи, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви на адресу їх реєстрації. Відповідачі відзиву на позов у встановлені судом строки не подали, причини неявки суду не повідомили, з заявою про розгляд справи у їх відсутність до суду не звертались, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Представник Запорізька міська рада у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Представник КП «Наше місто» у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 279, 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в грудні 1991 року [PERSON], у користування надана квартира [ADDRESS]. Відповідальним квартиронаймачем є - [PERSON] (а.с.10). Після отримання у користування житлового приміщення, до квартири були зареєстровані: дружина - [PERSON] і діти - [PERSON] та [PERSON]. В липні 2005 року шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично були припинені. У цей же час, [PERSON] разом з дітьми зібрали свої особисті речі та майно і виїхали з квартири. 30.08.2011 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 147 (а.с.8). 08.10.2011 рок. між [PERSON] та [PERSON], у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького МУЮ укладено шлюб, актовий запис № 644 (а.с.5). 03.02.2017 року у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON], про що Дніпровським районним у м.Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у запорізькій області зроблений актовий запис № 148, та видано свідоцтво про народження серії І-ЖС № 329571 (а.с.9) Позивач, разом з сімєю та малолітнім сином мешкають у вищевказаній квартирі. У звязку зі скрутним матеріальним становищем, у позивача виникла необхідність у отриманні житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Оплата за ці послуги нараховується з урахуванням кількості осіб які зареєстровані в квартирі. Реєстрація відповідачів у вищезазначеній квартирі перешкоджає позивачу в реалізації цього права, у звязку з чим виникла необхідність визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняти їх з реєстраційного обліку в департаменті реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Факт не проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 2005 року, підтверджується актом про фактичне проживання громадян від 03.12.2015 року та актом про не проживання осіб за місцем реєстрації від 24.09.2018 року (а.с.14). Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом. Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязання, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. ст.71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк може бути продовжено. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 107 ЖК України уразі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім'ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов'язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12.04.85 року у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Поважні причини відсутності відповідачів у вищезазначеній квартирі відсутні. Таким чином, оскільки відповідачі понад шість місяців без поважних причин відсутні і не проживають в квартирі, вони є такими, що втратили право користування даним житлом. В даному випадку усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання відповідачів такими що втратила право користування квартирою № 133 в будинку 68а по вул. Товариській, в м. Запоріжжі на підставі ст. 71,72 ЖК України не суперечить вимогам чинного законодавства. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.\~\~ Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь держави, судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved