Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , в якому просив визнати за ним право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] , що складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 79,1 кв.м, житловою площею 29,2 кв. м. та підсобною площею 49,9 кв. м, а також господарських приміщень гараж літ. «Б», сарай літ. «В», цистерна - І, мостіння -II та огородження\~№ 1-2.\~Свої вимоги\~обґрунтовує тим,\~що 05.11.1998\~року [PERSON] ,\~яка діяла\~в інтересах\~ [PERSON] ,\~на підставі\~довіреності,\~продала,\~а [PERSON] \~купив будинок\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Згідно технічної\~документації вказаний\~будинок складається\~з житлового\~будинку літ.\~«А» загальною\~площею 79,1\~кв.м,\~що має\~житлову площу\~-\~29,2\~кв.\~м та\~підсобну площу\~-\~49,9\~кв.м,\~а також\~гараж літ.\~«Б»,\~сарай літ.\~«В»,\~цистерну -\~І,\~мостіння -II\~та огородження\~№ 1\~-2. Договір купівлі\~-\~продажу нерухомого\~майна,\~був укладений\~обома сторонами\~у письмовій\~формі та\~зареєстрований на\~«Регіональній універсальній\~біржі «Александр-Н»\~в «Журналі\~реєстрації біржових\~угод по\~об`єктам\~нерухомості»,\~реєстраційний №\~Н [NUMBER] 98-\~00798\~від 05\~листопада 1998\~р.\~В подальшому\~договір купівлі-продажу\~нерухомого майна\~№ Н/98-00798\~від 05.11.1998\~року був\~зареєстрований покупцем\~-\~позивачем в\~Комінтернівському районному\~БТІ,\~дата реєстрації\~15.11.1998\~р.\~в реєстровій\~книзі №\~3,\~реєстровий №\~297,\~сторінка №\~326.\~Продавець та\~покупець повністю\~виконали всі\~умови договору.\~Покупець розрахувався\~з продавцем,\~прийняв будинок\~у власність,\~вселився,\~зареєструвався за\~вказаною адресою\~особисто та\~членів своєї\~сім`ї,\~а також\~на протязі\~багатьох років\~сплачує всі\~витрати по\~утриманню будинку.Сторони нотаріально\~договір не\~оформляли,\~так як\~працівники «Регіональній\~універсальній біржі\~«Александр-Н»\~запевнили в\~тому,\~що біржові\~договори купівлі\~-\~продажу не\~підлягають подальшому\~нотаріальному посвідченню,\~про це\~також зазначено\~в тексті\~даного біржового\~Договору.\~Відповідач також\~не бажав\~звертатися до\~нотаріальної контори. Після оформлення зазначеного договору позивач приватизував земельну ділянку, яка знаходилась в його користуванні, про що отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,065 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5122786400:02:002:0249. Зараз позивач має намір розпорядитись своїм майном, але ним втрачено оригінал договору купівлі-продажу нерухомого майна № Н/98-00798 від 05.11.1998 року, що був оформлений на «Регіональній універсальній біржі «Александр-Н». Він звернувся з відповідною заявою до ТОВ «АЛЕКСАНДР -Н» про видачу дублікату договору купівлі-продажу нерухомого майна № Н/98-00798 від 05.11.1998 року. Відповіддю № 77 від 30.08.2018 року повідомлено, що йому не можливо видати дублікат вищезазначеного договору так, як ТОВ «АЛЕКСАНЛР-Н» не пов`язане з РЕЕІОНАЛЬНОЮ УНІВЕРСАЛЬНОЮ БІРЖЕЮ «АЛЕКСАНДР -Н». Згідно запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - РЕГІОНАЛЬНА УНІВЕРСАЛЬНА БІРЖА «ОЛЕКСАНДР -Н», зареєстрована за адресою: м. Одеса, вул. Куликове поле. 1, однак біржа за вказаною адресою відсутня. Таким чином, позивач може захистити своє право тільки в судовому порядку. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений своєчасно, належним чином, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судові\~засідання відповідач\~ [PERSON] ,\~будучи належним\~чином повідомленим,не з`явився, однак надав заяви згідно яких просив розглянути справу без його участі, підтвердив, що дійсно продав зазначений будинок [PERSON] , претензій до нього немає (а.с.81, 88). На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши зібрані у справі докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу нерухомого майна №Н/98-00798 від 05.11.1998р., зареєстрованого на «Регіональній універсальній біржі «Александр-Н» [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , продала, а [PERSON] купив житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-7). Продавцю вказаний будинок належав на підставі Договору купівлі продажу нерухомого майна, виданого ОТБ 04.02.1998 року під № 22384, зареєстрованого в Комінтернівському районному БТІ 11.09.1998 р. під № 297 стор. 326 кн. 3. Житловий будинок продано з торгів за 9300 грн., які отримані продавцем до підписання даного договору, його новим власником став [PERSON] (п.6) Згідно п.9 Договору, на виконання вимог ст.227 ЦК України, [PERSON] зобов`язаний зареєструвати дійсний договір в БТІ Комінтернівського району Одеської області. Крім того, у Договорі зазначено, що він подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Позивачем оригінал договору купівлі-продажу будинку втрачено. \~ \~ \~ \~Також, в технічному паспорті на вказаний житловий будинок наступним власником після [PERSON] вказано [PERSON] (а.с.8-12). \~ \~ \~ \~Довідкою КП «Лиманське районне бюро технічної інвентаризації Лиманської районної ради Одеської області» №532 від 13.07.2018р. підтверджено, що станом на 29.12.2012р. право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.1998р., зареєстрованого на Регіональній універсальній біржі «Александр-Н». Дата реєстрації 15.11.1998р., зареєстрований в реєстровій книзі №3, реєстровий №297, сторінка №326. В електронному реєстрі прав, право власності не зареєстровано (а.с.13). \~ \~ \~ \~Окрім того, згідно копії витягу з рішення Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №105-ХХІV від 09.12.2003р, позивачу [PERSON] було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку, яка раніше була надана в користування для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0, 065 га., що знаходиться на територій Фонтанської сільської ради Комінтернівського (Лиманського) району Одеської області, за адресою: [ADDRESS] , а також видано державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯА №298562 від 06.06.2005р. (а.с.14). \~ \~ \~ \~Згідно довідки Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області №3641 від 10.09.2018р., у [PERSON] з 1998р. по 2018р. відсутня заборгованість по сплаті земельного податку за земельну ділянку, загальною площею 0,646 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). \~ \~ \~ \~При цьому [PERSON] (зареєстрований з 02.08.2001р.) мешкає за адресою: [ADDRESS] , з сином [PERSON] , 1992 р.н., що вбачається з довідки Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області №3636 від 10.09.2018р. (а.с.17), сплачує комунальні послуги. [PERSON] у зв`язку із втратою оригіналу договору купівлі-продажу будинку, звернувся з відповідною заявою до ТОВ «АЛЕКСАНДР -Н» про видачу йому дублікату договору купівлі-продажу нерухомого майна № Н/98-00798 від 05.11.1998 року. Відповіддю № 77 від 30.08.2018 року повідомлено, що не можливо видати дублікат вищезазначеного договору так, як ТОВ «АЛЕКСАНЛР-Н» не пов`язане з РЕЕІОНАЛЬНОЮ УНІВЕРСАЛЬНОЮ БІРЖЕЮ «АЛЕКСАНДР -Н» (а.с.18). Згідно запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань - РЕГІОНАЛЬНА УНІВЕРСАЛЬНА БІРЖА «ОЛЕКСАНДР -Н», ідентифікаційний код юридичної особи - 25422340, зареєстрована за адресою : м. Одеса, вул. Куликове поле, 1 (а.с.22-30). У відповідності зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України, передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність», який діяв станом на 1999 рік та ч.1 ст.328 ЦК України (2003р.) визначено, що громадянин набуває право власності на майно на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.1 Закону України «Про товарну біржу», товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Крім того, ст.2 Закону України "Про товарну біржу" встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. Відповідно до ст.5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у листопаді 1998 року, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору стаття 47 цього Кодексу. За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Частиною 2 ст.47 ЦК УРСР (1963 р.) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконані в повному обсязі, договір зареєстрований в РБТІ, тому позивач на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набув право власності на будинок і правомірно володіє ним. З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення вищевказаного договору купівлі-продажу будинку, його виконання та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди (відсутність оригіналу договору), а відтак приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку права власності позивача на будинок. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved