Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

23 липня 2018 року [PERSON] пред'явила вказаний позов, посилаючись на наступні обста- вини. З 15 травня 2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого у них [INFO] народилась дочка [PERSON]. 17 травня 2017 року шлюб між ними розірвано на підставі рішення Татарбунарського районного суду Одеської області. 22 жовтня 2017 року вона по- вторно уклала шлюб, після чого їй присвоєне шлюбне прізвище «[PERSON]». Дочка проживає з нею, знаходиться на її повному утриманні, відповідач добровільно не надає допомоги на утримання ди- тини, хоча працевлаштований, має постійний заробіток. За таких обставин просила стягувати з від- повідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше вс- тановленого законом мінімуму розміру аліментів на утримання дитини відповідного віку. Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, надали заяви, в яких просили спра- ву розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, не заперечували проти заочного роз- гляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був належним чином повідом- лений, відзиву на позов не надіслав. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до ч. 5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами з ухваленням заочного рішення на підставі положень ст.ст.280-282 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за від- сутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального техніч- ного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.05.2010 р., від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідо- цтв про шлюб серії [NUMBER] та про народження серії [NUMBER] (а.с.6-7). Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 17.05.2017 р. (копія на а.с.8) шлюб, зареєстрований 15.05.2010 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 26, між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], розірвано. Позивач 22.10.2017 р. повторно уклала шлюб, після чого їй присвоєне шлюбне прізвище «[PERSON]», що слідує з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9).. Довідкою виконкому Татарбунарської міської ради № 1212 від 01.06.2018 р. (а.с.10) підтверд- жується, що [PERSON], 1991 р. народження, проживає у [ADDRESS], разом з дитиною - [PERSON], [INFO], та чоловіком [PERSON] 1990 р. народження. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою ро- звитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за вихо- вання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчан- ня, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, го- тувати її до самостійного життя та праці. Статтею 27 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки, або інші осо- би, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібнос- тей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) при- суджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з ба- тьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не мо- же бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у п.17 своєї постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. № 3, роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд по- винен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх до- чки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі мають неповнолітню дитину, яка зна- ходиться на утриманні матері, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на її утри- мання. Тому суд вважає за можливе та необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мі- німуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Як передбачено ст.191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, тобто у даному випадку з 23.07.2018 р. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 704 грн.80 коп., відповід- но до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved