Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON] 16 грудня 2014 року звернулась до суду з позовом, який надалі вточнила, про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO], та стягнення на її утримання аліментів у розмірі по 400 грн. щомісячно до досягнення дочкою повноліття - [INFO] року, посилаючись на те, що відповідач не проявляє ніякої турботи по відношенню до дочки, з 2008 року повністю ухиляється від виховання та матеріального забезпечення дитини, не цікавиться станом здоров'я дитини. Відповідач позовні вимоги визнав. Представник третьої особи органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради підтримала позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дочки [PERSON], [INFO], та стягнення з нього аліментів. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1999 року, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 30 вересня 2010 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис за № 589. Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції міста Одеси, актовий запис за № 1263, батьком дитини записаний [PERSON]. Відповідач самоусунувся від виховання та утримання своєї дочки, не надає грошей чи іншого утримання, взагалі не цікавиться її життям та розвитком, з 2008 року батько бачив свою дитину лише раз на рік, не піклується про її фізичний, духовий і моральний розвиток, взагалі не спілкується з дитиною, не дбає про її нормальне самоусвідомлення. Відповідач [PERSON] також надав нотаріально посвідчену заяву про згоду на позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, підставами позбавлення батьківських прав є, зокрема, ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради надав до суду висновок за № 335/01-11 від 03 березня 2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] стосовно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Норми Конвенції про права дитини вказують, що кожна дитина має право на захист зі сторони держави від всіх форм фізичного або психологічного насильства, образи, відсутності піклування або недбайливого ставлення, грубого звернення або експлуатації. Суду надана заява малолітньої [PERSON], [INFO], складена 31 січня 2015 року у присутності членів органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, з якої вбачається, що батько не бажає з нею спілкуватись, не цікавиться її здоровя'м та успіхами, не приймає будь-якої участі у її житті. Згідно зі ст. 50 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст. 180, ч. 2 ст. 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається, відповідно до закону, державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на малолітню [PERSON], [INFO], у розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття - [INFO] року. Відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, від стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. та в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved