Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] мотивуючи тим, що їхній шлюб був зареєстрований 06 березня 2012 року виконавчим комітетом Кліцківської сільської ради Городоцького району Львівській області, актовий запис № 01, від спільного подружнього життя дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя та сімейні цінності, через що виникали сварки, як наслідок з жовтня 2017р. припинили подружні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, за таких обставин переконаний, що втратив до [PERSON] почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить його інтересам. [PERSON] в суді заяву підтримав з мотивів викладених у ній, окрім цього пояснив, що разом з відповідачкою не проживають з жовтня 2017р., спільного господарства не ведуть, припинили подружні стосунки, він втратив до неї почуття любові та поваги, наполягає на розірванні шлюбу. [PERSON] в суді позов визнала, просить позов задовольнити. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. Відповідно до положень ч.1 ст.24, ч. 3 і ч. 4 ст.56, ч. 2 ст.112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Із пояснень сторін в суді, із матеріалів справи убачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 06.03.2012р. шлюб у виконавчому комітеті Кліцківської сільської ради Городоцького району Львівської області, актовий запис № 01, у шлюбі дітей не мають, сторони разом не проживають з 03.10.2017р., як подружжя стосунків не підтримують, спільного господарства не вели, причина розпаду сім"ї - різні погляди на шлюб, сім"ю. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач в суді настоює на розірванні шлюбу, категорично заперечив можливість примирення з відповідачкою, поновлювати сімейні стосунки з останньою - не бажає. З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя, суд доходить висновку, що подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення. З огляду на вимоги ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved