Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради про визнання права власності на машиномісце № 14 у нежитловому приміщенні № 107, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Гагаріна, будинок 3 /[PERSON]. А-16/ в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 3 січня 2014 р., мотивуючи свої вимоги наступним. 3 січня 2014 р. померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді вищезазначеного машиномісця. У встановлений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане машиномісце приватним нотаріусом було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, оскільки спадкодавець за життя не встигла оформити своє право власності. Посилаючись на вимоги ст.ст. 1216, 1218, 1261 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), просив задовольнити позовні вимоги. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та ухвалення рішення на розсуд суду у відповідності до вимог чинного законодавства. За таких обставин, враховуючи, що від всіх учасників процесу надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне. 3 січня 2014 р. померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть останньої, виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 4 січня 2014 року, актовий запис № 50. Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження позивача, виданим повторно відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції міста Запоріжжя 30 травня 2001 р., актовий запис № 1243 від 8 червня 1974 року, довідками відділу реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції від 25 квітня 2002 р. (реєстрація шлюбу [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого дружині присвоєно прізвище [PERSON]), від 25 квітня 2002 р. (реєстрація шлюбу [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого дружині присвоєно прізвище [PERSON]), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00015880967 від 8 жовтня 2015 р. (реєстрація шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Дімітріоса Георгіоса, внаслідок чого дружині присвоєно прізвище [PERSON]). Відповідно до наявної в матеріалах справи копії договору № Ж22-ММ від 25 вересня 2007 р. про участь у Фонді фінансування будівництва [PERSON] передала кошти АКБ «Аркада» в управління з метою отримання у власність обєкту інвестування, встановила обмеження щодо окремих дій Банку з управління цими коштами, а Банк прийняв в управління, зарахував кошти у Фонд фінансування будівництва з подальшим їх використанням у порядку, визначеному Правилами Фонду та договором. Відповідно до умов пункту 4.3 цього Договору, після 100% інвестування [PERSON] закріпленого за нею обєкта інвестування Банк передає їй майнові права на цей обєкт інвестування за договором про уступку майнових прав. Згідно з договором № Ж22-ММ від 25 вересня 2007 р. про уступку майнових прав, який укладений між [PERSON] та АКБ «Аркада», Банк уступив їй майнові права на обєкт інвестування, закріплений за нею на підставі договору про участь у Фонді фінансування будівництва, а саме на машиномісце у паркінгу у місті Запоріжжя, вулиця Гагаріна, № обєкту будівництва № 2, № обєкту інвестування № 14, повна вартість обєкту інвестування 86\~727,54 гривні. Пунктом 4 цього договору визначено, що він підтверджує набуття [PERSON] майнових прав на обєкт інвестування. Відповідно до наданої довідки № 22 від 25 вересня 2007 р. про 100% інвестування обєкта інвестування, [PERSON] здійснила 100% фінансування визначеного обєкта інвестування. Актом прийму-передачі машиномісця від 6 травня 2009 р., підписаного АТХК «Київміськбуд» та [PERSON] підтверджено передачу [PERSON] машиномісця № 14 за адресою м. Запоріжжя, вулиця Гагаріна, будинок 2 (будівельний), № 3 (поштовий) за умовами вищевказаного договору. Відповідно до рішення Запорізької міської ради № 460/4 від 28 вересня 2010 р. про оформлення права власності на машиномісця в паркінгу житлового будинку № 3 /літ. А-16/ по вулиці Гагаріна за фізичними та юридичними особами, міська рада вирішила оформити право власності на машиномісця та видати відповідні свідоцтва про право власності. Також, [PERSON] міститься в переліку співвласників приміщень № 107 та 108 /літ. А-16/ по вулиці Гагаріна, 3 в місті Запоріжжі, яким оформлюється право власності, в якому зазначено, що [PERSON] є власником приміщення № 107 машиномісця № 14 площею 13,1 кв.м, частина нежитлового приміщення 1/100. Проте, за життя [PERSON] свідоцтво про право власності на вказаний обєкт нерухомого майна не отримала. Після смерті матері позивач у шестимісячний строк звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Проте, постановою вказаного нотаріуса від 24 грудня 2014 р. у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину) позивачеві було відмовлено з тих підстав, що право власності на машиномісце не було зареєстровано. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Окрім позивача [PERSON] інших спадкоємців першої черги на майно померлої [PERSON] немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися у суд з позовом про визнання права власності: 1)\~\~\~\~якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2)\~\~у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права й позов про визнання права власності\~\~у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати\~\~у відповідних органах\~\~дублікат правовстановлюючого документа. Крім того, як розяснено у пункті 6 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 р. № 5 незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). В даному випадку [PERSON] звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини. Однак, за відсутності умов для одержання в приватного нотаріуса свідоцтва про право на спадщину (відсутність реєстрації права власності за померлою особою), [PERSON] позбавлений можливості оформити свої спадкові права. Отже, в даному випадку відсутній інший, крім судового, порядок для відновлення порушеного права позивача. З огляду на викладене, та враховуючи, що позивачем надано документи спадкодавця, які підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], внаслідок чого за ним слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на машиномісце № 14 у нежитловому приміщенні № 107, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Гагаріна, будинок 3 /[PERSON]. А-16/ в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 3 січня 2014 р., задовольнивши позовні вимоги.

Outcome: approved