Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

[PERSON], від імені якого діє представник [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], Бердянської регіональної товарної біржи «Нерухомість Приазовя», про визнання договору купівлі-продажу дійсним, мотивуючи тим, що 15.07.1999 року був укладений договір купівлі-продажу ј частини житлового будинку №7 по вул. Рєпіна в м. Бердянську між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON]. Зазначений договір був оформлений та зареєстрований на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазовя», про що складено запис в журналі реєстрації угод за №193 від 15.07.1999р.. Право власності на зазначену частину будинку за [PERSON] було зареєстровано Бердянським КПТІ 12.06.2001 року. 18.04.2018 року [PERSON] померла, за життя вона склала заповіт, яким все своє майно заповідала позивачу [PERSON]. Проте під час звернення до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на зазначений житловий будинок через те, що договір купівлі-продажу нерухомості від 15.07.1999 року не був посвідчений нотаріально. Зазначив, що [PERSON] фактично повністю виконала угоду купівлі-продажу вказаної частини будинку, вона повністю розрахувалася за угодою, отримала відповідні документи, вселилася туди і жила в цьому будинку до своєї смерті. Враховуючи, що він не може оформити свої спадкові права, просив визнати договір купівлі-продажу нерухомості від 15 липня 1999 року, зареєстрований на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазовя» за номером № 193 від 1999р., що укладений між [PERSON] та [PERSON], на підставі якого [PERSON] отримала у власність ј частину житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Рєпіна, буд.7, в м. Бердянськ Запорізької області, дійсним. До початку судового засідання від представника позивача [PERSON] (довіреність від 04.11.2018р.) надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі, які були сповіщені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до суду не зявились, про причини неявки не повідомили. Тому\~суд у відповідності до ст.ст. 280,\~281 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 15 липня 1999 року [PERSON] придбала на підставі договору купівлі-продажу нерухомості у [PERSON] ј частину домоволодіння, яке знаходиться за адресою: вул. Рєпіна, буд.7, в м. Бердянськ, Запорізької області, за яку сплатила 2149 грн. Вказаний договір купівлі-продажу частини житлового будинку на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991р. був зареєстрований на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазовя», про що зроблений відповідний запис в «Журналі реєстрації угод» за № 193 від 15.07.1999 року (а.с.7). Крім того, право власності за [PERSON] на зазначену частину домоволодіння, розташованого за адресою: м. Бердянськ, вул. Рєпіна, буд.7, на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу було зареєстровано Бердянським підприємством з технічної інвентаризації 12.06.2001 року (а.с.7). Між сторонами по договору, тобто [PERSON] та [PERSON], була досягнута домовленість щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу нерухомості та відбулося повне його виконання: одна сторона (продавець) передав майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець прийняв майно і сплатив за нього певну грошову суму й сторони здійснили реєстрацію договору в Бердянському підприємстві з технічної інвентаризації, але договір купівлі-продажу нерухомості не був посвідчений нотаріально через юридичну необізнаність сторін. Також судом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно… №164480786 від 22.04.2019р., ѕ частини житлового будинку з належними господарськими будівлями та спорудами належить на праві власності [PERSON] на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду №2-317/11 від 22.03.2011 року. 18 квітня 2018 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖС №421457 від 18.04.2018р. (а.с.10). За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала [PERSON], [INFO], який посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області 21.01.2016р., р.№10. Згідно листа приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] №79/01-16 від 01.04.2019р., та копії спадкової справи №36/2018, після смерті [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся [PERSON] Постановою нотаріуса від 19.10.2018р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, пров. Рєпіна, буд. 7, оскільки ј частина вказаного житлового будинку придбана спадкодавцем за договором купівлі-продажу, який не був посвідчений нотаріально, він не є недійсним (а.с.75-88). Відповідно до ч. 1 ст.\~58\~Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК Української РСР 1963 року. За змістом ст.ст 128, 153 ЦК Української РСР (1963 року), чинного на час виникнення спірних правовідносин, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.\~224\~ЦК Української\~РСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. При вирішенні питання щодо правомірності набуття права власності суд повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному законом. Згідно ч.1 ст. 227 ЦК Української\~РСР (1963\~року) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до\~ст. 47 ЦК Української РСР (1963 року)\~нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно ст.\~15\~Закону України\~"Про\~товарні біржі" не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Тобто, у період укладання спірного договору купівлі-продажу існувала колізія у чинному законодавстві, тому що, згідно ст.ст. 224, 227 ЦК Української РСР (1963 року) договір купівлі-продажу обєкту нерухомості повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Але у відповідності зі ст.15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 р. «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставіч.2 ст. 47 ЦК\~(1963р.) за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Реєстрація Бердянським підприємством з технічної інвентаризації за [PERSON] права власності на частину домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на 12.06.2001 року не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації\~\~договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до п. 5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Отже, зазначене вище свідчить про узгодження між сторонами угоди щодо усіх істотних її умов, зокрема щодо факту продажу, об'єкту продажу нерухомості, ціни, продавець був власником і мав право на відчуження цієї частини будинку та отримав кошти за будинок, і всі ці умови відображені в письмовому договорі. Досягнуті умови договору купівлі-продажу мали силу, сторонами не змінювалися і не оспорювалися, договір виконано продавцем і покупцем, тобто біржовий договір купівлі-продажу від 15 липня 1999 року носив реальний характер, повністю виконаний сторонами. Реєстрація за [PERSON] права власності на частину житлового будинку на підставі даного договору є законною та не оспорювалась. На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджується домовленість сторін угоди з усіх істотних умов договору і відбулося його повне виконання, суд вважає, що\~позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved