Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

21 травня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивує тим, що 31 жовтня 2010 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Від шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу [PERSON] на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, так як працює, інших дітей, непрацездатних батьків немає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судове засіданні позивач [PERSON], не з'явилася надала суду заяву в якій просила суд розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] також в судове засіданні не з'явився надав суду заяву в якій просив суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез*явившихся осіб. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності,суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31 жовтня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис за №2827, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 31.10.2010 року (а.с.4). Від спільного подружнього життя [INFO] у сторін народився син [PERSON], батьком в свідоцтві про народження дитини записаний відповідач - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 31.05.2011 року (а.с.3). Дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідками, видані Виконавчим комітетом Ільківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 13.05.2015 року за №226, 225 (а.с.7-8). Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання малолітньої дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. Згідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України, передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у вихованні в грошевій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій формі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки сина; інші обставини, що мають істотне значення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає із позивачем та перебуває на її утриманні, також суд враховує матеріальне становище відповідача, зокрема те, що відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, працює, інвалідності не має, інших малолітніх і (або) неповнолітніх дітей та (або) непрацездатних осіб на утримані не має, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, і визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд дійшов до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини по ? частині зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину до досягнення дитиною повноліття - підлягає задоволенню. Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому, аліменти на дитину необхідно стягувати починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 21 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача.

Outcome: approved