Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

25.01.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем, залишити неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] на її виховання до повноліття дитини, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1500,00 грн. щомісячно з індексацією цієї суми, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача понесені по справі судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 09.06.2006 року з відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. З квітня 2017 року з відповідачем припинили шлюбні відносини, проживають окремо через різні погляди на сімейне життя, на ґрунті яких постійно виникають сварки між ними. Вважає, що їхня сімя розпалася остаточно і примирення між ними не можливе. Відповідач добровільно розірвати шлюб та надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина відмовляється, тому вона змушена звертатися до суду за захистом своїх сімейних прав та сина. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та позивача, що відповідає положенню ст. 280 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.06.2006 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Баранівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 40, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 09.06.2006 року (а.с. 5). У свідоцтві про народження [PERSON] [INFO], батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство (а.с. 6). Відповідач [PERSON] працездатний, працює не офіційно, отримує нерегулярний мінливий дохід, дана обставина визнана сторонами, інші докази про матеріальний стан відповідача в справі відсутні. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Неповнолітній син [PERSON] [INFO], фактично на даний час перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не виконує обов'язків по утриманню своєї неповнолітньої дитини, які встановлені ст. 180 СК України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум на день ухвалення рішення становить: для дітей віком до 6 років 1492,00 грн., для дітей віком від 6 до 18 років 1860,00 грн. З урахуванням матеріального становища платника аліментів, матеріального становища дитини, суд вважає що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча пятсот гривень 00 копійок) щомісячно, що не менше пятдесяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. за предявлення вимоги про розірвання шлюбу. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн. за предявлення вимоги про стягнення аліментів. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved