Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

19.08.2019 року [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання з 01.04.1980 року по 30.10.1982 рік за адресою: [ADDRESS] . Свою заяву обгрунтовує тим, що заявник народилась [INFO] у м.Тбілісі, де постійно мешкала до 1980 року. Починаючі з 01.04.1980 року по 30.10.1982 року була зареєстрована та фактично мешкала в [ADDRESS] . 24.09.2010 року син заявника [PERSON] отримав посвідку на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] , підставою отримання посвідки стало фактичне місце проживання заявника на території України з 1980 року по 1982 рік. На теперішній час на підставі рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 05.06.2019 року №225174000 сину заявника [PERSON] відмовлено в оформені (видачі) посвідки на постійне проживання з підставі відсутності достатньо доказів проживання заявника [PERSON] на території України з 1980 року по 1982 рік. Заявник вказує, що окрім як встановлення судовим рішенням факту її постійного проживання на Україні з 01.04.1980 року по 30.10.1982 рік не існує іншого способу, тому звернулась до суду з відповідною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа №495/7559/19 за заявою [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] про встановлення факту постійного проживання, передана на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярському О.О.. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.08.2019 року відкрито провадження по справі. Розпорядження №321 від 27.08.2019 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справа передана на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Заверюха В.О.. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.08.2019 року справа прийнята до свого провадження. В судове засідання заявник не зявилась, була повідомлена. 28.08.2019 року на адресу суду від представника заявника адвоката Музиченко О.А. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. В судове засідання зацікавлена особа не зявилась, була повідомлена. 28.08.2019 року на адресу суду надійшла заява від зацікавленої особи [PERSON] про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Вивчивши матеріали справи, докази, суд встановив. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Заявник [PERSON] народилась [INFO] у м.Тбілісі, де постійно мешкала до 1980 року. Починаючі з 01.04.1980 року по 30.10.1982 року була зареєстрована та фактично мешкала в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Одеської міської ради (а.с.14). Додатково факт постійного проживання на території Україні з 01.04.1980 року по 30.10.1982 рік заявника [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджується нотаріально завіреними заявами свідків [PERSON] , [PERSON] (а.с.32, 33) Встановлення факту постійного проживання на території Україні з 01.04.1980 року по 30.10.1982 рік заявнику необхідно для отримання її сином [PERSON] посвідки нового зразку. В звязку з чим окрім як встановлення судовим рішенням факту її постійного проживання на території Україні з 01.04.1980 року по 30.10.1982 рік не існує іншого способу, тому заявник звернулась до суду з відповідною заявою. Згідно ст.293 ч.1 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст.293 ч.2 п.5 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.95 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2\~ст.315 ЦПК України\~суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень\~ст.315 ЦПК України\~та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення юридичних фактів, у тому числі, й постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. \~Відповідно п.3 ч.2\~ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. У відповідності до ст.ст.4,\~26 Конституції України, в Україні існує єдине громадянство, іноземці й особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, користуються тими ж правами й свободами, а також несуть ті ж самі обов`язки, що й громадяни України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Таким чином, факт постійного проживання заявника на території України підтверджується встановленими і дослідженими у справі доказами. Суд сприймає вказані документи як носії конкретної інформації факту проживання заявника на території України з 01.04.1980 року по 30.10.1982 рік, які ніким не спростовані. За таких обставин, вимоги заявника є обґрунтовані і суд вважає за необхідне їх задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved