Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Вячеславської сільської ради Приморського району Запорізької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом (а.с.2-4). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 вересня 2017 року в с. Вячеславка Приморського району Запорізької області помер його дідусь [PERSON]. Після смерті дідуся відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: Запорізька область, Приморський район, с.Вячеславка, вул. Миру (до перейменування вул. Леніна) буд.79. Дідусь залишив заповіт, яким заповів йому все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі і вказаний житловий будинок. Інших спадкоємців за заповітом немає. У встановлений законом строк він звернувся до приватного нотаріуса Приморського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після дідуся - [PERSON], внаслідок чого, 04 грудня 2017 року нотаріусом було заведено спадкову справу № 198. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок йому було відмовлено у звязку з тим, що ним не було надано правовстановлюючі документи, які посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, Приморський район, с.Вячеславка, вул. Миру (до перейменування Леніна), буд.79. Вказаний будинок [PERSON] придбав в колгоспі «1-ше Травня», що підтверджує договір купівлі-продажу будинку від 1985 року. Житловий будинок належав продавцю на підставі запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Вячеславської сільської ради за № 1, що було підтверджено довідкою цього виконавчого комітету від 20 лютого 1985 року. Договір купівлі-продажу було посвідчено [PERSON] - секретарем виконавчого комітету Вячеславської сільської ради Приморського району Запорізької області, зареєстровано в реєстрі виконавчого комітету Вячеславської сільської ради за № 2. Факт придбання житлового будинку за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Вячеславка, вул. Миру (до перейменування Леніна), буд. 79, підтверджується довідкою виконкому Вячеславської сільської ради від 28.03.2018 року №407. Факт, що головою домогосподарства, яке розташоване за вказаною адресою, був його дідусь [PERSON], підтверджує довідка (витяг з погосподарської книги №1) виконкому Вячеславської сільської ради Приморського району Запорізької області від 06 березня 2018 року № 329. За зазначеною адресою дідуся було прописано 29 липня 1987 року, що підтверджується витягом з журналу реєстрації. При житті його дідусь не здійснив реєстрацію житлового будинку відповідно до чинного законодавства, так як вважав, що в нього є всі необхідні документи, а саме договір купівлі- продажу, який було зареєстровано в реєстрі виконавчого комітету Вячеславської сільської ради. Факт права власності [PERSON] на житловий будинок також підтверджує Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, яка розташована на території Вячеславської сільської ради по вул. Леніна (Миру), 79 в с. Вячеславка Приморського району, який дідусю було видано 04 квітня 2002 року та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 164. Враховуючи те, що він прийняв спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори відповідної заяви про прийняття спадщини та не має можливості оформити в установленому актами цивільного законодавства порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, яким є житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Вячеславка, вул. Миру, буд.79, оскільки його дідусь [PERSON] за час свого життя не зареєстрував в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно правовстановлюючий документ на житло, у такий спосіб не оформивши своє право власності в установленому порядку, яке належало йому на підставі договору купівлі- продажу, позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 13 вересня 2017 року дідуся [PERSON] на житловий будинок: літера А, розташований за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Вячеславка, вул. Миру, буд. №79, загальною площею 90,2 кв.м., та господарські споруди, а саме: ганок - до А, літня кухня - Б, навіс - В, сарай - Г, сарай - Д, сарай - Е, убиральня - Ж, сарай - И, сарай - К, сарай - Л, душ - М, навіс - Н, погріб - О, гараж - П, оглядова яма - під П, ганок - до Е, колодязь - 3, басейн - С, огорожа - №, хвіртка - №1, ворота - №2. Ухвалою суду від 02 травня 2018 року залучено до участі у справі за даним позовом як третю особу, яка не заявляє\~самостійних вимог\~щодо предмета\~спору, - [PERSON] (а.с.47). Позивач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, розглянути справу за його відсутності (а.с.52). Відповідач Вячеславська сільська рада Приморського району Запорізької області, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання представника не направила, надала письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.30,51). Третя особа\~ [PERSON],\~яка про\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлена\~належним чином,\~в судове\~засідання не\~зявилася,\~надала письмову\~заяву,\~в якій\~зазначила,\~що вона\~є донькою\~померлого [PERSON], проти задоволення позовних вимог не заперечує. Інших спадкоємців за законом та за заповітом немає. Крім цього, надала письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності (а.с.42, 56). Матеріалів справи достатньо для розгляду справи за відсутності позивача, відповідача та третьої особи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із договором купівлі-продажу будинку, посвідченим 25.02.1985\~року секретарем\~виконавчого комітету\~Вячеславської сільської ради депутатів трудящих Приморського району Запорізької області [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 2, колгосп «1-ше Травня» продав, а [PERSON] купив жилий будинок, що знаходиться в с. Вячеславка Приморського району, і розташований на присадибній земельній ділянці розміром 3600 кв. метрів, з надвірними будівлями, який належить колгоспу «1-ше Травня» на підставі\~запису в\~погосподарській книзі\~виконавчого комітету\~Вячеславської сільської\~ради депутатів трудящих за № 1, що підтверджується довідкою цього виконавчого комітету від 20 лютого 1985 року за № 4 (а.с.7). Згідно із Державним актом на право приватної власності на землю [PERSON] ІІІ-ЗП № 012932 даний Державний акт видано [PERSON], який мешкає: Приморський район, с. Вячеславка, вул.\~Леніна,\~буд.79, у\~тому,\~що на\~підставі рішення\~Вячеславської сільської ради народних депутатів від 29 вересня 1995 року № 1 йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,37 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території с.\~Вячеславка Вячеславської сільської ради Приморського району, вул. Леніна, 79. Землю передано для ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 164, видано 04 квітня 2002 року (а.с.8). Згідно із свідоцтвом про смерть [PERSON],\~[INFO], помер 13 вересня 2017 року у с. Вячеславка Приморського району Запорізької області (а.с.5). Згідно заповіту, посвідченому 07 вересня 2017 року секретарем виконавчого комітету Вячеславської сільської ради Приморського району Запорізької області [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за №54, [PERSON], який народився 08 жовтня 1946 року в с. Вячеславка Приморського району Запорізької області, що проживає за адресою: [INFO], податковий номер [NUMBER], на випадок його смерті зробив таке розпорядження: все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті та на що він за законом матиме право, він заповідає [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO] (а.с.6). Згідно довідки №717, наданої 28.12.2017 року Приморським КПТІ Приморської районної ради Запорізької області, станом на 26.12.2017 року житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область,\~Приморський район,\~с.\~Вячеславка,\~вул.\~Миру,\~буд.79, в Приморському КПТІ Приморської районної ради Запорізької області не зареєстрований. Дані про площу земельної ділянки відсутні. Згідно матеріалів технічної інвентаризації на 26.12.2017 року на земельній ділянці знаходяться наступні будівлі та споруди: житловий будинок: літера А, ганок - до А, літня кухня - Б, навіс - В, сарай - Г, сарай - Д, сарай - Е, убиральня - Ж, сарай - И, сарай - К, сарай - Л, душ - М, навіс - Н, погріб - О, гараж - П, оглядова яма - під П, ганок - до Е, колодязь - З, басейн Р, басейн - С, огорожа - №, хвіртка - №1, ворота - №2. Під час останньої інвентаризації самочинного будівництва не виявлено (а.с.12). Відповідно до\~довідки (витягу\~з погосподарської\~книги №\~1)\~№329,\~наданої 06\~березня 2018\~року Виконавчим\~комітетом Вячеславської сільської ради Приморського району Запорізької області, згідно погосподарської книги с. Вячеславка, № обєкта погосподарського обліку: 065-1 [PERSON], [INFO], дійсно був головою домогосподарства, яке розташоване за адресою: с. Вячеславка, вул. Миру (Леніна), 79 Приморського району Запорізької області. Розмір земельної ділянки згідно погосподарської книги складає 0,4770 га, з них: 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 0,2270 га - для ведення особистого селянського господарства (а.с.10-11). Відповідно до\~довідки №407,\~наданої 28\~березня 2018\~року Виконавчим\~комітетом Вячеславської сільської ради Приморського району Запорізької області, [PERSON], [INFO], дійсно купив житловий будинок за адресою: с. Вячеславка, вул. Леніна (Миру), 79 Приморського району Запорізької області (на підставі договору купівлі-продажу будинку від 25.02.1985 року № 2) (а.с.9). Згідно із повідомленням Приморської державної нотаріальної контори № 238/02-14 від 05.04.2018 року, станом на 05.04.2018 року із заявами про прийняття спадщини або з відмовою від прийняття спадщини після померлого 13.09.2017 року [PERSON] до Приморської нотаріальної контори спадкоємці не зверталися, спадкова справа не заводилася. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право власності на спадщину) спадкова справа після смерті [PERSON] заведена приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу [PERSON] 04.12.2017 року (а.с.34-35). Згідно із повідомленням приватного нотаріуса Приморського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] від 23.04.2018 року № 341/01-16, 04.12.2017 року надійшла заява [PERSON],\~[INFO],\~про прийняття\~спадщини за\~заповітом після\~померлого 13\~вересня 2017\~року [PERSON], у звязку з цим 04 грудня 2017 року було відкрито спадкову справу № 198/2017. Від інших осіб заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини не надходило. Інформації про наявність або відсутність інших спадкоємців за законом або за заповітом немає. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право власності на спадщину) спадкова справа після смерті [PERSON] заведена приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу [PERSON] 04.12.2017 року за № 198/2017 (а.с.36-37). 21 березня 2018 року постановою приватного нотаріуса Приморського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] відмовлено [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на житловий будинок, що розташований за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Вячеславка, вул. Миру, буд.79, оскільки [PERSON] не надав правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок, що розташований за адресою: Запорізька область,\~Приморський район,\~с.\~Вячеславка,\~вул.\~Миру,\~буд.79 (а.с.18). Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст.ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обовязки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину. Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до вимог ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~але на\~час відкриття\~спадщини не\~проживав постійно\~із спадкодавцем,\~має подати\~нотаріусу або\~в сільських\~населених пунктах\~-\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування заяву\~про прийняття\~спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частина 1 ст. 1296 Цивільного кодексу України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно із ч.1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі\~відмови нотаріуса\~в оформленні\~права на\~спадщину особа\~може звернутися\~до суду\~за правилами\~позовного провадження. Судом встановлено, що 13 вересня 2017 року помер [PERSON], [INFO], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається із житлового будинку, що розташований за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Вячеславка, вул. Миру, буд.79. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON], який у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Приморського районного нотаріального округу Запорізької області із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], у звязку із чим 04 грудня 2017 року була заведена спадкова справа №198/2017. 21\~березня 2018\~року постановою\~приватного нотаріуса\~Приморського районного\~нотаріального округу\~Запорізької області\~[PERSON]\~відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на житловий будинок, що розташований за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Вячеславка, вул. Миру, буд.79, оскільки [PERSON] не надав правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності спадкодавця на зазначений житловий будинок. Відмовляючи [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом приватний нотаріус посилався на п. 4.15. ст. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України згідно з яким видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Таким чином, позивач був позбавлений можливості оформити своє право власності на спадковий житловий будинок шляхом вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Вказане явилося підставою для звернення до суду із даним позовом. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з того, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. За положеннями ст. 86 ЦК України 1963 року, в редакції чинній на момент укладення між Колхозом «1-ше Травня» та [PERSON] договору купівлі-продажу будинку у 1985 році, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Правовими підставами виникнення права власності на жилі будинки є створення майна, придбання за договорам купівлі-продажу, дарування, набуття у порядку спадкування тощо. У 1985 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року). Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом. Вказані правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 3\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст.3\~зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу\~від 13\~грудня 1995\~року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства\~юстиції України\~від 7\~лютого 2002\~року №\~7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При вирішенні даного спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України\~від 7\~грудня 1990\~року № 533-XII «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року №1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 48 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням права власності на жилий будинок можуть бути, зокрема нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу, інші документи, які ввійшли до «Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року. За змістом п. 62\~Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР,\~підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом п.1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року №1/5, у відповідності зі\~статтею 14 Закону Української РСР "Про державний нотаріат"\~у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема посвідчують заповіти; посвідчують інші угоди (договори, довіреності та ін.). За змістом п.29 цієї Інструкції службові особи виконавчих комітетів посвідчують угоди, для яких законодавством встановлено обов'язкову нотаріальну форму, зокрема договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування) жилого будинку (частини будинку), квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників незалежно від суми договору (статті 227,\~242,\~244 Цивільного кодексу УРСР). За змістом п. 44 вказаної Інструкції підтвердженням приналежності будинку можуть бути, зокрема нотаріально посвідчені (або засвідчені комунальним органом за час 1931 - 1936 рр.) договори купівлі-продажу, довічного утримання, дарування, міни, інші документи про право особистої власності на жилий будинок (частину будинку), квартиру в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників, які ввійшли до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженої з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року. За змістом п. 45 зазначеної Інструкції підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу\~України від\~13\~грудня 1995\~року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ міського типу УРСР (п. 4 Інструкції), в тому числі і на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу, і на підставі договорів купівлі-продажу будинків, посвідчених місцевими Радами депутатів трудящих в межах їх компетенції (п. 7 Інструкції, п.18, п.19 Додатку №1), і на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто вказані договори та записи у погосподарських книгах визнавались такими, що підтверджують право приватної власності. У період чинності зазначеної\~Інструкції\~державна реєстрація нерухомого майна в сільській місцевості не проводилась. За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта у часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Отже, доказом набуття права власності на житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область,\~Приморський район,\~с.\~Вячеславка,\~вул.\~Миру,\~буд.79, спадкодавцем [PERSON] є укладений між ним та колгоспом «1-ше Травня» 25\~лютого1985\~року Договір\~купівлі-продажу\~будинку,\~посвідчений 25.02.1985\~року секретарем\~виконавчого комітету\~Вячеславської сільської ради депутатів трудящих Приморського району Запорізької області, зареєстрований в реєстрі за № 2. Надані суду фактичні дані свідчать про належне володіння спадкодавцем майном, яке було придбано ним на законних підставах, не є самочинним будівництвом та має усі необхідні документи відповідно до законодавства, яке діяло на момент придбання цього майна. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Необхідно визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті 13 вересня 2017 року [PERSON], на спадкове майно, яке складається з житлового будинку, що розташований за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Вячеславка, вул. Миру, буд.79, загальною площею 90,2 кв.м. та господарські споруди. У звязку з тим, що позивач не заявив вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved