Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 07.03.2000 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі продажу нерухомого майна №98, згідно якого позивачем було придбано житловий камяний будинок, який належав продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори 26 жовтня 1999 року і зареєстрованого в реєстрі за №1281, зареєстрованого у Вознесенському бюро технічної документації 26 жовтня 1999 року, за реєстровим №774. Продавець даного кам'яного житлового будинку [PERSON] померла. Одним із спадкоємців є її син [PERSON]. Договір укладено у Вознесенській Універсальній Товарно Сировинній Біржі. Придбаний позивачем камяний житловий будинок розташований за адресою: вул. Козацька (Ватутіна), 36 м. Вознесенськ Миколаївської області. Договір купівлі продажу камяного житлового будинку №98 від 07.03.2000 року зареєстрований [PERSON] 10.04.2000 року у комунальному підприємстві «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим №774 та записаний в реєстрову книгу №26. Правочин обома сторонами повністю виконаний, ні заперечень ні зауважень ніхто із сторін правочину не заявляв. Таким чином, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку перешкоджає позивачу набути право власності на придбаний будинок, тому він змушений звернутися до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю в тому ж обсязі і з тих же підстав, просив позов задовольнити і визнати договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого в м. Вознесенськ вул. Козацька (Ватутіна),36 Миколаївської області дійсним. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надали заяву в якій просили розглядати справу у їй відсутність, не заперечують проти задоволення позову. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та доведених обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07 березня 2000 року на Вознесенській універсальній товарно сировинній біржі між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №98 купівлі продажу житлового будинку розташованого в м. Вознесенськ, вул. Ватутіна,36 Миколаївської області. /а.с.-5/. 10 квітня 2000 року на підставі вищезазначеного договору КП Вознесенським міжміським бюро технічної інвентаризації позивачу видано реєстраційне напис, згідно з яким придбаний ним житловий будинок записаний в реєстрову книгу №26 за реєстровим № 774 і належить йому на праві приватної власності. /а.с.-6/. 24.04.2007 року було видано технічний паспорт на житловий будинок інвентарний номер 570, який розташований за адресою: вул. Ватутіна,36 м. Вознесенськ Миколаївської області. Згідно свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії І-ФП №004123 від 21 березня 2002 року [PERSON] змінила прізвище на "Алексєєва". 28 липня 2017 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП №263846 від 28.07.2017р. Згідно спадкової справи №200/2017 заведеної після смерті [PERSON], спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] Ухвалою суду від 05.03.2018 року до справи було залучено [PERSON] в якості співвідповідача. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №103559668 від 13.11.2017 року камяний будинок, який розташований за адресою: вул. Козацька (Ватутіна), 36 м. Вознесенськ Миколаївської області не значиться. Згідно інвентаризаційної справи на будинок за адресою вул. Козацька (Ватутіна), 36 м. Вознесенськ Миколаївської області, що була витребувано судом для огляду, вказаний будинок зареєстрований та належить [PERSON] Всі істотні умови договору купівлі продажу купівлі продажу були виконані, а саме продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору, але нотаріально посвідчено не було. Отже, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку перешкоджає позивачу [PERSON] набути право власності на придбаний будинок, розташований за адресою: вул. Ватутіна,36 м. Вознесенськ Миколаївської області. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Оскільки правовідносини виникли між сторонами в період дії Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, суд, враховуючи положення п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вважає, що на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час укладення договору. Відповідно до вимог ст.227 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу житлового будинку має бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Також договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Згідно ст.15 Закону України Про товарні біржі в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, та пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. На думку суду спірну угоду слід вважати укладеною, тобто такою, щодо якої сторонами в потрібній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов, відбулося її повне виконання сторонами, іншого під час розгляду справи не встановлено, на час укладення угоди момент вчинення договору не пов'язувався з державною реєстрацію і право власності у набувача виникало з моменту укладення договору, у зв'язку з чим, суд вважає можливим застосувати до спірних правовідносин положення ч.2 ст.47 ЦК УРСР 1963 р., визнавши спірну угоду дійсною.

Outcome: approved