Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

28 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. Мотивував тим, що він є власником квартири [ADDRESS]. У цій квартирі зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] З квітня 2014 року відповідач та її малолітній син не проживають у квартирі, а з початку 2015 року виїхали на постійне місце проживання в Російську Федерацію, проте, знятися з реєстрації в ній у добровільному порядку не бажають. Реєстрація у квартирі зазначених осіб позбавляє його можливості, як власника майна, укласти договір купівлі-продажу названої квартири. Посилаючись на викладене, на порушення своїх прав власника нерухомості, позивач прохав визнати [PERSON] та її малолітнього сина - [PERSON], такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. На адресу суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. У з'явах до суду прохали розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Представники ІІІ осіб - Глобинської РДА як органу опіки та піклування, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області у судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, заперечень на позов не надали. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів у їх сукупності та взаємозв'язку, встановив наступне. Позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджено договором купівлі-продажу квартири від 15.04.2015 року, посвідченим Глобинською держнотконторою за №1-587, зареєстрованому 2.06.2005 року в Комунальному підприємстві «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації». Згідно дослідженої у судовому засіданні адресної довідки РС УДМС України в Полтавській області, в квартирі [ADDRESS] на даний час зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та її малолітній син - [PERSON], [INFO]. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого територіальним відділом ЗАГС Ліскінського району управління ЗАГС Воронезької області 06.03.2015 року, відповідач [PERSON] зареєструвала шлюб із громадянином Російської Федерації [PERSON]. Відповідно до повідомлення Міжрайонної інспекції Федеральної податкової служби Воронезької області № 182303226 від 06.08.2015 року [PERSON] отримала посвідку на проживання на території Російської Федерації та проживає за адресою: [ADDRESS]. За ч.1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи. Згідно ч.2, ч.3 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом (ст. 321 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст.156 ЖК з урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. За ч.2 ст.156 ЖК до членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК, згідно яких плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Згідно ст. 64 Житлового Кодексу України до членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї у житлі, що належить громадянинові на праві приватної власності за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст.71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї у будинку державного або громадського житлового фонду за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Ч.4 ст. 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Достовірно встановлено, що відповідач на даний час не є членом сім'ї позивача, наймачем його квартири, що між нею та власником квартири не існує будь-яких договірних відносин з приводу користування житлом. Будучи зареєстрованими у квартирі позивача, [PERSON] та її малолітній син [PERSON] року в ній не проживають. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач та її малолітній син втратили право користування квартирою, власником якої є позивач у справі. Позов ґрунтується на законі і підлягає задоволенню.

Outcome: approved