Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи його тим, що згідно заповіту, посвідченого 05 жовтня 2011 року секретарем Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області Савчук С.С., зареєстрованого в реєстрі за № 84, [PERSON] на випадок своєї смерті все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав позивачу, [PERSON] , [INFO] , уродженцю м. Полтава. 31 грудня 2013 року спадкодавець [PERSON] помер у с. Вербине Хорольського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть Серії [NUMBER] . Після смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на його спадкове майно, зокрема: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] . Згідно запису погосподарської книги № 14 села Вербине Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області, особовий рахунок № [NUMBER] , [PERSON] дійсно належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Вишняківської сільської ради Хорольського району від 08.04.2019 року за № 347. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, але в позовній заяві прохав суд провести розгляд справи за його відсутності. В судове засідання представник відповідача\~ Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської областів не з"явився, але подали заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що позов визнає повністю. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247\~ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216\~ЦК України спадкуванням\~є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1218\~ЦК України до\~складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3\~ст. 13 ЦПК України\~учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1222 ЦК України встановлено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. З урахуванням положень ч. 1 ст. 1235 ЦК України, якою встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин, позивач [PERSON] , є спадкоємцем за заповітом померлого [INFO] спадкодавця [PERSON] щодо його спадкового майна житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який прийняв його спадщину, а тому має право успадкувати вказане спадкове майно. З повідомлення Хорольської держнотконтори «Про документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно (будинок)» від 15.04. 2019 року за № 425/02-14 слідує, що 26.05.2014 року у даній нотаріальній конторі було відкрито спадкову справу № 140/2014 до майна [PERSON] , 1945 року народження, дата смерті [INFO] , на підставі заяви позивача про прийняття спадщини, заяви від дружини [PERSON] , 1943 року народження, про відмову від прийняття спадщини та про відмову від отримання частки у спільному майні подружжя; заяви дочки спадкодавця- [PERSON] про відмову від прийняття спадщини. Інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у спадковій справі немає. З огляду на відсутність правовстановлюючого документу на належний спадкодавцю житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації та рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання про визнання права власності в порядку спадкування на вищевказаний об`єкт нерухомого майна. Враховуючи викладене, у разі якщо документ, який підтверджує право власності спадкодавця, відсутній і реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна, який спадкоємець бажає успадкувати не була проведена, питання належності цього нерухомого майна його попередньому власнику (спадкодавцю) та визнання права власності за наступним його власником (спадкоємцем) може вирішуватись у судовому порядку. Відповідно до роз`яснень п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З характеристики будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що міститься в технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 15 травня 2019 року ПП « Бюро послуг та консультацій», вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , складається з: житлового будинку Літ. А-1, загальною площею 39,1 кв.м., житловою площею 16,5 кв.м., сараю літньої кухні Літ. Б , погрібника Літ. В, вбиральні Літ. Г та колодязя №1. З довідки Комунального підприємства» Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 16.05.2019 року за № 25слідує, що нерухоме майно станом на 29.12.2012 року за адресою: [ADDRESS] КП « Лубенське МБТІ» не зареєстроване. Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 080678 [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 0, 2495 га, кадастровий номер: 5324881203:03:001:0080, цільове призначення- для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] район, село Вербине. Відповідно до ст. 1217 ЦК України одним із видів спадкування є спадкування за заповітом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що\~\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 5 ЦК України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Виходячи із вимог\~ст. 5 ЦК України, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на час їх виникнення законодавство, зокрема\~положення\~ЦК УРСР\~1963 року, Закон України «Про власність», Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року. У п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, було визначено, що будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації. Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів\~виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Починаючи з 1979 року погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР). Записи у вище зазначених погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Наявність відповідного запису у погосподарській книзі, у якій власником вищевказаного житлового будинку та господарських будівель і споруд є [PERSON] є належним документом, що підтверджує право власності на нього. Спадкодавець [PERSON] фактично набув право власності на\~\~нерухоме майно, а саме: на домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, однак у зв`язку зі змінами в законодавстві за життя не зареєстрував своє право власності в органах БТІ відповідно до закону, що діяв на час прийняття позивачем спадщини, у зв`язку з чим і виник спір. Із Звіту про незалежну оцінку об`єкту нерухомого майна слідує, що вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та складається з: житлового будинку Літ. А-1, загальною площею 39, 1 кв.м., житловою площею 16,5 кв.м., сараю Літ. Б , погрібника Літ. В, вбиральні Літ. Г та колодязя №1, становить 17\~868, 00 гривні. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] правовстановлюючі документи на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, якої відсутні, саме тому питання визнання права власності в порядку спадкування за заповітом вирішується в судовому порядку, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування за даних обставин не існує. Статтею 328 цього Кодексу визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, для реалізації набуття позивачем права власності щодо вказаного нерухомого майна необхідно визнати право власності на нього у порядку, визначеному ст. 392 ЦК України. Пунктом 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст.ст.\~316,\~317,\~318,\~319,\~321 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Згідно\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved