Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

20.12.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів до досягнення нею 23 років. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є учнем Економіко-правничого коледжу «Запорізького національного університету» - денної форми навчання. Крім цього, після розірвання шлюбу між її батьками, вони переїхали жити на іншу квартиру за яку сплачують кошти, повязані зі сплатою комунальних послуг та орендою даної квартири. У звязку із чим, просить стягнути з відповідача [PERSON] кошти на навчання. Від позивача та відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. \~ \~ \~ \~Судом було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.3). Позивач навчається на третьому курсі Економіко-правничий коледж Запорізького національного університету за фахом «фізичне виховання». Термін навчання: 01.09.2014 р.- 30.06.2017 р. (а.с.5). Тому, з урахуванням зазначених обставин, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а саме у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, починаючи з 20 грудня 2016 року, до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення позивачем 23 років.

Outcome: approved