Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

[PERSON] (далі позивач), через свого представника, звернувся з позовом до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (далі відповідач), з вимогою визнати за позивачем, [INFO] , право власності за набувальною давністю на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивач з 2004 року, вільно, відкрито для третіх осіб, добросовісно, безперервно користується та проживає у 1/3 частині будинковолодіння [ADDRESS] , а саме: по групі 1-веранда 10,7, житлова кімната 10,9, прихожа 11,5, утримує її у належному стані, сплачує усі відповідні комунальні платежі, тобто правомірно набув частку нерухомості, однак позбавлений можливості розпоряджатись нею. В другій частині будинку проживає та зареєстрована мати позивача [PERSON] . [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який був теж співвласником будинку. Враховуючи те, що між співвласниками не було поділено в натурі частки будинковолодіння, позивач вселився на законних підставах, не порушував прав інших співвласників, тобто проживає та користується частиною будинковолодіння на законних підставах. Вказану частину будинковолодіння після смерті [INFO] [PERSON] ніхто не успадкував, спадщина відумерлою не визнана, спір про право власності на дане майно відсутній. Отож позивач є єдиною особою, яка претендує на дане майно. Інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявили. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 14.07.2020 призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також, витребовувались докази у даній справі за клопотаннями представника позивача. Ухвала суду від 23.02.2021 залучено правонаступника відповідача Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, яким є Турбівська селищна рада Вінницького району Вінницької області, у зв`язку з реорганізацією та припиненням Вахнівською сільською радою своєї діяльності, та в зв`язку з об`єднанням територіальних громад. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, однак канцелярією суду одержано заяву від представника відповідача, в якій він просив розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак остання у заяві просила суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали та просили його задовольнити. З огляду\~на те,\~що в\~підготовче судове\~засідання сторони\~не з`явились,\~суд вважає,\~що за\~результатами підготовчого\~провадження можливо\~ухвалити рішення,\~тому розгляд\~справи проводить\~у даному\~судовому засіданні,\~на підставі\~наявних у\~справі доказів,\~за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, з 2004 року позивач, вільно, відкрито для третіх осіб, добросовісно, безперервно користується та проживає у 1/3 частині будинковолодіння [ADDRESS] , а саме: по групі 1-веранда 10,7, житлова кімната 10,9, прихожа 11,5, утримує її у належному стані, сплачує усі відповідні комунальні платежі, тобто правомірно набув частку нерухомості, однак позбавлений можливості розпоряджатись нею. В другій частині будинку проживає та зареєстрована мати позивача [PERSON] , а другим співвласником, що підтверджується технічним паспортом (а.с. 29) був батько позивача [PERSON] , який помер [INFO] . Враховуючи те, що між співвласниками не було поділено в натурі частки будинковолодіння, позивач вселився на законних підставах, не порушував прав інших співвласників, тобто проживає та користується частиною будинковолодіння на законних підставах. Згідно інформації Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області від 10.12.2019 №02-15/632, яка знаходиться у погосподарській книзі №1 в житловому будинку [ADDRESS] рахується три домовласники, де вказано, що власником квартири [ADDRESS] був [PERSON] , 1936 р.н., де зареєстровані [PERSON] , 1940 р.н., [PERSON] , 1977 р.н., в квартирі [ADDRESS] була [PERSON] , 1923 р.н., де без реєстрації проживає [PERSON] (позивач), в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , 1959 р.н. без документів про право власності. Факт безперервного проживання позивача у період з 2004 року по даний час у 1/3 частці будинковолодіння [ADDRESS] , підтверджується актом від 20.01.2020 (а.с. 10). Юридичною підставою вселення в 1/3 частину вказаного будинковолодіння було те, що позивач є членом сім`ї співвласника будинку на праві спільної часткової власності, оскільки його мати дозволила йому там проживати як своєму сину. Вона є людиною похилого віку і він здійснює за нею догляд. Вказану частину будинковолодіння після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 35) ніхто не успадкував, спадщина відумерлою не визнана, спір про право власності на дане майно відсутній. Із відомостей наданих нотаріальною установою встановлено, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заведена. З матеріалів інвентаризаційної справи №115 (465), що була витребувана судом слідує, що власником 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] був [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом №1 про право власності від 20.11.2004, яке видане на підставі рішення виконкому Вахнівської сільської ради від 28.09.2004 за №1. Позивач є єдиною особою, яка претендує на дане майно. Він утримує даний об`єкт нерухомості, користується прибудинковою територією та земельною ділянкою, здійснює витрати по комунальних платежах. Таким чином, він є фактичним власником 1/3 частини житлового будинку. З часу вселення і по теперішній час спірною частиною будинку користується лише позивач. В частині будинку зроблено поточні роботи, здійснюються витрати за електроенергію, висаджено фруктові дерева, щороку обробляється земельна ділянка. Згідно довідки №1250 від 01.10.2019, [PERSON] з 2004 року використовує земельну ділянку 0,25 га за адресою: [ADDRESS] і сплачує земельний податок. З акту обстеження умов сім`ї [PERSON] від 30.09.2019 виявлено, що він проживає без реєстрації в 1/3 житлового будинку по [ADDRESS] з 2004 року і користується майном по теперішній час. Користування чужим майном є відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які мали можливість спостерігати за цим. Інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють. Дана обставина стала підставою для звернення до суду і здійснення захисту порушених прав шляхом визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на частку об`єкта нерухомості. Згідно рішення Вахнівської сільської ради від 29.12.2015 вул. 60-річчя Жовтня в с. Вахнівка, Липовецького району перейменована на нову назву - вулиця «Миру». Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Ураховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання за рішення суду права власності на нерухоме майно (ч. 4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 1 січня 2000 року. Окрім цього, відповідно до ч.2 ст. 344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа чиїм спадкоємцем вона є. Згідно Цивільного Кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року виникнення права власності, як набувальна давність, виникає при вирішенні юридичної долі так званого задавненого майна, власник якого пропустив позовну давність і не може повернути собі майно назад. Потреба у набувальній давності виникає, і у випадку придбання майна на законних підставах, коли власник втрачає необхідні докази свого статусу і проволодівши достатній час таким майном, не може довести своїх прав. Умовами виникнення права власності за давністю володіння є: 1) добросовісність; 2) відкритість; 3) безперервність: 4) тривалість володіння. Тривалість володіння - для виникнення права власності на нерухоме майно передбачає що особа повинна ним проволодіти протягом 10 років. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України ). Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності. Це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ. Воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Водночас володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Згідно п.п.9, 11, 12, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. У разі\~якщо попередній власник нерухомого\~майна не\~був і\~не міг\~бути відомим\~давнісному володільцю,\~то відповідачем є\~орган,\~уповноважений управляти\~майном відповідної\~територіальної громади. Суд дійшов висновку, що позивач на законних підставах володіє даним об`єктом нерухомості, оскільки є членом сім`ї співвласника будинку на праві спільної часткової власності і як наслідок є добросовісним володільцем. Крім того, його відкрите, добросовісне володіння майном підтверджується актом органу місцевого самоврядування, який також підтверджує давність та безперервність його володіння. Аргументи, наведені позивачем щодо наявності підстав для задоволення позову є обґрунтованими. Суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання права власності на частку нерухомого майна за набувальною давністю, ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню. У цілому, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Враховуючи викладене та

Outcome: approved