Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, третя особа - ЖБК «Малиновський-11», в якому, з урахуванням уточнень, просить суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він є сином [PERSON], якому за життя належала квартира [ADDRESS]. [PERSON] також вказує, що зазначена квартира є кооперативною, членом кооперативу був батько позивача, який у 1992 році повністю виплатив пайовий внесок, що підтверджується довідкою № 42/2/ від 24.04.1992року, виданою ЖБК «Малиновський-11». Позивач зазначає, що [INFO] помер його батько - [PERSON], отримати свідоцтво про право власності на зазначену квартиру не встиг. Крім того, позивач вказує, що його мати - [PERSON] померла [INFO], у зв'язку з чим, він є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом до майна [PERSON]. Позивач зазначає, що після смерті батька, у встановлений законом строк, він звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. Однак, йому було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], після смерті [PERSON], в зв'язку з тим, що не надано оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, тобто при житті [PERSON] не зареєстрував право власності на вказану квартиру. Для оформлення права власності в порядку спадкування, [PERSON] був вимушений звернутися до суду, оскільки у нього немає можливості отримати правовстановлюючий документ на квартиру після смерті батька - [PERSON]. У судове засідання 07.09.2016року позивач не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, його представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача - Одеської міської ради про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судові засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника відповідача. Представник третьої особи - ЖБК «Малиновський-11» про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судові засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 26.03.1980року. Батьку позивача - [PERSON] за життя належала квартира [ADDRESS], загальною площею 48,8кв.м., житловою 29,4кв.м. Зазначена квартира є кооперативною, членом кооперативу був батько позивача, який в 1992 році повністю виплатив пайовий внесок, що підтверджується довідкою № 42/2/ від 24.04.1992 року, виданою ЖБК «Малиновський-11» (а.с. 9). [INFO] померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], актовий запис № 9407 від 24 листопада 1998року. [INFO] помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], актовий запис № 10139 від 01 жовтня 2015року. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» У разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. На виконання вимог ухвали суду від 18.08.2016року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] надіслала суду завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], зі змісту якої вбачається, що єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його син - [PERSON], який своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія його заяви. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бичіхіною О.Ю. [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом до майна померлого батька - [PERSON]. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 червня 2016 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], так як не подані документи необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме для видачі свідоцтва про право на спадщину, тобто не надано оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини [PERSON] був зареєстрований, та постійно проживав з батьком у квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою (випискою з домової книги про склад сім'ї та прописку) №73 від 13.06.2016року . Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване є Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Зі змісту технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вбачається, що квартира має загальну площу 48,8 кв.м., житлову - 29,4 кв.м. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] спадщину прийняв, оскільки мешкав разом із спадкодавцем та подав нотаріусу заяву про її прийняття, із заявою про відмову від спадщини не звертався, однак свідоцтва про право на спадщину не отримав. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5, ст. 1268). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Задовольняючи позовні вимоги, суд приймає до уваги і те, що відсутність реєстрації права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] призвела до неможливості [PERSON] оформити свої спадкові права щодо цієї квартири, а іншим шляхом окрім як шляхом звернення до суду його право захистити неможливо. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Outcome: approved