Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

21.07.2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яку передано 23.07.2020 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Так, в обґрунтування позовних вимог позивач просить суд стягнути суму пені у розмірі 264 989 грн. 66 коп. з відповідача, у зв`язку із недотриманням запланованого строку прийняття об`єкта в експлуатацію понад 6 місяців від зазначеного у договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру № МП69 . В обґрунтування позову вказано, що 03.04.2018 року сторонами укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, яким передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта житлової нерухомості до 31 травня 2019 року, який у передбаченому договором порядку не змінювався, проте відповідач його не дотримався. І станом на день звернення до суду із позовною заявою відповідачем не сплачено пеню у розмірі 0, 1 % від загальної вартості майнових прав на квартиру за несвоєчасне прийняття до експлуатації. На лист-вимогу позивача про виконання відповідачем взятого на себе договірного зобов`язання по сплаті пені, внаслідок прострочення зобов`язання останнім, не було відредаговано, а тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді від 27.07.2020 року у справі відкрито провадження для розгляду у порядку загального позовного провадження. 24.09.2020 представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував щодо задоволення позовних вимог, оскільки вимоги позивача є необґрунтованими. Так, представник позивача зазначає, що на сьогоднішній день у відповідача відсутня можливість закінчити виконання Технічних умов №1111-355-15, чим відповідач зміг би забезпечити можливість підключення житлової будинку до інженерних мереж електропостачання та прийняття його в експлуатацію, оскільки електрична підстанція ПС «Аркада» замовником будівництва ТОВ «Контактбудсервіс» згідно Технічних умов №46580 не побудована, що не залежить від відповідача. Окрім цього, сторона відповідача посилається на те, що 06 грудня 2019 року Київською торгово-промисловою палатою на підставі ст.ст. 14. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014р. №44(5), зі змінами та доповненнями видано ТОВ «Аркада- Будівництво» Сертифікат №3000-19-0351 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким засвідчено період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 25 листопада 2017 року по 11 липпя 2019 року щодо виконання обов`язку за Договором генерального підряду №737/16-ОЦ від 04.10.2016р., а саме: щодо будівництво підстанції ІІС 110/10 кВ «Аркада» з КЛ (кабельною лінією) 110 кВ «ТЕЦ-5- Аркада». Пунктом 8.1. Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру №МП69 від 03.04.2018р. встановлено, що сторони не несуть відповідальність за часткове або повне невиконання обов`язків за договором, якщо воно стало наслідком обставин переборної сили природного чи іншого характеру, а саме (але не обмежуючись ними): пожежі, повені, землетрусу, воєнних дій будь-якого виду, блокади, страйку, ембарго, епідемії, дій та або актів органів влади чи місцевого самоврядування тощо. Під обставинами непереборної сили розуміються неперєдбачувані і невідворотні Стороною обставини природного та/або іншого характеру, що виникли після укладання даного договору та підтверджені довідкою Торгово- промислової палати України. Таким чином, ПС 110/10 кВ «Аркада» не побудовано, в зв`язку з форс-мажорними обставинами , а тому правові підстави для притягнення відповідача до відповідальності за недотримання запланованого строку прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію в строк, визначений Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру №МП69 від 03.04.2018р. відсутні. З вищевикладеного випливає, що оскільки ГОВ «Контактбудсервіс» Технічні умови № 46580 не виконало ,ПС 110/10 кВ «Аркада» не побудовано, відповідач не може виконати вимоги Технічних умов №1111-355-15 щодо місця (точки) забезпечення потужності для приєднання об`єктів IV та V етапу будівництва до електромереж, а тому Технічні умови №1111-355-15 в цій частині не виконано, житловий будинок (поз. №32 за ГП) підключити до електричних мереж неможливо. З врахуванням зазначеного, представник відповідача вважає, що позовні вимоги є безпідставними та окрім цього, зазначає, що позивачем не вірно нараховано пеню. 02.10.2020 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено до розгляду справи по суті. В судове засідання представник позивача не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Разом з цим, через канцелярію суду було подано заяву від представника позивача про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи, окрім цього відповідачем до суду було подано відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановивши зазначені обставини, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Судом встановлено, що 03 квітня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Будеволюція», було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №МП 69, предметом якого є передача Продавцем у власність Покупця за плату майнові права на Квартиру, що має наступні характеристики: № квартири - 42, поверх - 6, загальна площа - 70,31 кв.м., кількість кімнат - 1, будівельна адреса: [ADDRESS] та [ADDRESS] . П. 2.4. Договору визначено, що Сторони дійшли взаємної згоди, що Майнові права на Квартиру за Договором переходять від Продавця у власність до Покупця після прийняття Об`єкта в експлуатацію, здійснення Покупцем остаточних розрахунків за Майнові права на Квартиру за даними технічної інвентаризації та підписання Сторонами Акту приймання - передачі майнових прав на Квартиру. Розділом 1 Договору було визначено терміни та їх визначення. Так, під Об`єктом слід розуміти житловий будинок [ADDRESS] та [ADDRESS] , організацію спорудження - здійснює Продавець. Під Квартирою слід розуміти внутрішню ізольовану частину в Об`єкті, що може складатися з комплексу взаємопов`язаних житлових (одного чи кількох) приміщень (кімнат), допоміжних (підсобних) приміщень (кухня, туалет, ванна, передпокій, комета тощо) та балкону, лоджії тощо, призначену та придатну для постійного у ній проживання, з попередніми (проектними) параметрами та технічними характеристиками, визначеними в п, 2.2. цього Договору. П. 3.1 Договору визначено, що загальна вартість Майнових прав на Квартиру складає 1 217 323,43 грн., виходячи з ціни за 1 (один) м2 загальної площі Квартири 17 313,66 гри. Згідно п. 3.4. Договору, оплата Покупцем за майнові права передбачена в наступному порядку: частину загальної вартості Майнових прав у розмірі 50 %, що становить 608 748,29 грн. та відповідає 35,16 м2 загальної площі Квартири, Покупець оплачує протягом 2 робочих днів з дати укладання цього договору; іншу частину (50 %) Майнових прав Покупець оплачує щомісячно рівними частинами згідно графіку, вартість яких дорівнює вартості 4,92 -4,93 м2 на день здійснення оплати. П. 3.2. Договору визначено, що Продавець має право на власний розсуд змінювати поточну ціну за 1 (один) м2 загальної площі Квартири, у зв`язку з чим Продавець повідомляє про це Покупця в порядку, передбаченому Договором. Згідно п. 3.3. Договору, загальна вартість Майнових прав підлягає коригуванню у разі зміни Продавцем поточної ціни 1 (один) м2 загальної площі Квартири. П. 3.3.1. визначено, що у разі підвищення поточної ціни 1 м2 загальної площі квартири, Покупець не зобов`язаний вносити додаткові кошти за оплачену ним частину вартості Майнових прав на Квартиру. Таким чином, загальна сума, що була сплачена позивачем в рахунок оплати 100% вартості Майнових прав, що відповідає 70,31 м2 загальної площі Квартири, становить 1 244 082,93 грн., на підтвердження чого Продавцем була видана довідка про часткову оплату Майнових прав від 28 лютого 2019 року. Вказана вартість майнових прав була сплачена позивачем в повному обсязі, та в порядку, визначеному умовами Договору, що підтверджується довідкою про оплату майнових прав. А тому, позивачем, як покупцем по Договору, всі грошові зобов`язання перед продавцем були виконані належним чином та в повному обсязі. Згідно п. 5.2.3. Договору, Продавець зобов`язався забезпечити організацію будівництва Об`єкта та прийняття його в експлуатацію. У відповідності до п. 2.6. Договору, запланований строк прийняття Об`єкта (складовою частиною якого являється Квартира) в експлуатацію - 31 травня 2019 року. При цьому, Продавець має право в односторонньому порядку змінити запланований строк прийняття в експлуатацію на строк до 6 (шести) місяців, що не буде вважатись порушенням цього Договору. Проте, станом на 30.06.2020 року продавець свої зобов`язання щодо спорудження Об`єкту та введення його в експлуатацію в строк, передбачений Договором (з урахуванням строку, на який має право продавець в односторонньому порядку змінити дату введення в експлуатацію) не виконав. Тому, можна стверджувати про те, що зі сторони Продавця відбулось прострочення зобов`язання, починаючи з 01.12.2019 року. У відповідності до п. 6.4. Договору, у випадку недотримання запланованого строку прийняття Об`єкта в експлуатацію понад 6 місяців від зазначеного в цьому Договорі термін, Продавець сплачує Покупцю неустойку в розмірі 0,1% від загальної вартості Майнових прав на Квартиру. Таким чином, станом на 30.06.2020 року, термін прострочення Продавця перед покупцем становить 213 календарних днів, у зв`язку з чим, розмір пені за період прострочення з 01.12.2019 року по 30.06.2020 року, становить 264 989,66 грн. (1 244 082,93 *0,1*213/100). 23 червня 2020 року, позивачем було надіслано на адресу продавця претензію про виконання останнім взятого на себе договірного зобов`язання по сплаті на її користь у 7- денний термін пені, внаслідок прострочення продавцем зобов`язання. Проте, Продавець пеню не сплатив, та жодним чином на її вимогу не відреагував та про результат її розгляду не повідомив. З зв`язку з цим, позивач була змушена звертатись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, шляхом стягнення належної їй суми пені на підставі прострочення зобов`язання продавцем. З врахуванням зазначеного, позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будеволюція» на її користь пеню в розмірі 264 989,66 грн. Так, ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Встановлення орієнтовного строку вказує на невизначеність такої істотної умови як строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію. Ст. 251 Цивільного кодексу України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Згідно ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. З врахуванням вказаних норм строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію в Договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 03.04.2018 року, зазначається запланований строк виконання договору,а саме: 31.05.2019, тобто є чітко визначений. Згідно ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:1) договори та інші правочини;2)створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;4) інші юридичні факти. Ч. 1 та ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як передбачено частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України. Положення частини першої, другої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 Цивільного кодексу України). Положення статті 627 Цивільного кодексу України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Умови статті 629 Цивільного кодексу України визначають, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з частиною другою ст. 614 Цивільного кодексу України, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Форма декларації про готовність об`єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України. Ч. 2 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Форма акта готовності об`єкта до експлуатації, форма сертифіката, порядок його видачі, розмір та порядок внесення плати за видачу сертифіката визначаються Кабінетом Міністрів України. Акт готовності об`єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об`єкт застрахований). Відповідно до ч. 4 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів. Згідно ч. 5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Ч. 2 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього. Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначений Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (з наступними змінами і доповненнями). Згідно п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація). Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, а також комплексів (будов), до складу яких входять об`єкти з різними класами наслідків (відповідальності), здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката. П. 4 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів встановлено, що надання (реєстрація), повернення (відмова у видачі) чи скасування реєстрації документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Так, ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Крім того, за змістом ч.1-3 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Водночас із цим слід зазначити, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Так, дослідивши матеріали справи та обґрунтування сторін, суд прийшов до висновку, що права та інтереси позивача були порушені, у зв`язку з невиконання умов договору, а твердження відповідача про непереборні обставини, які від них не залежали є неактуальними та необґрунтованими, оскільки всі посилання зводяться на інформацію та документацію станом на 2019 рік, а відтак їх можна вважати такими, які станом на день ухвалення рішення не підтверджують обставин, які б свідчили, що відповідач намагається виконати умови договору, строки були пропущенні з поважних причин та права позивача не були порушені. Пунктом 6.4. Договору, передбачено, що у випадку недотримання запланованого строку прийняття Об`єкта в експлуатацію понад 6 місяців від зазначеного в цьому Договорі термін, Продавець сплачує Покупцю неустойку в розмірі 0,1% від загальної вартості Майнових прав на Квартиру, за кожний день затримки. З врахуванням даного пункту, суд погоджується з розрахунком позивача, оскільки суд не уповноважений виходити за межі позовних вимог, а тому приходить до висновку про задоволення позовних вимог в тих межах ,на які посилається та просить позивач. Щодо посилань відповідача, які стосувались того, що позивач не вірно здійснив розрахунок пені, суд звертає увагу, що крім посилань на невірність застосування розрахунків щодо облікової ставки НБУ, відповідач не надав свого розрахунку, з якого можна було б зробити висновок про невірність суми, яку просить стягнути позивач. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 2 649, 90 грн.

Outcome: approved