Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

27.04.2016 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] на земельну частку (пай) площею 3,8 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. В обґрунтування позову позивач зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 3,8 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка належала згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 26.09.1996 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0118300. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом зв'язку з тим, що у відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку. У зв'язку з чим, [PERSON] просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. До суду надійшла заява представника позивача [PERSON], у якій вона просить справу розглядати за її відсутності, зазначила, що позов підтримує. Відповідач в судове засівання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву у якій просить справу розглядати за її відсутності, вказала також, що позов визнає. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, а також підтверджено матеріалами справи, позивач є сином спадкодавця [PERSON]. (а.с. 7) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER]. (а.с. 4) Як вбачається з копії заповіту, посвідченого 01.11.2000 року секретарем Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Козян Н.І., реєстровий номер №302, [PERSON] заповів [PERSON] усе своє майно, належне йому на день смерті, де б воно не знаходилося та з чого не складалося. (а.с. 5) Відповідно до копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 26.09.1996 року на підставі рішення Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 12.09.1996 року №513/96, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП "Правда" розміром 3,8 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. (а.с. 6) Як вбачається з листа завідувача Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори за вих. № 844/01-16 від 19.05.2016 року, Білгород-Дністровською районною державною нотаріальною конторою не заводилась спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР. Відповідно до ст. 524 ЦК України в редакції закону 1963 року, що був чинний на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 534 ЦК України в редакції закону 1963 року, що був чинний на час відкриття спадщини, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції закону 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що позивач, яка є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв фактично, оскільки на день смерті спадкодавця та на час відкриття спадщини, користувався спадковим майном, здійснював всі необхідні платежі та внески, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом йому йому відмовлено.

Outcome: approved