Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

22 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив (а.с. 33-35). В обґрунтування уточненого позову позивач посилався на те, що на підставі свідоцтва про право спільної сумісної власності на житло, виданого згідно розпорядження Меліоративненської селищної ради № 83 від 06 квітня 1995 року за № 441-3, його матері - [PERSON] , брату [PERSON] , племіннику [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті яких відкрилась спадщина на частку вищезазначеної квартири. За життя його мати заповіту не складала. Він та його брат - [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері. У встановлений законом строк він, з метою оформлення своїх спадкових прав, звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Г. В., однак нотаріусом йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в частині спадкування частки квартири з підстав невизначеності частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вищезазначене нерухоме майно. Додав, що його брат [PERSON] не претендує на спадщину після смерті матері. Крім того, посилався на те, що за життя його матері спору між співвласниками квартири, домовленостей чи договорів з приводу виділу часток та рішень суду не було, а тому спірна спадкова квартира належить співвласникам у рівних частках, однак останні не визначені у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду та просить: - визначити частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , рівними, а саме по 1/4 частці квартири кожному; - визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири № 22, загальною площею 44,9 м 2 , житловою площею 31,1 м 2 , розташованої у будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 27 лютого 2019 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 29). 11 березня 2019 року позивач звернувся на адресу суду із уточненою позовною заявою (а.с. 31, 32, 33-35). Ухвалою суду від 16 квітня 2019 року було відкрите провадження у справі (а.с. 38-39). Ухвалою суду від 08 серпня 2019 року було залучено до розгляду у справі в якості співвідповідачів [PERSON] і [PERSON] (а.с. 60). Ухвалою суду від 08 серпня 2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 61-62). У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у підготовче засідання не з`явилась, але подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 84). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] у підготовче засідання не з`явились, але надали суду окремі заяви заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали у повному обсязі не заперечували проти їх задоволення (а.с. 71, 82, 83). У підготовче засідання третя особа - приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Ганна Василівна не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала, у зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи за її відсутності. У відповідності до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В зв`язку з тим, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06 квітня 1995 року, виданого на підставі розпорядження Меліоравненської селищної Ради № 83 від 06 квітня 1995 року, зареєстрованого за № 441-3, квартира площею 44,90 м2, розташована за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до технічного паспорту, зазначена квартира [ADDRESS] , розташована на першому поверсі п`ятиповерхового будинку та складається з 2 кімнат, житловою площею 31,1 м 2 , у тому числі: 1-а кімната - 17,4 м 2 , 2-а кімната - 13,7 м2, кухні площею 5,9 м2, вбиральні (поєднаної) - 3,4 м2,коридору - 4,5 м2. Загальна площа квартири - 44,9 м2, висота приміщень - 2,5 м (а.с. 8-10). Судом установлено, що 19 січня 1998 року [PERSON] одружилась із [PERSON] , після чого її прізвище було змінено на " [PERSON] ", про що свідчить відповідне свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 19 січня 1998 року, надане суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 12). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28 листопада 2017 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 9). Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Як встановлено судом, спору між співвласниками квартири з приводу розміру часток, належних кожному з них, за життя [PERSON] у них не було. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що частки співвласників квартири є рівними, тобто [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належало по 1/4 частці квартири під [ADDRESS] , а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, судом установлено, що [PERSON] за життя заповіт не складала, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 06/2018, відкритої після її смерті та наданими на запит суду (а.с. 74-80). Після смерті [PERSON] позивач звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Г. В. із заявою про прийняття спадщини (а.с. 74). Постановою приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Г. В. від 07 лютого 2019 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з невизначеністю частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (а.с. 77). У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частина 1 ст. 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З огляду на те, що спадкодавцю [PERSON] за життя належала 1/4 частина квартири [ADDRESS] , позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після її смерті, який прийняв спадщину, інший спадкоємець першої черги [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог у повному обсязі (а.с. 71), матеріали спадкової справи доказів наявності інших спадкоємців за законом чи заповітом, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять, доказів на підтвердження переходу права власності на спадкову квартиру після смерті спадкодавця матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині і за позивачем [PERSON] належить визнати право власності на 1/4 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved