Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

26 листопада 2013 року ПАТ комерційний банк «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом. Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що згідно договору без номеру від 23 червня 2005 року, укладеного між банком і [PERSON] останній отримав кредит в розмірі 5000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] кредитні зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 20 жовтня 2013 року утворилася заборгованість за кредитом в сумі 4603грн.09коп., відсоткам за користування кредитом в сумі 19660грн.39коп., а всього в розмірі 24263грн.48коп. У зв'язку з цим позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] на повторний виклик в судове засідання не явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи судом і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що 23 червня 2005 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений договір без номеру, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договором передбачено, що клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом та відсотками за користування ним, перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] погодився з умовами кредитного договору, про що свідчать його підписи, факт отримання кредиту та користування кредитною карткою. Із п.9.3. договору вбачається, що його дія припиняється в момент виконання клієнтом усіх зобов'язань за договором. Відповідач [PERSON] кредитні зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 20 жовтня 2013 року утворилася заборгованість: за кредитом в сумі 4603грн.09коп., відсоткам за користування кредитом в сумі 19660грн.39коп., а всього в розмірі 24263грн.48коп., що стверджується розрахунком позивача, який відповідачем не спростований (а.с.4-6). Тому, з винного в невиконанні зобов'язання відповідача [PERSON] слід стягнути заборгованість по погашенню кредиту станом на 20 жовтня 2013 року в розмірі 24263грн.48коп. В зв'язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 242грн.63коп.

Outcome: approved