Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

24.03.2015 року позивач, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання договору укладеним та стягнення суми боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.11.2014р. [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 35000 доларів США, що на момент їх отримання було еквівалентно 530110 грн. за курсом НБУ, та зобов'язався їх повернути без сплати будь-яких відсотків у строк до 23.02.2015р. На підтвердження даного факту Відповідачем особисто була написана розписка від 22.11.2014р. у присутності двох свідків, та дружини Відповідача - [PERSON], яка надала згоду на отримання грошей у борг, про що свідчить її підпис у тексті розписки. У день, коли за умовами угоди мало відбутись повернення боргу, а саме 23.02.2015р. Позивачка приїхала за адресою проживання Відповідача: [ADDRESS], але їй було відмовлено в поверненні боргу з посиланням на те, що усі наявні у Відповідача кошти знаходяться на рахунку, відкритому на його ім'я в ПАТ «Дельта Банк», який відмовляється здійснити виплату необхідних коштів в готівковій формі через касу банку або шляхом перерахування цих коштів в безготівковій формі за заявою Відповідача на рахунок Позивачки. На підтвердження чого було надано копію його звернення до Голови Ради Директорів АТ «Дельта Банк» від 17.02.2015р., та запропоновано зачекати з поверненням боргу до вирішення питання виплати коштів банківською установою [PERSON] Пізніше Позивачці стало відомо, що 03.03.2015р. ПАТ «Дельта Банк» було визнано Національним Банком України неплатоспроможним. Звернувшись повторно до Відповідача з вимогою про повернення суми боргу за борговою розпискою від 22.11.2014р. Позивачка отримала відмову, яку Відповідач пояснив тим, що його звернення до ПАТ «Дельта Банк» з вимогою виплатити необхідних коштів залишається без відповіді та без задоволення, у зв»язку з чим він, у свою чергу неспроможний виконати боргові зобов»язання перед [PERSON] Таким чином, згідно з розпискою від 22.11.2014 р. між Позивачем та Відповідачем утворились правовідносини за договором безпроцентної позики з відповідними правами та обов'язками сторін. В подальшому позивачка надала суду уточнену позовну заяву, в якій посилаючись на те, що у розписці від 22.11.2014 року визначено дату повернення суми боргу (день платежу) - 23.02.2015 року, тому вважає за необхідне з урахуванням, коливання курсу долара до гривні, збільшити позовні вимоги виходячи із офіційного курсу станом на 23.02.2015р., якій відповідно до даних НБУ складав 28,35 грн., що складає 992 250,00 грн. Додатково, позивачка [PERSON] вказала, що є матір'ю одиначкою, на її утриманні та вихованні знаходиться неповноліїня дитина - [PERSON], [INFO] Кошти, надані у борг [PERSON], були отримані нею від продажу спадкового майна в с. Кам'янське, Василевського р., Запорізької обл., та призначались для купівлі житла в м.Запоріжжі та поліпшення житлових умов дитини. В результаті невиконання Відповідачем умов договору позики Позивачка не має необхідних коштів для купівлі житла, вимушена винаймати житло та нести додаткові витрати, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Таким чином просить суд позовні вимоги задовольнити, визнати укладеним договір позики від 22.11.2014 р. між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь суму боргу у розмірі 992 250,00 грн., відшкодування судових витрат покласти на відповідача. У судове засідання позивачка [PERSON] надала заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглянути справу за її відсутності. Представник позивача в судовому засіданні обставини викладені в позові підтримала в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення, суду пояснив, що кошти він дійсно брав у борг для купівлі квартири, однак при настанні дати повернення боргу виникли обставини, що не залежили від нього, що унеможливило виконати вчасно та в повному обсязі його боргові зобов»язання перед позивачем. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечувала. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.11.2014р. [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 35000 доларів США, що на момент їх отримання було еквівалентно 530110 грн. за курсом НБУ, та зобов'язався їх повернути без сплати будь-яких відсотків у строк до 23.02.2015р. На підтвердження даного факту Відповідачем особисто була написана розписка від 22.11.2014р. у присутності двох свідків, та дружини Відповідача - [PERSON], яка надала згоду на отримання грошей у борг, про що свідчить її підпис у тексті розписки. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а ст.. 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України сторони повинні виконувати свої обов'язки належним чином і в встановлені строки. Відповідач неналежним чином не виконав свої обов'язки, внаслідок чого склалася заборгованість. Визнаючи обґрунтованою суму боргу у розмірі 992 250,00 грн., суд виходить з того, що кошти позичальник у борг отримував в іноземній валюті, а саме у доларах США у сумі 35 000,00дол. На час розгляду справи, відповідно даних НБУ, станом на 23.02.2015 року, офіційний курс: 1$-28,35 грн., що еквівалентно 992 250,00 грн. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язань. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 1046 ЦК України За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками." Відповідно до ст.1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором." У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню . Крім того, згідно вимог ч. 3 ст. 88 ЦК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає за необхідне відшкодування судових витрат покласти на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved