Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

24 квітня 2017 року [PERSON], представляючи інтереси [PERSON], предявив вка- заний позов, посилаючись на наступні обставини. 25 січня 2012 року у м.Татарбунари Одеської області помер батько позивача - [PERSON], який за життя вчинив заповіт та заповів позивачу та її рідному брату [PERSON] в рівних частках все своє майно. Після смерті батька залишився житловий будинок з будівлями та споруда- ми, розташований по вул.Папаніна,91 у м.Татарбунари Одеської області, 1/2 частину якого позивач має право успадкувати за вказаним заповітом. З 12 травня 2005 року подивач безперервно проживає в Сполучених Штатах Америки, з того часу жодного разу не перетинала кордон України. Після сме- рті батька брат позивача [PERSON], відповідач у справі, прийняв у спадщину 1/2 частину спі- рного будинку, та під час телефонної розмови запевнив позивача, що коли вона приїде в Україну, то без всіляких проблем та перешкод прийме свою 1/2 частину спадку, тим самим ввів її в оману. Ви- падково, після розмови з своєю подругою, вона дізналась, що брат прийняв у спадщину і ту частину будинку, яку батько заповів їй. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області по справі № 515/1247/15-ц від 05.11.2015 р. за відповідачем визнано право власності на 1/2 частку, житлового будинку з господарськими спорудами по вул.Папаніна,91 у м.Татарбунари Одеської об- ласті, що залишився після смерті [PERSON], померлого 25.01.2012 р., яку заповів їй батько. В своїй позовній заяві відповідач зазначив, що нібито вона йому по телефону повідомила, що відмо- вилась від прийняття спадщини, але це не правда. Вона збирається повернутись до України на постійне проживання та хоче проживати у батьківському будинку, частину якого їй заповів батько. Весь період проживання в Сполучених Штатах Америки вона матеріально підтримувала батьків, часто з ними спілкувалась, на момент смерті батька його воля з приводу розпорядження своїм май- ном залишилась не змінною, заповіт він не змінив. Рішенням суду від 05.11.2015 р. було встанов- лено, що вона втратила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Вона не заперечує, дійсно строк прийняття спадщини нею втрачено. Причиною пропуску вказаного строку вважає поважною, оскільки проживала безвиїзно в Сполучених Шатах Америки, про те, що їй необхідно звернутись до нотаріуса з приводу прийняття спадщини в шестимісячний термін вона не знала, оскільки не зна- йома з законодавством України, а в США фахівців в українському законодавстві, з якими можливо було проконсультуватись, не має. Крім того, при розгляді справи за позовом [PERSON], її було залучено в якості третьої особи на стороні позивача, однак про розгляд вказаної справи вона не знала. Вважає, що якщо б її належним чином повідомили про розгляд справи, вона заперечувала проти позовних вимог брата. За таких обставин, просила визначити їй додатковий строк для при- йняття спадщини, що залишилась після смерті батька. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу роз- глянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач двічі в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи за місцем проживання сповіщався належним чином - поштою з повідомленням. До суду повернулися конверти із поміткою «за закінченням строку зберігання» (а.с.30,35). Згідно повідомлення відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 26.05.2017 р. (а.с.39), [PERSON] зареєстрованим, знятим з реєстрації по м.Одеса або об- ласті не значиться. У відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України, відповідача викликано до суду шляхом опублікува- ння оголошення в пресі на 26.07.2017 р. на 14 год. (а.с.45,46), але він повторно до суду за викликом не зявився, тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Згідно копій: паспорту та свідоцтва про народження (а.с.4-5,6), позивач народилася 31.01.1960 р. у м.Татарбунари Одеської області, її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] 29.19. 1978 р. позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] З копії закордонного паспорту (а.с.7) вбачається, що позивач виїхала з України 12.05.2005 р. (а.с.7), інші відмітки про вїзд або виїзд [PERSON] до України відсутні. З копій свідоцтв про смерть серії І-ЖД № 228070 та серії І-ЖД № 289592 (а.с.8-9) видно, що мати позивача - [PERSON], померла 14.06.2010 р.; батько позивача - [PERSON], помер 25. 01.2012 р. у м.Татарбунари Одеської області. Копією заповіту від 09.10.2005 р., посвідченого держаним нотаріусом Татарбунарської держа- вної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.10) підтверджується, що [PERSON] заповів все майно, яке буде йому належати на день смерті, в рівній долі кожному: [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого за станом на 13.07.2012 р. (а.с.11- 12), [PERSON] замовлено технічну документацію на житловий будинок по вул.Папаніна,91 у м.Татарбунари Одеської області. З матеріалів справи (а.с.13-19) вбачається, що 13.07.2015 р. [PERSON] звертався до Та- тарбунарського району суду Одеської області з позовною заявою про встановлення юридичного фа- кту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини і визнання права власності на 1/2 частку спадкового майна. До участі у справі було залучено в якості третьої особи, яка не за- являє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - [PERSON] Останню було викликано в судове засідання шляхом опублікування оголошення у пресі. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 05.11.2015 р., яке набрало чинності 17.11.2015 р. (а.с.32-33), за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частку жит- лового будинку з господарськими спорудами по вул.Папаніна,91 в м.Татарбунари Одеської області, що залишився після смерті його батька [PERSON], померлого 25.01.2012 р. Як передбачено ч.2 ст.1235 ЦК України, заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не мо- же одержати право на спадкування. У відповідності до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прий- няття спадщини. Заяву про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ч.3 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських насе- лених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самовряду- вання за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п.24 своєї постанови від 30.05.2008 р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" розяснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установле- ний законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового стро- ку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Суд, відповідно до п.24 вказаної постанови, вирішуючи питання про визначення особі додат- кового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьо- му необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і міс- цем знаходження спадкового майна. В судовому засіданні встановлено, що позивач дійсно з 12 травня 2005 року безперервно про- живає в Сполучених Штатах Америки, з того часу жодного разу не перетинала кордон України, то- му фізично не мала можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. За таких обставин, суд вважає можливим надати позивачу додатковий строк на прийняття спа- дщини тривалістю у три місяць, зважаючи на віддаленість місця перебування позивача від місця відкриття спадщини, так як є підстави вважати, що вона пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК Ук- раїни та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик останнього до суду відпо- відно до п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved