Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. В квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] та стягнення аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] в розмірі 7 000 грн. щомісячно , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] від спільного проживання з відповідачем у них народилася дочка [PERSON] . 27 серпня 2014 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Дитина [PERSON] проживає разом з нею та перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач вихованням доньки не займається, не турбується про її фізичний та духовний розвиток. В добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає. Дитина перебуває на її матеріальному забезпеченні. 2. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну вимогу про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] підтримала із підстав, наведених у позовній заяві. Позовну вимогу про стягнення аліментів на неповноліиню дитину зменшила , просила стягувати аліменти в розмірі 1 500 грн. Третя особа - представник служби в справах дітей Рогатинської районної державної адміністрації Драгун Л.М. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув , про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача , дослідивши письмові докази, прийшов до висновку про задоволення позову з огляду на таке. Спірні правовідносини сторін виникли із сімейних відносин та регулюються нормами Сімейного кодексу України. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , про що відділом реєстрації актів громадянського стану ст. м.Варшава Республіка Польща видано свідоцтво та в книзі реєстрації народжень 12 вересня 2013 року зроблено актовий запис № III/5119/2013. Згідно копії довідки № 6137/КВ/19-132/Н , виданої посольством України в Республіці Польща 01 листопада 2013 року, [PERSON] народилася [INFO] та зареєстрована громадянкою України. 27 серпня 2014 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27 серпня 2014 року виконавчим комітетом Виспянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Згідно висновку органу опіки та піклування - комісії з питань захисту прав дитини Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області № 35 від 10 липня 2019 року визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] . Підставою позбавлення батьківських прав є те, що батько тривалий час не бере участі у вихованні дитини. Крім цього, факт ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків підтверджується: копією акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] від 24 липня 2019 року, копією довідки комунального дошкільного навчального закладу №23 «ДУДАРИК» № 43 від 05 березня 2019 року, копією виписки із медичної карти амбулаторного хворого, виданої педіатричним відділенням №1 «Міської дитячої поліклініки КНП«Центру первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги», м. Івано-Франківськ від 14 березня 2019 року, довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Оселя»» №9/Р від 28 лютого 2019 року, копією відповіді на адвокатський запит Івано-Франківської дирекції АТ «Укрпошта» № 112/678 від 15 березня 2019 року. З копії акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] від 24 липня 2019 року вбачається, що [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] . Батько [PERSON] не займається вихованням та утриманням дитини. З копії довідки комунального дошкільного навчального закладу №23 «ДУДАРИК» № 43 від 05 березня 2019 року вбачається, що [PERSON] , який є батьком [PERSON] не відвідував батьківські збори, не приводив та не забирав доньку з дошкільного закладу , не цікавився її успіхами. Приводить, забирає та відвідує батьківські збори мати [PERSON] та її чоловік [PERSON] . Згідно копії виписки із медичної карти амбулаторного хворого, виданої педіатричним відділенням №1 «Міської дитячої поліклініки» КНП «Центру первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги» , м. Івано-Франківськ від 14 березня 2019 року, [PERSON] 05 лютого 2019 року зверталася за медичною допомогою для своєї доньки [PERSON] . Під час хвороби дитини догляд здійснювала мама [PERSON] . Батько [PERSON] здоров`ям дитини не цікавиться . Копією довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Оселя» від 28 лютого 2019 року підтверджується , що [PERSON] проживає з [PERSON] та ще двома її дітьми у с. Крихівці Івано-Франківської міської ради. З копії відповіді на адвокатський запит Івано-Франківської дирекції АТ «Укрпошта» № 112/678 від 15 березня 2019 року поштові перекази на ім`я [PERSON] від відправника [PERSON] за період з 07 вересня 2018 року по 07 березня 2019 року у виплаті не значаться . 4.Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. У декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. За ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. За наведених вище обставин і доказів наданих позивачем суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , як батько, свідомо ухиляється від виконання свого обов`язку по вихованню доньки , морально його не підтримує, з донькою не спілкується, не проявляє щодо неї батьківської турботи. Крім цього не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Таким чином позбавлення [PERSON] батьківських прав не буде суперечити інтересам дитини. Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1, ч.2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. З огляду на те, що розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень та враховуючи вимоги ст.182 СК України, суд прийшов висновку, що аліменти потрібно визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). Також, суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 768,40 грн. судового збору .

Outcome: approved