Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

27 серпня 2015 року до суду надійшов цивільний позов, у якому позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0047га, кадастровий номер 1210100000:07:387:0011, що розташована за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Канатна, б.39-б - в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON], померлого 28.06.2012р. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що брат позивача - [PERSON] помер 28.06.2012р. Позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини. Спадкову справу №29/2012 було відкрито у приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] Брат позивача заповіту не складав, тому визначення спадкоємців відбувалося за законом в звичайному порядку діючим законодавством. Спадкоємцем першої черги став батько позивача - [PERSON] відповідач, який надав до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивача, таким чином, позивач успадкувала майно брата. У складі спадщини брата позивача наявні дві земельні ділянки, що розташовані за однією адресою та фактично складають територію одного домоволодіння. На першу з них - земельну ділянку площею 0,0276га, кадастровий номер 1210100000:07:387:0012, що розташована за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Канатна, 39-б - позивачу 24.04.2013р. нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Із змісту цього свідоцтва можна встановити, що батько - [PERSON] відмовився від спадщини на користь позивача. Щодо другої - земельної ділянки площею 0,0047га, кадастровий номер 1210100000:07:387:0011, що розташована за адресою - м.Дніпропетровськ, вул.Канатна, 39-б - позивачу 16.08.2013р. нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У відповідності до резолютивної частини постанови позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у звязку з тим, що вчинення нотаріальної дії було неможливим через неподання спадкоємцем документів, які б беззаперечно підтверджували право власності спадкодавця на спадкове майно. Підставою для нотаріальної відмови стало те, що державний акт на право власності на земельну ділянку за спадкодавцем [PERSON] було видано 05.09.2012р., тобто через два з половиною місяця після його смерті. Брат позивача - [PERSON] набув право на земельну ділянку площею 0,0047га, що розташована за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Канатна, 39-б на підставі договору дарування від 01.06.2011р., укладеного між ним та батьком - відповідачем. Цей договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] рег.№2264. Договір дарування земельної ділянки від 01.06.2011р. був виконаний повністю - земельна ділянка була передана батьком брату позивача. На цей час батько - [PERSON] не оспорює законність цього договору, та й навіть відмовився від права на спадкування цієї ділянки на користь позивача. Спадкодавець - [PERSON] прийняв земельну ділянку та користувався нею протягом 2011-2012 років до своєї смерті. Як відомо позивачу, відповідна реєстрація права власності на земельну ділянку потребувала дооформлення певних документів та грошових витрат, тому ця процедура тривала досить довгий час. За своє життя брат позивача зробив усі необхідні дії щодо реєстрації права власності на земельну ділянку на себе, подав заяви та документи для оформлення державного акту на землю, проте сам державний акт був виданий вже після його смерті. Документом складеним за життя спадкодавця є договір дарування земельної ділянки від 01.06.2011р., тому його можна вважати документом, що підтверджує виникнення у нього підстав для права власності на нерухоме майно - земельну ділянку. Таким чином, земельна ділянка площею 0,0047га, що розташована за адресою - м.Дніпропетровськ, вул.Канатна, 39-6, входить до складу спадщини [PERSON] У звязку із шлюбом позивач 14.06.2014р. змінила своє прізвище з «Філіна» на «Гладка». Позивач у судове засідання не зявилась. Від неї надійшла заява, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, справу розглядати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. Від нього надійшли заяви, у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просять їх задовольнити, справу розглядати за його відсутності. Представники третіх особи у судове засідання не з'явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У звязку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Згідно із свідоцтвом про смерть І-КИ № 466367, виданим відділом державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON], помер 28.06.2012р. (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка площею 0,0276га, кадастровий номер 1210100000:07:387:0012, що розташована за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Канатна, 39-б та земельна ділянка площею 0,0047га, кадастровий номер 1210100000:07:387:0011, що розташована за адресою - м.Дніпропетровськ, вул.Канатна, 39-б. 24 квітня 2013 року приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0276га, кадастровий номер 1210100000:07:387:0012, що розташована за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Канатна, 39-б (а.с.6). Постановою приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.08.2013 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0047га, кадастровий номер 1210100000:07:387:0011, що розташована за адресою - м.Дніпропетровськ, вул.Канатна, 39-б, у звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця [PERSON] на вищевказану земельну ділянку, оскільки, державний акт на право власності на земельну ділянку за спадкодавцем [PERSON] було видано 05.09.2012р., тобто після його смерті (а.с.8). [PERSON] за життя набув право на земельну ділянку площею 0,0047га, що розташована за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Канатна, 39-б на підставі договору дарування від 01.06.2011р., який укладено між ним та відповідачем, який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] за №2264 (а.с.11). 14 червня 2014 року [PERSON], 12 грудня 1993р.н. уклала шлюб з [PERSON], 30 червня 1991р.н. та змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії І-КИ №276601 від 14.06.2014 року (а.с.15). Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Відповідно до ст.392 ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.\~ Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно із ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до вимог ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно із ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Згідно із ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до\~ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач прийняв спадщину після смерті брата [PERSON] відповідно до вимог\~ст.1269 ЦК України, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Згідно із вимогами ст.46 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п.4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до глави 13 вказаного Порядку, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно із п.п.5 п.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"правовстановлюючим документом, на підставі якого провадиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна може бути рішення суду, що набрало законної сили про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. Відповідно до ч.1ст.182\~ЦК України\~право власності на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п.2 \~постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, судам розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що позивач прийняла спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини, але нотаріус не має можливості оформити в установленому порядку спадщину та видати йому свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірне нерухоме майно, оскільки він є спадкоємцем [PERSON] другої черги - сестрою, інші спадкоємці відсутні, отже, позивач має право на спадкування за законом спадщини після нього.

Outcome: approved