Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що 09 грудня 2017 року відповідач [PERSON] позичив у нього 3000 доларів США, які зобов`язався повернути до 31 грудня 2017 року, про що власноручно написав розписку. Однак, до сьогоднішнього дня по спливу двох років десяти місяців з дня взятого [PERSON] на себе зобов`язання він позичену у нього грошову суму не повернув і на його законні вимоги щодо виконання боргового зобов`язання не реагує. З цих підстав просить позов задовольнити, а також просить стягнути з відповідача в його користь понесені ним по справі судові витрати. Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] 12.11.2020 року подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , в його користь суму боргу за договором позики від 09.12.2017 року в розмірі 85022 гривні 40 копійок та понесені ним судові витрати по справі в розмірі 850 гривень 22 копійки. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просить справу розглядати у його відстуності, змінені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті, що підтверджується матеріалами справи, та не надав у встановлений судом строк відзиву до суду. Тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача з постановленням заочного рішення, за наявними матеріалами справи. За приписами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що змінений позов належить задоволити, з наступних підстав. Згідно розписки від 09 грудня 2017 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у сумі 3000 доларів США, які зобов`язався повернути до 31 грудня 2017 року. Відповідно до довідки, виданої філією-Тернопільське обласне управління ТВБВ № 10019/046 АТ "Ощадбанк" № 117.22-10/677 від 05.10.2020 року, офіційний курс долара США, сума станом на 05.10.2020 року, становить 2834 гривні 08 копійок за 100 доларів США. Згідно викладених у позові обставин, позивач [PERSON] неодноразово звертався до відповідача [PERSON] про повернення коштів, що стверджується також вимогою від 12.08.2020 року. Однак, відповідач у добровільному порядку не повернув позичену ним суму коштів. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що змінені позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За вимогами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14, застосування якої є обов`язковим в силу ст. 370-1 ЦПК України відповідно до норм ст.ст.1046-1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. У вказаній постанові Верховний Суд України також зазначив, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться. Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. За змістом статей 192 та 524 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобовязання може бути виражене у гривні або сторони в договорі можуть визначити грошовий еквівалент в іноземній валюті. Згідно частин 1-2 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У пред`явлених змінених позовних вимогах позивач просить стягнути з відповідачки суму заборгованості у гривневому еквіваленті, зазнаючи, що 3000 доларів США еквівалентно 85022 гривні 40 копійок. Таким чином, сума боргу за розпискою, наданою позивачем, становить 3000 доларів США, що еквівалентно на день подачі позову 85022 гривні 40 копійок, що складає заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] . Відповідачем [PERSON] не надано суду жодних доказів на спростування зазначених у позові обставин. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, суд приходить до переконання про порушення прав позивача, які підлягають захисту, а тому змінені позовні вимоги слід задовольнити. Судові витрати на підставі ст.141 ЦПК України необхідно покласти на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved