Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою в якій просить встановити факт смерті на тимчасово окупованій території громадянина України [PERSON] , місце народження: Україна, Одеська обл., Любашівський район, с.Полтавка, який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та який помер [INFO] у АР Крим, м.Євпаторії. В обґрунтування заяви покликається на те, що [INFO] у АР Крим, м.Євпаторії помер [PERSON] , який приходився заявнику батьком. Маючи свідоцтво про смерть, що видане 12.05.2021 року Євпаторським міським відділом запису громадського стану департаменту запису актів громадського стану міністерства юстиції Республіки Крим звернувся до Ужгородського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) щодо реєстрації факту смерті батька, однак йому було відмовлено у проведені державної реєстрації смерті оскільки поданий документ не є підставою для такої реєстрації. Оскільки законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті, змушений звернулася до суду з даною заявою. Зазначає, що встановлення даного факту є необхідним для державної реєстрації смерті батька [PERSON] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.10.2021 року дану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено судове засідання, про що повідомлено учасників справи. Заявник у судове засідання не з`явився, подав заяву у якій зазначив, що заяву підтримує та просить її задовольнити в повному обсязі. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заявника, що відповідає вимогам ч.3 ст. 211 ЦПК України. Заінтересована особа у судове засідання не направила свого повноважного представника, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце розгляду справи, пояснень на заяву не подала. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи, за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Cудом встановлено: [INFO] у АР Крим, м.Євпаторії помер [PERSON] . Як вбачається із Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.05.2021 виданого Євпаторським міським відділом запису громадського стану департаменту запису актів громадського стану міністерства юстиції Республіки Крим, [PERSON] помер у АР Крим, м.Євпаторії, про що 12.05.2021 року складено відповідний запис акту №170219910001000741006. Як вбачається із Довідки про причину смерті серії 35 № 082178 виданої 12.05.2021 року державною установою "Єваторською міською лікарнею" так причиною смерті був хронічний пієлонефрит. Згідно Свідоцтва № [NUMBER] (довідка) про поховання виданої сину [PERSON] , вбачається, що батько заявника [PERSON] похований на додатковій ділянці сектору [ADDRESS] Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] зареєстрованого відділом РАЦС м.Євпаторія Кримської області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] . Батьком записано\~ [PERSON] , мати\~ [PERSON] . Також судом встановлено, що 29.09.2021 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , який помер [INFO] у АР Крим, м.Євпаторії. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 315\~ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 1\~ст. 317 ЦПК України\~передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Як вбачається з матеріалів справи із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] звернувся його син [PERSON] , що підтверджується долученими копіями документів. У відповідності до п.1, 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до пункту 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о). Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014\~уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов`язано Кабінет Міністрів України вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв. Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» від 16 вересня 2014 року № 1680-VII\~визначено тимчасовий порядок організації місцевого самоврядування, діяльності органів місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей з метою створення умов для якнайшвидшої нормалізації обстановки, відновлення правопорядку, конституційних прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, створення умов для повернення жителів до вимушено залишених місць постійного проживання, їх реінтеграції, а також для відновлення життєдіяльності в населених пунктах у Донецькій та Луганській областях та розвитку територій. Згідно з цим Законом тимчасово, з дня набрання ним чинності з урахуванням положень\~Закону України «Про створення необхідних умов для мирного врегулювання ситуації в окремих районах Донецької та Луганської областей»\~на строк до 31 грудня 2021 року включно, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України (стаття 1). Згідно зі\~статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII\~для цілей цього\~Закону\~тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права,\~Конституції\~та законів України; 3) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями. Відповідно до частин другої і третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Внаслідок наведених обставин, отримання свідоцтва про смерть в органах реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом його отримання та захисту прав родичів та спадкоємців померлого є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. Згідно з частиною першою\~статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~підставою для про ведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Cyprus v. Turkey» від 12.05.2014 та «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia» від 23.02.2016) зроблено висновок, що документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватися разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ. Згідно з частиною першою\~статті 317 ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (статті 76 ЦПК України). Письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частини перша\~статті 95 ЦПК України). Як вбачається із заяви встановлення факту смерті [PERSON] необхідне заявнику для державної реєстрації смерті, свідоцтво про смерть є недійсними, оскільки видане органом, який не має права його видавати, оскільки знаходиться на тимчасово окупованій території України. Оцінюючи надані заявником документи, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. На підставі викладеного, з метою захисту законних прав та інтересів громадян України на тимчасово окупованій території, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд вважає за необхідне задовольнити заяву, оскільки встановлення даного факту породжує для заявника певні правові наслідки. Відповідно до п.4\~ст.317 ЦПК\~ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Крім того, приписами п.8 ч.1 ст. 430 ЦПК України встановлено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного та

Outcome: approved