Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

23.04.2017 [PERSON] (далі - позивач, [PERSON]) звернулася до суду з позовної заявою до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач, ПАТ КБ «Приватбанк») та просила стягнути з відповідача 23 842 745,12 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09.09.2013 між позивачем та відповідачем було укладено договір № SAMDN02000737532753 про відкриття поточного рахунку фізичної особи у доларах США. На вказаний рахунок було зараховано 82 353,24 дол. США. 21.05.2014 [PERSON] відповідачу було подано заяву про закриття поточних рахунків, відкритих за договором. В зв'язку з неповерненням коштів позивачем 22.10.2014 повторно подано заяву з аналогічних питань. Оскльки вимога про повернення банком коштів виконана не була, позивач звернулась з позовом до Жовтневого районного суду Дніпропетровської області. Рішенням Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2015 у задоволені позову позивача про визнання договору розірваним та стягнення коштів було відмовлено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.08.2015 рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.06.2015 було скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» задоволені. На підставі зазначеного судового рішення Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 50603855. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.08.2015 було виконано відповідачем лише 16.04.2018. За цих підстав позивач просить стягнути з відповідача 23 842 745,12 грн. штрафних санкцій у вигляді пені у розмірі 3 % за кожен день прострочення за період з 23.07.2017 по 23.07.2018 на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів».. В подальшому представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимоги, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 233 965,44 грн. У відзиві на позовну заяву представник ПАТ КБ «Приватбанк» проти вимог позовної заяви заперечував у повному обсязі зазначивши, що позивач, звернувшись до суду, просить суд стягнути з відповідача Договором про відкриття поточного рахунку фізичній особі № SAMDN02000737532753 від 09.09.2013р - пеню, нараховану відповідно до ч. 5 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів". Проте до правовідносин, які склалися між сторонами вказана норма не може бути застосована, оскільки предметом спору є договір про відкриття поточного банківського рахунку, а не договір банківського вкладу, який передбачає отримання відповідачем прибутку. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що власник поточного банківського рахунку є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення. Ухвалою судді від 25.07.2018 позовну заяву [PERSON] прийнято до провадження та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. 14.11.2018 закрито підготовче судове засіданні та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував частково, а саме не заперечував про стягнення 231 527 грн. 95 коп. як пеню у розмірі 0,1% суми простроченого платежу за невиконання доручення клієнта на переказ. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду. Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Судом встановлено, що 09.09.2013 між позивачем та відповідачем було укладено договір № SAMDN02000737532753 про поточний рахунок фізичної особи, на підставі якого банк відкрив позивачу поточний рахунок у доларах США. 21.05.2014 [PERSON] відповідачу було подано заяву про закриття поточних рахунків, відкритих за договором, а 22.10.2014 повторно подано аналогічну заяву. У зв'язку з тим, що відповідачем не виконано обов'язку по поверненню коштів, позивач звернулась з позовом до Жовтневого районного суду Дніпропетровської області. Рішенням Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2015 у задоволені позову позивача про визнання договору розірваним та стягнення коштів було відмовлено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.08.2015 рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.06.2015 було скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги [PERSON] задоволені: розірвано договір № SAMDN02000737532753 про відкриття поточного рахунку фізичній особі, укладений 09.09.2013 між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк»; стягнуто з відповідача на користь [PERSON] у рахунок повернення коштів: 82 353,24 дол. США. На підставі зазначеного судового рішення 23.03.2016 Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстицію відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідача на користь позивача вище зазначеної суми коштів. В подальшому вказане виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження № 11355726. 16.04.2018 відповідачем в повному обсязі виконане рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області. Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 за №1172/8493, Банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. За змістом вищенаведеної частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та частини першої статті 1061 ЦК України, якою передбачено виплату банком вкладнику процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором, вартість послуги за договором банківського вкладу - це розмір процентів, які банк має сплатити за користування коштами вкладника. Відкриття поточного рахунку не передбачає виплату процентів, відтак і отримання послуг, за договором. З огляду на наведене, застосування приписів ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у даному випадку не є можливим. Відповідно до п. 32.2. ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ, цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. У разі порушення банком, що обслуговує отримувача, строків завершення переказу цей банк зобов'язаний сплатити отримувачу пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. В цьому випадку платник не несе відповідальності за прострочення перед отримувачем. Встановлено, що кошти позивачу були сплачені в рамках виконавчого провадження у повному обсязі лише 16.04.2018. Отже, судом встановлено порушення прав позивача щодо розпорядження грошовими коштами і до відповідача мають бути застосовані санкції, передбачені п. 32.2. ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» шляхом стягнення пені в розмірі розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 10 відсотків суми переказу за період з 23.07.2017 по 15.04.2018, що складає 266 днів. Пеня має обчислюватися та стягуватися за судовим рішенням лише в національній валюті України - гривня. Таким чином, сума боргу в іноземній валюті повинна бути спочатку переведена в гривню саме станом на день початку періоду нарахування пені, а вже потів нараховуватися в гривні за цей період. Оскільки сума заборгованості становила суму коштів у розмірі 82 353,34 дол. США, а курс гривні має бути застосований станом на 23.07.2017, тобто на дату початку нарахування пені, що складає гривневий еквівалент суми простроченого платежу за офіційним курсом НБУ 25,9283 грн. Таким чином, сума, що підлягає до стягнення становить 567 984 грн. 35 коп. А враховуючи законодавчі обмеження у розмірі 10 % суми переказу, розмір пені слід визначити в сумі 213 527 грн. 95 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави у розмір 2 135,27 грн. На підставі викладено та

Outcome: approved