Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

31.08.2016 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт реєстрації шлюбу 28 червня 2014 року між нею та [PERSON], зареєстрованого в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі, з видачею повторного документу про шлюб. В процесі розгляду справи надійшла уточнена заява від заявників [PERSON] та [PERSON], в якій вони просять встановити факт реєстрації шлюбу 28 червня 2014 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрованого в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі, з видачею повторного документу про шлюб. В обґрунтування заявлених вимог заявники посилаються на те, що 28.06.2014 року в відділі ДРАЦС Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі вони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 392. Їм видано свідоцтво про реєстрацію шлюбу. Незважаючи на те, що [PERSON] була зареєстрована в [INFO], а [PERSON] в Черкаській області, реєстрація шлюбу відбулася в м. Севастополі Автономної Республіки Крим, коли [PERSON] там тимчасово працював. Після реєстрації шлюбу вони приїхали до м. Харкова, де постійно проживають до теперішнього часу. При пред'явленні свідоцтва про шлюб, виданого органом РАЦС м Севастополь, їм вказують на те, що воно є незаконним, оскільки видано органом, що розташованій на тимчасово окупованій території. З метою отримання свідоцтва про укладення шлюбу та проведення державної реєстрації, вони звернулися до Дзержинського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. 30.03.2016 року Дзержинський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області прийняв відмову у видачі повторного документу про шлюб, оскільки дані щодо актового запису про шлюб відсутні в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, через що вони вимушені звернутися з даною заявою до суду. Заявники [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали письмові заяви, в якій підтримують вимоги заяви, просить задовольнити, справу розглядати за їх відсутністю. Уповноважений представник заінтересованої особи Дзержинського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. До канцелярії суду надійшла заява від начальника Дзержинського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції [PERSON], в якій зазначено, що відповідно до статті 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України від 15.04.2014 будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому чинним законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий зазначеними органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ст. 3 зазначеного закону, тимчасово окупованою територією вважається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя. Враховуючи вищенаведене Дзержинський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області заперечує проти встановлення факту реєстрації шлюбу у зв'язку з тим, що не виявляється можливим встановити факт реєстрації шлюбу громадянами [PERSON] і [PERSON] 28.06.2014, проведеної відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі, з видачею повторного документа про шлюб, як такого, що є недійсним і не створює правих наслідків в Україні. Просить справу розглядати у відсутність представника. Дослідивши матеріаль справи та докази, надані в обгрунтування доводівзаяви, суд дійшов висновку, що вимоги заявників законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно з положеннями п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, реєстрації шлюбу. Судовим розглядом справи встановлено, що 28.06.2014 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі зареєстровано шлюб між [PERSON] та Бутко (шлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], про що зроблено актовий запис № 392 та видано свідоцтво про реєстрацію шлюбу. Незважаючи на те, що [PERSON] була зареєстрована в [INFO], а [PERSON] в Черкаській області, реєстрація шлюбу відбулася в м. Севастополі Автономної Республіки Крим, коли [PERSON] там тимчасово працював. Після реєстрації шлюбу заявники приїхали до м. Харкова, де постійно проживають до теперішнього часу. При пред'явленні свідоцтва про шлюб, виданого органом РАЦС м Севастополь, їм вказують на те, що воно є незаконним, оскільки видано органом, що розташованій на тимчасово окупованій території. З метою отримання свідоцтва про укладення шлюбу та проведення державної реєстрації, заявники звернулися до Дзержинського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. 30.03.2016 року Дзержинський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області прийняв відмову № №522-06-04-05 у видачі повторного документу про шлюб, з мотиві того, що дані щодо актового запису про шлюб відсутні в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. Відповідно до положень п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно з вимогами ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявникам для проведення державної реєстрації шлюбу. Відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст.14 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. Відомості, зазначені в актових записах про народження фізичної особи та її походження, шлюб, смерть, складених виконавчими органами сільських, селищних та міських (крім міст обласного значення) рад на паперових носіях та в електронному вигляді, вносяться до Державного реєстру актів цивільного стану громадян протягом трьох робочих днів з дня надходження актового запису до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Вимогами ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», встановлено, що Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено: 1. На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. 2. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Положеннями ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», встановлено: 1. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На сьогоднішній день встановлено, що свідоцтво про шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Бутко) Ю.В., серії І-АС №04511, видане 28.06.2014 року відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі. Приймаючи до уваги, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначено тимчасово окупованою територіє, датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року, свідоцтво про шлюб видано органом на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, у зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно з положеннями ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Враховуючи вищенаведене, з метою захисту законних прав та інтересів громадян України, суд доходить висновку про задоволення заяви [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту реєстрації шлюбу, оскільки на сьогоднішній час заявники позбавлені можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про шлюб та провести державну реєстрацію шлюбу, оскільки шлюб зареєстровано органом державної реєстрації актів цивільного стану в м. Севастопіль, на території де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Проведення державної реєстрації шлюбу надасть можливість заявникам отримати свідоцтво про шлюб, видане державним органом України. На підставі викладеного,

Outcome: approved