Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

22\~жовтня 2019\~року до\~Василівського районного\~суду Запорізької\~області надійшов\~позов [PERSON]\~до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що з відповідачкою спільно у шлюбі проживав з лютого 2018 року по вересень 2018 року, зареєстрованого виконавчим комітетом Малобілозерської сільської ради 13 лютого 2018 року, актовий запис №1. Спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалось, постійні сварки призвели до втрати взаємопорозуміння, та поваги один до одного, тому припинено подружнє життя та спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя, збереження шлюбу чи строки для примирення вважає недоцільним, так як це суперечить його інтересам, оскільки на даний час позивач зустрів іншу жінку, з я кою має намір створити сімю. На момент підготовки позовної заяви до суду спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Відповідачка ухиляється від розірвання шлюбу через органи ДРАЦС, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON], [INFO], який був зареєстрований виконавчим комітетом Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області 13 лютого 2018 року, актовий запис №1; Стягнути з відповідача [PERSON] на його користь судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору в сумі 704,80 гривень та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 500,00 гривень, згідно квитанції. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 22 листопада 2018 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 04 грудня 2018 року відповідачкою [PERSON] подано відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу. 10 грудня 2018 року представником позивача [PERSON] адвокатом [PERSON] подано заперечення на відзив. 12 грудня 2018 року до суду надійшло письмове клопотання відповідачки [PERSON] про надання подружжю строку на примирення. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 12 грудня 2018 року підготовче провадження у справі зупинено за клопотанням відповідачки [PERSON] та подружжю надано судом строк для примирення тривалістю у два місяці. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 08 лютого 2019 року провадження по справі поновлено за спливом строку для примирення у два місяці та підготовче провадження продовжено. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 19 лютого 2019 року позові вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] судових витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 500,00 гривень - залишено без розгляду за заявою позивача. В підготовче судове засідання позивач [PERSON], представник адвокат [PERSON] не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду надано заяву з проханням розглянути справу без участі позивача та його представника адвоката [PERSON] На заявлених позовних вимогах наполягають, та просять суд задовольнити позов [PERSON] за підставами, викладеними у позовній заяві. В підготовче судове засідання відповідачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду подано письмові заяви, в яких просять розглянути справу за їх відсутністю, заявлені позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнають у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечують. Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши всі обставини по справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З урахуванням положень ч.1 ст.198, ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та заяв сторін по справі. Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 13 лютого 2018 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, актовий запис №1, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.6). Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, припинення шлюбних відносин, у звязку з чим позивач [PERSON] звертається до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1 Сімейного кодексу України (далі СК України). Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобовязати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів обєктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та відповідачкою в судовому засіданні не доведено. Крім того, оскільки позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням його до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Примушування до шлюбу не допускається. А тому, подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу між сторонами суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених [PERSON] позовних вимог, та приймаючи до уваги визнання відповідачкою [PERSON] позовних вимог у повному обсязі, та враховуючи ті обставини, що наданий судом строк для примирення позитивних результатів не мав, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення, крім того спільне сімейне життя сторони фактично припинили, шлюбні відносини відновлювати в подальшому наміру не мають, тому суд приходить до остаточного висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, а шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Також, у відповідності до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку судового розгляду, суд вважає необхідним повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету - 50% судового збору, сплаченого при предявленні ним позову до суду, а саме: в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок, згідно дублікату квитанції №0.0.1157459982.1 від 13.10.2018 року, виданої Акціонерним Товариством Комерційний банк «Приватбанк», оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с.1). На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: approved