Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

\~\~\~\~ [PERSON] звернувся до суду із цією заявою, посилаючись на те, що 24.04.2015 року на тимчасово окупованій території у місті Стаханов Луганської області у віці 48 років померла його дочка [PERSON], у відповідності з лікарським свідоцтвом № 320, виданим Стахановським відділенням Луганського обласного бюро експртиз 27.07.2015 року, від злоякісного новоутворення головного мозку. Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України. ВІн звернувся до Старосамбірського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану для державної реєстрації смерті дочки, однак йому відмовлено, оскільки представлене на реєстрацію медичне свідоцтво про смерть видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тому просив встановити факт смерті [PERSON] \~\~ У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав. \~\~\~\~Представник заінтересованої особи Старосамбірського районного відділу державної реєстрації актів цивільного в судове засідання не зявився, але від начальника відділу [PERSON] поступила заява про розгляд справи у відсутності представника та про відсутність заперечень проти вимог [PERSON] \~ Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав: \~\~ Зі змісту\~ст.3 ЦПК України\~вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п.5 ч.2\~ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. \~\~\~ У відповідності до п.8 ч.1\~ст.256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. \~ \~Згідно з п.13\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. У відповідності з довідкою № [NUMBER] від 06.07.2016 року заявник [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], згідно паспорта ЕМ 176732, виданого 17.04.1999 року Стахановським МВУМВС України у Луганській області, проживав [INFO], взятий на облік Старосамбірською райдержадміністрацією як внутрішньо переміщена особа, місце його перебування зареєстровано з 06.07.2016 року по вулиці Шевченка 79 у місті Старий Самбір. \~\~\~\~Дослідженими судом документами (а.с.4-6,10) встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Свідоцтво про смерть дочки йому необхідно для оформлення спадкових прав. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 320, виданого Стахановським відділенням судово-медичних експертиз 27.04.2015 року [PERSON], [INFO], проживаюча [INFO] «а» кв.22 у місті Стаханов Луганської області, померла 24.04.2015 року у квартирі [ADDRESS], причина смерті неуточнена. \~\~ Заявник [PERSON] звернувся до Старосамбірського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про державну реєстрацію смерті [PERSON], проте начальник Старосамбірського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області [PERSON] відмовила у державній реєстрації смерті оскільки представлене на реєстрацію медичне свідоцтво про смерть видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. \~\~\~ Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції\~та законів України. \~\~\~ Відповідно до п. 1\~Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями»\~визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до\~Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" районах запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. \~\~\~\~ Згідно з ч. 1-2\~ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~на тимчасово окупованій території на строк дії цього\~Закону\~поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. \~\~\~\~Відповідно до ч. 1-3\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до\~Конституції\~та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. \~\~\~\~На сьогоднішній час свідоцтво про смерть видане органом, який діє поза межами\~Конституції\~та законодавства України та не визнається на території України, а також лікарське свідоцтво про смерть видане медичними закладами тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації смерті на території України. \~\~\~Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~передбачено, що у разі порушення положень цього\~Закону\~державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. \~\~ Згідно зі\~ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. \~\~ Згідно\~ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. \~\~\~\~Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о),106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть). \~\~ Оскільки заявник [PERSON], який є громадянином України, проживає у місті Старий Самбір, що підтверджується довідкою № [NUMBER] від 06.07.2016 року, а його дочка [PERSON] 24.04.2015 року померла на тимчасово непідконтрольній Україні території Луганської області, після її смерті заявник не може отримати свідоцтво про смерть відповідного зразку, а отримане медичне свідоцтво про смерть не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України, то з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України [PERSON] суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON] \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved