Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, у якому просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на гараж літ. «Г», розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що відповідно до рішення Старобільської міської ради від 27.06.1991 року №168/8 громадянкою [PERSON] , яка мешкала за адресою: [ADDRESS] , було побудовано гараж на земельній ділянці у дворі будинку [ADDRESS] . 12.08.1995 року він придбав зазначений гараж у [PERSON] , про що остання написала розписку. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємицею померлої [PERSON] є її донька - [PERSON] . Починаючи з 12.08.1995 року та по теперішній час він відкрито та безперервно користується зазначеним майном. 20.02.2020 року на його замовлення виготовлено технічний паспорт на зазначений гараж. Він та [PERSON] , за час життя останньої, договір купівлі- продажу не укладали, а у відповідачки відсутні документи на зазначен майно, що унеможливлює оформити право власності на гараж. У зв`язку з цим він звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі та без участі позивача, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутності. У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Старобільської міської ради від 27.06.1991 року №168/8 громадянкою [PERSON] було побудовано гараж на земельній ділянці у дворі будинку [ADDRESS] . 12.08.1995 року позивач [PERSON] придбав зазначений гараж у [PERSON] , про що остання написала розписку. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Старобільському району та місту Брянка Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). Спадкоємицею померлої [PERSON] є її донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою [ADDRESS] , яка до заміжжя мала прізвище [PERSON] . Родинні стосунки між ними підтверджуються копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про шлюб. 20.02.2020 року на замовлення позивача було виготовлено технічний паспорт на зазначений гараж, а саме гараж літ. «Г» по [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту гараж побудовано у 1991 році, площа складає 20,3 м.кв. Позивач [PERSON] та [PERSON] , за час життя останньої, договір купівлі- продажу не укладали, а у відповідачки відсутні документи на зазначене майно, що унеможливлює для позивача оформити право власності на гараж. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності, володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав». При вирішенні спорів, пов`язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 344 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Суд вважає, що позивач [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном більше десяти років, оскільки це майно було передане йому у 1995 році. У зв`язку з цим суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч.6\~ст.141 ЦПК України\~суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved