Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

26 грудня 2016 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовними вимогами до Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області, третя особа:відділ Держгеокадастру в Дунаєвецькому районі Хмельницької області про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку (ціна позову 50196,10 грн.) посилаючись на те, що відповідно до розпорядженням Дунаєвецької райдержадміністрації № 312/2005-р від 18.04.2005 р. позивачу, власнику сертифіката серії ХМ № 0252533 земельної частки (паю) №1185 площею 1,32 га, власнику сертифіката серії ХМ № 0252530 земельної частки (паю) № 1186 площею 1,32 га надано в натурі земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Маківської сільської ради Дунаєвецького району. На підставі даного розпорядження 08 листопада 2005 року Дунаєвецькою районною державною адміністрацією видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №114738 на ім'я [PERSON] площею 1,31 га, кадастровий номер №6821884700:06:004:0056, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Маківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області. В державному акті зазначено кадастровий номер: 6821884700:06:004:0056, де цифра « 4» підтерта і виправлена. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.08.2016 року, на надану позивачеві відповідно до розпорядження Дунаєвецької РДА земельну ділянку площею 1,3122 га видно, що виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок, 17.09.2004 р., ТОВ «Краянин», присвоєно кадастровий номер6821884700:06:004:0056, дата державної реєстрації земельної ділянки 08.12.2015 року. Існуюче виправлення цифри «4» в правовстановлюючому документі (державному акті на право власності на земельну ділянку) порушує право власності позивача на землю та не дає змоги зареєструвати право власності на землю в установленому законом порядку і здати земельну ділянку з оренду чи іншим чином розпорядитись нею. В вересні 2016 року позивач звернувся у відділ Держгеокадастру в Дунаєвецькому районі Хмельницької області з приводу внесення виправлення до державного акта та його повідомлено, що з 01.01.2013 року набули чинності Закони України «Про Державний земельний кадастр», «;Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанова КМ України від 17.10.2012 року №1051 « Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», згідно з якими повноваження територіальних органів Держгеокадастру у частині внесення змін (виправлень) до державних актів на право власності на земельну ділянку призупинені, а тому внести виправлення неможливо. Також згідно Рішення №32889420 від 13.12.2016 р. державного реєстратора прав на нерухоме майно Дунаєвецької міської ради, позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на земельні ділянки, оскільки не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства. В звязку із цими обставинами позивач змушений звернутись до суду про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним та визнання права власності на земельну ділянку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив проводити розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача: Дунаєвецької райдержадміністрації Хмельницької області та представник третьої особи: відділу Держгеокадастру в Дунаєвецькому районі Хмельницької області в судове засідання не зявилися, однак надали суду повідомлення про розгляд справи у відсутності представників та визнання позову. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час видачі позивачу державного акта на право власності на земельну ділянку) (надалі ЗК України), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами (ч. 1 ст. 126 ЗК України). Судом встановлено, що розпорядженням Дунаєвецької райдержадміністрації №312/2005-р від 18 квітня 2005 р. «Про надання в натурі (на місцевості земельної частки (паю) на території Маківської сільської ради», [PERSON] власнику сертифіката серії ХМ № 0252533 земельної частки (паю) № 1185 площею 1,32 га, власнику сертифіката серії ХМ № 0252530 земельної частки (паю) № 1186 площею 1,32 га надано в натурі земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Маківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області. 08 листопада 2005 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №114738, площею 1,31 га, кадастровий номер 6821884700:06:004:0056 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Маківської сільської ради та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010575300168, на підставі розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації № 312/2005-р. від 18 квітня 2005 р. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6803640652016 від 29.08.2016 р. року на надану позивачу відповідно до розпорядження Дунаєвецької РДА земельну ділянку площею 1,3122 га, нормативно грошовою оцінкою 50196,10 грн. видно, що виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо поділу та обєднання земельних ділянок, присвоєно кадастровий номер 6821884700:06:004:0056, дата державної реєстрації земельної ділянки 08.12.2015 року. Відповідно до ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Отже, з моменту державної реєстрації зазначеного вище державного акта на право власності на земельну ділянку позивач набув права власника земельної ділянки, тобто права володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю. Між тим, судом встановлено, що в повній мірі реалізувати своє право власності на земельну ділянку позивач не може, оскільки в державному акті про право власності на землю містяться підчищення, цифра «4» в кадастрового номері виконано рукописно, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку і таким чином позивач позбавлений права володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю. Згідно повідомлення від 07.09.2016 р. відділу Держземагентства у Дунаєвецькому районі не можна внести виправлення в державному акті на земельну ділянку, оскільки виправлення орфографічних та технічних помилок в державному акті не допускається. Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №32889420 від 13.12.2016 року позивачу відмовлено у реєстрації права власності земельної ділянки, кадастровий номер 6821884700:06:004:0056, оскільки у державному акті внесено виправлення, що не дають змогу однозначно тлумачити їх зміст. Згідно ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952 IV від 01.07.2004 року, документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими необумовленими витратами, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформленні з порушенням вимог законодавства. Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Частинами першою, другою статті 116 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої, шостої - дев'ятої цієї статті (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних та на право власності і право постійного користування землею» затвердженої наказом Держкомзему України від 04.05.99р. №43 виправлення в державних актах не допускаються. Необхідність визнання державного акту недійсним в судовому порядку обумовлюється ще й тим, що державний акт на право власності на землю підлягає обовязковій державній реєстрації. Згідно із ч.3 ст. 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87- 90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України,статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №114738, площею 1,31 га, кадастровий номер 6821884700:06:004:0056 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Маківської сільської ради та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010575300168, виданий 08 листопада 2005 року на підставі розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації № 312/2005-р. від 18 квітня 2005 р. на імя [PERSON] порушує права позивача, не відповідає вимогам закону, оскільки зроблена помилка в кадастровому номері земельної ділянки, існують виправлення, а тому суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved