Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

20 червня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила виселить [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого постійного жилого приміщення у 30 денний строк з дня набрання законної сили судовим рішенням. До укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , зобов`язати [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платників податків [NUMBER] ) передати [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платників податків [NUMBER] ) вищевказану квартиру її управління шляхом надання безперешкодного доступу до квартири, передачі ключів та оригіналів правовстановчих документів від неї, про що скласти відповідний акт. Ухвалою судды Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2018 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче засідання. У судовому засіданні 07 листопада 2018 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з клопотанням, в якому просив витребувати: з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фонтан-16» (м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 16/8. тел.(068) [NUMBER] ): довідку про склад сім`ї та зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , [INFO] , ІН - [NUMBER] (в довідки зазначити з якого часу певні особи зареєстровані за вказаною адресою); відомості щодо фактично мешкаючих осіб за адресою: [ADDRESS] , зокрема чи мешкає в квартирі син власниці - [PERSON] , [INFO] або будь-які інші особи, з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (65017, м. Одеса, вул. Косовська, 2-д) інформацію щодо часу реєстрації місця проживання/ перебування осіб за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , [INFO] , ІН - [NUMBER] . Ухвалою суду від 07.11.2018 року вказане клопотання представник позивача було задоволено. В ході судового засідання, яке відбулось 05 грудня 2018 року, представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з клопотанням, в якому просив прийняти до провадження уточнений позов [PERSON] , вказуючи на те, що на теперішній час йому стало відомо про проживання у спірній квартирі [PERSON] , [PERSON] , у зв`язку з чим просив ухвалити рішення яким: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] виселити з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. До укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , зобов`язати [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платників податків [NUMBER] ) передати [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платників податків [NUMBER] ) вищевказану квартиру її управління шляхом надання безперешкодного доступу до квартири, передачі ключів та оригіналів правовстановлюючих документів від неї, про що скласти відповідний акт. Ухвалою суду від 05.12.2018 року уточнену позовну заяву [PERSON] було прийнято до провадження суду. В подальшому, ухвалою суду від 13 лютого 2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судове засідання з`явився представник позивача [PERSON] - [PERSON] , який позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у задоволенні позову просив відмовити. Інші сторони по справі в судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 25 березня 2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л. було посвідчено Договір позики, відповідно до умов якого (п.1) [PERSON] , [PERSON] , що виступають в якості Позикодавців при укладанні цього договору передали у власність Позичальника , яким є [PERSON] , до двадцять п`ятого липня дві тисячі тринадцятого року грошові кошти у розмірі 1 079 055 гривень, що еквівалентно - 135 000 доларів США по курсу НБУ (100 доларів США - 799, 30 гривень 25.03.2013 року), таким чином [PERSON] передав 279 755 гривень, що еквівалентно 35 000 доларів США по курсу НБУ (100 доларів США - 799,30 гривень 25.03.2013 року) та [PERSON] передала 799 300 гривень, що еквівалентно 100 000 доларів США по курсу НБУ (100 доларів США - 799, 30 гривень 25.03.2013 року). Передачу грошей здійснено до підписання цього договору. Згідно п. 2 Договору Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцям одержані у позику грошові кошти до двадцять п`ятого липня дві тисячі тринадцятого року у порядку та на умовах, передбачених цим договором. У відповідності до п. 3 даного Договору, за домовленістю сторін позика ця вважається безпроцентною. А в пункті 7 Договору сторони погодили, що у разі якщо Позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. З метою забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов`язань за вищевказаним Договором позики, 25 березня 2013 року між [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] , [PERSON] з іншого, був укладений Іпотечний договір, що був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л., зареєстрований в реєстрі за № 640. Так, відповідно до пункту 1 Іпотечного договору встановлено, що цим договором забезпечується виконання зобов`язань, що виникло на підставі договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л., 25.03.2013 року за реєстровим № 639, укладеного Іпотекодавцем із Іпотекодержателями на суму у розмірі 1 079 055 (один мільйон сімдесят дев`ять тисяч п`ятдесят п`ять) гривень, що еквівалентно - 135 000 (сто тридцять п`ять тисячам) доларів США по курсу НБУ (100 доларів США - 799, 30 гривень 25.03.2013 року). Пунктом 2 встановлено, що предметом іпотеки є квартира під [ADDRESS] , яка в цілому складається з трьох кімнат, загальною площею 112,0 кв.м., у тому числі житловою - 56,7 кв.м. Вказана квартира є власністю Іпотекодавця і належить їй на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 14.12.2009 року, бланк [NUMBER] . Згідно п. 3 Договору сторони оцінюють предмет іпотеки в суму 1 408 214 гривень, що відповідає висновку про оцінку нерухомого майна, виданого 25.03.2013 року Фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Відповідно до п. 16 цього Договору, у разі невиконання Іпотекодавцем у строк до двадцять п`ятого липня дві тисячі тринадцятого року зобов`язання, Сторони домовилися про те, що звернення стягнення та реалізація заставленого майна у разі звернення стягнення на нього може бути здійснено шляхом, передбаченим Законом України «Про іпотеку». В подальшому, 20 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги (цесія), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л. та зареєстрований в реєстрі за №1965. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] передає, а [PERSON] приймає право вимоги за Договором позики від 25 березня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 639, в частині де Позикодавцем є Цедент, а боржником - [PERSON] . Пунктом 2 даного Договору встановлено, що сума за Договором позики складає 279 755 гривень. Згідно до п. 4 Договору, відступлення права вимоги за Договором позики розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи право вимоги за основним зобов`язанням по поверненню позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Через неналежне виконання своїх обов`язків у [PERSON] виникла заборгованість, у зв`язку з чим 20 липня 2016 року [PERSON] з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення справа № 520/8581/16-ц. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2016 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом надання [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платників податків [NUMBER] ) права на укладання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , яка в цілому складається з трьох кімнат, загальною площею 112,0 кв.м., у тому числі житловою - 56,7 кв.м. на користь будь-яких осіб у відповідності до процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Зазначено загальний розмір суми стягнення за рахунок предмета іпотеки у сумі 2 129 859 (два мільйона сто двадцять дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 21 коп., який складається з суми позики в розмірі 1 079 055 (один мільйон сімдесят дев`ять тисяч п`ятдесят п`ять) грн., 3% річних в сумі 97 292 (дев`яносто сім тисяч двісті дев`яносто дві) грн. 33 коп. та інфляційне збільшення суми боргу в сумі 953 511 (дев`ятсот п`ятдесят три тисячі п`ятсот одинадцять) грн. 88 коп. До укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , зобов`язано [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платників податків [NUMBER] ) передати [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платників податків [NUMBER] ) квартиру [ADDRESS] в її управління. Визначено початкову ціну квартири [ADDRESS] , для її подальшої реалізації в розмірі 1 408 214 (один мільйон чотириста вісім тисяч двісті чотирнадцять) гривень. Виселено всіх мешканців з квартири [ADDRESS] . Однак, рішенням Колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 05.10.2017 року заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2016 року - скасовано і ухвалити нове . Позов [PERSON] [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 25.03.2013 року, яка станом на 26.07.2016 року становить у розмірі 2 129 859 (два мільйона сто двадцять дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 21 коп., що складається з заборгованості за договором позики у розмірі 1 079 055 (один мільйон сімдесят дев`ять тисяч п`ятдесят п`ять) грн., 3% річних у розмірі 97 292 (дев`яносто сім тисяч двісті дев`яносто дві) грн. 33 коп. та інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 953 511 (дев`ятсот п`ятдесят три тисячі п`ятсот одинадцять) грн. 88 коп. , звернути стягнення на трикімнатну квартиру, загальною площею 112,0 кв.м., житловою - 56,7 кв.м.,яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 14.12.2009 року , шляхом надання [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платників податків [NUMBER] ) права на укладання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , яка в цілому складається з трьох кімнат, загальною площею 112,0 кв.м., у тому числі житловою - 56,7 кв.м. на користь будь-яких осіб у відповідності до процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною 3 501 362 (три мільйона п`ятсот одна тисяча триста шістдесят дві ) грн. У задоволенні позовних вимог [PERSON] про виселення всіх мешканців з квартири [ADDRESS] відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позову у цій частині, суд апеляційної інстанції вказав на те, що позивачем не було конкретизовано коло усіх мешканців квартири. Звертаючись до суду з даним позовом, сторона позивача вказує, що на теперішній час в іпотечній квартирі мешкають та зареєстровані відповідачі, які мають інше нерухоме майно. Дійсно, судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб виданою 10.07.2018 року головою ОСББ «Фонтан 16» Стаднійчук Р.М. Також реєстрація відповідачів [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі підтверджується в листі директора Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 25.02.2019 року за № 2629/01-02-10. Представник позивача посилається на те, що право власності [PERSON] на квартиру припинилося в результаті звернення стягнення на майно. У такому разі припинилося також і її право на користування спірною квартирою. Користування відповідачами без належних правових підстав квартирою, порушує права позивача як Іпотекодержателя . З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між Іпотекодержателем жилого приміщення та колишнім власником і членами її сім`ї. Відповідно до частин 2, 3 ст. 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. У ч. 2 цієї статті вказано, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири. Колишній власник житла [PERSON] втратила право власності та відповідно право користування жилим приміщенням. Право користування спірною квартирою у інших відповідачів є похідним від прав колишнього власника житла. Право членів сім`ї власника житла на проживання в ньому не є безумовним з огляду на те, що право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок (квартиру) у особи, членом сім`ї якої вона є. З припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. При вирішенні справи суд враховує ту обставину, що на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Карімовою Л.М. 30 грудня 2003 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , яка складається в цілому з трьох кімнат, загальною площею 162, 4 кв.м. в тому числі житловою 56,2 кв.м., таким чином права відповідачів на житло не порушені, так як площа вказаної квартири є достатньою для розміщення чотирьох осіб. Крім того, суд бере до уваги, що рішення апеляційного суду від 05.10.2017 року до теперішнього часу не виконано, борг не повернуто, а проживання відповідачів по спірній адресі зашкоджує продажу вказаної квартири іншим особам. в порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку". За наведених вище обставин суд приходить до висновку, що позивачем відповідно вимог ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України доведено в судовому засіданні обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог про виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення, тому вказані позовні вимоги підлягають задоволенню, як обґрунтовані. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Outcome: approved