Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Свалявської ДНК,третя особа: Свалявський РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області про скасування заборони на майно, посилаючись на те, що при зверненні до нотаріуса з питанням вчинення правочину відносно належного йому майна, стало відомо, що Свалявською ДНК 19.10.2006 року зареєстровані обтяження в державному реєстрі речових прав за реєстраційними номерами № 3914184, №3914223, № 3917762, 23.10.2006 року за реєстраційним номером № 8106032, які внесено на підставі ухвали Мукачівського районного суду від 11.05.1998 року. В обгрунтування вимог зазначає, що 16.02.2001 року Свалявським районним судом (передана з Мукачівського районного суду) була розглянута справа № 2-6/2001 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов залишено без розгляду, всі заборони та арешти (накладені на час розгляду справи) втратили чинність, справа знищена за терміном зберігання. Вимоги мотивує тим, що наявність записів в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна перешкоджають позивачу вчиняти правочини відносно належного йому майна. Позивач просить суд просить скасувати заборону (архівні записи), які зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна від 19.10.2006 року за №3914184, № 3914223, № 3917762, від 23.10.2006 року за № 8106032. Позивач подав до суду письмову заяву (вх.№ 5821) про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача подала до суду заяву (вх. № 5823) про розгляд справи у відсутності представника Свалявської ДНК, у задоволенні вимог покладається на розсуд суду, заперечень на заяву, що спростовують заявлені вимоги до суду не надано. Представник третьої особи подав до суду заяву (вх. № 5822) про розгляд справи у відсутності представника Свалявського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося, розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та доводи позовної заяви, враховуючи, що учасниками справи заявлені клопотання про розгляд справи у їх відсутності (у відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України), розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами та доходить наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. ОБСТВИНИ УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ: Відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про державну реєстрацію обтяжень вбачається наявність записів про обтяження від 19.10.2006 року за реєстраціними номерами № 3914184, №3914223, № 3917762, зареєстровані реєстратором Свалявської державної нотаріальної контори на підставі ухвали Мукачівського районного суду Закарпатської області від 11.05.1998 року; від 23.10.2006 року за реєстраційним номером №8106032, зареєстрований реєстратором Закарпатською філією ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на підставі постанови відділу ДВС Свалявського районного управління юстиції від 20.10.2008 року. Відповідно до рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 18.06.2019 року скасовано заборону (архівні записи), які зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, шляхом виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про обтяження № 3914150, № 3914204 від 19.10.2006 року, зареєстровані реєстратором Свалявської ДНК. ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та є складовою правової системи, відповідно до вимог ст. 9 Конституції України. Відповідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При вирішенні спору суд враховує, що зняття арешту з майна позивача не порушує прав інших осіб, не суперечить вимогам діючого законодавства, Конституції України, бере до уваги, що позивач позбавлений можливості вчинити правочини щодо майна, зважає, що позивачем доведені обставини на які він посилається в позовній заяві належними та допустимими доказами. Згідно ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені докази в судовому засіданні та те, що на час звернення з позовом до суду за наявності заборони на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, зважаючи на те, що відповідач позовну заяву визнає та не заперечує щодо її задоволення, що не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів сторін, беручи до уваги, що іншого способу зняти заборону у позивача, крім судового - немає, суд вважає, що позовна вимога позивача є обгрунтованою та її слід задовольнити. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved