overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

21 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивачка вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народився син [PERSON], 2007 року народження. Після розірвання шлюбу відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини, знаючи, що дитина ходить до дитячого садка і потребує постійного піклування та догляду. Сама вона не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості, тому утримувати дитину самостійно важко. Відповідач офіційно працює, отримує регулярний дохід, інших утриманців не має. Просила стягнути з останнього аліменти на утримання сина починаю з дня звернення до суду щомісячно до досягнення дитиною повноліття у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% встановленого законодавством України. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Судом встановлено, від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Дитина проживає з матір'ю, що підтверджується довідкою від 19.11.2013 року № 3949, що видана комунальним підприємством "Очаківський комбінат комунальних послуг". Відповідач допомогу на утримання дитини не надає, не приймає участі у вихованні. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач заперечень проти позову не надав. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Крім того, у порядку, передбаченому ч.3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 229,40 грн. у доход держави від сплати якого, при зверненні до суду із цим позовом, позивачка звільнена. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~21\~листопада 2015 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Летичівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис\~№ 107, в\~ якому у них народилася донька Христина, [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння між ними почали виникати непорозуміння, сварки та скандали, що привело до припинення сімейно-шлюбних відносин, тому [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В судове\~засідання позивач\~не зявилася,проте подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просить суд розірвати шлюб, примирення між ними неможливе оскільки разом не проживають вже протягом двох років. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, вимоги визнає, просить їх задовольнити. \~Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~Відповідно до абзацу 3 пункту 24\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~12.06.2009,\~№ 2\~"Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у \~суді першої\~інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. Спору щодо місця проживання доньки Христини,\~[INFO],немає. Після розірвання шлюбу позивачу повернути дошлюбне прізвище «Орєхова». На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

21 лютого 2014 р. до суду з позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2000 грн. 00 коп. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 05.06.1999 р. у Васищівській селищній раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 05. 21.11.1999 р. у них народилася донька, яка мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Їх сімейне життя не склалося, вони припинили між собою шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена, до суду надійшла заява відповідно до якої позивач змінила позовні вимоги зменшивши їх до 400 грн. 00 коп. та підтримала їх у повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутності. (а.с.10) Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення змінених позовних вимог не заперечує та визнає їх у повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності. (а.с.11) Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідив матеріали справи, встановив факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 05.06.1999 р. у Васищівській селищній раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 05. (а.с.2) У шлюбі [INFO] у них народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 15.12.1999 р. у Васищівській селищній раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 41 (а.с.3). [PERSON] проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач працездатний, має можливість надавати матеріальну допомогу на дитину до досягнення нею повноліття, що підтверджується довідкою про доходи від 13.03.2014 р. № 3 виданою ТОВ "Промагросервіс" (а.с.12). Таким чином, наявні підстави для задоволення позову про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

21 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 09 серпня 1997 року виконкомом Новгородської селищної ради м.Дзержинська (нині - Торецьк) Донецької області за актовим записом №44. Від спільного проживання у них 30 жовтня 1998 року народився син [PERSON] (паспорт серії ВТ №129214, виданий Дзержинським МС ГУ ДМС України в Донецькій області 06.12.2014 року). 19 вересня 2010 року у подружжя народилась донька [PERSON] (свідоцтво про народження серії І-НО №354404 від 27.09.2010 року). Спорів щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини між подружжям немає. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на життя. Вищенаведене унеможливлює подальше перебування у шлюбі та суперечить інтересам позивача. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Спір про поділ сумісного майна у подружжя відсутній. Позивач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання також не зявилась, надавши суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, заявлені позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище "Мішакова". Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених вимог, з огляду на викладене нижче. На підставі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Враховуючи факт надання обома сторонами письмових заяв про розгляд справи за їх відсутності, небажання подружжя зберегти шлюб, відсутність спору щодо подальшого проживання неповнолітньої дитини із матірю, відсутність майнового спору та питань щодо утримання сина та доньки, суд приходить до висновку, що примирення сторін неможливе, подальше збереження шлюбу інтересам подружжя не відповідатиме, беручи до уваги відсутність доказів на підтвердження того факту, що розірвання даного шлюбу суперечить інтересам подружжя та дітей, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову шляхом розірвання шлюбу між сторонами. В свою чергу, відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, відповідачу [PERSON] (дошлюбне прізвище - Саханкова) [PERSON], після розірвання шлюбу залишити прізвище Мішакова.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

21 лютого 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В позові зазначив, що з відповідачкою перебуває у шлюбі з 20 лютого 2010 року, який зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 49. Мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя в сторін не склалося, шлюбні стосунки припинені з січня 2016 року. Просив розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з`явився, оскільки в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнала у повному обсязі. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". (а.с.10). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши докази у справі дійшов наступного. Позивач та відповідачка уклали шлюб 20 лютого 2010 року, який зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 49, що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20 лютого 2010 року. (а.с.2). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Дрогобичу Дрогобицького міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 597, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . (а.с.4). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 517, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . (а.с.3). Подружнє життя в сторін не склалося, з січня 2016 року вони припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що їхню сім`ю зберегти не можливо. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 3 ст.105 СК України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

21 серпня 2010 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували Маньківській сільській раді Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 12. Від шлюбу у нх є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сім'ї [PERSON] не склалось, так як, вони різні за характерами та звичками люди, а також відповідач зловживає спиртними напоями, що призвело до розпаду сім'ї, а тому більше двох місяців сторони проживають окремо та не підтримують сімейні стосунки. Діти залишились проживати з матір'ю та перебувають на її утриманні Враховуючи вищенаведене, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 21.08.2010 року актовий запис №12, що вчинено у Маньківській сільській раді Бершадського району Вінницької області, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Прокопенко". В судове засідання позивач не з'явилась, однак звернулась до суду із заявою, в якій просила справу розглядати без її участі та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. \~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до початку розгляду справи по суті надав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. \~ \~ Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. \~ Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин, наполягають на розірванні шлюбу між ними, що свідчить про те, що їх сім'я розпалась і зберегти її неможливо. \~ Крім того, сторони самостійно вирішили спір з приводу спільнонажитого майна та проживання дітей. \~ Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється в наслідок його \~ розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до \~ статті 110 цього Кодексу. \~ Ст. 113 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, \~ має право після розірвання шлюбу надалі \~ іменуватися \~ цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

21 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. В заяві послалася на те, що є бабусею неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Обоє батьків дітей [PERSON], дочка позивачки та відповідачка по справі, та [PERSON] позбавлені відносно них батьківських прав. Розпорядженням голови Снігурівської райдержадміністрації від 19 серня 2014 року її призначено опіком онуків. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. Просила суд стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача з моменту подачі заяви й до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи, при причини неявки суду не повідомила, а тому на підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість прийняття рішення за наявними у справі доказами. Так, суд встановив слідуюче. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обов'язку по утриманню неповнолітніх дітей. [PERSON] є матір"ю малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.3,4). Відносно обох своїх дітей рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 01 липня 2014 року відповідачка позбавлена батьківських прав (а.с.5). Після цього, розпорядженням Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області №288-р від 23.07.2014 року малолітнім [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, над дітьми встановлено опіку з правом отримання всіх видів виплат та соціальних допомог їх опікуном, яким призначено [PERSON] (а.с.7). Відповідачка матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає, діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні (а.с.8). Згідно ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 ч.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки діти не отримують від матері грошової та іншої допомоги, аліменти підлягають примусовому стягненню у заявленому позивачкою розмірі, оскільки обставин, які свідчили б про необхідність визначення до стягнення аліментів в іншому розмірі у ході розгляду справи не встановлено. Вище зазначені обставини відповідачка не заперечила, до суду не з"явилася. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

21 серпня 2014 року представник ПАТ КБ "ПриватБанк" Сафір Ф.О. звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] суму боргу за кредитним договором № NKXRRA15661235 від 23.11.2011 року у сумі 9774.85 гривень, а також судовий збір в розмірі 243,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, він направив до суду заяву в якій просив справу слухати за його відсутності в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно та не повідомив суд про причини своєї відсутності, а тому суд приймає рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 23.11.2011 року укладено кредитний договір № NKXRRA15661235 про надання кредиту у розмірі 6991,46 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно умов кредитного договору погашення заборгованості повинно здійснюватись у встановленому банком (позивачем) порядку, а саме: щомісяця в період сплати, позивальник (відповідач) повинен надати банку (позивачу) грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Однак, у порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання не виконував в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 24.07.2014 року виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 9774,85 грн., з яких: 1. заборгованість за кредитом - 4408,76 грн.; 2. заборгованість по процентам за користування кредитом - 1,13 грн.; 3. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 4423,30 грн.; 4. штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; 5. штраф (процентна складова) - 441,66 грн.. Згідно зі ст.ст.525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Таким чином, у відповідності до ст.ст.526,549,550,554,1054 ЦК України, суд вважає що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

21 серпня 2014 року представник ПАТ КБ "ПриватБанк" Сафір Ф.О. звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] суму боргу за кредитним договором № ODMLR102464211 від 28.12.2012 року у сумі 8664,50 гривень, а також судовий збір в розмірі 243,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, він направив до суду заяву в якій просив справу слухати за його відсутності в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно та не повідомив суд про причини своєї відсутності, а тому суд приймає рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 28.12.2012 року укладено кредитний договір № ODMLR102464211 про надання кредиту у розмірі 5563,35 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно умов кредитного договору погашення заборгованості повинно здійснюватись у встановленому банком (позивачем) порядку, а саме: щомісяця в період сплати, позивальник (відповідач) повинен надати банку (позивачу) грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Однак, у порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання не виконував в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 22.07.2014 року виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 8664,50 грн., з яких: 1. заборгованість за кредитом - 5179,42 грн.; 2. заборгованість по процентам за користування кредитом - 3,44 грн.; 3. заборгованість по комісії за користування кредитом - 111,27 грн.; 4. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 2481,58 грн.; 5. штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; 6. штраф (процентна складова) - 388,79 грн.. Згідно зі ст.ст.525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Таким чином, у відповідності до ст.ст.526,549,550,554,1054 ЦК України, суд вважає що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved