Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

1 серпня 2018 року уповноважений представник позивача звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що після смерті [INFO] року батька позивача [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах в частині сільськогосподарських угідь, а саме, багаторічних насаджень та пасовищ, що розташовані в адміністративно-територіальних межах Малоберезанської сільської ради Згурівського району Київської області, на підставі Сертифіката на права на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. За життя [PERSON] реалізував своє право на земельну частку (пай) у вигляді ріллі та отримав у власність цю земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9924 га, кадастровий номер якої [NUMBER], на підставі Державного акта серії [NUMBER]. Позивач прийняв спадщину та оформив свої спадкові права на цю земельну ділянку. Згурівська районна державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у частині багаторічних насаджень та пасовищ у зв'язку із відсутністю у нього Сертифіката на право на земельну частку (пай), тому просить визнати за позивачем як спадкоємцем за заповітом [PERSON] право на сільськогосподарські угіддя - багаторічні насадження, розміром 0,85 в умовних кадастрових гектарах, та пасовища, розміром 0,11 в умовних кадастрових гектарах, у праві на земельну частку (пай) розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах, яка належала померлому [PERSON] згідно із Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], яка перебувала в колективній власності КСП «Малоберезанське» та знаходиться на території Малоберезанської сільської ради Згурівського району Київської області. Просить не застосовувати щодо Згурівської РДА ст. 141 ЦПК України. За клопотанням представника позивача витребувано копію спадкової справи до майна померлого [PERSON] В судове засідання учасники справи не з'явилися, про дату, час і місце судового засідання були належним чином повідомлені, направили суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, представник позивача позов підтримує повністю, відповідач позов визнає повністю. Оцінюючи наведені аргументи у справі, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з'ясованих обставин, об'єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом померлого [INFO] року [PERSON] Позивач у встановленому порядку прийняв спадщину, спадкова справа відкрита. Інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття своєї частини спадщини на користь позивача та не заперечують такого права останнього (а.с.54-87 - копія спадкової справи). Згідно із Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] спадкодавцю належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Малоберезанське» розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.13 - копія Сертифікату). До складу земельної частки (паю) розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 105446,14 грн, входять угіддя у вигляді ріллі, багаторічних насаджень та пасовищ, зокрема багаторічні насадження розміром 0,85 в умовних кадастрових гектарах та пасовища розміром 0,12 в умовних кадастрових гектарах (а.с.15, 20, 21-23**, 33, 105 - копії довідок, схеми поділу земель). За життя [PERSON] частково реалізував своє право на земельну частку (пай) згідно із Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], отримавши у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у вигляді ріллі, площею 2,9924 га на підставі Державного акта серії [NUMBER] (а.с.17 - копія Державного акта). Проте право на земельну частку (пай) на сільськогосподарські угіддя, а саме, багаторічні насадження та пасовища не використав. Позивач на час розгляду справи належним чином реалізував своє спадкове право на земельну ділянку площею 2,9924 га та отримав Державний акт на право власності серії [NUMBER] (а.с.16, 18 - копії Державного акта та Свідоцтва про право на спадщину). Згурівська районна державна нотаріальна контора Київської області відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) у частині багаторічних насаджень та пасовищ у зв'язку із відсутністю у нього Сертифіката на право на земельну частку (пай) на спірне спадкове майно (а.с.20 - відмова). З аналізу норм чинного законодавства України, що регулює земельні відносини, зокрема Земельного кодексу України та Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Указу Президента України від 10.11.1994 № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» (абз.3 п.2) вбачається, що земельна частка (пай) є приватною власністю особи. У ст. 125 ЗК України зазначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за умови , якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також зокрема свідоцтво про право на спадщину та рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. 5 Указу Президента від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до п. 17 Перехідних положень чинного Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Тобто дія сертифікату на право на земельну часту (пай) не обмежена в часі та сертифікат є належним правовстановлюючим документом до моменту виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 3 ст. 3 Закону земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). Відповідно до абз. 2 п. 6 Указу Президента від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Згідно із пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України, однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У стаття 1219 ЦК України міститься перелік прав та обов'язків особи, які не входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до пп. 4.14 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 282/20595 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє, зокрема, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують належність майна (або майнових прав) спадкодавцеві. Вбачається, що [PERSON] повернув сертифікат до Згурівської районної державної адміністрації, коли отримував державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ріллі). При цьому повернутий сертифікат надавав йому право на земельну частку (пай) ще й у багаторічних насадженнях та пасовищах, що належали КСП «Малоберезанське». Згідно зі ст. 13 Закону нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження. Жоден чинний нормативно-правовий акт не регулює питання чинності сертифікатів на право власності на земельну частку (пай) у випадку, якщо частина сільськогосподарських угідь, право на які надавав сертифікат, залишились не виділені в натурі та на них не видано державний акт на право власності на землю. Відповідно до ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених конституцією України та законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.321 ЦК України право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається у здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюються, в тому числі, шляхом визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його прав власності. Дослідивши письмові докази у справі, суд, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, принципу верховенства права та принципу правової визначеності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що позивач є спадкоємцем за заповітом померлого [PERSON], до складу спадщини входить право на багаторічні насадження та пасовища у праві на земельну частку (пай) розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах, посвідчене Сертифікатом серії [NUMBER] та не реалізоване спадкодавцем за життя, та не вбачається іншого способу захисту порушених прав позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved