Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

16 травня 2016 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті його бабусі- [PERSON], вказавши, що він отримав звістку, що його бабуся [PERSON] померла в місті Сімферополі республіка Крим у зв'язку із атеросклеротичною хворобою серця. Відповідно для підтвердження факту смерті [PERSON] були складені документи на тимчасово окупованій території, а саме? протокол установлення смерті людини від [INFO] року, довідка про смерть [NUMBER], свідоцтво про смерть [NUMBER], видане відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Заявник звернувся за своїм теперішнім місцем проживання до Довгинцівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції для оформлення свідоцтва про смерть його бабусі, проте йому було відмовлено оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 "Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження, смерті", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. В зв'язку з вказаними обставинами, заявник просить встановити факт смерті його бабусі - [PERSON], уродженки с. Новомиколаївка Новобузького району Миколаївської області [INFO], померлої [INFO] року у місті Сімферополь Автономної Республіки Крим. Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, на заяві наполягає (а.с. 16 - заява). Представник Довгинцівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлен належним чином (а.с. 17 - повідомлення ). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд приходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Судом встановлено, що згідно свідоцтв про народження [PERSON] є онуком [PERSON] (а.с.9,10 - копії свідоцтв про народження). [INFO] року у м. Сімферополь республіки Крим [PERSON] - померла. Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.05.2016 року, актовий запис про смерть [NUMBER] (а.с.6 - копія свідоцтва про смерть). Проте вказаний документ не є офіційним документом, відповідно до вимог ст.9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на підставі яких можливо провести державну реєстрацію смерті. Отримати медичні документи на підтвердження смерті [PERSON] встановленого законодавством України зразку, заявник не має можливості, через знаходження медичної установи на тимчасово окупованій території АР Крим. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», п.10, відповідно до п.4 ст.273 ЦПК України, суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акта громадського стану. Тобто факт народження може бути встановлений у порядку особливого провадження за умови наявності у минулому актового запису. Відповідно до ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (зі змінами від 12.02.2015 року), державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що заявником надано достатньо доказів того, що [INFO] року в м. Сімферополь, АР Крим, померла його бабуся, а також враховуючи, що реєстрація смерті в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась належним чином, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення заяви та встановлення факту смерті [PERSON] в судовому порядку. Встановлення факту смерті бабусі заявника в певний час має для нього юридичне значення, оскільки необхідно йому для здійснення належної реєстрації смерті та подальшої реалізації права на спадщину що відкрилась після смерті бабусі.

Outcome: approved