Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] про вселення до будинку [ADDRESS] . Вимоги мотивує тим, що з 17.02.1993 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , шлюб розірвано рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.07.2019 року. Під час зареєстрованого шлюбу сторони постійно з 1996 року проживали в буд . [ADDRESS] , який належав на праві приватної власності матері [PERSON] , та яка 06.10.2007 року подарувала будинок [PERSON] .. Це є його єдине постійне місце проживання. Наприкінці липня 2019 року [PERSON] забрала у нього ключі та не пускає до спірного будинку. З урахуванням тих обставин, що будинок [ADDRESS] , де він постійно зареєстрований, є єдиним фактичним місцем проживання, вселявся до спірного будинку в якості члена сім`ї власника, вважає, що має законне право на проживання у будинку. 13.02.2020 року [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю - житловим будинком з господарськими спорудами [ADDRESS] : припинення для [PERSON] сервітутного права користування власністю, шляхом визнання його втратившим право користування житловим будинком з господарськими спорудами [ADDRESS] . Вимоги мотивує тим, що відповідно до договору дарування від 06 жовтня 2007 року є власником житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] . Як власник житлового будинку вона вселилась в даний житловий будинок і проживає в ньому по даний час. На той час [PERSON] перебувала з нею у шлюбі, тому він, як член її сім`ї також вселився з її дозволу до даного житлового будинку. В 2015 році шлюб сторін розпався, вони припинили ведення спільного господарства, поділили спільне майно і з цього часу не мали спільного побуту та спільного бюджету. Але офіційно шлюб був розірваний рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 липня 2019 року. Таким чином з 2015 року [PERSON] не є членом її сім`ї, тому що вони вже з цього періоду не мали і не мають спільного побуту, не мали і не мають взаємних прав та обов`язків. Останній раз [PERSON] переїхав проживати до іншої жінки у лютому 2019 року. [PERSON] після припинення сімейних відносин та після розірвання шлюбу продовжує бути зареєстрованим у житловому будинку, що є її власністю і не бажає зніматись з реєстрації. Така ситуація порушує її права вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. 24.02.2020 року [PERSON] подав відзив на зустрічну позовну заяву, в якій зазначає, що основним доводом зустрічного позову є та обставина, що нібито шлюб сторін розпався з 2015 року, що не відповідає дійсності. Оскільки шлюб розпався з кінця липня 2019 року. Сторони дійсно в 2015 році дуже посварилися, він вимагав, щоб [PERSON] повернула йому гроші з депозитного рахунку, та вона дійсно сплатила кошти в рахунок поділу депозиту, а не в рахунок поділу нерухомості. Однак, вимогою [PERSON] для повернення цих грошей, було написання [PERSON] розписки, що ним отримано гроші в рахунок поділу нерухомості та майна, тому він з метою отримання грошей написав розписку зазначеного змісту. Хоча в дійсності ніякого поділу не відбувалося, майно сторони не ділили ні в судовому порядку ні в позасудовому. Навіть продовжували робити ремонт будинку та на подвір`ї, який сторони практично зробили за рахунок позивача-відповідача та за рахунок його праці. В подальшому сторони помирилися і продовжили мешкати однією родиною, мали спільний бюджет до кінця липня 2019 року. Ухвалою суду від 28.01.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження і призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою суду від 25.02.2020 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування майном. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06.04.2020 року розгляд справи відкладено. Ухвалою суду від 29.04.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач-відповідач в судове засідання не з`явився. Представник позивача - відповідача в судовому засіданні підтримала первісний позов та просила його задовольнити. Зазначила, що [PERSON] постійно проживав за вказаною адресою до липня 2019 року, вселявся як член сім`ї. Вказаний будинок [ADDRESS] належить [PERSON] , яка забрала ключі і не впускає до будинку. [PERSON] отримує субсидію на оплату комунальних послуг і зазначає [PERSON] як член сім`ї. Щодо зустрічної позовної заяви, зазначає, що сторони посварилися, потім помирилися. За час перебування у шлюбі у сторін були спільні права. В 1996 році було проведено ремонтні роботи, іншого житла у позивача - відповідача немає. Відповідач-позивач в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача-позивача в судовому засіданні пояснила, що сторони дійсно перебували у шлюбі по липень 2019 року. Взагалі сім`я розпалася в 2015 році. До 2007 року сторони жили по [ADDRESS] році мати [PERSON] подарувала їй спірне житло і [PERSON] стала власником. Вона разом з чоловіком переселилися до будинку [ADDRESS] . В 2013 році приїхала дочка [PERSON] і [PERSON] продала їй квартиру на [ADDRESS] році [PERSON] зрозуміла, що [PERSON] відокремив бюджет і шукав іншу жінку для створення сім`ї, між ними припинилися сімейні стосунки. Ключа у [PERSON] не було з 2015 року, після того як він його віддав, при цьому ключ від будинку лежав у певному місці, який їм був відомий. Періодично [PERSON] впускала [PERSON] проживати в будинку на умовах оплати ним комунальних послуг, що і було умовою сервітуту. В січні 2019 року [PERSON] почав жити на [ADDRESS] , забрав свої речі, з лютого 2019 року його не було. В липні 2019 року [PERSON] вимагав від [PERSON] кошти. Оскільки [PERSON] потрібно майно для свого користування та користування членів її сім`ї, остання просить припинити право сервітуту [PERSON] і визнати його втратившим право користування житловим будинком та господарськими спорудами. Просила відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов. Допитаний в якості свідка [PERSON] дав покази, що [PERSON] він не знає, [PERSON] є його другом. Зі слів [PERSON] знає, що [PERSON] останнього не пускає до будинку, не купила кімнату для проживання, хоча разом жили і облаштовували будинок, викрала ключі від будинку, в зв`язку з чим [PERSON] звертався до дільничного інспектора. Також свідок був присутній коли [PERSON] викинула особисті речі [PERSON] через паркан, коли останній прийшов їх взяти з будинку. Допитана в якості свідка [PERSON] дала покази, що з кінця серпня 2019 року здає в найм житло [PERSON] , останній розповідав про своє життя, тому свідок разом з ним їздила до його попереднього місця проживання, а саме до будинку колишньої дружини, забрати речі і документи, але [PERSON] до будинку не пустили і сказали, що речей його немає. А другий раз взагалі не реагували на його прихід. Вислухавши представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно інформаційної довідки КП «ЧМБТІ» № 4173 від 30.10.2019 року станом на 31.12.2012 року зареєстровано право власності на будинок [ADDRESS] в цілому на підставі договору дарування від 06.10.2007 року № 2123 за [PERSON] (а.с.3). З 17.02.1993 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.07.2019 року (а.с.4-5). Згідно висновку по результатам звернення [PERSON] від 16.08.2019 року ДОП ЧВП ГУНП в Чернігівській області Ананко В. В. визнав проведення перевірки закінченим і запропоновано [PERSON] звернутися до суду за захистом свого порушеного права (а.с.6). Хоча висновок містить посилання на проведення з [PERSON] бесіди, щодо недопущення порушення чинного законодавства, будь-якого процесуального рішення до висновку не надано. Згідно тимчасової посвідки на постійне проживання серії [NUMBER] [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 07.09.2013 року (а.с.7). Згідно копії довідки голови вуличного комітету № 27 Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 27.01.2020 року [PERSON] проживає в [ADDRESS] з 25 грудня 1995 року, а зареєстрований за даною адресою з дружиною [PERSON] з 07.09.2013 року по теперішній час (а.с.18). Підстави видачі даної довідки не зазначені. Згідно довідки Управління адміністративних послуг ЧМР № 1343 від 23.01.2020 року станом на 22.01.2020 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї (зареєстрованих) входять: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.19). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Управління адміністративних послуг ЧМР № 1297 від 23.01.2020 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 07.09.2013 року по теперішній час (а.с.19). Згідно інформації Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради № 03/766 від 16.01.2020 року [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує житлову субсидію з жовтня 2015 року по теперішній час. На опалювальний період 2019-2020 р.р., а саме з жовтня 2019 року по квітень 2020 року житлову субсидію [PERSON] призначено на підставі її заяви, поданої до управління 10.09.2019 року (а.с.20, 21). Згідно копії декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії [PERSON] від 10.09.2019 року в пункті дані про осіб, які входять до складу домогосподарства і їх зареєстроване місце проживання у житловому приміщенні зазначила себе та [PERSON] , в розділі про види та суми доходів осіб, які входять до складу домогосподарства за період 01.2019 по 06.2019 визначені органи у яких [PERSON] та [PERSON] отмують дохід - Пенсійний фонд України (а.с.22-23). Копією договору дарування від 06.10.2007 ( а. с. 47) та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно право власності ( а. с. 48) підтверджується право власності [PERSON] на будинок [ADDRESS] . Положеннями статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК УРСР власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника квартири, які проживають разом із ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника квартири користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за умови, що така особа є членом сім`ї власника квартири. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (стаття 319 ЦК України). Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року N 475-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. У пункті 4 частини першої статті 406 ЦК України визначено, що сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Судом встановлено що [PERSON] з 07.09.2013 року зареєстрований у спірному будинку, як член сім`ї власника [PERSON] , тобто набув право користування спірним житлом, яке по своїй суті є сервітутом. Належних та допустимих доказів, що після розірвання шлюбу у липні 2019 року [PERSON] веде спільне господарство, проживає однією сім`єю із власником будинку і продовжує бути членом її сім`ї суду не надано. Покази свідків підтверджують, що [PERSON] намагався потрапити до житлового будинку з метою забрати свої особисті речі, між сторонами наявні неприязнені стосунки. Оскільки [PERSON] користувався спірним житлом під час дії сервітуту, а обставини, які були підставою для встановлення сервітуту, припинилися, враховуючи, що власник заперечує проти проживання [PERSON] у цьому приміщення і пред`явила відповідний позов, суд згідно ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, ч.1 ст. 319, ч.1 ст. 381, ч.2 ст. 386, ст. 391, ч. 2 ст. 406 Цивільного кодексу України визнає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. В зв`язку з встановленням в судовому засіданні підстав для задоволення позовних вимог згідно зустрічного позову про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] , суд не вбачає підстав визначених ч. 2 ст. 405 ЦК України, ч. 3 ст. 9, ч.1 ст. 109, ст. 156 ЖК УРСР ( визначених [PERSON] у первісному позові) для вселення його до будинку [ADDRESS] і відмовляє у задоволені позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в сумі 8000,00 грн. ( 1000.00+2267,40+4000,00+732,60=8000) пов`язані з розглядом справи (п.1 ч.3 ст. 133, ст. 137 ЦПК України). При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд враховує співмірність заявленим розміром витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконання адвокатом робіт, часом перебування адвоката в судовому засіданні і обсягом наданих адвокатом послуг, виконаної роботи. Обґрунтувань або доказів не співмірності витрат на адвоката і клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката Полупанов Д. Г. не подав і не довів, тому сума витрат на професійну правничу допомогу підлягає стягненню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України сума судового збору - 840 грн. 80 коп. ( а. с. 37) підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] ..

Outcome: approved