Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Марїнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить: - визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений з [PERSON]; - визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0416 гектарів, розташовану на території Старомихайлівської селищної ради Мар"їнського району Донецької області в [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 8 травня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0416 гектарів, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Згідно умов вказаного договору [PERSON] отримала від [PERSON] в рахунок плати за вказану земельну ділянку грошові кошти у розмірі 5000,00 гривень та прийняла на себе зобов'язання в строк до 31 грудня 2010 року посвідчити угоду відчуження нотаріально. З часу придбання земельної ділянки [PERSON] здійснює експлуатацію об'єкту нерухомого майна за призначенням. В встановлений попереднім договором строк, сторонами угоду купівлі-продажу не було нотаріально посвідчено. [INFO] [PERSON] померла, що унеможливило в нотаріальному порядку юридично оформити майнові права [PERSON] на спірну земельну ділянку. Вказані підстави зумовили [PERSON] звернутись до суду за захистом своїх майнових прав в порядку ст.ст. 16, 220, 392 ЦК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в порядку ст. 158 ЦПК України, надіслала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в її відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. Відповідач Старомихайлівська селищна рада Мар'їнського району Донецької області у судове засідання не направила свого представника, надіславши на адресу суду заяву з клопотанням розглянути справу за позовом [PERSON] в відсутність органу місцевого самоврядування, при цьому висловлено відсутність заперечень проти позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. 8 травня 2010 року [PERSON] уклала з [PERSON] попередній договір на досягнення угоди про продаж останньою земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Згідно вказаного договору [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 5000,00 гривень як плату за придбану земельну ділянку, та зобов'язалась в строк до 31 грудня 2010 року юридично оформити договір відчуження землі. Перешкодою виконання [PERSON] прийнятих за попереднім договором від 8 травня 2010 року зобов'язань стала потреба в належному юридичному оформленні її прав на вказану земельну ділянку. Так, земельна ділянка на момент укладання попереднього договору від 8 травня 2010 року належала [PERSON] на підставі цивільно-правового договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12 листопада 2009 року, однак державна реєстрація права власності проведена реєстраційною службою Мар"їнського районного управління юстиції Донецької області лише 30 січня 2014 року. За підготовкою [PERSON] документів для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки з подальшим нотаріальним посвідченням, - [PERSON] померла. Таким чином, на теперішній час, з причини непереборної сили, в зв'язку зі смертю [PERSON] провести нотаріальне посвідчення договору є не можливим. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено саме такі обставини, тому вбачаються наявними законні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки дійсним. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0416 гектарів, розташовану за адресою: [ADDRESS] суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами по справі укладено договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки. Відповідно до статей 220, 655 ЦК України укладена угода є дійсною та підлягає виконанню. У відповідності зі ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За дослідженням доказів по справі суд прийшов до висновку, що [PERSON], в силу ст. 316 ЦК України, має право на вказану земельну ділянку, яке він здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту належності позивачу права власності на спірне майно. Такий позов може бути заявлено титульним власником, права якого оспарюються, заперечуються або не визнаються іншими особами. Необхідною умовою захисту права власності шляхом його визнання слугує підтвердження позивачем своїх прав на майно. Зазначене підтверджується ст. 392 ЦК України, та відповідає тому способу захисту своїх прав та інтересів який обрала [PERSON] З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст. 220, 319, 328, 375, 376, 392 ЦК України,

Outcome: approved