Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання шлюбу свого батька [PERSON], укладеного з [PERSON], недійсним. В ході судового розгляду позивач змінив предмет позову та заявив вимогу про визнання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] неукладеним. В обґрунтування позовних вимог представник позивача в судовому засіданні пояснив, що після смерті батька позивачу стало відомо про шлюб, який було укладено [PERSON] з [PERSON] 28.10.2004 року. Разом з тим, в цей час батько перебував на лікуванні в Рівненському обласному протитуберкульозному диспансері, і не міг бути присутнім при реєстрації шлюбу. З цих підстав просив задоволити позов, визнати шлюб неукладеним. Представник відповідача - Рафалівської селищної ради - проти позову заперечила, пояснила суду, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було укладено в присутності нареченого та нареченої, в м.Рівне, однак при оформленні документів нею було допущено помилку. Просила відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні заперечили позовні вимоги з тих підстав, що позов [PERSON] є необґрунтованим, недоведеним, а також з тієї підстави, що у [PERSON] відсутнє право на позов у даних правовідносинах. Відповідач [PERSON] пояснила суду, що вона тривалий час проживала з [PERSON] як подружжя, в 2004 році вони вирішили узаконити свої відносини, і для цього подали заяву до Рафалівської селищної ради. Оскільки на день, призначений для реєстрації шлюбу, [PERSON] перебував у лікарні, шлюб було зареєстровано в лікувальному закладі в м.Рівне, в присутності обох наречених. Просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 жовтня 2004 року посадовими особами Рафалівської селищної ради Володимирецького району зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено актовий запис про шлюб за №15. На його підставі видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] з якого вбачається, що місцем реєстрації шлюбу є смт.Рафалівка Володимирецького району. Також встановлено, що в період з 19 жовтня 2004 року по 16 березня 2005 року [PERSON], [INFO] перебував на стаціонарному лікуванні в Рівненському обласному протитуберкульозному диспансері, на умовах суворого ліжкового режиму на щиті, що підтверджується довідкою №463 від 08.07.2011 року та історією хвороби [PERSON] №1465. Як вбачається зі ст.ст.21, 28, 33, 34 Сімейного Кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком до будь-якого органу державної реєстрації актів цивільного стану за їхнім вибором. Особи, які подали заяву про реєстрацію шлюбу, вважаються нареченими. Заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком особисто. Шлюб реєструється у приміщенні державного органу реєстрації актів цивільного стану. За заявою наречених реєстрація шлюбу може відбутися за місцем їхнього проживання, за місцем надання стаціонарної медичної допомоги або в іншому місці, якщо вони не можуть з поважних причин прибути до державного органу реєстрації актів цивільного стану. Присутність нареченої та нареченого в момент реєстрації їхнього шлюбу є обов'язковою. Реєстрація шлюбу через представника не допускається. Відповідно до положень ст.48 Сімейного кодексу України шлюб, зареєстрований у відсутності нареченої і (або) нареченого, вважається неукладеним. Запис про такий шлюб у державному органі реєстрації актів цивільного стану анулюється за рішенням суду за заявою заінтересованої особи, а також за завою прокурора. Таким чином, на підставі вказаних положень чинного законодавства, суд приходить до висновку, що присутність наречених при реєстрації шлюбу є обов'язковою, і недотримання цієї вимоги тягне за собою визнання шлюбу неукладеним. Щодо права на звернення до суду із позовом у позивача [PERSON], суд прийшов до наступних висновків. Як вже зазначалось, анулювання актового запису про неукладений шлюб здійснюється за рішенням суду за заявою заінтересованої особи а також за заявою прокурора. Таким чином, коло осіб, які вправі звернутись до суду із позовом про визнання шлюбу неукладеним законодавцем не визначено, і, виходячи із положень ст.15 Цивільного Кодексу України, з таким позовом можуть звернутись особи, права яких порушені внаслідок укладення такого шлюбу. З рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 04.12.2012 року вбачається, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], [INFO] Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] вправі звернутись до суду із позовом про визнання шлюбу свого батька неукладеним, оскільки внаслідок цього порушуються права позивача, в т.ч. право на спадщину після смерті батька. Щодо доведеності позовних вимог судом встановлено наступне. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На думку суду, позивач надав суду належні та допустимі докази того, що під час реєстрації шлюбу з [PERSON], яка відбулась 28 жовтня 2004 року в смт.Рафалівка Володимирецького району, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в м.Рівне, і не міг бути особисто присутнім при реєстрації шлюбу. Такими доказами є актовий запис №15 від 28.10.2004 року, складений посадовими особами Рафалівської селищної ради, свідоцтво про одруження серії [NUMBER] з якого вбачається, що місцем реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] є смт.Рафалівка Володимирецького району, а також історія хвороби [PERSON] №1465, яка підтверджує його постійное перебування в лікувальному закладі за межами смт.Рафалівка. Враховуючи сукупність названих доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними, що є підставою для задоволення позову. В той же час, доводи, наведені відповідачами в заперечення позовних вимог, висновків суду не спростовують. Так, твердження відповідачів про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано в [INFO] за місцем лікування нареченого, спростовуються сукупністю письмових доказів. Зокрема, як вже зазначалось, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Таким чином, державна реєстрація шлюбу є обов'язковою, і повинна здійснюватись в порядку, визначеному чинним законодавством. Порядок державної реєстрації шлюбу визначається Правилами реєстрації актів громадянського стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року з наступними змінами та доповненнями. Як вбачається з пунктів 4.14, 4.15 вказаних Правил, реєстрація шлюбу провадиться у приміщенні органу реєстрації актів цивільного стану в присутності осіб, які укладають шлюб, а також на їх бажання, у присутності запрошених. За заявою наречених реєстрація шлюбу може відбутися за місцем їхнього проживання, за місцем надання стаціонарної медичної допомоги або в іншому місці, якщо вони не можуть з поважних причин прибути до державного органу реєстрації актів цивільного стану. У цих випадках наявність поважної причини повинна бути підтверджена документально. Про реєстрацію шлюбу в лікарні, удома або в іншому відповідному місці, а також про документ, що підтверджує наявність поважної причини, зазначається в графі "Для відміток". В той же час, жодних відомостей про реєстрацію шлюбу за межами Рафалівської селищної ради в актовому записі № 15 в графі «для відміток» немає, що, на думку суду, свідчить про реєстрацію шлюбу в Рафалівській селищній раді. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] з 19.10.2004 року перебував на стаціонарному лікуванні в м.Рівне, тобто не міг спільно з нареченою звернутись до селищної ради із заявою про реєстрацію шлюбу в лікарні. В медичних документах [PERSON] також відсутні будь-які відмітки про реєстрацію шлюбу в медичній установі або про видачу довідок для подання в Рафалівську селищну раду. Жодних доказів, які б свідчили про відрядження секретаря селищної ради Соломай Г.І. 28 жовтня 2004 року в м.Рівне для проведення реєстрації шлюбу суду також не надано. Покази свідка [PERSON] суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються сукупністю письмових доказів, а також суперечать поясненням Соломай Г. та [PERSON] Що стосується показань свідка [PERSON], то вона не повідомила суду жодних обставин, що мають значення для справи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заперечень проти позову.

Outcome: approved