Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

23 листопада 2016 року представник органу опіки та піклування Іванівської районної державної адміністрації Одеської області (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач являючись матір'ю дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (далі - діти), веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, вихованням дітей не займається. Перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, залишає дітей без нагляду. В будинку, в якому проживає відповідач з дітьми, брудно, та антисанітарні умови. Позивач неодноразово проводив профілактичні бесіди з відповідачем щодо зміни способу життя та відношення до виконання батьківських обов'язків. 08 серпня 2016 року позивачем були прийнятті заходи до вилучення дітей у відповідача. З моменту поміщення дітей до притулку, відповідач двічі провідала дітей, не змінила свій образ життя, а тому позивач вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання дітей. Позивач у судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідача батьківських прав. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви без наведення конкретних обґрунтувань, зазначивши лише, що намагається позбутися залежності від спиртних напоїв. Сторонам в ухвалі про відкриття провадження у справі від 12 грудня 2016 року роз'яснено, що вони зобов'язані подати до суду усі наявні, належні та допустимі докази й надано строк для подання до суду доказів ( а.с. 22-23). Суд забезпечивши сторонам сприяння всебічному, повному з'ясуванню обставин справи вирішив справу на підставі наступних доказів наданих сторонами. З листів Іванівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, вбачається, що відомості про батька до актових записів про народження дітей внесені на підставі ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 6, 7). Відповідно до наказу служби у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації Одеської області від 10 січня 2014 року №1/01-07 діти взяті на облік, як такі, що проживають в сім'ї, в яких батьки або особи, що їх заміняють, ухиляються від виконання батьківських обов'язків (а.с. 8). Згідно характеристики за місцем проживання відповідач характеризується негативно (а.с.9). Комісія з питань захисту прав дитини Іванівської районної державної адміністрації Одеської області від 12 жовтня 2016 року вирішила визнати за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей (а.с. 11). Рішенням виконавчого комітету Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області від 05 серпня 2016 року №49 було вилучено малолітніх дітей на час подолання відповідачем кризової ситуації (а.с. 12). З довідок виданих комунальним закладом «Обласний притулок для дітей «Світанок» служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» 10 листопада 2016 року, 28 лютого 2017 року вбачається, що за час перебування, в період з 08 серпня 2016 року по 10 листопада 2016 року, малолітніх дітей у притулку, відповідач відвідувала дітей лише 18 жовтня 2016 року. Більше долею дітей не цікавилася, ні в телефонному режимі ні в письмовому вигляді (а.с.14, 38). З висновку від 13 січня 2017 року, вбачається, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно її дітей є доцільним, та таким, що відповідає інтересам дітей (а.с. 31-32). З характеристики від 17 січня 2017 року наданої комунальним закладом «Обласний притулок для дітей «Світанок» служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» на дітей вбачається, що діти доставлені до притулку в занедбаному стані з Іванівської ЦРЛ, соціально не адаптовані з педикульозом. При проведенні попереднього тестування була виявлена соціально педагогічна занедбаність обох дівчат. З 08 серпня 2016 року відповідач лише двічі, 18 жовтня 2016 року та 02 лютого 2017 року відвідувала дітей. Обидва рази була в нетверезому стані, зі стійким запахом попереднього вживання спиртних напоїв, мала неохайний вигляд, приїжджала без гостинців. Молодшу дитину не впізнала. Відповідач жодного разу не телефонувала до адміністрації притулку та не цікавилась станом здоров'я дітей (а.с. 44). Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 02 серпня 2016 року дитина [PERSON] перебувала на стаціонарному лікування у Іванівський ЦРЛ з діагнозом стрептодермія (а.с. 45). Встановивши зазначені обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст. 150 СК України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (ст.164 СК України). Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч.2 ст.166 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). При визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.182 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст.191 СК України). Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього (ч.1 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»). Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги письмові докази, задовольняючи позов суд виходить з таких мотивів. Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм СК України, Закону України «Про охорону дитинства», суд констатує, що наявність обставин порушення прав дітей та не виконання батьківських обов'язків має бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню своїх дітей, що виражається в незабезпечені їх харчуванням, медичним доглядом та не бажанням забезпечити стабільні й гармонійні умови для їх життя. За час перебування дітей у притулку відвідувала їх лише два рази, та по засобам зв'язку з ними або керівництвом закладу жодного разу не спілкувалась. Оцінюючи поведінку відповідача, слід зауважити, що судом встановлені обставини її винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов'язками, які свідчать про умисне ухиляння нею від виховання дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав, та стягнути з неї аліментів на утримання дітей. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, яку висловив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16, 17, 18, 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав " де пленум роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Вирішуючи справу

Outcome: approved