Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

14 грудня 2017 року позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовом до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, третя особа: Дунаєвецька районна державна адміністрація Хмельницької області про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання права на спадкове майно (ціна позову 32607,73 грн.) посилаючись на те, що 04 червня 2003 року помер її батько [PERSON], а 14 липня 2016 року померла її мама [PERSON], яка спадщину прийняла після смерті батька, однак при житті не оформила своїх спадкових прав. Після їх смерті залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 1,10га, яка розташована на території Миньковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, право власності якої посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №965887. Позивачка є донькою померлої та відповідно спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняла, звернувшись з заявою до нотаріальної контори в установлений законом, інших спадкоємців не має, заповіту померла не складала. 09 листопада 2017 року, позивачка звернулась до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що належала [PERSON], померлому 04 червня 2003 року, який проживав в [INFO], оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку серії ЯА №965887 виданий Дунаєвецькою районною державною адміністрацією Хмельницької області 28.09.2005 року, тобто після смерті [PERSON] Оскільки право на зазначену земельну ділянку у [PERSON] виникло при житті, згідно копії книги реєстрації сертифікатів, розпорядження Дунаєвецької районної державної адміністрації, а тому позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги . Представник відповідача: Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій проти позову не заперечив ,позов визнає, просив проводити розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи: Дунаєвецької райдержадміністрації Хмельницької області, в судове засідання не зявився, однак надав суду повідомлення про розгляд справи у відсутності представника та не заперечив проти задоволення позову. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 червня 2003 року помер [PERSON], а 14 липня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 1,10 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Миньковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до 1261 ЦК України, на майно померлого [PERSON] та померлої [PERSON] як дочка, яка була в свою чергу спадкоємицею за законом першої черги після смерті свого чоловіка [PERSON], після якого прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України позивачка прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], оскільки подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, копією спадкової справи №576-2016 від 13.12.2016 року заведеної після смерті [PERSON], померлої 14 липня 2016 року за заявою [PERSON]. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 09 листопада 2017 р. приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу видно, що [PERSON] отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що належала [PERSON], померлого 04 червня 2003 року не може, в зв'язку із тим, що державний акт на зазначену земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця, а саме 28 вересня 2005 року. Розпорядженням Дунаєвецької районної державної адміністрації від 10 лютого 2005 р. №92/2007-р. «Про надання в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв) на території Миньковецької сільської ради», [PERSON] власнику сертифіката серії ХМ №0261392 надано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на територій Миньковецької сільської ради Дунаєвецького району земельну частку (пай) №31, площею 1,10 га, що підтверджується копією архівного витягу з розпорядження. 28 вересня 2005 року [PERSON] на підставі вищезазначеного розпорядження Дунаєвецькою райдержадміністрацією видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 965887 площею 1,10 га, яка розташована на території Миньковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6821885700:02:014:0032, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010575300009, що підтверджується копією державного акта. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. На підставі абз. 2 п.1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п.1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року №509-УІ). Відповідно до ч.4 ст. 25, ст. 331, 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту такої; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв'язку з чим позивачка позбавлена можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право на спадкове майно. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87; 90, 97, 100, 102, 108, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161. 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЩІК України,статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 965887, виданий [PERSON], 28 вересня 2005 року на підставі розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації № 92/2015-р. від 10.02.2005 р. та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010575300009 порушує права позивачки, оскільки не відповідає вимогам закону і виданий з порушенням вимог ст. 25, ст. 331, 346 ЦК України, а тому його слід визнати недійсним та скасувати його реєстрацію. Позивачка позбавлена можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право на земельну ділянку. Згідно п.3.5 листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»,спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут)». Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 3 Указу Президента України №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Суд вважає, що позивачка, прийнявши у спадщину спадкове майно відповідно до ст.1268 ЦК України вважаються такою, що прийняла спадщину. Тому, з огляду на те, що [PERSON] за життя набув право на земельну ділянку площею 1,10 га, яка розташована на території Миньковецької сільської ради Дунаєвецького району, його право на дане майно перейшло у порядку спадкування за законом [PERSON], яка прийняла спадщину однак не оформила спадкових прав та померла і після її смерті право на земельну ділянку перейшло до позивачки, а тому вимоги обгрунтовані і суд задовольняє їх.

Outcome: approved