Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання права власності. У судове засідання з`явився представник позивача. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Відповідач, Зорянська сільська рада, подала до суду лист про розгляд справи без участі представника виконавчого комітету сільської ради. З позовними вимогами згодні. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Згідно свідоцтва про право приватної власності на будову від 15.06.1965 року, житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] . Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Курахівської селищної ради від 26.06.1965 року за № 64/13. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ДН № 116884 від 27.11.1996 року, [PERSON] на підставі рішення виконкому Зорянської сільської ради народних депутатів від 27.11.1996 року їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,0940 гектарів в межах згідно з планом, розташована на території с. Зоряне Мар`їнського району Донецької області, призначена для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. [PERSON] померла [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 08.01.2002 року виконкомом Курахівської селищної ради м. Селидове зроблено запис за № 04, відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] . Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. [PERSON] , проживаюча в [ADDRESS] на випадок своєї смерті дає таке заповідальне розпорядження від 12.12.1990 року: будинок з надвірними побудовами, що знаходиться в [ADDRESS] заповіла [PERSON] та [PERSON] , в рівних долях. Заповіт посвідчено головою виконавчого комітету Зорянської селищної ради народних депутатів Мар`їнського району Донецької області. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 107. [PERSON] померла [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 04.07.1995 року зроблено запис за № 32, відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] . Таким чином, на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем за заповітом була [PERSON] . [PERSON] ( [INFO] , уродженка м. Красногорівка Мар`їнського району Донецької області) на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй земельну ділянку та житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчено секретарем виконкому Курахівської селищної ради м. Селидове Донецької області, зареєстровано в реєстрі за № 190. Позивач вказує, що з заявою про прийняття спадщини не звертався, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно у спадкодавця. Відповідно до довідки Районного комунального підприємства «Мар`їнське БТІ» від 21.06.2019 року за № 06/462 право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS] не зареєстровано. Позивач, [PERSON] , фактично проживає за адресою [ADDRESS] , що підтверджується актом. Відповідно до акта обстеження сім`ї [PERSON] від 23.05.2019 року, комісія у складі: депутата Зорянської сільської ради Лимар Н. М., сусідів: [PERSON] , який мешкає за адресою по [ADDRESS] , [PERSON] , яка мешкає по [ADDRESS] в присутності [PERSON] провели обстеження домоволодіння [ADDRESS] . Під час обстеження встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але фактично з 1999 року по теперішній час мешкає без реєстрації за адресою [ADDRESS] . Будинок та земельна ділянка за вищевказаною адресою доглянуті, знаходиться в задовільному стані, що підтверджується підписами. Згідно\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої\~статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~про те, що правила\~статті 344 ЦК\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що\~ЦК\~набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення\~статті 344 ЦК\~поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15, 16 ЦК, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту частини першої\~статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). З наведеного суд приходить до висновку, що позивач більше 10 років відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, а тому набув право власності за набувальною давністю на будинок, розташований за адресою [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved