Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, шляхом виконання зобов'язань та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ухвалою Рахівського районного суду від 01.10. 2013 року, було закрито кримінальне провадження № 1-кп/305/169/13 про обвинувачення [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч. 1 КК України у зв'язку відмовою від обвинувачення позивача, як потерпілого. Так, злочин, який скоєно [PERSON], належить до злочинів середньої тяжкості. Злочином, позивачу було завдано матеріальних збитків на загальну суму 3000 гривень. На підтвердження даної обставини, відповідачем, як обвинуваченим, 01.10. 2013 року, написано розписку. Однак, на сьогоднішній день, відповідачем не сплачено позивачу жодних коштів, що змусило звернутися останнього до суду з даним позовом. Крім матеріальних збитків на загальну суму 3000 гривень, яку визнав відповідач шляхом написання боргового зобов'язання, йому спричинено моральну шкоду, важкість якої позивач оцінює у 1700 гривень. На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду в сумі 3000 гривень та 1700 гривень. Просить стягнути з відповідача на його користь 800 гривень платних правових послуг. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], в судовому засіданні, позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві. Просять позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні, позовні вимоги визнав. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку. У відповідності до положень ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (стаття 212 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON], 10 червня 2013 року, близько 19 години, перебуваючи біля будинку [ADDRESS], на ґрунті виниклої раніше словесної суперечки, наніс один удар рукою, затиснутою в кулак по обличчю позивачу - [PERSON], спричинивши таким чином останньому тілесні ушкодження у вигляді подвійного перелому нижньої щелепи ментального справа, суглобного відростка зліва, які згідно висновку експерта, потягли за собою розлад здоров'я більше 21 дня, та відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Ухвалою Рахівського районного суду від 01.10. 2013 року кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013070140000662 про обвинувачення [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, закрито у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. При цьому, як встановлено судом, і не заперечено відповідачем, до початку розгляду кримінального провадження між позивачем, як потерпілим, та відповідачем, як обвинуваченим, було досягнуто згоди про те, що [PERSON] відмовляється від підтримування обвинувачення в суді, у кримінальному провадженні, цивільний позов заявляти не буде, а [PERSON], у свою чергу зобов'язувався протягом двох місяців, виплати позивачу грошову суму в загальному розмірі 3000 гривень, як майнову шкоду. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи на те, що вина [PERSON] встановлена ухвалою Рахівського районного суду від 01.10. 2013 року згідно з якою кримінальне провадження закрите, у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, суд вважає, що вказаний факт є встановленим і доказуванню в межах даного судового процесу не підлягає. В даному випадку мають місце цивільно-правові зобов'язання, де відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків на пред'явлення такої вимоги ( ч.1-2 ст.527 ЦК України). Згідно із положеннями ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1993 року, з наступними змінами, «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, враховуючи, що під час розгляду справи судом не встановлено підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання по відшкодуванню матеріальної шкоди, зобов'язання порушено з вини відповідача, шкоду завдано в результаті винних, неправомірних дій відповідача, суд вважає, що з відповідача підлягає до стягнення матеріальна шкода в сумі 3000 гривень. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Згідно роз'яснень, що містяться в п. 3, п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5) під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ. Моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. При визначенні моральної шкоди суд з'ясовує чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, чи знаходяться дії відповідача в причинному зв'язку з наслідками, що настали. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В даному випадку внаслідок неправомірних дій відповідача позивач зазнав моральної шкоди, яка полягає у спричиненні останньому фізичного болю, душевних страждань, пов'язаних з ушкодженням здоров'я, неможливості повноцінно харчуватися, втрати позивачем значної кількості часу на лікування, що в загальному призвело до істотної зміни умов його проживання протягом значного проміжку часу. Тому, враховуючи, що позивач поніс моральну шкоду, яка перебуває у безпосередньому причинному зв'язку з неправомірними діями відповідача, а доводи позивача базуються на правовому обґрунтуванні, відповідач позов визнав, тому позовна вимога про стягнення моральної шкоди також підлягає до задоволення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", позивачі за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину, звільняються від сплати судового збору. Тому, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок, а також в користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 800 гривень.

Outcome: approved