Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту окремого проживання та припинення шлюбних відносин та визнання особистою власністю майна, набутого за час окремого проживання та фактичного припинення шлюбних відносин. Позовна заява мотивована тим, що між Позивачем і Відповідачем 10 квітня 2017 року було укладено договір про поділ майна подружжя. В подальшому, 27 жовтня 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі № 127/20934/17 було ухвалено заочне рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] було задоволено, шлюб розірвано, це рішення суду набрало законної сили 07 листопада 2017 року, однак 28 лютого 2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі №127/20934/17 було постановлено ухвалу, якою заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2017 року скасовано, призначено в цій справі підготовче засідання. 30 березня 2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі № 127/20934/17 було ухвалено рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] задоволено, шлюб розірвано. Позивачем у проміжок часу від дня набрання рішенням суду від 27 жовтня 2017 року, яке набрало законної сили 07 листопада 2017 року до постановлення ухвали 28 лютого 2018 року, якою заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2017 року скасовано, а згодом вирішено спір рішенням суду від 30 березня 2018 року, яке набрало законної сили 03 травня 2018 року, про розірвання шлюбу, було набуто ряд об`єктів нерухомого майна. Позивач вказує на те, що шлюбні відносини припинились між подружжям ще з 2015 року, оскільки сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спільного побуту та бюджету не мають, а з 10 квітня 2017 року припинились будь-які взаємні права та обов`язки подружжя майнового характеру, оскільки здійснено поділ майна подружжя. Майно, набуте після розірвання шлюбу та після поділу майна, є особистою власністю Позивача, оскільки придбане ним не під час перебування у шлюбі, за особисті грошові кошти, в результаті особистої праці. Просив суд встановити юридичний факт, а саме факт окремого проживання та фактичного припинення шлюбних відносин між [PERSON] (1970 року народження) та [PERSON] (1968 року народження) з 10 квітня 2017 року. Визнати особистою власністю [PERSON] майно, набуте за час окремого проживання та фактичного припинення шлюбних відносин, а саме житловий будинок, загальною площею 186,7 кв.м, житловою площею 91,3 кв.м, опис : житловий будинок літ «А», 1961 року побудови, підвал літ «п/А», веранда «а» , сарай літ «В», що розташований за адресою : [ADDRESS] ; земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0510136600:02:053:0023, цільове призначення: для комерційного використання, площею 0,0801 га; земельну ділянку, розташовану за адресою : [ADDRESS] , кадастровий номер 0510136600:02:053:0028, цільове призначення: для комерційного використання, площа 0,0410 га; 47/100 часток житлового будинку, загальною площею 189,7 кв.м, що складається з приміщення [ADDRESS] 1 по [ADDRESS] , який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , 47/100 часток земельної ділянки, розташованої за адресою : [ADDRESS] , кадастровий номер 0510100000:02:052:0267, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,0881 га. Ухвалою від 25 червня 2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. 19 липня 2018 року до суду надійшов відзив представника [PERSON] адвоката Берегович О.О., яка заперечувала проти позову. Вказувала, що шлюбні відносини не припинені з огляду на те, що [PERSON] та [PERSON] разом були присутні на урочистому заході, присвяченому відкриттю клубного ресторану «Велюр», власницею якого зараз є [PERSON] . Сторони, перебуваючи в шлюбі, разом їздили на відпочинок, зокрема в квітні-травні 2014 року подружжя їздило відпочивати в готель «Сольва», що знаходиться в Свалявському районі Закарпатської області, разом зі старшою донькою - [PERSON] були на відпочинку за кордоном, в Італії. В 2015 році разом святкували [PERSON] та день народження дочки [PERSON] в ресторані «Велюр», разом брали участь в організації похорон матері [PERSON] - [PERSON] , разом шукали місце для поховання, залучалися підтримкою один одного, разом з Відповідачем святкували День народження батька [PERSON] , якому виповнилося 80 років, разом були присутні на урочистій події друзів у ресторані «Mont Blanc». Також Позивач надавав підтримку [PERSON] коштами після пожежі в будинку, які були використані на ремонт у будинку. Відзив було мотивовано, що Відповідач з 2006 року і по теперішній час займає посаду заступника директора ПП «Продкомпанія», директором якого є [PERSON] , і винаймає в оренду приміщення на 3 поверсі, яке належить [PERSON] та безкоштовно ним користується. Просила у задоволенні позову відмовити. 17 вересня 2018 року на адресу Вінницького міського суду Вінницької області надійшла відповідь Позивача на відзив, а 08 жовтня 2018 року заперечення представника Відповідача на відповідь на відзив, в яких підтримано попередньо висловлені позиції сторін. В підготовчому судовому засіданні 17 вересня 2018 року представником Позивача заявлено клопотання про допит його як свідка, а також про виклик і допит свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , \~ \~ \~ \~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Представником Відповідача заявлено клопотання про виклик і допит свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 17 вересня 2018 року, постановленою без складання окремого процесуального документа, вказані клопотання сторін задоволені в повному обсязі. У підготовчому засіданні 22 жовтня 2018 року, постановленою без складання окремого процесуального документа, задоволено клопотання представника Відповідача адвоката Берегович О.О. про долучення до матеріалів справи доказу висновку експерта від 19 жовтня 2018 року. Ухвалою від 22 жовтня 2018 року було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] та постановлено витребувати з\~Вінницького відділення Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області (адреса: м.Вінниця, вул. К.Василенка, 21) податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016-2017 роки на ім`я [PERSON] ; витребувати з Вінницького відділення Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області (адреса: м.Вінниця, вул. К.Василенка, 21) податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015-2017 роки на ім`я [PERSON] , адреса місця проживання : [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Ухвалою від 27 листопада 2018 року було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Берегович О.О. та витребувано з\~Вінницького відділення Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області (адреса: м. Вінниця, вул. К.Василенка, 21) податкові декларації про майновий стан і доходи за період з 2015 по 2017 роки включно на ім`я [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Ухвалою суду від 04 грудня 2018 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] та витребувано з\~Вінницького відділення Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області (адреса: м.Вінниця, вул. К.Василенка, 21) податкові декларації про майновий стан і доходи за 2015-2017 роки на ім`я [PERSON] , адреса місця проживання : [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . 27 листопада 2018 року до суду надійшли документи, надані представником позивача, в тому числі ті, які витребовувались ухвалами суду 22 жовтня 2018 року та 27 листопада 2018 року, а саме копії податкових декларації ФОП [PERSON] за 2013-2017 року, податкових декларацій ПП «ЮК «Ютерра» за 2013-2017 року, договору купівлі-продажу частки у статутному фонді (капіталі) ПП «МПК «Арка», витягу з ЄДР щодо реєстрації ПП «МПК «Арка». Ухвалою від 27 грудня 2018 року було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Рибачок В.А. та витребувано з\~Приватного підприємства «ПРОДКОМПАНІЯ» оригінали документів (не менше 10 примірників), оформлених від імені Приватного підприємства «ПРОДКОМПАНІЯ» (код ЄДРПОУ 30295100), що містять відтиск печатки за період з 01.11.2017 року по 01.12.2018 року та витребувано з ТОВ «ВКП «ВЕРБІВСЬКЕ» оригінал листа ТОВ «ВКП «ВЕРБІВСЬКЕ» від 14 вересня 2018 року вих. №26 про перебування у період з 20 травня 2008 р. по 19 липня 2016 р. [PERSON] у складі учасників ТОВ «ВКП «Вербівське» та про несплату будь-яких доходів на користь [PERSON] 20 березня 2018 року до суду на виконання вимог ухвали від 27 грудня 2018 року ПП «Продкомпанія» було надано 10 (десять) примірників оригіналів документів, оформлених ПП «Продкомпанія» за період з 01 листопада 2017 року по 01 грудня 2018 р. Ухвалою від 20 березня 2019 року було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Рибачок В.А. та призначено в справі судову технічну експертизу документів, проведення якої доручено Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На вирішення експертизи поставлено питання: чи виконано договір поруки, що був укладений між громадянином України [PERSON] та Приватним підприємством «Продкомпанія»,\~20 грудня 2017 року? Та чи виконано договір поруки, що був укладений між громадянином України [PERSON] , та Приватним підприємством «Продкомпанія» від 20 грудня 2017 року та лист ТОВ «ВКП «Вербівське» про невиплату дивідендів [PERSON] від 14 вересня 2018 року вих. №26 в один і той же день? Провадження у справі зупинено. Ухвалою від 03 червня 2019 року поновлено провадження в справі. Ухвалою від 13 червня 2019 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Рибачок В.А. та доручено проведення технічної експертизи, що була призначена ухвалою суду від 20 березня 2019 р. Товариству з обмеженою відповідальністю «Центр судових експертиз «Альтернатива» (м. Київ, вул. Артема, 37-41, код ЄДРПОУ 35252831). Провадження\~в справі зупинено на час проведення судової експертизи. Ухвалою від 26 вересня 2019 року провадження у справі поновлено. В підготовчому засіданні 21 жовтня 2019 року ухвалою, постановленою без складання окремого процесуального документа, було задоволено клопотання Відповідача та долучено до матеріалів справи доказ висновок експерта №129/19 від 15 жовтня 2019 року. 21 жовтня 2019 року було постановлено ухвалу, якою підготовче провадження у справі закрито. У судовому засіданні Позивач [PERSON] та його представник адвокат Марцинковський Л.В. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представники адвокати Берегович О.О., Рижий В.І. та Рибачок В.А. проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, просили відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, показання свідків, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні Позивач [PERSON] надав суду пояснення про те, що в середині 2014 року [PERSON] запідозрила його у подружній зраді і у зв`язку з цим у сім`ї почались конфлікти. Десь в листопаді-грудні 2014 року вони помирились, але в березні-квітні 2015 року розійшлись остаточно. Після цього вони більше нормально не спілкувались, крім цього, більше разом не жили, не їздили на жодні урочисті заходи разом, а якщо й були разом на деяких заходах, то сиділи за різними столами, навіть поруч стільці не стояли. В тому числі і на ювілеї [PERSON] (50-річчя), де він сидів за іншим столом. [PERSON] знала про всі фінансові питання, орієнтувалась у фінансових потоках, знала про всі борги. Залишалась значна сума боргу за кредитним договором з АТ «Райффайзен Банк Аваль». Цей борг був забезпечений іпотекою торговельного комплексу «Бастилія» та [PERSON] братом Позивача. Позивач також був позичальником в «Кредитпромбанку». Крім цього були приватні борги перед фізичними особами біля 2 млн. доларів США. При поділі майна всі боргові зобов`язання позивач залишив за собою. Сторони разом вирішували питання щодо утримання дітей. Кошти за оренду площ в торговельному комплексі « [INFO] » розподілялись таким чином : 1/5 частина надходила дочці [PERSON] , 4/5 часток надходило Відповідачу [PERSON] . Між Сторонами велись перемовини щодо укладення мирової угоди. [PERSON] пропонувала 100 % торговельного комплексу «Бастилія» передати їй. Але Позивач погодився на іншу схему поділу : 4/5 часток [PERSON] , 1/5 частку дочці [PERSON] . Був впевнений у тому, що оскільки є договір поділу майна, то вони як подружжя, розійшлись остаточно. Був період, коли вони навіть не спілкувались півтора року це десь з 2015 року до середини 2017 року. Протягом 4-х років, крім тих 1,5 року, коли вони не спілкувались, він намагався знайти з Відповідачем спільну мову. Інколи вони зустрічались вчотирьох, разом з дітьми. Але про відновлення сім`ї мови не йшлось. Відповідач стверджує, що з березня 2015 року вони нікуди разом не їздили. Так, вони разом могли бачитись на чиїхось днях народження, але вони намагались приїхати в різний час і сидіти в різних місцях. Наголошує на тому, що вони зустрічались за одним столом тільки коли ділили майно або щось обговорювали по справах, але разом не снідали і не вечеряли. Вказував на те, що шкодує через ситуацію з повістками, які відправлялись не на ту адресу, жалкує, що особисто не взяв повістку й не заніс її Відповідачу власноручно в справі про розірвання шлюбу. Він не був зацікавлений у приховуванні повісток, оскільки Відповідач була не проти розлучитись. Коли з Відповідачем підписували договір про поділ майна подружжя, претензій до нього не було, як і в нього до Відповідача. Наголошував на тому, що сім`ї з Відповідачкою уже давно не існує, спільне господарство вони не ведуть, спільного бюджету не мають. Підтвердив, що на придбання майна дійсно отримав позику від [PERSON] Купівлю об`єктів нерухомості здійснював самостійно, будучи переконаним в тому, що шлюб розірваний. Спірне майно є його особистою власністю, оскільки його колишня дружина ніякої участі у купівлі цього майна не приймала, ні грошима, ні працею, ні будь-якою іншою допомогою. В судовому засіданні Відповідач [PERSON] надала пояснення про те, що вона з Позивачем 30 років прожили в шлюбі і їй зараз образливо, бо вона чекала його 6 років до весілля і з армії. Вона була вірною Позивачеві й хотіла від нього такого самого відношення. Допомагала Позивачу заробляти гроші, а коли були «наїзди» зі сторони бандитів вона продала квартиру, тільки щоб не чіпали сім`ю. Виходила заміж досить багатою нареченою, в неї були будинок, квартира, автомобіль. Наголошувала, що завжди працювала. Вказувала, що Позивач просив зберегти сім`ю, натомість, він оформить на неї весь бізнес. Повідомила, що їй дуже боляче пережити зраду, що вона була вагітна і через Позивача втратила дитину, чого йому ніколи не пробачить. Тому вона і запропонувала Позивачу все поділити порівну. Наголошувала, що домовилась з Позивачем поділили майно за умови збереження сім`ї, а у разі розлучення поділ має бути іншим. Зазначала, що у неї є папір, де вони з Позивачем розписували майно і там написано, що в Позивача є борг мільйон доларів і [PERSON] винен мільйон доларів, і що борги, на її думку, перекриваються. А Позивач повідомив, що коли [PERSON] поверне гроші і вони будуть розлучатись, то вони поділять все до кінця. Є ще декілька автомобілів на фірмі, і два автомобілі «Ауді». [PERSON] був присутній при поділі майна. В них з Позивачем були практично прекрасні стосунки, доки в них не втрутився [PERSON] , бо йому були потрібні гроші, щоб себе фінансувати й утримувати. Вказує, що готова була перший раз розлучитись без її погодження, але тільки якщо вони все поділять до кінця. Пояснила, що з Позивачем домовились, що вона віддає йому м`ясокомбінат, який був оформлений на її матері, а Позивач віддає їй торговельний комплекс «Бастилію». Стверджує, що хотіла сама розлучитись, але її впрошував [PERSON] та сказав, що на неї оформлять весь бізнес, аби тільки вона не розлучалась. Вона чесно вчинила. Також Відповідач заявила, що врятувала Позивача від того, що своїми аферами [PERSON] разом з [PERSON] хочуть забрати в нього все майно. Зазначила, що Позивач хотів розлучитись, приховавши це від Відповідача, оскільки не розлучився одразу після поділу майна. Обурена зазначенням Позивачем в позовній заяві про розлучення про відсутність у подружжя дітей. Зазначала, що будинок і квартира, які належали батьку Позивача, не повинні були ділитись, бо були їй подаровані свекром. Завод також належав її матері, він не мав ділитись. Вказала, що Позивач брав поручителів [PERSON] і їх духовного отця, щоб вмовити її подарувати Позивачу заводи, а їй за це торговельний комплекс «Бастилію». Їй більше нічого не потрібно. Позивач обіцяв при розлученні поділити все те, що є на його водіях, на [PERSON] , «Маяк», землі господарського призначення та інше майно. Допитаний як свідок представник Позивача [PERSON] надав суду пояснення про те, що 10 квітня 2017 р. укладено договір про поділ майна подружжя. З моменту укладення договору відпав обов`язок [PERSON] утримувати дружину [PERSON] та спільних дітей. Елементи шлюбних відносин перестали існувати і [PERSON] подав позов про розірвання шлюбу. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2017 р., яке набрало законної сили 07 листопада 2017 р. позов задоволено, шлюб між сторонами розірвано. На момент чинності рішення суду про розірвання шлюбу [PERSON] набув право власності на майно з метою комерційного використання. [PERSON] звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду, в якій вказала на те, що суд не врахував інтереси дітей і не зазначала про те, що вона має намір зберегти шлюб і проживати однією сім`єю. Фактичні шлюбні відносини були припинені і майно придбавалось з метою комерційного використання. Відповідачем на заперечення позову і її твердження про проживання сторін однією сім`єю надаються виключно фото про святкування певних подій. Також суду зазначив, що в позовній заяві про розірвання шлюбу [PERSON] не зазначав про відсутність дітей. Але в рішенні суду від 27 жовтня 2017 р. була допущена описка і вказано про те, що сторони не мають дітей, яка була усунена в ухвалі про виправлення описки. [PERSON] , звертаючись до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, не мав наміру приховувати про відкрите провадження в справі. Адреса відповідача [PERSON] була зазначена за місцем її реєстрації, тобто відповідно до положень ЦПК України. Після набрання рішенням суду від 27 жовтня 2017 р. про розірвання шлюбу законної сили згоди [PERSON] на укладення правочинів про придбання майна [PERSON] не було потрібно. Позивач звернувся з цим позовом до суду, щоб підтвердити укладені правочини, тому що [PERSON] звернулась до суду з іншим позовом про поділ майна, в тому числі приміщень і земельних ділянок по [ADDRESS] . Ці об`єкти були придбані [PERSON] за позичені кошти у [PERSON] , які він мав і має можливість позичати. Так, є висновок спеціаліста про те, що нібито [PERSON] не підписував договір позики, Але в судовому засіданні Позивач підтвердив укладення договору позики, і є його нотаріально посвідчена заява про укладення договору позики з [PERSON] . Встановлення факту окремого проживання та припинення шлюбних відносин доводиться тими обставинами, що сторони припинено ведення спільного господарства, їх не проживання спільно, відсутність спільного побуту, взаємних прав та обов`язків, укладення Позивачем договору оренди квартири. Представники Віповідача адвокати Рижий В.І. та Рибачок В.А. надали суду пояснення про те, що факти, зазначені в позовній заяві, не відповідають дійсності. Згідно з лінгвістичною експертизою всі пояснення свідків зі сторони Позивача продиктовані однією особою. Свідки різні особи за професією та віком. Ці свідки не можуть дати показання щодо періоду, який зазначений позивачем у позовній заяві. Натомість відповідачем надані світлини, на яких разом зображені Сторони і вони можуть пояснити де і на якому святі були разом у 2015-2017 роках. У Сторін був спільний побут, вони разом харчувалися. Офіс Позивача розташований в торгівельному комплексі «Бастилія» за адресою : м. Вінниця, вул. Пирогова, 31. Квартира Позивачем орендувалась для поселення гостей, про її найм знала і дружина [PERSON] . Поховання в січні 2017 р. матері [PERSON] були організовані [PERSON] . Так само вона займалась і похованням його батька в 2019 р. Сума позики, надана [PERSON] складає 240 тис. доларів США (6672000 грн.) Але його задекларований дохід від підприємницької діяльності за 2013-2016 роки 2000000 грн. і дохід від відчуження корпоративних прав у Приватному підприємстві «МКП «АРКА» 2700000 грн. не покривають суму позики 6672000 грн. Якщо Позивач не доведе джерело коштів на придбання цих об`єктів, це є спільна сумісна власність сторін. Свідок [PERSON] надав суду показання про те, що працює заступником директора ПП «Продкомпанія». Знайомий з колишнім подружжям [PERSON] більше 15 років. Йому відомо, що [PERSON] не проживав спільно з [PERSON] з кінця 2014 року. Йому відомо про це, оскільки він щодня зустрічається з [PERSON] на роботі. Повідомив, що з кінця 2014 року між Кожухівськими існували відносини, які були пов`язані виключно з поділом майна. В 2015-2016 роках свідок 6 днів на тиждень бував у квартирах, які знімав [PERSON] . Був свідком спілкування саме щодо поділу майна та іноді навіть виступав посередником. Йому відомі проміжки часу, коли [PERSON] та [PERSON] взагалі не спілкувались. Йому відомо, що на початку 2017 року [PERSON] та [PERSON] поділили майно, і [PERSON] передав [PERSON] суттєву частину майна. Також йому відомо, що борги [PERSON] залишив за собою. Зі слів [PERSON] він знав, що шлюб було офіційно розірвано в кінці 2017 року. Свідок [PERSON] дав показання про те, що працює водієм [PERSON] з 2015 р. Кожного робочого дня, в окремих випадках і у вихідні дні, здійснював керуванням автомобілем, який належить [PERSON] , в переважній більшості випадків у його присутності. У робочі дні приїздив та забирав [PERSON] з дому. До травня 2017 року [PERSON] мешкав на [ADDRESS] . В кінці дня завозив [PERSON] додому на [ADDRESS] . Були випадки і не один раз, коли він був у квартирі, де проживав [PERSON] [PERSON] він ніколи там не бачив. [PERSON] та [PERSON] він разом ніколи нікуди не возив. Йому відомо, що з 2015 року [PERSON] спільно не проживає з [PERSON] . [PERSON] ніколи не надав йому доручень завезти чи привезти [PERSON] . Відомо, що був конфлікт між Сторонами через поділ майна. Відомо, що на початку 2017 року [PERSON] та [PERSON] поділили майно, а пізніше розлучились. Свідок [PERSON] дав показання про те, що з 2013 р. працював водієм [PERSON] , а також був помічником його сім`ї. Як водій керував автомобілем, який належить [PERSON] .. Також як водій він кожного робочого дня забирав [PERSON] з дому та відвозив на роботу, а ввечері завозив додому. [PERSON] проживав по [ADDRESS] , а в кінці 2014 р. вони з [PERSON] розійшлись і Позивач став мешкати в найманій квартирі по [ADDRESS] . Потім він став мешкати в найманій квартирі по [ADDRESS] . [ADDRESS] . Свідок возив [PERSON] на автомобілі по місту та у різні поїздки, як в робочі дні, так і на вихідних. Також у разі необхідності відвозив на святкування днів народжень. Також виконував доручення [PERSON] на авто, якщо потрібно було щось кудись завести чи привезти. Разом [PERSON] та [PERSON] жодного разу нікуди не возив. Відомо, що на початку 2017 року вони поділили майно, а пізніше розлучились. Харчувався Позивач вдома (сніданок і обід) в період, коли мешкав по [ADDRESS] . І.Богуна, а після переїзду на найману квартиру іноді харчувався в ресторані «Велюр». В цей час свідок купляв йому каструлі, наймав повара, він вчився собі готувати їжу сам. Коли [PERSON] мешкав на [ADDRESS] . Зодчих він снідав в піцерії «Біатріче». В ресторані «Велюр» [PERSON] також харчувався, мав свій рахунок із знижкою 15 %. Такі рахунки свідок оплачував за наданими рестораном чеками на виділені [PERSON] гроші. \~ \~ \~ \~ Свідок [PERSON] надала показання про те, що [PERSON] орендував у неї квартиру [ADDRESS] з 10 лютого 2016 року по 10 лютого 2017 р. Повідомила, що їй відомо про припинення шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Зі слів [PERSON] квартира йому була потрібна саме через те, що він розійшовся з дружиною. Свідок [PERSON] дала показання про те, що вона була власником нерухомості по [ADDRESS] . На початку 2018 року [PERSON] купив у неї цю нерухомість. Під час продажу нерухомості їй стало відомо про те, що [PERSON] придбавав майно для бізнесу, у планах було здійснити будівництво. Повідомила, що вона як продавець майна дізнавалась, чи можливо буде зробити реконструкцію і провести будівництво, тому що в разі неможливості будівництва, [PERSON] нерухомість не була потрібна. Лише після того, як всі переконались, що нерухомість можна буде використати для бізнесу, [PERSON] погодився її купити. Відомо, що нерухомість куплено за позичені кошти. Як продавця нерухомості її було ознайомлено із договором позики. Повідомила, що їй було відомо, що на момент оформлення купівлі-продажу нерухомості [PERSON] був розлучений, вона була ознайомлена з рішенням суду про розлучення. Свідок [PERSON] надав показання про те, що він працює вахтером у будинку по [ADDRESS] . Навесні 2017 року [PERSON] заселився у квартиру в цьому будинку та проживає там сам. Пояснив, що дружини [PERSON] не знає. [PERSON] не повідомляв йому про дружину, чи хоча б про якусь жінку, яку б можна було пропускати до будинку як його дружину. Під час його роботи жодного разу не бачив [PERSON] з жінкою. З [PERSON] свідок не знайомий. Свідок [PERSON] надав показання про те, що є рідним братом [PERSON] , а відтак знає, що [PERSON] та [PERSON] разом не проживають з кінця 2014 року і з того ж часу сімейні відносини між ними припинені. З того часу їх спілкування було пов`язане лише з поділом майна. Неодноразово був свідком розмов саме щодо такого поділу. [PERSON] радився щодо поділу майна з ним як з братом. Знає, що ситуація була доволі конфліктною та напруженою, а процес поділу майна був доволі тривалим. Йому відомо, що майно поділили на початку 2017 року, а в кінці того ж року [PERSON] розлучився з [PERSON] . Вказав, що йому відомо, що [PERSON] має дуже великі борги, але від [PERSON] нічого не вимагав, віддав значну частину майна, передав повністю торговий комплекс «Бастилію». [PERSON] розповідав свідку про те, що бори буде погашати сам. Свідок [PERSON] повідомила, що подружжя [PERSON] знає біля 20 років. Їй відомо, що подружжя не проживає разом вже два роки, з часу пожежі в будинку по [ADDRESS] , яка сталась в грудні 2018 р. Для неї це зразкова родина. Разом їх часто бачила, наприклад, в [PERSON] на дні народженні, на похованні батька [PERSON] . Знала, що в них не все гладко, але коли їх бачила разом, проявів неповаги одне до одного не помічала. Чи проживали вони разом не знає, не цікавилась цим. Зі слів [PERSON] знає про факт зради і що це призвело до розлучення. Але цей конфлікт вони не виносили на люди. [PERSON] жалілась їй, що зрада трапилась десь за пів року чи сім місяців до дати, коли їй стало відомо про розлучення. Після того, як їй стало відомо, що вони розійшлись, свідок дізналась, що вони ділять майно. Чи поділили чи ні, їй не відомо. Бувала в їхньому будинку часто. З 2015 року щороку з сім`єю приходить до них колядувати й на свято Водохреща. Бувало таке, що вдома була лише [PERSON] мати відповідача. [PERSON] вона у будинку не бачила. Заяву до суду писала сама у липні 2018 року, вказавши в заяві, що їй відомо. Акцентувала увагу на 2014-2018 роках, тому що [PERSON] їй сказала, що важливий саме цей період. До 2018 року не знала, що вони розлучені. Стверджувати, що вони за цей період жили разом в одній квартирі не буде, бо не знає цього, але знала, що вони не розлучені. На тих урочистих заходах, де бачила вдвох [PERSON] , вони разом за столом не сиділи. Свідок [PERSON] надала суду наступні показання. Знала сім`ю з 2013 року лише з позитивної сторони, вони дуже гарно виховували разом дітей. Про факт їх окремого проживання до 2018 р. вона не знала, не володіє такими відомостями, знає, що вони жили разом на І.Богуна. Свідок бачила, що [PERSON] часто сам їздить за кермо. Про пожежу дізналась від [PERSON] . Свідку відомо, що [PERSON] брав активну участь у відновленні майна як справжній чоловік. [PERSON] тоді жила окремо, бо [PERSON] дав їй можливість не бачити наслідки пожежі. Їй відомо, що в Позивача було авто Ауді десь в 2014-му, її колишній громадянський чоловік [PERSON] придбав це авто в [PERSON] , але де-юре, це авто було оформлене на водія. Гроші сплачувались власнику авто [PERSON] . Свідком передачі грошей [PERSON] була опосередковано. Свідок стверджує, що просто так в володіння іншої особи автомобіль не передається і людина, яка його набуває просто так його не обслуговує протягом 3 років. Наголосила, що власником автомобіля Ауді був [PERSON] . Про пожежу дізналась від [PERSON] в січні 2018. З її слів знає, що [PERSON] вважав за необхідне відновити майно. Свідком конфлікту між [PERSON] , як такого, не була. Знає, що з моменту розлучення вони не проживають, це десь з середини 2018 року. До того часу вони жили разом. Про те, що до розлучення вони жили разом дійшла висновку сама. Акцентувала увагу в своїй заяві на тому, що вони жили саме як сімейна пара до розлучення, бо знала, що буде про це свідчити. В [PERSON] вдома не була, зустрічались в місті. Була присутня на різних заходах, де [PERSON] і [PERSON] сиділи за одним столом. На ювілеї [PERSON] [PERSON] сказав, що « [PERSON] це найкраща дружина». Він тоді їй подарував коштовний подарунок шапку за 18 тис.грн. Може сказати, що в них були дуже теплі стосунки. [PERSON] відомий організатор, вона могла взяти організацію похорону мами [PERSON] на себе. Від колишнього чоловіка [PERSON] їй відомо, в період шлюбу Сторін [PERSON] позичав в них 1 млн. доларів США. Свідок [PERSON] дала показання суду про те, що працювала барменом. Вона бачила, що доволі часто [PERSON] разом обідали, вечеряли, були разом на якихось бенкетах. Вони не сварились. Зазвичай їжу замовляли водії [PERSON] , а [PERSON] все контролювала, страви були не з меню. Рахунки за ці обіди чи вечері не оплачувались. Звільнилась свідок в 2019 році, до того часу постійно їх бачила разом. Працювала приблизно 16 років на ПП «Продкомпанія». Мала обов`язки бармена, з нею проводили розрахунки за алкоголь. Їй як бармену [PERSON] за своє харчування не платив, водії теж. З нею вони не повинні були розраховуватись за їжу. Знає, що ПП «Продкомпанія» надає послуги з роздрібної торгівлі алкоголем, а не харчування. Вказує, що в її розумінні бачились «постійно» це кілька разів на тиждень. Але вона не вела підрахунки цих зустрічей. В обідній час вона та інший персонал часто носили обіди [PERSON] в його офіс. Навесні 2018 р. їй стало відомо, що [PERSON] не живуть разом. Наскільки їй відомо, коли трапилась пожежа, [PERSON] була за кордоном, а багато хто з колективу їздили на ліквідацію наслідків пожежі. Свідок [PERSON] надав суду показання про те, що знає [PERSON] 16 років. Досить часто бував у них вдома, бо привозив різні речі, або дітей зі школи. Був там також і в період з весни 2017 р., на його погляд в будинку нічого не змінилось. Чоловічі речі так само висіли на вішаках в коридорі. Влітку 2017 р. вони разом з Відповідачем та Позивачем були в [PERSON] на дні народженні, яке відбувалось в м. Києві, Кожухівські сиділи за одним столом. Свідок був організатором цього заходу. Також влітку 2017 р. він був організатором весілля свого колеги діджея Жені, воно відбувалось в ресторані «Казка». Кожухівські там теж були разом, сиділи за одним столом. Доволі часто [PERSON] купувала для [PERSON] в аптеках ліки, окремо купували й запарювали льон, купували м`ясо кроля, бо Позивач має проблеми зі здоров`ям. Свідок є правою рукою [PERSON] , тому часто займається питаннями страхування на перебування за кордоном [PERSON] і [PERSON] , а також їхніх дітей. Для їхніх спільних поїздок теж оформлював страхування в Європу, але коли - не може зараз згадати. За страхування розраховувалась і [PERSON] , і в [PERSON] брав гроші. Разом з [PERSON] він купував для [PERSON] речі, так як в нього схожий з [PERSON] розмір одягу, приміряв його на собі. Це було в 2018-2020 роках. Одного разу він з [PERSON] їхали на зустріч на таксі, він підвозив її до нотаріуса на [ADDRESS] , там треба був її підпис для продажу квартири, яка знаходиться на [ADDRESS] ». В нього є копії, бо [PERSON] часто залишає йому документи на зберігання. Це було 12 червня 2017 року. Квартира на [ADDRESS] . Зодчих знімалась для заселення гостей, які до них приїжджали, а також там жили технічні працівники артистів, які приїжджали до м. Вінниці. Він був там з [PERSON] , знімали постільну білизну для хімчистки. Нічого не вказувало на те, що там жив хтось постійно. Ніяких підозр про те, що в Кожухівських є негаразди в стосунках не виникало, бо вони ніколи не сварились в ресторані чи при ньому. [PERSON] має посвідчення водія, часто сам водить авто, профінансував ремонт будинку після пожежі, біля 25 тис. доларів. Був там, допомагав розбирати речі. Коли розбирали шафи, то бачив, що там були чоловічі сорочки, шкарпетки, верхній одяг, взуття. Протягом 2014-2020 років бував часто в будинку по [ADDRESS] . Приїжджав в такий час, коли не зустрічав там [PERSON] . Присутнім при передачі речей, куплених [PERSON] для [PERSON] не був. [PERSON] телефонувала, щоб замовити на кухні парові котлети чи тушкованого кролика. На його думку, Кожухівські жили разом протягом 2014-2018 років, бо вони вітались одне з одним, не скандалили та й їхні діти нічого про це не говорили, тобто виглядало все як завжди. На квартирі, що на [ADDRESS] , свідок був двічі, коли заселяв технічний персонал артистів. Це десь було в 2017-2018 роках. [PERSON] , фотографував квартиру на робочий телефон, вона особисто міняла постільну білизну. До того як трапилась пожежа [PERSON] мешкала на [ADDRESS] , а доки тривав ремонт, [PERSON] проживала на найманій квартирі в ЖК « [PERSON] ». Думає, що [PERSON] там проживала з [PERSON] , але не може про це стверджувати, бо заходив туди, коли там нікого не було, щоб лише занести якісь речі. 24 листопада 1991 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, за актовим записом №3350. \~ \~ \~ \~10 квітня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про поділ майна подружжя, який був посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Сухановою Т.О., зареєстрований в реєстрі за № 711. Згідно з п.п. 5, 7 Договору Сторонами визначено порядок поділу майна та визначене майно, яке є особистою власністю кожної із сторін. Відповідно до п.8 Договору майнові претензії Сторін щодо визначеного в даному договорі майна та будь-якого іншого майна, яке не визначене даним договором, однак набуте в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, вважаються врегульованими. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.10.2017 року у справі №127/20934/17 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 3350. Рішення суду набрало законної сили 07.11.2017 року. Рішення було мотивоване тим, що сторони не бажають миритися, причиною розладу в сім`ї стали різні характери і погляди на сімейне життя, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, а позивач [PERSON] наполягав на розлученні та мав стійке волевиявлення до розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~14 лютого 2018 року [PERSON] до Вінницького міського суду Вінницької області було подано заяву про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2017 року у справі №127/20934/17. Заяву було мотивовано тим, що суд, ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу не врахував, що у подружжя є спільна неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , та при розірванні шлюбу не встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. \~ \~ \~ \~30 березня 2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області було ухвалено рішення у справі №127/20934/17, яким розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 3350. Судом встановлено, що сторони не бажають миритися, кожен з подружжя стверджує, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Рішення суду мотивовано тим, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а кожен з подружжя стверджує, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам кожної зі сторін. Рішення Вінницького міського суду від 30.03.2018 року набрало законної сили 03.05.2018 року. \~ \~ \~ \~У період часу з 07.11.2017 року (момент набрання законної сили рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.10.2017 року у справі №127/20934/17) по 30.03.2018 року (момент ухвалення Рішення Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/20934/17 за результатами перегляду заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.10.2017 року) [PERSON] було придбано майно: - \~ \~ \~ \~житловий будинок, загальною площею 186,7 кв.м, житлова площа 91,3 кв.м, що розташований за адресою : [ADDRESS] , придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 11.01.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Собканюком П.Л., зареєстрованим в реєстрі за № 5., витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №110388701 від 11.01.2018 року, реєстраційний номер об`єкту 1036824705101; - \~ \~ \~ \~земельна ділянка, що розташована за адресою : [ADDRESS] , кадастровий номер 0510136600:02:053:0023, цільове призначення: для комерційного використання, площа 0,0801 га, придбана на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.01.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Собканюком П.Л., зареєстрованим в реєстрі за № 7, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №110388737 від 11.01.2018 року, реєстраційний номер об`єкту 1036806305101; - \~ \~ \~ \~земельна ділянка, що розташована за адресою : [ADDRESS] , кадастровий номер 0510136600:02:053:0028, цільове призначення: для комерційного використання, площа 0,0410 га, придбана на підставі договору купівлі-продажу від 11.01.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Собканюком П.Л., зареєстрованим в реєстрі за № 6, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 110388979 від 11.01.2018 року, реєстраційний номер об`єкту 1459726505101; - \~ \~ \~ \~47/100 часток житлового будинку, загальною площею 189,7 кв.м, який знаходиться за адресою : [ADDRESS] , придбаних на підставі договору купівлі-продажу 47/100 часток житлового будинку від 05.02.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., зареєстрованим в реєстрі за № 166, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 112863363 від 05.02.2018 року, реєстраційний номер об`єкту 112863363; - \~ \~ \~ \~47/100 часток земельної ділянки, що розташована за адресою : [ADDRESS] , кадастровий номер 0510100000:02:052:0267, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площа 0,0881 га, придбаних на підставі договору купівлі-продажу 47/100 часток земельної ділянки від 05.02.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В, зареєстрованим в реєстрі за № 167, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №112868989 від 05.02.2018 року, реєстраційний номер об`єкту 1371675905101. \~ \~ \~ \~Згідно з договором оренди житла від 10.02.2016 року Орендодавець [PERSON] передала Орендарю [PERSON] в оренду частину квартири площею 104 кв. м, розташованої за адресою : [ADDRESS] . Відповідно до п. п. 1.1, 2.1. договору позики, укладеним між [PERSON] та [PERSON] 20.12.2017 р. на умовах визначених цим Договором Позикодавець [PERSON] передає у власність Позичальникові [PERSON] грошові кошти безпроцентну грошову позику, а Позичальник зобов`язується повернути надану позику у повному обсязі і у визначений даним договором строк. Сума позики становить еквівалент 240\~000,00 доларів США. Згідно із заявою [PERSON] від 14.03.2019 р., посвідченою приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Сухановою Т.О. 14.03.2019 р. та зареєстрованої в реєстрі за №394, [PERSON] підтверджує укладення договору позики від 20 грудня 2017 року з [PERSON] та отримання позики в сумі 240\~000,00 доларів США. Відповідно до податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця [PERSON] за період 2013-2017 р.р., загальна сума доходу скала 3\~644\~410,00 грн. Згідно з податковими деклараціями платника єдиного податку юридичної особи Приватного підприємства «Юридична компанія «Ютерра», директором та одноособовим власником якого є [PERSON] за період 2013-2017 рр., загальна сума доходу склала 3\~430\~629,65 грн. Згідно з п.п. 1.1., 2.1., 2.2 Договору купівлі-продажу частки в статутному фонді (капіталі) Приватного підприємства ПП «МПК «Арка», укладеного між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець), Продавець передає у власність Покупцю, а Покупець приймає і зобов`язується оплатити належну продавцю частку в статутному фонді (капіталі) ПП «МПК «Арка». Продаж здійснюється Продавцем за 2\~700\~000,00 грн. Покупець сплатив Продавцю готівкою ціну відповідної частки у статному фонді (капіталі) ПП «МПК «Арка» до оформлення та підписання договору. Згідно з п. п. 1.1., 3.1. кредитного договору №3.01.3ВН/04/10-Склт від 02.09.2010 року, укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» і [PERSON] , Банк зобов`язується надавати Позичальнику кредити згідно з додатковими договорами в межах суми, вказаної в п. 1.1. цього договору, тобто в межах 4\~553\~670,87 грн. Відповідно до п. 1 договору №23/К про відступлення прав вимоги від 28.08.2017 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «Райт Партнер», первісним кредитором відступлено новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором №3.01.3ВН/04/10-Склт від 02.09.2010 року. Згідно з позовною заявою ПАТ «Кредитпромбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Приватного підприємства «ТК Домострой» про солідарне стягнення боргу за кредитним договором №3.01ВН/04/10-Склт від 02.09.2010 року та договорами поруки від 03.09.2010 р. (справа №127/1468/13-ц) ціна позову становила 7\~912\~036,70 грн., з яких сума за кредитами (траншами) у розмірі 4\~553\~670,87 грн. Згідно з трудовою книжкою [NUMBER] від 07.08.1985 р. [PERSON] з 01.06.2006 року працює у ПП «Продкомпанія» заступником директора з комерційних питань. Відповідно до довідки №34 від 16.07.2018 р., виданою ПП «Продкомпанія», заробітна плата [PERSON] за період з 01.06.2017 р. по 30.06.2018 р. склала 70\~247,65 грн. Згідно з довідкою №17 від 14.09.2018 р., виданою ТОВ «Ритон», у період з 04.04.2003 року по 10.04.2017 року [PERSON] перебувала у складі учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Ритон». Загальними зборами ТОВ «Ритон» рішення про розподіл прибутку та виплату дивідендів учасникам не приймалось. Будь-яких доходів на користь [PERSON] не сплачувалось. Згідно з довідкою №26 від 14.09.2018 р., виданою ТОВ «ВКП «Вербівське», у період з 20.05.2008 року по 19.07.2016 року [PERSON] перебувала у складі учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКП «Вербівське». Загальними зборами ТОВ «ВКП «Вербівське» рішення про розподіл прибутку та виплату дивідендів учасникам не приймалось. Будь-яких доходів на користь [PERSON] не сплачувалось. Згідно з довідкою №1720 від 08.11.2017 р., виданою Вінницьким міським управлінням Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області, 15 жовтня 2017 року орієнтовно о 17 год. 57 хв. виникла пожежа у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно з висновком експерта Шевченко Лариси Іванівни, заслуженого діяча науки і техніки України, члена-кореспондента НАН України, доктора філологічних наук, професора, завідувача кафедри стилістики та мовної комунікації інституту філології Київського національного університету імені Тараса Шевченка, з 25 вересня по 19 жовтня 2018 року проведено лінгвістичне дослідження на підставі заяви адвоката Рижого В.І. Експертом сформовані наступні висновки: проаналізовані лінгвістом-експертом тексти заяв свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дозволяють зробити висновки та відповісти на поставлені експерту запитання: У запропонованих для лінгвістичної експертизи текстах (заяв) мовні одиниці чи фрагменти тексту мають спільні ідентифікаційні ознаки. Запропоновані для лінгвістичної експертизи тексти (заяв) можна вважати аналогічними за ідентифікаційними характеристиками. Використання в текстах заяв спільної юридичної лексики громадянам різної професій, віку, статі, різної освіти, свідчать про несамостійність викладення показів авторами досліджених заяв. Згідно з висновком експерта №129/19 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи за листом ПП «Юридичне бюро Рижого», складеного ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» 15 жовтня 2019 року, експерт дійшов до висновку, що підпис від імені [PERSON] , зображення якого міститься у графі «ПОЗИЧАЛЬНИК:» у технічній копії договору позики від 20 грудня 2017 року, укладеного від імені [PERSON] та [PERSON] , виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] Підпис від імені [PERSON] , зображення якого міститься у графі «ПОРУЧИТЕЛЬ:» у технічній копії договору поруки від 20 грудня 2017 року, укладеного від імені [PERSON] та приватного підприємства «ПРОДКОМПАНІЯ» в особі директора Кожухівського В.С., виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] . Визначаючись щодо задоволення позовної вимоги про встановлення юридичного факту, а саме факту окремого проживання та фактичного припинення шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] з 10 квітня 2017 року, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України передбачено, що суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Таким чином, для можливості застосування судом ч. 6 ст. 57 СК України, є необхідним встановити не лише факт окремого проживання, але й фактичне припинення шлюбних відносин, а саме відсутність спільного побуту, спільного господарства, спільного бюджету, відсутність взаємних прав і обов`язків подружжя. Суд вважає доведеним факт окремого проживання Сторін, яке не було пов`язане у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми чи з інших поважних причин. Факт окремого проживання доводиться поясненнями [PERSON] , договором оренди квартири від 10.02.2016 р., поясненнями представника Позивача [PERSON] , показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили те, що Сторони не проживають разом ще з кінця 2014 р. початку 2015 р. Суд враховує, що показання свідків ґрунтуються на фактичних даних щодо місця проживання Позивача, перебування свідків у нього вдома та відсутності там дружини. Показання свідків є послідовними, узгоджуються між собою та з письмовим доказом договором оренди квартири від 10.02.2016 р. Суд також враховує, що Відповідач не спростовувала факту окремого проживання, та не наполягала на спільному проживанні у конкретно визначеному місці. Суд враховує, що свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не підтвердили факт спільного проживання. Зустрічі свідків носили ситуативний характер, а про відносини подружжя вони складали враження або зі слів Відповідача, або із фактів спільної присутності на святкових заходах. Так, свідок [PERSON] повідомила, що з 2015 року приходила щороку колядувати, однак [PERSON] у будинку Відповідача не зустрічала, а свідок [PERSON] повідомила, що жодного разу не була вдома у колишнього подружжя та зустрічалась з [PERSON] в місті, при цьому висновок про спільне проживання подружжя до моменту розлучення зробила сама. Суд не приймає до уваги показання свідка [PERSON] щодо окремого проживання подружжя з грудня 2018 року, тобто з моменту пожежі у будинку, оскільки відповідно до довідки Вінницького міського управління ГУ ДСНС України у Вінницькій області №1720 від 08.11.2017 року пожежа у будинку по [ADDRESS] виникла 15.10.2017 р., а не в грудні 2018 року, як хибно зазначає свідок [PERSON] . Суд критично ставиться до показань свідка [PERSON] щодо спільного проживання Сторін з огляду на те, що він бачив чоловічі речі у будинку Відповідача, оскільки це не може слугувати доказом проживання там саме Позивача. При цьому свідок [PERSON] вказав, що не зустрічав в будинку самого Позивача, а відтак суд критично ставиться до тверджень свідка про спільне проживання Сторін і приходить до висновку, що такі показання свідка ґрунтуються не на фактах, а на його припущеннях. Суд вважає доведеним фактичне припинення шлюбних відносин між Позивачем і Відповідачем з 10 квітня 2017 р. Суд, враховуючи доведеним факт окремого проживання, вважає, що фактичного припинення шлюбних відносин доводиться пояснення Позивача, його представника [PERSON] , показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також суд вважає належним доказом фактичного припинення шлюбних відносин наявність рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.10.2017 року у справі №127/20934/17, яким було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 3350. Хоча це заочне рішення і було переглянуто судом, сам факт звернення Позивача до суду 27 вересня 2017 р. з позовом про розірвання шлюбу свідчить про відсутність сталих, стабільних та гармонійних стосунків у подружжя та про бажання Позивача припинити шлюб у зв`язку із неможливістю його збереження. При цьому такі твердження Позивача повністю узгоджуються з поясненнями наданими в суді. Суд також приймає до уваги, що у заяві [PERSON] про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2017 року у справі №127/20934/17 відповідач не вказувала на те, що шлюб фактично існує чи існував на момент ухвалення судом рішення від 27.10.2017 р. чи раніше, а сторони в справі проживають разом як сім`я та мають взаємні права та обов`язки подружжя. Суд відхиляє надані Відповідачем роздруківки фото, на яких спільно зображені Сторони як докази про те, що фактично шлюбні відносини не припинились з 10.04.2017 року з огляду на те, що на фото відсутні будь-які зазначення часу і місця. Відтак суд не може оцінювати їх як доказ спільного проведення часу саме у період часу з 10.04.2017 року. Тим більше, спільне перебування на святкуваннях і різного роду урочистих заходах не доводить наявність сталих шлюбних відносин, наявність спільного побуту, бюджету та спільних прав і обов`язків подружжя. Суд не приймає до уваги твердження Відповідача щодо спільного відпочинку з Позивачем у період з 27.10.2017 р., оскільки жодних доказів суду не надано. При цьому суд критично ставиться до показань свідка [PERSON] щодо оформлення полісів страхування для спільного відпочинку сторін у справі, оскільки такі показання не підтверджуються належними письмовими доказами, зокрема полісами страхування та/або договорами із страховою компанією, тощо. При цьому свідок не надав показання щодо конкретних періоду та країн перебування на спільному відпочинку. Відповідач не надала копії свого паспорту для виїзду за кордон, щоб надавало б можливість порівняти відмітки про перетин кордону із паспортом для виїзду за кордон Позивача. Відповідач не зверталась до суду з клопотаннями про витребування доказів щодо перетину нею кордону одночасно з Позивачем, у разі неможливості їх отримання, що вказує на недоведеність Відповідачем тверджень щодо спільного відпочинку з Позивачем у період часу, починаючи з 10.04.2017 р. Суд відхиляє твердження Відповідача відносно того, що підтвердженням наявності шлюбних відносин є те, що Відповідач забезпечувала приготування їжі для Позивача. Суд враховує пояснення сторін і умови договору про поділ майна подружжя від 10.04.2017 р., у якому зазначено, що 4/5 частин торгового комплексу «Бастилія» належать [PERSON] на праві особистої приватної власності. Саме у торговому комплексі « [INFO] » знаходиться ресторан «Велюр», власником і керівником якого є Відповідач. Як заклад громадського харчування ресторан «Велюр» забезпечує приготування страв та забезпечення їх споживання клієнтами. Відповідач, діючи як керівник закладу харчування при забезпеченні приготування страв і забезпечення можливості споживання їжі Позивачем, діє як посадова особа закладу харчування, а не як дружина. Приготування на прохання Відповідача в кухні закладу громадського харчування їжі для Позивача, яке не включене в меню, не підтверджене письмовими доказами. При цьому така обставина підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] . Однак суд приходить до висновку, що приготування рестораном їжі для Позивача не доводить факту наявності спільного побуту, бюджету та взаємних прав і обов`язків подружжя. Щодо визначення датою фактичного припинення шлюбних відносин саме з 10 квітня 2017 року, то суд вважає таку дату доведеною договором про поділ майна подружжя від 10.04.2017 р. Главами 6-9 СК України врегульовано особисті немайнові права та обов`язки подружжя, режим спільної сумісної власності подружжя та особистої власності кожного із подружжя, а також права та обов`язки подружжя по утриманню. Такому регулюванню відповідає і визначення сім`ї наведене у ч. 2 ст. 3 СК України, якою визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До взаємних прав і обов`язків подружжя, належать як особисті немайнові права і обов`язки, так і права та обов`язки майнового характеру, які пов`язані з утриманням подружжя, спільним бюджетом, придбанням майна в інтересах сім`ї, тощо. Суд приймає до уваги умови договору про поділ майна подружжя від 10.04.2017 р. та вважає, що врегулювання Сторонами питання про поділ майна подружжя, та твердження Сторін в п. 8 Договору про відсутність майнових претензій один до одного щодо майна визначеного у договорі, а також будь-якого іншого майна, яке не визначене договором, доводить про припинення взаємних прав і обов`язків майнового характеру, що пов`язані із спільною сумісною власністю подружжя. При цьому, фактичну відсутність особистих немайнових прав і обов`язків подружжя, відсутність спільного побуту та сімейного бюджету станом на 10.04.2017 р. також доведено Позивачем та не спростовано Відповідачем. За таких обставин, суд вважає, що фактичне припинення шлюбних відносин мало місце з 10.04.2017 р., тобто після остаточного поділу майна подружжя. Визначаючись щодо позовної вимоги щодо визнання об`єктів нерухомого майна особистою власністю Позивача, суд дійшов висновку, що така вимога підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Так, суд враховує, що нерухоме майно, яке є предметом спору, придбане Позивачем за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, а відтак, підлягає визнанню особистою власністю Позивача. Також суд враховує, що спірне майно набуте позивачем у період, коли було чинним рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.10.2017 року у справі №127/20934/17 про розірвання шлюбу між Сторонами, яке набрало законної сили 07.11.2017 року. Тобто на момент придбання майна, шлюб було розірвано, а рішення суду про розірвання шлюбу не було скасоване. При цьому факт перегляду заочного рішення і прийняття нового рішення про розірвання шлюбу від 30.03.2018 р. не означає про фактичну наявність шлюбу і придбання майна за спільні кошти в інтересах сім`ї. Суд, задовольняючи позовну вимогу про визнання спірного майна особистою власністю Позивача, також виходив з того, що Позивачем доведено факт придбання майна за особисті кошти, що доводиться договором позики від 20.12.2017 р. та кредитним договором №3.01.3ВН/04/10-Склт від 02.09.2010 р., позовною заявою ПАТ «Кредитпромбанк», договором №23/К про відступлення прав вимоги від 28.08.2017 р. Суд відхиляє доводи Відповідача про те, що [PERSON] не міг надати Позивачу позику, еквіваленту 240\~000,00 доларів США, оскільки відповідно до податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця [PERSON] за період 2013-2017 рр., податкових декларацій платника єдиного податку юридичної особи Приватного підприємства «Юридична компанія «Ютерра», директором та одноособовим власником якого є [PERSON] за період 2013-2017 р.р., договору купівлі-продажу частки в статутному фонді (капіталі) Приватного підприємства ПП «МПК «Арка» від 14.09.2014 р. доходи [PERSON] сукупно склали 9\~775\~039,65 грн., тобто в сумі достатній для позики. Суд не приймає до уваги висновку експерта №129/19 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи за листом ПП «Юридичне бюро Рижого», складеного ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» 15 жовтня 2019 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно із ст. ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. Таким чином, договір позики від 14.09.2014 р. укладений в належній формі, а сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Позивач у судовому засіданні особисто підтвердив факт отримання позики і підписання договору позики. Також у матеріалах справи міститься заява [PERSON] від 14.03.2019 р., посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Сухановою Т.О. 14.03.2019 р. у якій Позивач також підтверджує укладення договору позики від 20 грудня 2017 року з [PERSON] та отримання позики в сумі 240\~000,00 доларів США. За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати договір позики нікчемним. При цьому суду не надано рішення іншого суду, яке б набрало законної сили про визнання недійсним правочину договору позики від 14.09.2014 р. Зважаючи на це, суд приймає договір позики від 14.09.2014 р. як належний та допустимий доказ факту позики грошових коштів Позивачем. Також суд враховує, що згідно з довідкою №34 від 16.07.2018 р., виданої ПП «Продкомпанія», довідки №17 від 14.09.2018 р., виданої ТОВ «Ритон», довідки №26 від 14.09.2018 р., виданої ТОВ «ВКП «Вербівське», заробітна плата [PERSON] за період з 01.06.2017 р. по 30.06.2018 р. склала 70\~247,65 грн., а рішення про розподіл прибутку та виплату дивідендів учасникам не приймалось. Відповідачем не надано доказів наявності інших доходів на момент придбання спірного майна, а також доказів, що вона своїми коштами чи працею сприяла придбанню спірного майна. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно з правовою позицією, висловленою в Постанові Верховного суду в складі суддів Касаційного цивільного суду від 29.05.2019 р. у справі №522/19610/15-ц, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Нерухоме майно та земельні ділянки, які є предметом спору, не відповідають критеріям спільної сумісної власності, оскільки: 1)набуте Позивачем у період окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин; 2)набуте Позивачем у момент чинності рішення суду про розірвання шлюбу; 3)набуте за особисті грошові кошти Позивача, отримані у позику та кредитні кошти, які не були предметом поділу майна подружжя; 4)набуте не в інтересах сім`ї; 5)придбане у відсутність будь-якої участі Відповідача. Усі наведені вище обставини вставлені судом і доведені належними, допустимими та достатніми доказами. Неможливість віднесення майна до спільної сумісної власності подружжя, на переконання суду, також вказує на те, що майно підлягає визнанню особистою приватною власністю Позивача. Також суд не приймає до уваги висновок лінгвістичної експертизи від 19.10.2018 р. з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч.1 ст. 90 ЦПК України показання свідка це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч.1 ст. 91 ЦПК України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. Згідно з ч. ч. 1, 3, 5 ст. 230 ЦПК України кожний свідок допитується окремо. Перед допитом свідка головуючий встановлює його особу, вік, рід занять, місце проживання і стосунки зі сторонами та іншими учасниками справи, роз`яснює його права і з`ясовує, чи не відмовляється свідок із встановлених законом підстав від давання показань. Якщо перешкод для допиту свідка не встановлено, головуючий під розписку попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань та приводить його до присяги: "Я, (ім`я, по батькові, прізвище), присягаю говорити правду, нічого не приховуючи і не спотворюючи". Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Враховуючи наведені норми ЦПК України, суд наділений правом оцінити показання лише тих свідків, які особисто надали показання в судовому засіданні, які попереджені судом про кримінальну відповідальність та які були приведені судом до присяги. Лише за дотримання таких умов показання свідків можуть бути враховані судом як доказ. Письмова заява свідка, без його допиту в судовому засіданні під присягою, не має для суду юридичного значення та не є доказом в розумінні ЦПК України. Зважаючи на це, висновок лінгвістичної експертизи від 19 жовтня 2018 р., у якому експерт дійшов до висновку, що у запропонованих для лінгвістичної експертизи текстах заяв свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мовні одиниці чи фрагменти тексту мають спільні ідентифікаційні ознаки та їх можна вважати аналогічними за ідентифікаційними характеристиками не є доказом неправдивості показань свідків. Свідки Позивача були допитані судом у судовому засіданні із приведенням до присяги та попередженням про кримінальну відповідальність. При ухваленні рішення суд приймає до уваги та оцінює як докази, саме показання надані свідками безпосередньо у суді. При цьому письмові заяви свідків, долучені до матеріалів справи представником Позивача не є допустимими доказами в розумінні ЦПК України та не підлягають оцінці судом. Суд не приймає твердження представників Відповідача про те, що ненадання позивачем [PERSON] , Приватним підприємством «Продкомпанія» та ТОВ «ВКП «Вербівське» оригіналів документів для проведення судової технічної експертизи документів, призначеної ухвалою суду від 20.03.2019 р., є підставою відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України для визнання судом факту, для з`ясування якого експертиза була призначена, тому що договір поруки був укладений між громадянином України [PERSON] та Приватним підприємством «Продкомпанія» від 20 грудня 2017 р., та лист ТОВ «ВКП «Вербівське» про невиплату дивідендів [PERSON] від 14 вересня 2018 р. вихідний номер №26, виготовлені особами, які не є учасниками справи. А відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України лише у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивач не наполягав на стягненні судових витрат з Відповідача.

Outcome: approved