Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

24.07.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися завчасно і належним чином. Повістки відповідачам надсилалися за зареєстрованим у встановленому законом порядку. Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси вважається, що днем вручення судової повістки. Представник третьої особи подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 28.04.2011 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . [INFO] у них народився син [PERSON] . З серпня 2013 року батьки віддали дитину на повне утримання бабусі [PERSON] Мати хлопчика [PERSON] , неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності: 10.08.2012 року була засуджена Деснянським районним судом м.Чернігова за ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; 07.12.2012 року була засуджена Деснянським районним судом м.Чернігова за ст.185 КК України до 2-х років позбавлення волі, відбувала покарання в Уманській виправній колонії № 129 та була не проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] . Після звільнення вона з сином не проживала, вихованням дитини не займалась. В 2013 році за скоєний злочин, вона була засуджена втретє, відбувала покарання в Чернігівській виправній колонії № 44, звільнилась в 2016 році. З 2016 року мати вихованням сина не займається, бродяжить, місце її перебування невідоме. 10.10.2018 року та 06.05.2019 року позивач зверталась до відділу поліції про встановлення місця перебування [PERSON] , але двічі їй була надана відповідь, що її місце знаходження не встановлено. Батько хлопчика [PERSON] вихованням та матеріальним утриманням сина не займається. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.01.2013 року, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав було відмовлено. Після суду батько хлопчика [PERSON] забрав сина до себе на декілька місяців, та знов повернув його позивачу. З 2013 року [PERSON] постійно проживає у позивача, перебуває на повному утриманні бабусі. Відповідачі не цікавляться за які кошти утримується та виховується їх син. Вони ніяким чином не піклуються про [PERSON] , не проявляють зацікавленості до його подальшої долі, не цікавляться духовним розвитком дитини. Батьки життям, здоров`ям та розвитком [PERSON] не цікавляться, зі святами не вітають, подарунки не дарують, матеріальної допомоги не надають, фактично вони самоусунулись від виконання батьківських обов`язків. Відповідно довідки дошкільного навчального закладу №72, [PERSON] відвідує дошкільний заклад з 2013 року, весь цей час батьки вихованням дитини не займались, оплату за харчування в садочку сплачувала тільки бабуся. Вищезазначені факти у сукупності можна розцінювати як ухилення від виконання батьками дитини своїх батьківських обов`язків. Вказані дії, у відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України, є підставою для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Крім того, Постановою ВСУ № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" п. 6 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 150 (ч. 2, ч. 5) Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 (ч.І п.2) Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідачів батьківських прав буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: approved