Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

16.03.2020 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину. Зазначає, що у вказаному будинку числиться зареєстрованим відповідач по справі, який є її колишнім чоловіком, оскільки рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.01.2020 шлюб між ними розірвано. Натомість, відповідач не проживає у вказаному будинку з серпня 2019 року, про що свідчать акти від 28.11.2019, 24.01.2020 та 04.03.2020. Враховуючи те, що шлюб між ними розірвано, факт реєстрації відповідача в її будинку створює їй перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном, витраті додаткових коштів на оплату комунальних послуг, а тому змушена звернутись з даним позовом. 17.03.2020 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] , що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 01.04.2020. Ухвалою від 02.04.2020 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву та пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 21.04.2020 до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом вселення. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] покликається на те, що протягом вісімнадцяти років перебування з відповідачкою [PERSON] в шлюбі, ним було за особисто зароблені кошти фактично облаштовано для проживання житловий будинок [ADDRESS] , власником якого на час укладення шлюбу була відповідачка після смерті свого батька. За час спільного проживання з [PERSON] та враховуючи ту обставину, що остання лише періодично працювала в бібліотеці та відповідного заробітку не мала, він постійно перебував на роботі за кордоном і саме за ці гроші розробив проектну документацію та провів в будинок світло, газ, воду, облаштував опалення цілого будинку, побудував нову господарську будівлю та нову огорожу. Також, ним повністю було обставлено будинок меблями. Більше того, у вказаний період часу він продав власну квартиру та отримані грошові кошти були витрачені ним на облаштування даного житлового будинку. Зазначає, що [PERSON] почала створювати для нього умови, які унеможливлювали спільне проживання: влаштовувала безпідставні сварки, ображала нецензурними словами з метою перешкоджання його законного проживання в будинку. Більше того, остання замінила замки на вхідних дверях в житловий будинок, перешкоджала зустрічам з дітьми та всіляко почала заперечувати його права на частку у вищезгаданому об`єкті нерухомості. Заявляла, що такий належить лише виключно їй. Такі дії вона також вчиняла разом зі своєю матір`ю - [PERSON] і саме внаслідок такої протиправної тривалої поведінки та дій останніх він був вимушений тимчасово перейти проживати у двокімнатний старий будинок своєї матері. Більше того, з приводу протиправних дій як самої [PERSON] , так і її матері, він в січні місяці 2020 року звертався з письмовими скаргами на адресу сільського голови, які були направлені для подальшого розгляду в Дрогобицький ВП ГУ НП у Львівській області. Оскільки, такі дії зі сторони [PERSON] не припинялись, він 02.04.2020 звернувся із заявою на поведінку [PERSON] аналогічного змісту в чергову частину Дрогобицького відділу поліції. На підставі наведеного, просить зобов`язати відповідачку [PERSON] усунути йому перешкоди в користуванні житловим будинком [ADDRESS] , шляхом вселення його до даного будинку та передачі йому ключів від нього та стягнути з відповідачки [PERSON] в його користь судові витрати. 04.05.2020 розгляд даної справи відкладено на 26.05.2020, за заявою представника позивача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] 26.05.2020 розгляд даної справи відкладено на 21.07.2020, у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача [PERSON] та повідомлено останнього про наступне судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Дрогобицького міськрайонного суду\~Львівської області. 30.06.2020 позивачем [PERSON] подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому остання, заперечивши твердження відповідача про те, що у них під час шлюбу були власні кошти, які він отримав під час роботи на заробітках, відзначає, що відповідач [PERSON] перебував за кордоном лише з 2018 року по 2019 рік. Після повернення, останній грошей для сім`ї не привіз, пояснюючи це відсутністю роботи. Крім того, враховуючи те, що грошей на життя не вистачало, а відповідач коштів на утримання дітей та проживання не давав, вона змушена була виїжджати на тимчасові заробітки за межі України, а також звернутись до суду із позовом про стягнення з [PERSON] аліментів. Також, зазначила, що жодного суттєвого покращення житлового будинку [ADDRESS] , [PERSON] за власні кошти не здійснив та не оплачував комунальні послуги. До зустрічного позову відповідачем не долучено жодного документу, який би підтвердив витрачання ним власних коштів на покращення вказаного житлового будинку, а також щодо продажі своєї квартири та витрачання грошей від такого продажу на облаштування її житлового будинку. Крім того, наголошує, що відповідач неодноразово влаштовував безпідставні сварки, застосовував фізичну силу та зраджував їй. В той же час, 29.06.2019 відповідач приїхав до її житлового будинку вантажним трактором з причепом, на який повантажив решту своїх речей (одяг, інструменти, будівельні матеріали, дошки, металобрухт та інше) і за декілька разів вивіз все з її будинку та подвір`я до своєї матері в с. Нижні Гаї Дрогобицького району Львівської області. Таким чином, просить відмовити в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом вселення. 16.07.2020 позивачем [PERSON] подано до суду заяву про виклик свідків [PERSON] та [PERSON] . Також, 16.07.2020 позивачем [PERSON] подано до суду заяву про зміну підстав позову, в якій остання просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] з підстав передбачених ч. 2 ст. 406 ЦК України. 21.07.2020 розгляд даної справи відкладено на 18.08.2020, за заявою [PERSON] від 17.07.2020. 18.08.2020 розгляд даної справи відкладено на 15.09.2020, за заявою [PERSON] , у зв`язку з захворюваністю останнього. 15.09.2020 розгляд даної справи відкладено на 29.10.2020, у зв`язку з неможливістю забезпечити судове засідання звукозаписувальними пристроями «Камертон» та «Акорд». 28.10.2020 [PERSON] подано до суду заяву про збільшення позовних вимог по зустрічному позову та клопотання, в якому останній просить призначити в даній цивільній справі судову будівельно-технічну експертизу. 29.10.2020 розгляд даної справи відкладено на 10.11.2020 та надано представнику позивача (представнику відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] [PERSON] можливість ознайомитись з матеріалами справи. 10.11.2020 представником [PERSON] - адвокатом Багнюком І.В. подано до суду клопотання про виклик в судове засідання свідків та про уточнення питання щодо проведення експертизи. 10.11.2020 представником позивача (представник відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] [PERSON] подано до суду заперечення на заяву [PERSON] від 28.10.2020 про збільшення позовних вимог по зустрічному позові. 10.11.2020 ухвалою судді прийнято поданий 21.04.2020 зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом вселення до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. В задоволенні клопотання представника [PERSON] адвоката Багнюка І.В. про прийняття до розгляду заяви про збільшення позовних вимог по зустрічному позову від 28.10.2020 відмовлено та повернуто заяву позивачу. В задоволенні клопотання представника [PERSON] адвоката Багнюка І.В. про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи та виклик свідків відмовлено. Закрито підготовче провадження у даній справі та призначино її до судового розгляду по суті на 01.12.2020. А також, задоволено клопотання позивача про виклик свідків та викликано в судове засідання свідків [PERSON] , [PERSON] 01.12.2020 розгляд даної справи відкладено на 28.12.2020, за заявою представника позивача (представник відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] [PERSON] від 30.11.2020, у зв`язку із захворюваністю [PERSON] 28.12.2020 розгляд даної справи відкладено на 09.02.2021, у зв`язку із захворюваністю сина [PERSON] [PERSON] , [INFO] , на інфекційне захворювання вірусом SARS-CoV-2. 09.02.2021 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи на 04.03.2021. В судове засідання позивач та її представник адвокат Сисин С.В. за первісним позовом не з`явились, однак від останнього надійшла заява про проведення розгляду справи у його відсутності та у відсутності позивача. Первісний позов підтримують, в задоволенні зустрічного просять відмовити за безпідставністю. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник адвокат Багнюк І.В. в судове засідання не з`явились, не повідомивши причин неявки, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, а відтак відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає що приходить до висновку про достатність підстав для задоволення первісних позовних вимог з огляду на таке. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За\~статтею 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно із ч. 1ст. 321\~ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як встановлено матеріалами справи, позивачці за первісним позовом - [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину серії ВКА № 030903 від 11.09.2007, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16255352 від 11.10.2007, (а.с. 7, 8). Статтею 383 ЦК України\~визначено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Згідно будинкової книги житлового будинку [ADDRESS] , а саме розділу IV «Прописка» вбачається, що у вказаному будинку числиться зареєстрованим відповідач [PERSON] , (а.с 13). За положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.01.2020 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , (а.с. 9). Відповідно до актів про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації в житловому будинку [ADDRESS] від 16.09.2019, 28.11.2019, 24.01.2020 та 04.03.2020 вбачається, що [PERSON] не проживає у вказаному будинку з серпня 2019 року, (а.с. 19-22). З огляду на зазначене, суд надає віри доводам позивача [PERSON] з приводу того, що відповідач самостійно, з власної волі у серпні 2019 року добровільно залишив місце свого проживання в житловому будинку [ADDRESS] , перейшовши проживати в інше житло та забравши всі свої речі. Крім того, підтверджені належними та допустимими доказами факт перебування [PERSON] та [PERSON] у конфліктних відносинах саме з серпня 2019 року, зокрема про це свідчить відповідь з Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області від 26.06.2020 за №8535/44/01-20, згідно з якою підтверджено багаточисельні звернення [PERSON] у відділ поліції з приводу неправомірних дій відповідача, а.с. 75-93. Окрім того, такими, що заслуговують уваги суд вважає доводи позивачки про те, що відповідач [PERSON] не є членом її сім`ї, не веде з нею спільного господарства, не пов`язаний з нею спільним побутом, вказаний будинок є її особистою приватною власністю з врахуванням норм п. 2 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України, а тому право користування відповідача [PERSON] чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна саме на підставі частини другої\~статті 406 ЦК України. Аналіз положень\~глави 32 ЦК України\~свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач [PERSON] вселився у спірний житловий будинок\~в якості члена сім`ї власника житлового будинку і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої\~статті 406 ЦК України\~сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що наявні всі підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком за [ADDRESS] . Що стосується зустрічного позову, суд вважає, що такий задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 4 ЦПК України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Так, позивач [PERSON] як на підставу наявності порушеного свого права вказує на ч. 4 ст. 156 ЖК України, зокрема на те, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Крім того, вказує про те, що акти про його відсутність за місцем реєстрації не можуть слугувати належним доказом у справі, оскільки він перебував за межами України, а в інших випадках вже був наявний конфлікт з [PERSON] , а тому він звертався у правоохоронні органи з метою захисту свого порушеного права на користування будинком. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. З огляду на зазначене, враховуючи, що відповідач вселився у житловий будинок [ADDRESS] та набув право користування ним як член сім`ї позивачки [PERSON] , що по своїй суті є сервітутом, а враховуючи той факт, що він з січня 2020 року припинив бути членом сім`ї (рішення суду про розірвання шлюбу), свідчить про наявність підстав про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком, оскільки відповідно до частини 2 статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника за наявності обставин, які мають істотне значення, а відповідно до п. 4 ч.1 ст. 406 ЦК сервітут припиняється у разі припинення обставин, які були підставою для його встановлення. Відтак, доводи [PERSON] про наявність у нього права користування житловим будинком [ADDRESS] як колишнього члена сім"ї власника шляхом вселення не заслуговують уваги. Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позивач за зустрічним позовом належним чином не обґрунтував своїх позовних вимог, не надав жодних належних та допустимих доказів в заперечення первісних позовних вимог, доводи представника позивача викладені в судових засіданнях жодним чином не спростовують наявність підстав для усунення перешкод в користуванні спірним житловим будинком, шляхом вселення [PERSON] до вказаного будинку та передачі йому ключів від нього. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про те, що первісні позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Так, позивач за первісним позовом у своїй заяві про зміну підстав позову (а.с. 99-106) питання про стягнення на її користь судових витрат не порушувала. [PERSON] у своїй зустрічній позовній заяві просив стягнути на його користь понесені ним судові витрати. Оскільки, в зустрічному позові відмовлено, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України не підлягає до задоволення і вимога [PERSON] про стягнення на його користь понесених судових витрат.

Outcome: approved