Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] з позовом про поділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності. Свої вимоги обґрунтовував тим, що [PERSON] 01 жовтня 2002 року отримала в порядку спадкування за заповітом ? житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: Миколаївська область, м.Очаків, вул. Миру, 36. Власником ? житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд за цією ж адресою є [PERSON]. Вказані об'єкти нерухомості перебувають у спільній частковій власності. З метою отримання окремої адреси проживання, [PERSON] бажає поділити вказане майно в натурі. Оскільки позивачка та відповідач не дійшли згоди про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, просив провести реальний розподіл житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: Миколаївська область, м.Очаків, вул.. Миру, 36, які перебувають у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON], припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на вказаний будинок, судові витрати віднести за рахунок відповідача. У судове засідання представник позивачки адвокат [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засіданні не з'явився, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння,користування та розпорядження своїм майном визначено статтею 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійснені лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31 травня 1986 року [PERSON] є власником ? частки жилого будинку з господарськими та побутовими спорудами в м.Очакові Миколаївської області по вул. Миру, буд. 36, що розташований на земельній ділянці розміром 600 кв.м. (а.с.9, 10). Співвласником іншої частини будинку є [PERSON], який згідно копії договору дарування частини жилого будинку від 01 жовтня 2002 року, прийняв у дар ? частину жилого будинку з відповідною частиною прилеглих до нього господарських будівель та споруд, що розташований в м.Очакові Миколаївської області по вул. Миру, буд. 36. (а.с.19). \~\~\~ Згідно вимог ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. З аналізу правовстановлюючих документів на об'єкт нерухомого майна та положень ст. 356 ЦК України вбачається, що позивачка та відповідач є суб'єктами спільної часткової власності. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Тобто, співвласнику надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна. З виділом учаснику спільної власності на будинок його частки в натурі спільна власність на неї припиняється. Згідно з вимогами ч. 1ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. При виділенні в натурі частки із спільної часткової власності, право спільної часткової власності припиняється. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. З роз'яснень, наданих у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», (з подальшими змінами), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Як вбачається з висновку експерта № 115-064 від 31 січня 2018 року провести поділ житлового будинку з господарськими будовами і спорудами по вул. Миру, 36 в м.Очакові Миколаївської області на самостійні ізольовані квартири, враховуючи планування, об'ємно-планувальні характеристики житлового будинку, інженерні комунікації, згідно ідеальних часток співвласників та наближених до ідеальних часток співвласників технічно є можливим за умови можливих прибудов для обслуговування ізольованих квартир у житловому будинку. Розподіл домоволодіння за побажанням співвласників домоволодіння з урахуванням фактичного та сформованого порядку користування житловим будинком та господарськими будовами та спорудами. Фактичні частки співвласників, після розподілу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами складає: у позивачки [PERSON] - 58/100 частки, що на 8/100 більше ніж ідеальна частка; у відповідача [PERSON] 42/100 частки, що на 8/100 менше ніж його ідеальна частка. На дату проведення експертизи в користуванні співвласників знаходяться ізольовані приміщення в житловому будинку, при цьому будь-які роботи по переобладнанню не потрібно. Розрахунок грошової компенсації експертом не проводився, оскільки розбіжність між ідеальною часткою співвласників та реальною часткою, яка є на час проведення експертизи, утворилася у звязку із проведенням поліпшень кожного із співвласників житлового будинку та господарських споруд та будов. Ринкова вартість об'єкта оцінки (житловий будинок, загальною площею 60,7 кв.м.) на дату проведення експертизи за адресою: Миколаївська область, м.Очаків, вул. Миру, 36 складає 537702 грн. Враховуючи наведене та беручи до уваги усталений порядок користування окремими ізольованими частинами будинку, а також висновок експерта, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до підпункту 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивачкою [PERSON] при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 1310 грн. Як вбачається з висновку експерта, вартість об'єкта оцінки житлового будинку, становить 537702 грн. Враховуючи, що фактична частка позивачки після розподілу житлового будинку складає 58/100 частки, останньою при звернення до суду слід було сплатити судовий збір в сумі 3188,67 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1310 грн. на користь позивача та на користь держави - 1809 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 12, 81, 258, 259, 263-265, 273, 280, 282 ЦПК України,-

Outcome: approved