Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Приватного підприємства "Реалбудсервіс-транс" про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 3 152 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 6 304 грн., моральної шкоди в сумі 1 000 грн. Вказує, що працював у відповідача на посаді виконувача робіт (прораба) з 21.10.2014 року на підставі наказу № 31 від 21.10.2014 року. Був звільнений із займаної посади за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України на підставі наказу № 13 від 02.01.2015 року. Під час звільнення з ним не був проведений розрахунок по виплаті заробітної плати, тому просить стягнути нараховану, але не виплачену заробітну плату, середній заробіток за час затримки розрахунку, моральну шкоду, а всього 10 456 грн.. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач направив суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без його участі, вказує, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача причину неявки суду не повідомив про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Згідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України в звязку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення про що зазначив у своїй заяві. Дослідивши письмові матеріали справи суд приход ить до наступного. Позивач працював у відповідача на посаді виконувача робіт на підставі наказу № 31 від 21.10.2014 року. Був звільнений із займаної посади згідно ст. 38 КЗпП України на підставі наказу № 13 від 02.01.2015 року (а.с. 2). Під час звільнення з позивачем не був проведений повний розрахунок по виплаті заробітної плати та заборгованість складає 3 152.00 грн. (а.с. 4). Ці обставини і сума заборгованості підприємства по заробітній платі сторонами визнано і доказуванню вони не підлягають. Згідно ст. 43 Конституції України, ст. 21 КЗпП України обовязок по виплаті заробітної плати є однією з істотних умов трудового договору. Як передбачено ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача належить не виплачена заробітна плата в сумі 3 152.00 грн.. Відповідно до ст.. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені вище строки, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 6 304.00 грн.. Крім того, ст. 237-1 КЗпП України надає право позивачу на відшкодування моральної шкоди у разі порушення власником, або уповноваженим ним органом його трудових прав. Позивач свою моральну шкоду спричинену незаконними діями відповідача оцінив в 1000.00 грн., що підлягає стягненню. На підставі викладеного, стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню 10 456.00 грн.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь державни, підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved