Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 20 липня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Самбірського міського управління юстиції, посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося: з відповідачем вони різні люди і у них різні погляди на життя і, внаслідок чого між ними виникали непорозуміння і сварки. Від шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час неповнолітня та проживає із відповідачем. Спільне господарство не ведеться, сторони впродовж тривалого часу не підтримують шлюбно-сімейних відносин, збереження сім'ї неможливе, шлюб існує формально, і подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, - а тому [PERSON] просить суд шлюб розірвати. У судовому засіданні [PERSON] у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені в позовній заяві; наполягав на розірванні шлюбу. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] позов спершу не визнала та пояснила, що заперечує проти розірвання шлюбу, що має намір помиритися з позивачем; однак, після наданого строку для примирення змінила свою позицію та вважає неможливим їх примирення у шлюбі. З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 липня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Самбірського міського управління юстиції, від якого в подружжя народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає із матір'ю; сторони спільного господарства не ведуть, шлюб їх існує формально. Судом уживались заходи для збереження сім'ї та сторонам надавався строк для примирення, однак сторони не примирились; позивач наполягав на позитивному вирішенні позову; відповідач позов визнала. З'ясувавши обставини справи під час розгляду справи, суд приходить до висновку про зайве вдруге вживати заходи для збереження сім'ї та надавати сторонам строк для примирення. Суд вважає, що сім'я розпалася, оскільки із пояснень позивача вбачається, що збереження шлюбу суперечить його інтересам; сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються впродовж тривалого часу, - трьох років. Виходячи із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, аналізуючи пояснення позивача [PERSON] і відповідача [PERSON], суд прийшов до висновку, що позов про розірвання шлюбу підставний і такий, що підлягає задоволенню. Під час судового розгляду сторонами не подано суду клопотань про доказування, чи про звільнення від доказування протилежного; суд надає віри поясненню сторін в судовому засіданні про те, що шлюб носить формальний характер; що наявні обставини, які є підставами для розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] довів суду, що заява про розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі, що примирення між сторонами неможливе; подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам; і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої неповнолітньої дочки, яка залишається проживати із матір'ю [PERSON], котрій після розірвання шлюбу слід залишити прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved