overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

31.01.2014 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 30.03.2002 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №24. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають з відповідачкою та знаходяться на її утриманні. Шлюбні відносини з відповідачкою не склалися, і були припинені. Причиною розпаду сім»ї стали втрата між позивачем і відповідачкою почуття взаємної поваги та любові, різні погляди на життя. Позивачка про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не з"явилась, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з"явилась, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду» В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 30.02.2002 року укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №24. (а.с.7). Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивачка категорично не має наміру. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції від 28.01.2014 року позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 243 гривні 70 копійок(а.с.1), який підлягає поверненню відповідачем на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

31.01.2014 року КС "Аккорд" звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 24.01.2008 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит в сумі 2947,00 грн. Посилаючись на невиконання зобов'язань по кредитному договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 03.12.2013 року по кредиту, процентам за користування ним, а також штрафні санкції в загальній сумі 10242,45 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглядати справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 24.01.2008 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит на строк з 24.01.2008 р. по 24.01.2009 р. в розмірі 2947,00 грн. зі сплатою 0,13151 % за кожен день користування кредитом на фактичний залишок суми кредиту. В свою чергу відповідач зобов'язався повертати кредит частинами та сплачувати проценти за користування ним в строки і в сумах згідно визначеного сторонами графіку. (а.с. 11, 12) Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором та допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 03.12.2013 року виникла заборгованість по кредитному договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 1758,70 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 4671,89 грн.. Крім того, позивачем на підставі ст. 625 ч. 2 ЦК України, а також згідно з умовами кредитного договору відповідачу нараховані: пеня за договором в розмірі 1758,70 грн.; інфляційна складова в розмірі 1722,02 грн.; 3 % річних в розмірі 331,14 грн. (а.с. 6-8) Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором загальній сумі - 10242,45 грн. (1758,70+4671,89+1758,70+1722,02+331,14), а також судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

31.01.2014 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області було винесено рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідно до якого з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" було стягнено заборгованість за кредитом у сумі 9655, 32 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом у сумі 11676, 37 грн., а всього 21331,69 грн. В судовому засіданні не було вирішено питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

31.01.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28 грудня 2003 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось, шлюб, що існує носить лише формальний характер, а тому просить суд позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але від нього надійшла до суду заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена під розписку безпосередньо в суді 09.03.2017 року відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 грудня 2003 (а.с.7). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). Подружні стосунки припинені, позивач наполягає на розлученні, наданий судом строк для примирення позитивного результату не дав. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і "в разі його розірвання". Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої доньки, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

31.01.2019 року АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 12.12.2015 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у розмірі 20537,95 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на невиконання зобов`язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 17.10.2018 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 17602,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Відзив на позов не подав. У зв`язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 12.12.2015 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 20537,95 грн. зі сплатою 18,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами неоспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 17.10.2018 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 15349,61 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 311,25 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 1227,96 грн.; штраф відповідно до п. 2.2. генеральної угоди - 713,18 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі - 17602,00 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

31.03.2011 року [PERSON] отримала в ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту-6200 грн. на платіжну картку при умові сплати відсотків-36%річних. В квітні 2015 року представник ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по договору кредиту, посилаючись на те, що відповідач не виконує свої зобов'язання за вказаним договором. В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності з зазначенням згоди на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи вважається такою, що повідомлена належним чином, шляхом оголошення в пресі, причину неявки суду не повідомила, тому відповідно до ст.169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач [PERSON] розрахунку по кредитному договору б/н від 31.03.2011 року не провела і її заборгованість перед банком, станом на 31.05.2014 року складає: 18133,40грн., з них 6203,68грн. заборгованість за кредитом, 10590,03грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 500грн.-штраф (фіксована частина), 839,69грн.-штраф (процентна складова). Дані факти підтверджуються: кредитним договором б/н від 31.03.2011 року; розрахунком розміру заборгованості; копією паспорту позичальника. Відповідно до ст.1054 ЦК України - За кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 551 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідач умови кредитного договору не виконує, що є підставою для стягнення позики, нарахованих за користування кредитом процентів та штрафу. Судові витрати становлять 483,60 грн. (243,60грн. судовий збір та 240 грн. вартість оголошення в пресі про виклик відповідача) і розприділяються відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

31.03.2014 р. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вказувала на те, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Посилаючись на вищевикладене позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] визнав позов. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] Відповідно до Довідки ЖКП ММР "Південь" за вих. № 858 від 27.03.2014 р. неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір?ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] не надає. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані матеріально утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] обгрунтовані, та підлягають задоволенню, а саме з відповідача необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального положення сторін і не суперечить інтересам дитини. З відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

31.03.2014 року [PERSON] звернулась з цим позовом до суду, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не виконує добровільно обов'язки надавати кошти на утримання сина [PERSON], [INFO], просила постановити рішення за яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 700 грн. щомісячно, до повноліття дитини. В судове засідання позивачка подала заяву про зменшення розміру позову до 400 грн. та про розгляд справи за її відсутності (а.с.7). Відповідач письмово звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, визнав вимоги позову (а.с. 8-10). Відповідно до положень ч.2 ст.158, ч.2 ст.197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Гайсинським районним відділом РАГСу Гайсинського РУЮ Вінницької області 17.09.2013 року (а.с.4). Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Гайсинської міської ради Гайсинського району № 892 від 12.03.2014 року дитина [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю [PERSON] і перебуває на її утриманні. (а.с.5). Сторони не надали доказів про своє майнове становище. Спірні правовідносини регулюються: - ст. ст. 180, 181 п.3, 182, 184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при ухилянні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей присуджуються в частці від доходу за рішенням суду, розмір якої не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; якщо ж платник аліментів має нерегулярний дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника, одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону; - ст. 7 Закону України " Про державний бюджет України на 2014 рік", визначає, що прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 1 січня - 1032 грн., з 1 липня - 1059, з 1 жовтня - 1102 грн. Оскільки, встановлені обставини свідчать, що відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку по утриманню дитини, чим порушує її права, то кошти на утримання дитини потрібно стягувати з нього примусово. За умови визнання відповідачем вимог позову, з урахуванням визначеного прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та за відсутності відомостей про розмір доходів відповідача, стягненню підлягають аліменти у твердій грошовій сумі 400 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

31.03.2014 року до суду заявлено позов, у якому позивач просить розірвати їх з відповідачкою шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, протягом останнього часу з відповідачкою подружніх стосунків не підтримує. Позивач письмово просив розглянути справу без його участі, вимоги позову визнає, не заперечує проти їх задоволення (а.с.12). Відповідачка письмово просила розглянути справу без її участі, позов задовільнити, після розірвання шлюбу вибрала прізвище "[PERSON]" (а.с.13). Відповідно до положень ч.2 ст.158, ч.2 ст.197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, спільно не проживають протягом останнього часу, суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

31.03.2014 року заявник звернувся до суду з зазначеною заявою,вказавши,що в даний час він звернувся до УПФ України в Любашівському районі Одеської області для нарахування пенсії за віком. Однак через розбіжність у написанні його прізвища та по батькові у трудовій книжці колгоспника серії [NUMBER] без дати видачі , і в паспорті йому було відмовлено в оформленні пенсії . У вказаній трудовій книжці його прізвище зазначено [PERSON] замість [PERSON] , а по батькові [PERSON] Посилаючись на викладене , заявник просив суд встановити факт належності йому вказаної трудової книжки. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав і пояснив , що з 1983 року працював у колгоспі ім.. Горького , який був реорганізований в КСП «Нива», яке видало йому трудову книжку серії [NUMBER] без дати видачі. У зазначеній трудовій книжці його прізвище помилково було записане [PERSON] замість [PERSON] , а по батькові [PERSON]. Представник заінтересованої особи -УПФУ в Любашівському районі Одеської області в судове засідання не з'явився,надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та вказавши , що заперечень по справі немає. Вислухавши заявника , допитавши свідків , дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку про те,що заява підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі , прізвище , ім"я , по батькові , місце і час народження якої, що зазначені в документі , не збігаються з ім"ям , по батькові , прізвищем цієї особи , зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як видно з трудової книжки серії [NUMBER] без дати видачі , виданої КСП «Нива» Любашівського району Одеської області заявнику, прізвище останнього у ній записано [PERSON] , а по батькові - [PERSON] (а.с-.4) З даної книжки вбачається, що заявник вступив в члени колгоспу ім.. Горького у 1983 році , про що свідчать записи у розділі трудова участь в суспільному господарстві. У паспорті та свідоцтві про народження заявника його прізвище записано [PERSON], а по батькові - [PERSON] (а.с. 3,6). Як пояснили в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON]- односельці заявника, заявник дійсно працював разом з ними в колгоспі імені Горького , а невірні записи його прізвища та по батькові у виданій йому трудовій книжці були зроблені з причини халатності особи , яка її заповнювала. Досліджені в судовому засіданні докази не викликають у суду сумніву в тому , що прізвище заявника у вказаній трудовій книжці було помилково зазначене [PERSON] замість [PERSON] , а по батькові - [PERSON] Оскільки в судовому засіданні знайшло підтвердження , що встановлення факту належності заявнику трудової книжки тягне для нього юридичні наслідки у вигляді призначення пенсії , то належить винести рішення , яким встановити факт належності заявнику вказаної трудової книжки. На підставі викладеного ,

Outcome: approved