Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

27 лютого 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій виклала прохання постановити рішення про визначення місця проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , разом із нею. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 27 листопада 2015 року по 14 лютого 2020 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . В шлюбі у них народився [PERSON] , [INFO] . 14 лютого 2020 року шлюб між ними розірвано. Ще до розлучення відповідач переїхав жити до своїх батьків у с. Черевки Миргородського району Полтавської області, а позивачка із сином залишилися проживати у своєї матері за адресою: [ADDRESS] . В цій квартирі є всі умови для проживання дитини, син забезпечений усім необхідним для життя та розвитку умовами. Син проживав із нею, а відповідач проти цього не заперечував, однак 04.11.2019 самовільно без її згоди забрав сина до себе в с. Черевки Миргородського району Полтавської області та не повернув. В зв`язку з цим, 08.11.2019 вона звернулася до Миргородського відділу поліції ГУНП в Полтавській області з заявою, що відповідач забрав сина до с. Черевки Миргородського району Полтавської області та не повертає матері. Однак відповідач добровільно не повернув сина і 20.02.2020, вона повторно звернулась до Миргородського відділу поліції з заявою, що відповідач вже чотири місяці тримає дитину у себе та не надає можливості з сином побачитись. [PERSON] мешкає зі своїми батьками с. Черевки Миргородського району Полтавської області в їх будинку, в якому житлових умов для проживання та виховання дитини не має. Батько дитини весь час проводить на роботі та часу піклуватися про дитину не має. Зазначила, що проживання дитини із відповідачем негативно вплине на дитину, тому просила визначити місце проживання сина із нею. Ухвалою суду від 12.03.2020 відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання (а.с.21). До проведення підготовчого засідання 10.04.2020 [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , яку просив розглянути разом із первісним позовом. У зустрічній позовній заяві просив визначити місце проживання їх спільного малолітнього сина, [PERSON] , разом із ним (а.с.24-26). В обґрунтування зустрічного позову зазначив, що він є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Після народження сина, психічний стан [PERSON] раптово і суттєво змінився, що помічалося оточуючими. Поведінка [PERSON] ставала агресивною і викликала побоювання за життя і здоров`я сина. За свою поведінку вона притягувалася до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї по ст. 173 - 2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (постанова Миргородського міськрайонного суду від 15.11.2018 у справі № 541/2431/18). В період коли син проживав разом із нею, вона не проявляла належної турботи про дитину, не слідкувала за тим, щоб син постійно носив окуляри, оскілки страждає збіжною співдружньою косоокістю обох очей. Дитина стала схильною до частих респіраторних захворювань та потребує нагляду і лікування в ЛОР- лікаря. Відповідачка не займалася і не займається вихованням своєї дитини від попереднього шлюбу, наслідком чого стало застосування до цієї дитини ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 10 грудня 2019 року примусових заходів виховного характеру в зв`язку з вчиненням суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді застереження та передачі під нагляд батькові, а не матері (справа № 541/2190/19). На даний час [PERSON] не має постійного місця роботи і заробітку, мешкає разом зі своєю донькою від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , братом [PERSON] та матір`ю [PERSON] , у трикімнатній квартирі матері за адресою: [ADDRESS] . Дослідивши умови проживання [PERSON] та [PERSON] орган опіки та піклування надав висновок від 09 грудню 2019 року про визначення місця проживання сина із батьком, за місцем його проживання. Де він і мешкає наразі. 10.04.2021 [PERSON] разом із зустрічною позовною заявою подав і відзив на позов [PERSON] (а.с.37-38). В якому зазначив, що позовні вимоги [PERSON] необґрунтовані жодним належним та допустимим доказом. 09.12.2019 орган опіки та піклування надав висновок про доцільність проживання дитини разом із батьком (а.с.39). Додані до позову докази не підтверджують обґрунтованість вимоги, що син повинен проживати саме з позивачкою, тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Ухвалю суду від 29.04.2020 відкрито провадження за зустрічним позовом [PERSON] , прийнято до спільного розгляду із первісним позовом. У зв`язку із прийняттям до розгляду зустрічної позовної заяви, підготовче судове засідання відкладено (а.с.50). Ухвалою суду від 16.06.2020 в підготовчому засіданні провадження по вищезазначеній справі зупинене на час проведення амбулаторної комплексної психолого - психіатричної експертизи [PERSON] , проведення якої доручено експертам Полтавської обласної психіатричної лікарні ім. Мальцева О.Ф. (а.с. 78). 04.01.2021 на адресу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» надійшло повідомлення про зняття вищевказаної експертизи з виробництва без виконання у зв`язку з неможливістю проведення експертизи через неодноразову неявку [PERSON] до експертної установи (а.с.94-113). В зв`язку з чим ухвалою суду від 05.01.2021 провадження у цивільній справі поновлено. Розгляд справи продовжено в підготовчому судовому засіданні (а.с.114). 15.03.2021 протокольною ухвалою, суд закрив підготовче засідання та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с.123). Ухвалою суду від 22 червня 2021 року зобов`язано Миргородську районну державну адміністрацію в особі служби в справах дітей Полтавської області надати до суду висновок щодо розв`язання спору у даній цивільній справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю та зустрічним позововом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком. Оскільки в ході розгляду справи, з`ясовано, що ця установа не надавала суду письмового висновку щодо розв`язання спору між [PERSON] та [PERSON] (а.с.146). 19.07.2021 на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини разом із батьком в [ADDRESS] , оскільки він може забезпечити усі необхідні умови для проживання, виховання та повноцінного, всебічного розвитку малолітньої дитини, що відповідає її інтересам (а.с.162). В судовому засіданні [PERSON] просила визначити місце проживання сина разом із нею з підстав зазначених в позовній заяві. [PERSON] та його представник, адвокат Чернюк В.Д. в судовому засідання просили зустрічний позов задовільнити та визначити місце проживання сина разом із батьком, з підстав зазначених у зустрічній позовній заяві та відзиві на позовну заяву [PERSON] . Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Миргородська районна державна адміністрації в судове засідання не з`явився. Суд, заслухавши пояснення [PERSON] , [PERSON] та його представника, адвоката Чернюка В.Д., дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія (а.с.11). Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого №762 від 01.06.2020,12.06.2020, [PERSON] має діагноз збіжна співдружня косоокість, гіперметропія середнього ступеню (а.с.70-74). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 лютого 2020 року розірвано шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 27 листопада 2015 року. При розірванні шлюбу не вирішувалося питання про місце проживання дитини з одним із батьків (а.с.12). Відповідно до довідки від 27.02.2020 виданої лікарем [PERSON] , дитина [PERSON] , [INFO] , від народження проживав за адресою: [ADDRESS] . Мати регулярно опікувалась здоров`ям сина, регулярно виконувала всі рекомендації лікаря. З 03.10.2019 з дитиною на прийом з`являється батько дитини та бабуся по лінії батька (а.с.16). 08.11.2019 та 20.02.2020 позивачка зверталася до Миргородського відділу поліції ГУНП в Полтавській області з заявами, що її колишній чоловік, 04.11.2019 забрав їх спільного сина до с. Черевки Миргородського району Полтавської області та не повертає матері, що підтверджується талоном-повідомлення єдиного обліку №8346 від 08.11.2019, №1192 від 20.02.2020 (а.с.14,15). Відповідно до характеристики наданої 19.02.2020 головою будинкового комітету, [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, зарекомендувала себе гарною мамою та сусідкою (а.с.10). Проживає вона разом зі своєю донькою від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , братом [PERSON] , 1973 р.н., та матір`ю [PERSON] , 1952 р.н., за адресою: [ADDRESS] . Квартира належить [PERSON] . При обстеженні житлово-побутових умов проживання, орган опіки та піклування в своєму висновку зазначив, що у квартирі є три кімнати з усіма зручностями, відповідно умебльовані. [PERSON] разом зі старшою донькою та сином займають одну кімнату в квартирі. Згідно акту обстеження умов проживання, наданого службою у справах дітей Миргородської міської ради, умови проживання задовільні, але потребують більш ретельного прибирання. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: розкладне ліжко, є місце для ігор та відпочинку, дитина має багато одягу та іграшок, але усе це розкидано по кімнаті та не має своїх місць (а.с.29). Як зазначено в характеристиці з місця роботи, [PERSON] працювала з 24.11.2010 по 19.10.2015 перукарем в салоні « [INFO] » та зарекомендувала себе, як гарний фахівець і креативна людина (а.с.13). Згідно з ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 10 грудня 2019 року до [PERSON] , [INFO] , застосований примусовий захід виховного характеру в зв`язку з вчиненням суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді застереження та передачі під нагляд батькові [PERSON] . Відповідно до постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15.11.2018 [PERSON] притягалася до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї вчинене відносно своєї сестри [PERSON] , а саме умисні дії психологічного та фізичного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та нанесення ударів, які не спричинили тілесних ушкоджень (а.с.46). В період коли в проваджені суду перебувала цивільна справа про визначення місця проживання малолітнього сина, 24.02.2021 [PERSON] вчинила насильство в сім`ї відносно своєї дочки [PERSON] . Як зазначено в постанові суду, 11.01.2021, близько, 10 години по місцю свого проживання вчинила насильство в сім`ї, тобто умисні винні дії психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю доньки [PERSON] , а саме висловлювалася нецензурною лайкою в бік доньки, за що була притягнута адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с.122). 09.12.2019\~Миргородська районна\~державна адміністрація,\~як орган\~опіки та\~піклування надала\~висновок про\~визначення місця\~проживання малолітньої\~дитини [PERSON] разом\~із батьком\~ [PERSON] за\~місцем його\~проживання (а.с.29).\~У якому\~зазначено,\~що [PERSON] , проживає зі своїми батьками у будинку за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа будинку 72 метрів квадратних, а житлова 69 м кв. Житлові кімнати обставлені меблями, у дитячій кімнаті створені умови проживання для дитини відповідного віку. У будинку газове та пічне опалення, вода підведена в житловий будинок; користуються земельною ділянкою - 0,23 га; у підсобному господарстві утримують птицю. [PERSON] працює в ТОВ "Агротех-Гарантія" водієм автотранспортних засобів. З колегами на роботі підтримує добрі стосунки. Приймає активну участь у громадському житті села, приємний у спілкуванні, з повагою відноситься до людей. Відповідно до характеристики виданої виконавчим комітетом Черевківської сільської ради 02.04.2020 [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, шкідливих звичок не має, займається вихованням сина, веде особисте селянське господарство (а.с.31). Згідно з довідкою, виданою виконкомом Черевківської сільської ради від 02.04.2020, [PERSON] ,2017 року народження проживає з батьком, за адресою: [ADDRESS] . Будинок належить батькам [PERSON] . Разом з ними проживають: [PERSON] ,1960 р.н.- батько [PERSON] ; [PERSON] ,1961 р.н. мати; [PERSON] ,1988 р.н. брат (а.с.30). Відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов [PERSON] в домогосподарстві створено всі належні умови для проживання дитини (а.с.32). За довідкою дирекції Черевківського дошкільного навчального закладу «Струмочок» до запровадження карантину [PERSON] , [INFO] відвідував цей дошкільний заклад. Батько, відповідально ставиться до виховання свого сина, завжди цікавиться його успіхами і поведінкою (а.с.33). Відповідно до довідок та характеристики виданих ТОВ «Агротех-Гарантія» [PERSON] забезпечений постійною роботою водія у цьому Товаристві та має стабільну заробітну плату. За місцем роботи характеризується позитивно (а.с.34,35,36). Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, §54, ЄСПЛ, від 07.12.2006). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, §100, ЄСПЛ, від 16.07.2015). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Частиною 2ст. 157 СК України законодавець додатково підкреслює обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов`язку прямо випливає зіст.141 СК України. Відповідно до змісту ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. І тоді суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку. Статтями 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Так, 07.02.2020 року на розгляд комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації на підставі поданої заяви та необхідного переліку документів [PERSON] було винесено питання про встановлення графіку побачень з малолітньою дитиною, [PERSON] . Рішенням органу опіки та піклування було встановлено дні спілкування [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] з її малолітнім сином, [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , вівторок, п`ятниця, неділя кожного тижня в присутності батька, [PERSON] та рекомендовано матері дитини, [PERSON] , у разі незгоди з рішенням комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації звернутися з відповідним позовом до Миргородського міськрайонного суду про це зазначено у висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору по вищезазначеній цивільній справі від 19.07.2021. Згідно з ч. 5, 6 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За результатами розгляду спору між батьками висновком органу опіки та піклування було визначено місце проживання малолітнього з батьком. Суд дійшов висновку, що висновок органу опіки та піклування вмотивований належним чином, не суперечить дійсним обставинам справи та відповідає інтересам дитини. Тому може бути врахований при ухваленні рішення в цій справі. Встановлені обставини судом дають підстави вважати, що за доцільне визначити місце проживання малолітнього сина разом з батьком. При визначенні місця проживання малолітнього разом з батьком суд враховує, що по місцю проживання батька створені всі умови проживання малолітньої дитини, те що [PERSON] проживає в трикімнатній квартирі, займає кімнату та мешкає в ній разом із дочкою. На думку суду, кожний із дорослих членів цієї родини різних статей повинен мати власну окрему кімнату. Враховує, те що мати дитини притягалася двічі до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї, її старша дочка, за вчинення кримінального правопорушення передана під нагляд її батьку, а не матері з якою вона мешкає, шо вказує на те, що мати не спроможна надати належного виховання дитини. Суд враховує, ту обставину, що [PERSON] немає постійного заробітку, наразі ніде не працює, а [PERSON] має постійне місце роботи та отримує заробітну плату. У зв`язку з цим суд вважає, за необхідне відмовити у задоволенні первісної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визначенням місця проживання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю та задовольнити зустрічний позов [PERSON] , визначивши місце проживання малолітнього, [PERSON] , [INFO] разом з батьком. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до\~ст.141 ЦПК України. Задовольняючи позовні вимоги зустрічного позову [PERSON] , повинен вирішити питання про розподіл судових витрат. У разі повного задоволення позовних вимог за зустрічним позовом, всі документально підтвердженні витрати стягуються на користь сторони, позов якої задоволено. Отже, стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі 840,80 грн (а.с.23).

Outcome: approved