Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

19.10.2021 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що [INFO] в м. Первомайськ Миколаївської області померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне майно, що, зокрема, складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, площею 13.9592 га, кадастровий номер 4825480800:01:000:0533. Право власності посвідчувалось державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 548860 від 02.09.2005 року. 04.12.2013 року [PERSON] склала заповіт, що був посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області, Цихонею В.А., реєстровий номер 6762, згідно умов якого [PERSON] є спадкоємцем вказаної вище земельної ділянки. Отже, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом зазначених земельних ділянок. Позивач у встановленому законодавством порядку, подала заяву до Першої первомайської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, про що отримала Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи. Але у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва нотаріусом [PERSON] було відмовлено. 19.08.2021 року нотаріусом було винесено постанову, якою роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку неможливо, оскільки було з`ясовано наявність іншого заповіту, згідно якого все своє майно померла заповіла Відповідачу. При з`ясуванні даних обставин було з`ясовано, що 26.12.2019 році, [PERSON] залишила заповіт, відповідно до умов якого заповіла все своє майно, без його конкретного визначення, [PERSON] . В подальшому, при спілкування з відповідачем було з`ясовано, що [PERSON] вважала, що вже не має права на земельну ділянку, оскільки вже заповіла їх позивачці, і враховуючи певний обсяг спадкового майна - житловий будинок, земельна ділянка для його обслуговування, та інше рухоме та нерухоме майно, вирішила скласти заповіт. Крім того, відповідач не має намірів отримати у спадок зазначену земельну ділянку, оскільки за життя [PERSON] заповіла її позивачці, про що [PERSON] достовірно відомо. Право власності на земельну ділянку належало померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 548860 від 02.09.2005 року, про що свідчить копія вказаного державного акту. З підстав, зазначених вище, [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку за заповітом, тому єдиним правовим способом захисту її законних прав та інтересів є звернення до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Представник позивачки в судове засідання надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Від [PERSON] на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Первомайськ Миколаївської області (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 25.01.2021 р.). Відповідно до заповіту, складеного [PERSON] 04.12.2013 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області, Цихонею В.А., реєстровий номер 6762, вона заповіла належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, площею 13.96 га, кадастровий номер 4825480800:01:000:0083, позивачці по справі. Право власності на земельну ділянку посвідчувалось державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 548860 від 02.09.2005 року. Згідно відповіді Відділу у Первомайському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 413/118-17 від 11.07.20217 р., кадастровий номер земельної ділянки було змінено з 4825480800:01:000:0083 на 4825480800:01:000:0533, площею 13,9592 га, у зв`язку з набранням чинності Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051 "Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру". Що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 241934708 від 27.01.2021 р. Крім того, 26.12.2019 р. [PERSON] залишила заповіт, відповідно до умов якого заповіла все своє майно, без його конкретного визначення, [PERSON] , який відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, успадкував житловий будинок за адресою по [ADDRESS] . На спадщину, у вигляді вказаної вище земельної ділянки, не претендує, та є відповідачем по справі. Позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище земельну ділянку, у зв`язку з наявністю нового заповіту, складеного пізніше, про що нотаріусом 19.08.2021 року була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1279/02-31. Право власності на спадкове майно підтверджується наявними в матеріалах справи документами: копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 548860 від 02.09.2005 року (а.с. 9); копією відповіді з Відділу у Первомайському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 413/118-17 від 11.07.20217 р. (а.с.10); витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 241934708 від 27.01.2021 р. (а.с.11). Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved