Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

23 листопада 2020 року [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким визнати дійсним договір міни нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] від 13.05.1998 року, посвідчений Жовтоводським представництвом товарної біржі «Дніпродзержинська». Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує на те, що 13.05.1998р. на підставі договору міни нерухомого майна, посвідченого Жовтоводським представництвом товарної біржі «Дніпродзержинська», вчинено обмін належної на праві власності позивачці та третім особам квартири по [ADDRESS] на квартиру по [ADDRESS] , належну на праві власності відповідачам. Після укладання договору міни, набута у власність позивачки та третіх осіб квартира по [ADDRESS] була зареєстрована в КП «Жовтоводське БТІ», що на той момент не суперечило чинному законодавству, зокрема Інструкції «Про порядок Державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних і фізичних осіб», яка передбачала підставу для державної реєстрації - договори купівлі-продажу і міни, зареєстровані біржею Нотаріально договір міни не був посвідчений, оскільки працівники товарної біржі запевнили, що відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10.12.1991 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Посилаючись на те, що на час укладання сторонами даної угоди останні досягли згоди з усіх істотних умов притаманних цьому роду угод, позивач просить позов задовольнити. При цьому, вказує що не може реалізувати свої права з володіння та користування майном як співвласник. Ухвалою від 01 грудня 2020 року відкрито провадження за вищезазначеною справою та вирішено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Від відповідачів [PERSON] , [PERSON] у запропонований їм ухвалою суду строк відзиву на позов до суду не надходило. Про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідачі повідомлені належним чином. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідачі не подали відзив, приймається рішення про розгляд справи на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачами на підставі укладеного між ними договору міни нерухомого майна, мали місце до набрання чинності\~Цивільним Кодексом України\~в редакції 2003 року. Отже, відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень, в даному випадку підлягають застосуванню положення\~Цивільного Кодексу України\~в редакції 1963 року. У відповідності до ч.1,2 ст. 4 Закону України «Про власність», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Згідно ч. 1 ст.13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки ,насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Відповідно договору міни нерухомого майна від 13.05.1998 року, посвідченого Жовтоводським Представництвом товарної біржі «Дніпродзержинська» Ушаков Олександр Олександрович, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє за себе та за свого неповнолітнього сина [PERSON] , 1992 року народження, що мешкають: [ADDRESS] , з одного боку, та [PERSON] , [PERSON] , який діє за себе та за свого неповнолітнього сина [PERSON] , 1985 року народження, та свою неповнолітню дочку [PERSON] , 1991 р. народження, що мешкають: [ADDRESS] , з другого боку, обміняли належну [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] трикімнатну квартиру загальною площею 59,6 кв. м, житловою площею 34,6 кв. м, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] на належну [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , двокімнатну квартиру загальною площею 48,4 кв.м, жилою площею 27,3 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . /а.с.11/ Відповідно до відміток на звороті вищезазначеного договору, квартира [ADDRESS] зареєстрована Жовтоводським бюро технічної інвентаризації на праві власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 19 травня 1998 року за реєстраційним номером 11 стр. 69.69. На 1/5 частину квартири державним нотаріусом посвідчено свідоцтво про право на спадщину за законом на гр. [PERSON] 18 вересня 2001 року. На 1/5 частину квартири після померлої [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину гр. [PERSON] 09 червня 2020 року за №269. Дані відмітки підтверджуються відповідними документами, доданими позивачкою до матеріалів позовної заяви, зокрема: свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 18.09.2001 року згідно з яким [PERSON] успадкувала після померлого [INFO] [PERSON] , 1/5 частину квартири [ADDRESS] , свідоцтвом про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 09.06.2020 року державним нотаріусом, відповідно до якого [PERSON] успадкувала 2/5 частини вищезазначеної квартири після смерті [PERSON] ./а.с.16-18/ Таким чином,\~судом встановлено,\~що 13.05.1998\~року сторони\~по справі\~дійшли згоди\~щодо усіх\~істотних умов\~договору міни,\~уклали договір\~в письмовій\~формі,\~зареєстрували на\~товарній біржі\~та виконали\~усі умови\~договору міни.\~Нотаріально договір\~між сторонами\~посвідчений не\~був,\~тому як\~відповідно до\~ч.2ст.15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» угоди,\~зареєстровані на\~біржі не\~підлягали нотаріальному\~посвідченню.\~Окрім того,\~надалі,\~пунктом 2постанови\~Кабінету Міністрів\~України «Про\~врегулювання сплати\~державного мита\~при відчуженні\~об`єктів\~нерухомого майна»\~№1030\~від 13.08.1996\~року було\~визначено «будь-які\~угоди про\~відчуження об`єктів\~нерухомого майна,\~укладені на\~біржах,\~в агентствах\~нерухомості тощо,\~прирівнюються до\~нотаріального посвідчення\~цих договорів». На теперішній час\~позивач та терті особи не мають можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки\~ договір міни не пройшов нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.2\~ст.47 ЦК України\~(в редакції 1963 року) - якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, - суд може визнати такий договір дійсним. У такому випадку наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно\~ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Статтями\~ 391,\~ 392 ЦК України\~ (в редакції 2003 року) встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та\~розпоряджання своїм майном. Власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи вищевикладене, та те, що між сторонами відбулося повне виконання договору, що не оспорюється сторонами, всі істотні його умови погоджені, загальних договірних засад та прав і свобод сторін договору не порушують, угода міни фактично відбулася з обміном одного нерухомого майна на інше, право власності на нерухоме майно належним чином зареєстроване за позивачем, тому суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, а договір міни від 313.05.1998 року - визнати дійсним. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України\~у зв`язку із тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідачів на його користь судових витрат, суд

Outcome: approved