Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

29 березня 2016 року [PERSON] пред'явила вказаний позов, посилаючись на наступні обставини. 13 січня 1990 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], який [INFO] по- мер. За життя її чоловік заповів [PERSON] земельну ділянку площею 6,17 га, яка роз- ташована на території Кочкуватської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Вона є спад- коємцем по закону в порядку першої черги та фактично прийняла спадщину, оскільки проживала і була зареєстрована із спадкодавцем за однією адресою та проживає там по теперішній час. Але у вчиненні нотаріальної дії з приводу видачі свідоцтва на спадщину за законом нотаріусом їй було відмовлено з причини відсутності оригіналу правовстановлюючого документу, тому вона розміс- тила у районній газеті відповідне оголошення. Зважаючи на дані обставини, просила визнати за нею право власності на 1/2 частки зазначеної земельної ділянки. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача - Кочкуватської сільської ради - також у судове засідання не з'явився, сільський голова надав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, по- зовні вимоги повністю підтримав. Відповідач [PERSON] тричі в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та міс- це розгляду справи за місцем реєстрації та проживання сповіщався належним чином - поштою з повідомленням (а.с.69,74). Відомостей про поважність причин його неявки суд не має і вважає, що він не з'явився без поважних причин. Також суд вважає за можливе розглянути справу у його від- сутність, враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Як слідує з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7), 13.01.1990 р. по- зивач уклала шлюб, після чого їй присвоєне прізвище «[PERSON]». Судом встановлено, що [PERSON] було надано для ведення товарного сільськогосподар- ського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії серії [NUMBER], земельну ділянку площею 6,1692 га (ріллі). Як слідує з витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 6,1692 га (а.с.5), нормативна грошова оцінка зазначеної земельної ділянки, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON], згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] - складає 231762 50 грн. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.4) підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] в с.Кочкувате Татарбунарського району Одеської області. Копія газети "Татарбунарський вісник" № 97-98 від 21.12.2013 р. (а.с.9) містить оголошення про недійсність Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON] Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 30.05.2013 р., яке набрало чи- нності 09.10.2013 р.(копія на а.с.10-13), в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Коч- куватської сільської ради Татарбунарського, [PERSON] про визнання заповіту недій- сним та його скасування відмовлено. В задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON], приватного нотаріуса Татарбунарського нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П., третіх осіб Кочкуватської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, державного земельного агентства Татарбунарського району Одеської області про визнання заповіту дійсним, відмови в його скасуванні та зобов'язання видати свідоцтво право на спадщину також відмовлено. З матеріалів справи (а.с.14,30,31,32) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] звертались до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області з приводу прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], померлого [INFO] Нотаріусом заведена спадкова справа за № 53225015 у Спадковому реєстрі. Довідками, виданими виконавчим комітетом Кочкуватської сільської ради Татарбунарського району № № 219,222 від 17.08.2012 р. (копії на а.с.15-16) підтверджується, що [PERSON] дійсно проживав з 1936 р. по день смерті за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою з ним проживала [PERSON] з 13.01.1990 р. по 01.02.2011 р. Довідкою Кочкуватської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 10.06. 2016 р. та копією витягу із по господарської книги за 2011-2015 роки (а.с.65-67), також підтверд- жується, що станом на [INFO] за адресою: [ADDRESS] проживали - [PERSON] та [PERSON] Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] з причини відсутності (ненадання) правовстановлюючого документу на успад- коване майно - земельну ділянку, та рекомендовано звернутися до судових органів (а.с.3). Як передбачено ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збе- реженням її цільового призначення, як передбачено ч.1 ст. 1225 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадко- давця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, вста- новленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 14.10.2003 р. заповів [PERSON] земельну ділянку площею 6,17 га, належну йому згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Також встановлено, що [PERSON] являється дружиною померлого [PERSON], а отже, спадкоємцем за законом в порядку першої черги, постійно проживала і була зареєстрована за однією адресою разом з [PERSON] по [ADDRESS], тому вважається такою, що прийняла спадщину. На момент смерті спадкодавця вона була непрацездатною, являючись пенсіонером, а тому незалежно від заповіту має право на обов'яз- кову частку у спадщині. За відсутності заповіту позивач успадкувала б всю земельну ділянку пло- щею 6,17 га, що належала її померлому чоловікові. У відповідності до ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Отже, в разі спадкування за законом позивач отримала б у спадок всю спірну земельну ділянку. А оскільки є заповіт стосовно зазначеної земельної ділянки, то пози вач, як непрацездатна вдо- ва має спадкувати незалежно від змісту заповіта половину згаданої земельної ділянки. Перешкодами в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину є те, що відсутній пра- вовстановлюючій документ на земельну ділянку, а саме - оригінал державного акту на право влас- ності на землю втрачено. Таким чином, за позивачем має бути визнано право власності на 1/2 частку земельної ділянки, яка розташована на території Кочкуватської сільської ради Татарбунарського району Одеської об- ласті, площею 6,17 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що залишилася після смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved