Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області, в якій просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 06 січня 2015 року в смт. Великий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області тривалістю в два місяці. При зверненні до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, нотаріусом йому було відмовлено в цьому питанні. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 06 січня 2015 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 6,0463 га, яка знаходиться на території Великобурлуцької селищної ради Харківської області. 15 серпня 2012 року [PERSON]євою У.К. було складено заповіт посвідчений приватним нотаріусом Великобурлуцького районного нотаріального округу харківської області зареєстрованим за номером 533, яким заповіла земельну ділянку [PERSON] Маючи намір прийняти спадщину позивач звернувся до нотаріальної, але у видачі свідоцтва на спадщину нотаріусом було відмовлено в звязку з пропуском встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач, посилаючись на те, що про існування заповіту він дізнався лише 06 квітня 2017 року від [PERSON], який знайшов заповіт у себе вдома під час прибирання речей та документів і передав позивачу, тому просить суд визначити додатковий строк у шістдесят днів для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області до суду не зявився, про час і місце судового засідання відповідача було повідомлено належним чином, судову повістку отримано 06.11.2017 року та 15.11.2017 року (а.с.56,60), на адресу суду селищний голова направив листа, в якому вказав, що селищна рада не має заперечень до вказаного позову, просять розглядати справу без їх участі (а.с.58). Суд вважає можливим розглянути даний позов без представника відповідача. Суд всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, знаходить за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, воно підлягає прийняттю, а позов - задоволенню. Так, згідно з положеннями ч.1\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1\~ст.1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.1\~ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами\~ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до частин 1 та 2\~ст.1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлого подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 24\~постанови "Про практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7\~особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3\~ст.1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Із матеріалів справи вбачається, що 31 грудня 2014 року у віці 89 років померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №477617, виданого 06 січня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великобурлуцького районного управління юстиції у Харківській області (а.с.08). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, площею 6,0463 га, розташованої на території Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області, яка належала померлій на праві приватної власності і це підтверджено копією державного акту серії Р2 № 768057 (а.с.07). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Великобурлуцького районного нотаріального округу Харківської області та зареєстрованим в реєстрі за номером 533, яким заповіла належну йому земельну ділянку, площею 6,0463 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія Р2 №768057 виданого Великобурлуцькою районною державною адміністрацією Харківської області 27 грудня 2002 року (а.с.09). У встановлений законом строк [PERSON] не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, оскільки не знав про існування заповіту до 06 квітня 2017 року. [PERSON] звернувся з заявою до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, про що свідчить постанова державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. № 921/02-31 від 05 травня 2017 року. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Інших заяв про не прийняття (відмову) від спадщини не надходило (а.с.24). Відповідач у справі Великобурлуцька селищна рада Великобурлуцького району Харківської області з заявою про визнання зазначеної спадщини відумерлою до суду не звернулась, при цьому в своїй заяві за № 02-25/545 від 13.11.2017 р., підписаною повноважною особою селищним головою [PERSON], відповідач визнав позов та не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Згідно зі\~статтею 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Суд повинен поряд із застосуванням норм матеріального права керуватись нормами процесуального права (ст.ст.\~213,\~215 ЦПК України). Відповідно до ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вказані обставини справи та вимоги норм матеріального та процесуального права свідчать про відсутність у позивача, як спадкоємця та відповідача, як органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, спору щодо зазначеного вище спадкового майна. При цьому, селищна рада позбавлена можливості надати свою згоду на подання позивачем заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], оскільки відповідно до ч.2\~ст.1272 ЦК України, таку письмову згоду мають право надати тільки спадкоємці, які прийняли спадщину. Згідно до вимог ч.1\~ст.61 ЦПК України\~обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки на даний час заповіт не скасований, заяв про відмову від спадщини позивач не подавав, спадщина не визнана судом відумерлою, позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє право на спадкування не може. Обставини, на які посилається позивач як на підстави пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON], заслуговують на увагу та на думку суду є поважними причинами. Доказів, які спростовують твердження позивача щодо поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини суду не надано, крім того, відповідачем позов визнано, заперечень він не має. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З'ясовані у судовому засіданні обставини щодо повного визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, дають підстави для висновку про його задоволення на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України. Підстав для відмови у прийнятті заяви відповідача про визнання позову суд не вбачає. Відповідно до п.24 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до п.п.2,6\~ст.3 ЦК України\~загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист цивільного права та інтересу, а також справедливість, добросовісність та розумність і ними суд має керуватися при вирішенні питання про права на спадкування. З урахуванням вищенаведених вимог закону, визнання позову відповідачем, визначення додаткового строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини буде відповідати загальним засадам цивільного законодавства, визначених у\~ст.3 ЦК України. Два місяці є достатнім строком для подання позивачем відповідної заяви, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними, та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved