Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що вона є власником домоволодіння та земельної ділянки площею 0,1910га, що розташовані по вул.Чмиренка, 359 в с.Білозіря Черкаського району Черкаської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.11.2011р. Суміжним землевласником по вул.Чмиренка, 361 в с.Білозіря є відповідач [PERSON], яка змінила огорожу між земельними ділянками позивача та відповідача та самочинно розмістила паркан шириною 0,80метра та по довжині 30,91м від дійсної межі. Дана обставина встановлена за результатами обмірів, складених спеціалістами Черкаської регіональної філії Центру ДЗК. Перенесення паркану відповідача можливе лише після демонтажу та улаштування нового паркану по межі, яка має відповідати державному акту. На вимогу позивача відновити межу відповідач не реагує. У звязку із зміною межі, позивач втратила можливість обслуговувати будівлі, які позначені на плані літерами №1 та №2. Відповідач не має відповідних документів, які б давали право на користування земельною ділянкою, на якій розташований паркан відповідача. Позивач обґрунтовує свою позицію нормами ст.ст.78, 90, 152 ЗК України, ст.ст.16, 386, 391 ЦК України, вважаючи своє право порушеним, тому і звернувся до суду з даним позовом. До початку розгляду справи по суті відповідачка [PERSON] подала до суду зустрічний позов до [PERSON], [PERSON] сільської ради Черкаського району про скасування рішення ради, скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання недійсним державного акту про право власності на землю. Ухвалою суду від 24.02.2014р. зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позивач вказує, що у 2008р. нею було придбано на підставі договору купівлі-продажу будинок з надвірними спорудами по вул.Чмиренко, 361 в с.Білозіря Черкаського району. У 2008-2009р.р. вона та її сусід [PERSON] почали оформляти документи для приватизації своїх земельних ділянок №359 та №361 по вул.Чмиренка в с.Білозіря, підписали один одному акти погодження меж земельних ділянок. Однак, оформлений державний акт на землю [PERSON] приховував і їй ніколи не показував.У грудні 2013р. до неї прийшла перевірка з інспекції ДАБК за скаргою [PERSON] про те, що [PERSON] побудувала гараж з порушенням вимог законодавства. В акті ДАБК від 11.01.2014р. вказано, що в технічному паспорті ширина земельної ділянки становить 10,5м, а в акті погодження меж 10,80м. Тому, неможливо встановити відстані від гаража та сараю до межі сусідньої земельної ділянки [PERSON], так як не винесені в натурі чіткі межові знаки. Таким чином, з 05.12.2013р. [PERSON] стало відомо про те, що [PERSON] разом із своєю дружиною [PERSON] оформили землевпорядну документацію та приватизували свою земельну ділянку з численними порушеннями вимог законодавства (ст.ст.78, 118, 186, 198 ЗК України), приватизували її не в тих межах, які були погоджені між сторонами згідно підписаних актів погодження меж та на даний час [PERSON] намагається захопити та розширити свою земельну ділянку фактично на ширину більше ніж на 1метр та на відстань більше ніж 30м. за рахунок земельної ділянки [PERSON], та здвинути існуючий паркан між їхніми земельними ділянками, який простояв більше ніж 15р. Вказує, що під час оформлення землевпорядної документації, [PERSON] погоджувала межу земельної ділянки [PERSON] та підписувала акт погодження меж у їх фактичному користуванні тобто з ширини по вул.Чмиренка будинку №359 у розмірі 10,30м., та не погоджувала розміри 11,31м., які на даний час виявились в копії акту [PERSON], який вона отримала з додатками до позову. Відповідно, [PERSON] вважає, що нею не пропущені строки позовної давності при подачі позову до суду. Згідно протоколу погоджувальної комісії [PERSON] сільської ради від 23.09.2010р. вказано, що межа між домоволодіннями №359 та №361 існує на протязі багатьох (15) років. Дану межу було встановлено попереднім власником та з боку гр.[PERSON] не було претензій протягом цих років. У судовому засіданні первісний позивач [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON] підтримали позовні вимоги по первісному позову в повному обсязі, та з урахуванням уточнених та збільшених позовних вимог просили: 1) зобовязати [PERSON] усунути перешкоди використання земельної ділянки [PERSON] по вул.Чмиренка, 359 с.Білозіря Черкаського району шляхом відновлення меж земельних ділянок №359 та №361 відповідно до зведеного плану Додатку №3 висновку експерта від 17.04.2015р.за межами правовстановлюючих документів; 2) зобовязати [PERSON] звільнити земельну ділянку від паркану, який складається із фундаменту та металевих конструкцій шляхом його знесення із земельної ділянки №359 по вул.Чмиренка в с.Білозіря; 3) зобовязати [PERSON] знести самочинно збудований гараж і сарай, які розташовані на земельній ділянці №361 по вул.Чмиренка в с.Білозіря. Щодо зустрічного позову [PERSON] заперечили повністю, просили відмовити в його задоволенні на підставі поданих письмових доказів та усних пояснень. У судовому засіданні представники зустрічного позивача [PERSON] та [PERSON] щодо первісного позову заперечили повністю, просили відмовити в його задоволенні на підставі поданих письмових доказів та усних пояснень. Зустрічний позов [PERSON] підтримали повністю, та просили: 1) визнати незаконним та скасувати рішення [PERSON] сільської ради Черкаського району від 18.12.2009р. №37-4 в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1910га.; 2) визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.11.2011р., що видане [PERSON] приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстроване в реєстрі за №1498; 3) визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №521827 від 22.01.2010р., виданий [PERSON]. Також просили стягнути із відповідачів судові витрати по справі на загальну суму 6915,08грн. Також пояснили суду, що у жовтні 2010р. у звязку із зношеністю тину між земельними ділянками №359 та №361 по вул.Чмиренка в с.Білозіря після приїзду погоджувальної комісії, [PERSON] на місці старого тину були забетоновані нові стовпчики для нового тину і вподальшому поставлений новий тин. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Черкаського району [PERSON] в судовому засіданні відніс вирішення спору по первісному позову та зустрічному позову на розсуд суду, пояснивши, що сільська рада виконає будь-яке рішення суду, що набере законної сили. Також пояснив, що під час проведення приватизації земельних ділянок, яка на той час відбувалась масово, землевпорядники сільської ради не встигали виїзжати на земельні ділянки, що приватизувалися у звязку із великою навантаженістю. Сільська рада не може стверджувати, що в технічній документації із землеустрою на земельну ділянку №359 по вул.Чмиренка в с.Білозіря, немає помилок. У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що він є землевпорядником [PERSON] сільської ради. Погоджувальна комісія два рази виїзжала до домоволодіння [PERSON] і [PERSON] в с.Білозіря по вул.Чмиренка. Нового паркану між домоволодіннями він не бачив. Старий паркан був десь 50-70см. від будівлі. Свідок [PERSON] пояснив, що він є землевпорядником [PERSON] сільської ради. 23.09.2010р. комісія ради виїзжала і обстежувала межу між домоволодіннями [PERSON] і [PERSON] в с.Білозіря по вул.Чмиренка. Свідок не памятає, яка була відстань від межі до будинку. Була пропозиція перенести межу на 30см. в бік домоволодіння [PERSON] Комісія вирішила залишити межі по фактичному користуванню сторін. Нового паркану свідок не бачив. Свідок [PERSON] пояснила, що вона продала домоволодіння [PERSON] До продажу будинку нею не був оформлений державний акт на земельну ділянку №361 по вул.Чмиренка в с.Білозіря. З сусідами Чорнаями у неї конфліктів не було. Між домоволодіннями №359 та №361 був старий деревяний паркан і прохід між парканом і будівлею був більший, ніж це зображено на фотографіях у висновку експерта. На фотографіях у висновку експерта зображений інший паркан. У судовому засіданні допитаний експерт [PERSON], який підтвердив свої висновки, зроблені ним у матеріалах судової земельно-технічної експертизи №7/14 від 17.04.2015р. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення свідків, експерта, \~дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1910га, що розташована по вул.Чмиренка, 359 в с.Білозіря Черкаського району Черкаської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.11.2011р., з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. На дану земельну ділянку [PERSON] (який помер 15.02.2011р.) був оформлений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №521827 від 22.01.2010р. [PERSON] є власником суміжної земельної ділянки площею 0,1949га, що розташована по вул.Чмиренка, 361 в с.Білозіря Черкаського району Черкаської області, на підставі свідоцтва про право власності від 27.11.2013р. серії САК №315792, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Між сторонами виник спір щодо розмежування їх суміжних земельних ділянок та дотримання площ земельних ділянок, що вказані в правовстановлюючих документах. На момент приватизації та отримання акту [PERSON] станом на січень 2010р. існував штахетний паркан, який розмежовував фактичне користування земельних ділянок №359 та №361 по вул.Чмиренка в с.Білозіря Черкаського району. Згідно протоколу погоджувальної комісії [PERSON] сільської ради від 23.09.2010р. (а.с.61 Т.1) встановлено, що межа між земельними ділянками №359 та №361 по вул.Чмиренка в с.Білозіря існує на протязі багатьох (15) років. Дану межу було встановлено попереднім власником, з боку [PERSON] не було претензій на протязі цих років. Пропозиція [PERSON] полягала в тому, що межу по забудованій території розширити на 30см. за рахунок земельної ділянки [PERSON] в чому остання відмовила та повідомила, що вона придбала своє домоволодіння за фактичними межами. Комісія запропонувала залишити межі по фактичному користуванню та дотримуватись правил добросусідства. По справі було призначено та проведено судову земельно-технічну експертизу. Згідно висновку експерта [PERSON] від 17.04.2015р. №7/14 встановлено, що технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] в с.Білозіря Черкаського району Черкаської області по вул.Чмиренка, 359 не повною мірою відповідає вимогам земельного законодавства та нормативно-технічної документації із землеустрою. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON], площею 0,1949га в с.Білозіря Черкаського району вул.Чмиренка, 361 не повною мірою відповідає вимогам земельного законодавства та нормативно-технічної документації із землеустрою. Детальні невідповідності вказані у висновку експерта (а.с.56-58 Т.2). Фактична площа земельної ділянки [PERSON] по вул.Чмиренка, 359 в с.Білозіря складає 0,1880га. Фактична площа земельної ділянки [PERSON] по вул.Чмиренка, 361 в с.Білозіря складає 0,1956га. Фактичний порядок володіння земельними ділянками №359 та №361 по вул.Чмиренка в с.Білозіря Черкаського району не відповідає межам даних земельних ділянок, зазначених у правовстановлюючих документах на ці земельні ділянки. Фактично на момент проведення експертизи існує накладання земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку [PERSON], яке відбулося в результаті фактичної невідповідності суміжної межі між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] відносно розташування межі між цими ділянками згідно правовстановлюючих документів. Експертом вказано, що під час виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON], по вул.Чмиренка, 359 в с.Білозіря була допущена технічна помилка у виміряних довжинах, кутах або у вимірах під час прокладання теодолітного ходу, що призвело до спотворення метричних даних (довжини сторін, площі, тощо) і конфігурації цієї земельної ділянки. В результаті допущеної помилки, шляхом порівняння обчислених за результатами геодезичних вимірів координат точок кутів поворотів меж земельної ділянки [PERSON] з відповідними первинними координатами меж земельної ділянки [PERSON] та земельною ділянкою домоволодіння по вул.Чмиренка, 357 існує накладення земельної ділянки по вул.Чмиренка, 357 (гр.[PERSON]І.) на земельну ділянку [PERSON], межі якої зазначені в правовстановлюючих документах. Накладання земельної ділянки по вул.Чмиренка, 357 (гр.[PERSON]І.) на земельну ділянку [PERSON] внаслідок допущеної помилки при виготовленні технічної документації відбулось вздовж вул.Чмиренка відносно розташування межі між цими земельними ділянками згідно правовстановлюючих документів на відстань 0,73м. Вказаний висновок експертизи від 17.04.2015р. №7/14 суд вважає належним та допустимим доказом по справі. Наданий первісним позивачем лист Управління Держземагенства (а.с.86 Т.2) та кадастровий план земельних ділянок (а.с.108 Т.2) суд вважає неналежними доказами по справі, оскільки виконавці вказаних документів, на відміну від експерта, не приводились до присяги та не попереджались про кримінальну відповідальність у встановленому законом порядку. Вказані документи суперечить зібраним по справі доказам, в т.ч. висновку судової земельно-технічної експертизи, що визнаний судом належним і допустимим доказом. Підстав вважати висновок експертизи неповним, незрозумілим чи необєктивним в суду немає. Крім цього, вказані документи були отримані на запит однієї сторони із формулюванням питань однією стороною,для дослідження не надавались всі матеріали справи для обєктивного та повного з'ясування всіх обставин справи. Земельна ділянка площею 0,1910га по вул.Чмиренка, 359 в с.Білозіря передана у власність [PERSON] по фактичному користуванню згідно рішення ради від 18.12.2009р. №37-4 (а.с.138 Т.1). На момент виготовлення технічної документації із землеустрою так і на момент отримання акту на землю [PERSON] існували тверді межі у виді існуючого паркану між домоволодіннями №359 та №361 по вул.Чмиренка в с.Білозіря, що був встановлений більше 15р. тому. І суміжна межа та координати точок від «В» до «Б» у державному акті на землю [PERSON] повинні відповідати фактичному розташуванню твердої межі у вигляді паркану точкам, внесеним до єдиного державного реєстру координат, що не відповідає дійсності за виготовленою технічною документацією на земельну ділянку [PERSON] З матеріалів справи та пояснень учасників процесу вбачається, що встановлення меж земельної ділянки №359 по вул.Чмиренка в с.Білозіря та їх погодження із суміжними землекористувачами відбулось з порушенням вимог ст.ст.1, 25, 55 Закону України «Про землеустрій» та ст.198 Земельного кодексу України. Щодо позовної вимоги про знесення самочинних будівель суд вважає наступне. Відповідно до вимог ст.376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого обєкта нерухомості мають органи державної влади та органим місцевого самоврядування. У випадку порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст.391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує щодо визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (ч.4 ст.376, ст.391 ЦК України). Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Правовий режим самочинного будівництва описаний у Постанові №6 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. Згідно п.25 вказаної Постанови Пленуму відхилення від проекту забудови обєкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил, які не є істотними, не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не суперечать санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, не впливають на міцність і безпечність цього обєкта, не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення обєкта нерухомості. З викладеного вбачається, що будь-яких перешкод у здійсненні права користування та розпорядження первісним позивачем своїм майном [PERSON] не здійснено, та первісним позивачем [PERSON] у своєму позові не наведено. Згідно п.3.5 Листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 зазначено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216\~ЦК\~не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу X "Перехідні положення"\~ЗК. Згідно ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Захист судом прав на землю здійснюється способами, визначеними ст.ст.16, 21, 393 ЦК України, ст.152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Тому суд вважає, що рішення [PERSON] сільської ради Черкаського району Черкаської області від 18.12.2009р. №37-4 в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1910га - є таким, що прийнято з порушенням діючого законодавства, порушує інтереси [PERSON], тому його необхідно визнати незаконним і скасувати. Дана позовна вимога є доведеною, обґрунтованою і підлягає до задоволення. Враховуючи, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №521827 від 22.01.2010р., - був виданий [PERSON] на підставі вказаного рішення [PERSON] сільської ради, яке прийнято з грубим порушенням чинного законодавства, тому суд прийшов до висновку про незаконність набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку у вказаних в акті площах, тому вказаний державний акт на право власності на земельну необхідно визнати недійсним. Відповідно, перехід права власності на земельну ділянку №359 по вул.Чмиренка в с.Білозіря від [PERSON] до [PERSON] відбувся з порушенням закону, тому необхідно визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.11.2011р., що видане [PERSON] приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстроване в реєстрі за №1498. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги [PERSON] є недоведеними, не ґрунтуються на законі, а тому в задоволенні первісного позову має бути відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] суд вважає достатньо обгрутованим і доведеним, тому зустрічний позов підлягає до задоволення. При розгляді даного спору суд вважає, що строки позовної давності [PERSON] не пропущені, про що заявляла [PERSON], оскільки згідно матеріалів справи та пояснень учасників процесу вбачається, що [PERSON] стало відомо про порушення її прав з грудня 2013р. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про необхідність задоволення зустрічного позову, тому із [PERSON] та [PERSON] сільської ради Черкаського району необхідно стягнути на користь [PERSON] судові витрати по справі на загальну суму 6915,08грн. (що складаються: 243.60грн. судового збору, 2671,48грн. за надання правової допомоги, 4000грн. за проведення судової експертизи по справі), по 3457грн. 54коп. з кожного.

Outcome: approved