overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

25.01.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 червня 2003 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1162. В обґрунтування своєї заяви зазначив про те, що від спільного шлюбу у них є двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, так як у них виявились різні погляди на сімейне життя. Після одруження вони проживали разом, проте з січня 2016 року не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, будь-яких взаємних прав та обов"язків між ними немає. Будь-які відносини між ними припинено, їхній шлюб носить лише формальний характер. Сім"я розпалась остаточно примирення між ними неможливе. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, та повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб - 21.06.2003 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1162 (а.с.4). Від спільного шлюбу з відповідачкою у них є двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5, 6). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства і з січня 2016 року проживають окремо. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення. Після розірвання шлюбу діти будуть проживати з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

25.01.2016 року заявник - комунальна установа «Вознесенська центральна районна лікарня» звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON] В обґрунтування своїх вимог заявник зазначав, що зазначена заінтересована особа з 2002 року хворіє на заразну форму туберкульозу, будучи попередженим про необхідність лікування, відмовився від нього, з 27.11.2015 року самовільно покинув стаціонарне відділення Миколаївського обласного тубдиспансера, куди був направлений. Посилаючись на те, що поведінка [PERSON] становить загрозу розповсюдження зазначеної хвороби серед населення, він є джерелом інфекції для осіб, що з ним контактують, а тому є підстава для примусової госпіталізації особи до протитуберкульозного закладу, представник заявника просить заяву задовольнити. В судовому засіданні представник заявника вимоги підтримала і пояснила, що за висновком лікувально-консультативної комісії термін знаходження [PERSON] в лікарні повинен становити три місяці. Прокурор Мазуренко Н.А. вважає, що заява підлягає задоволенню. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, оскільки відповідно до положень ст. 285 ЦПК України не викликався, так як становить загрозу розповсюдження хвороби. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 11 Закону України від 05.07.2001 року "Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз" хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, які порушують протиепідемічний режим, що становить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів. В судовому засіданні встановлено, що наказом керівника органу державної влади в області охорони здоров'я визначено, що заявник, як лікувальний заклад, який має тубкабінет є протитуберкульозним закладом, а обов'язкова госпіталізація хворих на заразну форму туберкульозу здійснюється до обласного тубдиспансеру. Із виписки медичної карти хворого на туберкульоз [PERSON] вбачається, що він є хворим на заразну форму туберкульозу, обізнаний з діагнозом свого захворювання та попереджений про необхідність лікування. Письмовими доказами - доповідною-пояснювальною лікаря-фтізіатра, випискою з медичної картки стаціонарного хворого ТБ 09, - підтверджено, що [PERSON] ухиляється від лікування: шляхом самовільного дострокового залишення стаціонарного відділення Миколаївського обласного протитуберкульозного закладу, неявки на виклики лікарів. Враховуючи характер захворювання, [PERSON], який є джерелом інфекції для інших осіб, що з ним контактують, за висновком ЛКК Вознесенської ЦРЛ він підлягає примусовій госпіталізації в умовах стаціонарного лікуванні в Миколаївському обласному протитуберкульозному тубдиспансері строком на три місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

25.01.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30 серпня 2009 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось, спільне проживання припинено з серпня 2011 року, шлюб, що існує носить лише формальний характер, а тому просить суд позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, але від нього надійшла до суду заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.5). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення їй судової повістки в судове засідання (а.с.18), про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи в її відсутності не надходило. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2009 року (а.с.8). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки припинені, позивач наполягає на розлученні, миритись не бажає. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і "в разі його розірвання". Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

25.01.2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що від спільного проживання з відповідачем у них народилася [INFO] донька [PERSON] та [INFO] син [PERSON]. Але відповідач не надає допомоги на їх утримання, тому, просить суд стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі по 1\\6 частки його доходу щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з"явилася, надіслала заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. [PERSON] являється батьком малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується їх свідоцтвами про народження. В порушення вимог ст. 180 СК України, відповідач не допомагає утримувати своїх дітей, малолітніх- [PERSON] та [PERSON], які проживають біля матері та перебувають на її утриманні, відповідач позов визнав, а тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

25.02.2014 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.09.1993 з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинили своє існування з вересня 2013 року. Спільне господарство не ведеться, в сім'ї часто виникають сварки та суперечки з суттєво важливих питань, між ними втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. Подальше сумісне життя та збереження сім'ї вважає неможливим. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати з нею. Просить суд розірвати шлюб, залишити після розірвання шлюбу прізвище [PERSON], стягнути витрати пов'язані з оплатою судового збору. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як зазначено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.09.1993 у Відділі ЗАГС Чернігівського міськвиконкому, актовий запис № 1874 (а.с.3). Фактично шлюбні стосунки між сторонами припинені з вересня 2013 року. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, беручи до уваги те, що відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Також, суд вважає за доцільне не надавати сторонам строк для примирення і на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, досліджених в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

25.02.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 02 січня 1992 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачкою життя не склалось, подружні стосунки припинені більше семи років тому через різні характери, погляди на життя та постійні сварки і непорозуміння, що виникають на ґрунті цього, між ними втрачені почуття поваги, шлюб існує формально і подальше сумісне проживання та збереження сім'ї стало неможливим, а тому просить суд позов задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але від нього поступила заява про розгляд справи у його відсутності. Згідно поданої заяви позивач позов підтримує, наполягає на розлученні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки. Причини неявки суду не повідомила. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи,що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України без фіксування судового процесу допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 січня 1992 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4,6). Подружні стосунки припинені, позивач наполягає на розлученні, миритись не бажає. Причиною розпаду сім'ї стали сварки та скандали, що виникали через різні характери та погляди на сімейне життя. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і "в разі його розірвання". Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам та інтересам їхнього неповнолітнього сина, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

25.02.2014 року КС "Аккорд" звернувся до Краматорського міського суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.10.2007 року між КС «Аккорд» та членом КС «Аккорд» [PERSON] було укладено договір № ДО-07/1118. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 5509,30 грн. Процентна ставка та порядок сплати кредиту врегульовано п. 2 договору. Відповідно до п. 3.2 договору при порушення строків сплати кредиту нараховується пеня в розмірі 0,5 % від суми остаточної заборгованості за кожний день прострочення. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по договору просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 24693,30 грн., де тіло кредиту становить 5509,30 грн., залишок процентів становить 7695,35 грн., інфляційна складова та 3 % річних складають 11488,65 грн. Крім того просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 246,93 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, вимоги підтримує, був не проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився за невідомою суду причиною, про час слухання справи повідомлявся належним чином, та від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди представника позивача судом ухвалено про заочний розгляд справи. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1050 ЦК України, наслідками порушення кредитного договору є зобов'язання позичальника сплатити неустойку, відповідно до статей 549-552 ЦК України. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Як видно з кредитного договору № ДО-07/1118 від 27.10.2007 року позивач КС «Аккорд» надав відповідачу [PERSON] кредитні кошті в сумі 5509,30 грн. на строк 12 місяців з умовами сплати процентів у розмірі та строках, передбачених договором. Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором виконував неналежним чином і сума прострочення загального боргу по кредитному договору, що підлягає сплаті склала 24693,30 грн., де тіло кредиту становить 5509,30 грн., залишок процентів становить 7695,35 грн., інфляційна складова та 3 % річних складають 11488,65 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 246,93 грн. На підставі ст. 3,14,130,213,224-226 ЦПК України, ст.ст.1048, 1054, 1050 ЦК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

25.02.2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, пояснюючи, що згідно з укладеним між банком та відповідачем [PERSON] кредитним договором DOXRRX37751075 від 27.06.2007 року, останньому був наданий кредит у розмірі 3457, 80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 05.02.2014 року відповідач має заборгованість у розмірі 42035,12 грн, яку сплатити у добровільному порядку відмовився, просить суд стягнути з нього заборгованість примусово. Представник позивача Козка С.А, у судове засідання не з,явився, але надав заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутністю, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з"явився, належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 526 ЦК України, обов"язки повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Матеріалами справи встановлено, що 27.06.2007 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір DOXRRX37751075 від 27.06.2007 року, згідно якого останньому був наданий кредит у розмірі 3457, 80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 05.02.2014 року відповідач має заборгованість у розмірі 42035,12 грн., яку необхідно стягнути з останнього на користь позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 420, 35 грн. На підставі ст. 526 ЦК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

25.02.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Каташинської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими приміщеннями загальною площею 86,7 кв.м., житловою площею 55,1 кв.м., розташованого у [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року чоловіка [PERSON]. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала повністю і пояснила, що позивачка являється єдиним спадкоємцем, і, оскільки до смерті чоловіка проживала разом з ним та вела спільне з ним господарство, вважається такою, що прийняла спадщину. Позивачка звернулася до нотаріальної контори з метою отримати сідоцтво про право на спадщину, проте отримала відмову, оскільки відсутні правоустановлюючі документи.Іншої можливості визнати право власності за позивачкою, окрім як через звернення до суду, у позивачки не має. Представник просить позов задоволити. Представник належно повідомленого відповідача - Каташинської сільської ради - в судове засідання не з'явилася. Сільський голова с.Каташин надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов повністю підлягає до задоволення по слідуючим підставам. Як вбачається з технічного паспорта на будинок (а.с.12-14), виготовленого 18.12.2013 року комунальним підприємством "Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентарізації" у [ADDRESS] розташований житловий будинок з господарськими спорудами, право власності на який не зареєстровано належним чином. На плані вказаний будинок позначений літ.А; веранда - а; сарай- Б; прибудова - б; погріб- В; сарай - Г; криниця - К; огорожа - 1-4. Загальна площа будинку становить 86,7 кв.м., жила площа становить 55,1 кв.м. З свідоцтва про одруження (а.с.6) вбачається, що позивачка та [PERSON] зареєстрували шлюб 03.06.1955 року. З довідки Каташинської сільської ради № 194 від 17.02.2014 року (а.с.10) вбачається, що позивачка разом із померлим [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] Як вбачається з виписки з погосподарської книги № 3 по Каташинській сільській раді за 2010-2015 роки (а.с.9) головою двору являвся [PERSON]. Як вбачається зі свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] року. З заяви представника відповідача вбачається, що Каташинська сільська рада повністю визнає позов. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набути правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Набуття права власності в порядку спадкування передбачено законом.

Outcome: approved