Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

18.01.2019 року позивач звернувся в суд з позовом до Замличівської сільської ради Локачинського району Волинської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами в порядку спадкування. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на його майно, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами по [ADDRESS] За життя спадкодавцем заповіту складено не було. 12.03.2004 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини була заведена спадкова справа № 72/2004. 27.12.2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Локачинського районного нотаріального округу із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], однак, йому відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просить суд визнати за ним, в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами по [ADDRESS] Судові витрати у справі просить залишити за ним. Разом із позовною заявою від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Представник відповідача через канцелярію суду також подав заяву від 07.02.2019 року про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, оглянувши матеріали спадкової справи № 72/2004 до майна померлого [PERSON], суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що батько позивача - [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть [NUMBER] від 29.07.2001 року ( а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина на його майно, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами по [ADDRESS] що підтверджується довідкою Замличівської сільської ради Локачинського району від 06.06.2012 року № 173, випискою з погосподарської книги №1 за 2001 рік та технічним паспортом (а.с. 8-16). Після смерті [PERSON] спадщину прийняв його син [PERSON], який проживав та був зареєстрований із спадкодавцем за однією адресою, що також підтверджується довідкою Замличівської сільської ради Локачинського району від 06.06.2012 року № 173 (а.с.8). Інших осіб, які б претендували на спадщину, судом не встановлено. 12.03.2004 року [PERSON] звернувся до Локачинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після чого була відкрита спадкова справа до майна померлого [PERSON] за № 72/2004. Родинні відносини позивача і спадкодавця підтверджуються копією свідоцтва про народження позивача (а.с.6). Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.12.2018 року вбачається, що позивач звернувся до приватного нотаріуса Локачинського районного нотаріального округу з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами по [ADDRESS], однак, йому відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки ним не подано відповідних правовстановлюючих документів на будинок (а.с. 18). Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась до 01.01.2004, в даному випадку до правовідносин щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців застосовуються відповідні норми ЦК УРСР. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Позивач прийняв спадщину після смерті батька шляхом вступу у володіння спадковим майном, позаяк проживав та був зареєстрований із спадкодавцем у спірному житловому будинку на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, іхніх преставників. Представник відповідача у письмовій заяві від 07.02.2019 позовні вимоги визнав повністю (а.с.28). Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки на момент відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON] належало право власності на спірний житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] суд дійшов висновку, що право власності на нього переходить до позивача [PERSON] як спадкоємця за законом, і за ним необхідно визнати право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення повністю у підготовчому судовому засіданні. Судові витрати у справі за клопотанням позивача слід залишити за останнім.

Outcome: approved