Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

23.03.2021 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої вказала, що вона є власником будинку що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 25 жовтня 2007 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.03.2008 року, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.03.2021 року та будинковою книгою. Позивач зазначає, що окрім неї в житловому будинку зареєстрований також її колишній чоловік [PERSON] . Останній не проживає за вищевказаною адресою майже 3 роки. Однак реєстрація відповідача у вказаному будинку змушує позивача нести зайві витрати на утримання житла. Відповідач будь якого інтересу до даного житла не виявляє, не несе витрати по його утриманню, його особистих речей у будинку не має. Зазначає, що подальша реєстрація відповідачів у будинку створює йому ряд незручностей, оскільки змушений сплачувати зайві комунальні витрати та не може оформити субсидію. Враховуючи викладене, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . До початку судового засіданні від позивача надійшло клопотання з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с.24). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлялися належним чином, у тому числі судовими оголошеннями, які були розміщені на офіційному веб-порталі Судової влади України. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. Дослідивши письмові докази у справі, приходжу до наступного висновку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №249396572 від 23.03.2021 року та витягу про реєстрацію права власності №18269791 від 27.03.2008 року [PERSON] на праві приватної власності належить будинок що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.6, 7). Із копії будинкової книги долученої до позовної зави вбачається, що окрім позивача за вищевказаною адресою також зареєстрований [PERSON] (а.с.9-12). З довідки Городищенської сільської ради Луцького району від 12.03.2021 року №135 встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але за даною адресою не проживає. Із актів обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою: [ADDRESS] проведених 03.02.2021 року, 19.02.2021 року та 10 березня 2021 року старостою смт. Сенкевичівка в присутності заявниці та свідків встановлено, що [PERSON] в даному помешканні не проживає з 2018 року. Cудом встановлено, що відповідач за місцем своєї реєстрації будь-якої участі в утриманні житла не приймає, а факт реєстрації останнього у спірному будинку позбавляє позивача можливості розпоряджатися своїм майном. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач не будучи членом сім`ї позивача без поважних причин не проживає у належному їй будинку близько 3 років. При цьому, про існування будь-яких домовленостей між відповідачем і власником житла жодних доказів надано не було. Також, доказів того, що відповідачу чиняться перешкоди у праві користування житловим приміщенням, в якому він зареєстрований, останнім надано не було. Разом з тим, відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі передбачені законодавством підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Отже проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Враховуючи викладене,

Outcome: approved