Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

29 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, посилаючись на слідуючі обставини. 06 вересня 2011 року в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області помер батько позивача [PERSON]. Після смерті батька залишились дві земельні ділянки площею по 4,24 га, загальною площею 8,48 га, що розташовані на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІII-ОД № 049550, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією, 26 жовтня 2005 року на імя [PERSON]. Зазначену земельну ділянку загальною площею 8,48 га, має право успадкувати позивач в порядку першої черги за законом. Після смерті [PERSON] позивач звернувся до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, але отримав відмову з підстав наявних в належному спадкодавцю Державному акті, дописок та виправлень, допущених відділом Держкомзему у Татарбунарському районі, що заборонено Законом України «Про державний земельний кадастр». Зазначені обставини стали причиною звернення позивача до суду з вказаним позовом про визнання за ним права власності на земельну ділянку. Представник Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с.22 ). Представник позивача в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.65 ). Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З огляду на належне сповіщення позивача та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представників позивача та відповідача. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши в сукупності надані сторонами докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії II -ЖД № 351130 від 01.12.1977 року (а.с.5) [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що є позивачем по справі. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 273285 (а.с.6) [PERSON] помер 06 вересня 2011 року в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області. Як вбачається з копії Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ОД за № 049550 від 26.10.2005 року (а.с.7), виданого на підставі розпорядження голови Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області від 09.12.2004 року № 560/А-2003 та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 010553500102, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,24 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Із зворотнього боку акту зазначено про внесені зміни у межах і розмірах земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВВО №237963 - площею 4,24 га, в зв'язку з чим кількісна характеристика земель, переданих у приватну власність за вказаним актом всього, після зачеркнутих 4,24 га, як зазначено нижче, складає 8,48 га з наявними виправленнями. Згідно інформаційної довідки № 392/0-0.420-468/151-17 від 28.09.2017 року, виданої Татарбунарським відділом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визначення нормативної грошової оцінки земельних часток (паїв) (а.с.8), вартість земельної ділянки загальною площею 8,4871 га (ріллі), що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії III-ОД за № 049550, виданого згідно розпорядження голови Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області від 09.12.2004 року № 560/А-2003, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 010553500102, що розташована (за межами населеного пункту) Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, з урахуванням коефіцієнтів індексації, станом на 01.01.2017 року складає 257626 грн. 76 коп. З листа нотаріуса за №156/01-16 від 23.09.2017 року (а.с.9) видно, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON], з причини того, що у відділі Держкомзему у Татарбунарському районі в державному акті зроблені дописки та виправлення, що заборонено Законом України «Про державний Земельний кадастр». Як вбачається з копії спадкової справи № 02/2012 від 05.03.2012 року (а.с.25-64), після смерті спадкодавця [PERSON], його син [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, подав заяву приватному нотаріусу [PERSON] про прийняття спадщини (а.с. 26); - згідно довідки № 139/01-16 від 02.09.2017 року, виданої приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], на підставі заяви [PERSON] заведена спадкова справа № 02/2012, але спадщина не отримана(а.с.32); - із інформаційної довідки №29804841 зі Спадкового реєстру від 05.03.2012 року(а.с.34) вбачається, що заповіти та спадкові договори відсутні щодо [PERSON]; згідно інформаційної довідки №29804878 зі Спадкового реєстру від 05.03.2012 року(а.с.35) - спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відсутні щодо [PERSON]; - з витягу №29805076 про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.03.2012 року(а.с.36) вбачається, приватним нотаріусом [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON] відкрита спадкова справа №2/2012; - заявою, наданою приватному нотаріусу [PERSON] від 05.03.2012 року (а.с.37), [PERSON] відмовилась від належної їй частини спадкового майна, яка залишилася після смерті її чоловіка, [PERSON], згідно копії свідоцтва про шлюб серії I-ЖД №394732 (а.с.39), на користь спадкоємця першої черги, сина спадкодавця [PERSON]; - заявою, наданою приватному нотаріусу [PERSON] від 05.03.2012 року (а.с.41) [PERSON] відмовився від належної йому частини спадкового майна, яка залишилася після смерті його сина, [PERSON], згідно копії свідоцтва про народження серії I-ЖД №424677 (а.с.44), на користь спадкоємця першої черги, сина спадкодавця [PERSON]; - заявою, наданою приватному нотаріусу [PERSON] від 06.03.2012 року (а.с.45), [PERSON] відмовляється від належної їй частини спадкового майна, яка залишилася після смерті її батька, [PERSON], згідно копії свідоцтва про народження серії I-ЖД №282611 (а.с.47а), на користь спадкоємця першої черги, сина спадкодавця [PERSON]; - заявою, наданою приватному нотаріусу [PERSON] від 06.03.2012 року (а.с.48), [PERSON] відмовилась від належної їй частини спадкового майна, яка залишилася після смерті її батька, [PERSON], згідно копії свідоцтва про народження серії IV-ЖД №430939(а.с.51), на користь спадкоємця першої черги, сина спадкодавця [PERSON]; - згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ОД за № 049550 від 26.10.2005 року (а.с.53-55), виданого на підставі розпорядження голови Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області від 09.12.2004 року № 560/А-2003 та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 010553500102, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,24 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на звороті нижче зазначено - 8,54 га, (вказане зачеркнуто) та зазначено нижче 8,48 га на підставі змін у межах і розмірах земельної ділянки згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВВО №237963 - площею 4,24 га, яка значиться над зачеркнутою - 4,30 ; - згідно витягу № НВ-5100910442014 від 14.02.2014 року (а.с.56-58), земельна ділянка кадастровий номер 5125081900:01:001:0141, яка розташована (за межами населеного пункту) Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва є приватною власністю [PERSON] площею 4,2434 га; - згідно витягу № НВ-5100584682013 від 08.10.2013 року (а.с.59-61), земельна ділянка кадастровий номер 5125081900:01:001:1763, яка розташована (за межами населеного пункту) Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва є приватною власністю [PERSON] площею 4,2437 га. Згідно вимог п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 р. №43, при заповненні бланків державних актів на право власності на земельну ділянку всі записи мають бути зроблені чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Із розяснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування " слідує, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батька [PERSON], однак отримати свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору він не має можливості, незважаючи на те, що в установлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадку, з причин наявних дописок та виправлень, допущених відділом Держкомзему у Татарбунарському районі у Державному акті серії III-ОД №049550, щодо загальної площі земельної ділянки, переданої у приватну власність спадкодавцю(а.с.7), де виправлено замість 4,24 га, загальна площа 8,48 га, на підставі змін у межах і розмірах земельної ділянки згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВВО №237963 - площею 4,24 га, яка значиться над зачеркнутою - 4,30 (а.с.53). При відмові позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус керувався п.4.15 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України 22.02.2012 року №296/5, згідно якого видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. При цьому відповідно до ст. 47 Закону «Про нотаріат» нотаріус не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам законодавства. Таким чином, між сторонами виникли спадкові правовідносини, які неможливо вирішити в позасудовому порядку. Враховуючи, що спадкова земельна ділянка дійсно належала спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності, про що свідчить копія Державного акту (а.с.7), витяг з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.8), відповідач визнає вимоги позову в повному обсязі (а.с.22), при відмові інших спадкоємців першої черги від прийняття належної їм частини спадщини, про що свідчать досліджені судом заяви останніх, наявні в матеріалах спадкової справи (а.с.37,41,45,48), суд вважає, що за [PERSON] повинно бути визнано право власності на земельні ділянки площею 4,24 га та 4,24 га, загальною площею 8,48 га, розташовані на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ОД за № 049550 від 26.10.2005 року, що належала [PERSON], померлому 06 вересня 2011 року.

Outcome: approved