Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

[PERSON] (далі заявник) звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що 17 грудня 2017 року помер її батько, [PERSON], який постійно, до дня смерті, проживав та був зареєстрований у [INFO]. Заявник, є спадкоємцем померлого за законом першої черги, відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, та спадщину після його смерті прийняла. До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON], ввійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований у селі Квітневе, Попільнянського району, Житомирської області по вулиці Новобудова, 158. В звязку з необхідністю оформлення спадкових прав на вказаний будинок, заявник вернулась до нотаріуса, проте отримала відмову через невідповідність прізвища померлого, яке вказане у свідоцтві про право власності на житловий будинок, а тому виникла потреба у встановленні факту належності померлому вищевказаного свідоцтва про право власності. Так, відповідно до вищевказаного свідоцтва, прізвище померлого вказано помилково «Носовіч», в той час, як відповідно до паспорта громадянина України та інших документів, прізвище її батька було «Носович». Чому була допущена вказана помилка - невідомо, проте, виправити її на даний час неможливо, так як будь-які виправлення та зміни до правовстановлюючого документу можливо було здійснити лише за життя власника обєкту нерухомого майна. З метою виправлення допущеної помилки у свідоцтві про право власності, заявник звернулася до Квітневої сільської ради з відповідним проханням, проте, їй було розяснено, про неможливість внесення будь-яких виправлень до правовстановлюючого документу, в звязку зі смертю власника. В звязку з тим, що заявник не має іншої можливості встановити факт належності правовстановлюючого документу, від встановлення даного факту залежить виникнення її особистих спадкових прав на житловий будинок, чинним законодавством України не встановлено іншого порядку встановлення даного факту, а тому, вона вимушена звернутися до суду. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Встановити факт належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення так як підтвердить виникнення права власності в порядку спадкування на вищевказану нерухомість. Заявник просить, встановити факт належності [PERSON], [INFO], який помер 17 грудня 2016 року, свідоцтва про право власності № 158, виданого 07 квітня 1995 року виконкомом Жовтневої сільської Ради народних депутатів на житловий будинок, розташований у селі Квітневе, Попільнянського району, Житомирської області, по вулиці Новобудова, 158. Заявник в судове засідання не зявилась, в заяві просила справу провести без її участі. Представник заінтересованої особи Квітневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника сільської ради, позовні вимоги підтримують. Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до пункту 5 частини другої\~статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини першої статті 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. \~ \~ \~ \~Згідно пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту\~належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-ТП № 299339, виданого 19 грудня 2016 року виконавчим комітетом Квітневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON], помер 17 грудня 2016 року, про що складено відповідний актовий запис № 23. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ТП № 653655, [PERSON], народилась 19 грудня 1972 року, її батьками вказані [PERSON] та [PERSON], запис № 3. [PERSON] та [PERSON] з 13 грудня 1955 року перебували у зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про одруження серії ЯФ № 731377, виданого Повчанський сільським ЗАГС Лучинського району Житомирської області, запис № 16. Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 25 липня 2017 року, [PERSON] померла 30 травня 1986 року, актовий запис № 10. 29 квітня 1995 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], та після державної реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на «Рафальська», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ТП № 003600, виданого 29 квітня 1995 року Повчанською сільською радою. Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданого 14 червня 2017 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про спадкову справу, спадкодавцем вказаний [PERSON]. Відповідно до заповіту посвідченого 23 жовтня 2012 року секретарем виконавчого комітету Жовтневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON], [INFO], заповів: житловий будинок під номером 158 з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вул. Новобудова в селі Жовтневе, Попільнянського району Житомирської області, земельну ділянку розміром 0,31 га, яка знаходиться по вул. Новобудова, 158, с. Жовтневе, Попільнянського району Житомирської області та земельну ділянку розміром 3,1349 га, яка розташована на території Жовтневої сільської ради, Попільнянського району Житомирської області і все те, що належить йому на день смерті - [PERSON], [INFO]. Довідками № 967 - 968 від 12 червня 2017 року та випискою з погосподарської книги № 1686 від 30 листопада 2018 року, довідкою № 1685 від 30 листопада 2018 року Квітневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області передбачено, [PERSON] [INFO], уродженець [INFO], Білорусь, який помер 17 грудня 2016 року, до дня смерті, постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO] та являвся головою двору і власником житлового будинку, господарських споруд (згідно по господарської книги № 18 за 2016 2020 роки). Разом з ним до дня смерті проживали та були зареєстровані: дочка - [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], внука - [PERSON], [INFO], внука [PERSON], [INFO] та правнука [PERSON], [INFO]. Житловий будинок за вищевказаною адресою належить [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності № 158 від 07 квітня 1995 року та технічного паспорта. Відповідно до свідоцтва про право власності № 158 від 07 квітня 1995 року, виданого виконкомом Жовтневої сільської ради народних депутатів 7 квітня 1995 року, яке зареєстровано у Бердичівському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу під № 1, стор.147, № 147., власником житлового будинку за вищевказаною адресою, зазначено «Носовіч» [PERSON], в той час, як відповідно до паспорта України, свідоцтва про смерть, свідоцтва про одруження, свідоцтва про народження, його прізвище «Носович». Як вбачається з розяснення № 89/01-16 від 21 січня 2019 року приватного нотаріуса Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, [PERSON] [PERSON] відмовлено у оформленні спадкових прав та у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно батька [PERSON], який помер 17 грудня 2016 року, в звязку з тим, що прізвище померлого, що вказане у свідоцтві про смерть не збігається з його прізвищем, що вказано у свідоцтві про право на спадщину. \~ \~ \~ \~ Відповідно до пункту 12\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року\~із змінами\~"Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення"\~при розгляді\~справи про\~встановлення факту\~належності правовстановлюючого\~документу особі\~прізвище,\~ім'я,\~по батькові,\~місце і\~час народження\~якої зазначені\~в документі,\~не збігається\~із ім'ям,\~по батькові,\~прізвищем,\~місцем і\~часом народження\~цієї особи,\~вказаними в\~свідоцтві про\~народження або\~в паспорті,\~в тому\~числі і\~факту встановлення\~правовстановлюючого документа,\~в якому\~допущені помилки\~в прізвищі,\~імені,\~по батькові\~або замість\~імені зазначені\~ініціали,\~суду слід\~подати докази,\~що організація,\~яка видала\~документ не\~має можливості\~внести виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з статтею\~76, частиною першою статті\~81, статтею\~90 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Заявником доведені ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, що відповідає положенням частини першої\~статті 81 ЦПК України. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Таким чином, дослідивши матеріали справи та наданні докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності документу підлягає задоволенню.

Outcome: approved