Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

25.10.2018 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа Київська районна адміністрація Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуна та стягнення аліментів на утримання дитини, в якій позивач просить суд: позбавити [PERSON], [INFO], громадянку України, батьківських прав у відношенні малолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Встановити над малолітнім [PERSON], [INFO], опіку, призначивши [PERSON], [INFO], уродженку м. Одеси, громадянку України, проживаючу за адресою: [ADDRESS] опікуном над [PERSON]. Стягнути з [PERSON], [INFO], громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія та номер паспорту невідомі, на користь [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня пред'явлення позову 25.10.2018 року та до досягнення дитиною [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] У позовній заяві позивачка [PERSON] посилається на те, що вона є бабусею малолітнього [PERSON], [INFO] . Батьком дитини є син позивачки - [PERSON], який помер [INFO] (актовий запис про смерть № 1262 від 25 грудня 2010 року, складений Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції). Мати дитини, [PERSON], [INFO] разом з дитиною не проживає з 2014 року, участі у її вихованні не приймає, матеріально не підтримує, не проявляє до нього турботи та уваги, не цікавиться справами сина та станом його здоров'я, самоусунулась від виконання батьківських обов'язків. [PERSON] з 2014 року проживає зі позивачкою та дідусем, чоловіком позивачки, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (довідка про склад сім'ї № 82 від 17.10.2018року ОСББ «Добробут Архітекторська 14/1») Відповідно до інформації від 23.07.2018 року викладеної адміністрацією Одеської загальноосвітньої школи №89 І-ІІІ ступенів ОМР Одеської області в характеристиці на малолітнього [PERSON], повідомляється, що бабуся та дідусь приділяють належну увагу вихованню онука, та приймають активну участь в житті класу; інформаційної довідки КУ «Дитяча міська поліклініка № 6» м. Одеси від 23.07.2018 року № 01-03/399, при проведенні профілактичних щеплень в поліклініці та відвідуванні вдома з дитиною завжди була бабуся, [PERSON] Мати [PERSON] лікар та медична сестра не бачили Позивачка - бабуся дитини, та дідусь створили для онука всі необхідні побутові умови, дбають про його виховання, навчання та розвиток, дитина знаходиться під наглядом та на повному утриманні. Службою у справах дітей з онуком була проведена бесіда, стосовно призначення позивачки опікуном відносно нього. За результатами бесіди онук надав згоду (довідка від 06.08.2018р. №6418/1). Відповідно до інформації Київського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області від 16.08.2017 року за № 37-5598 [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 181-1 КУпАП. Позивачка отримую пенсію за віком, здійснює підприємницьку діяльність, має постійний дохід, характеризується позитивно, житлом забезпечена, до кримінальної відповідальності не притягувалась, протипоказань за станом здоров'я не маю. З правами та обов'язками опікуна ознайомлена. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України Орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У 2018 році позивачка звернулася до Служби у справах дітей ОМР з заявою про розгляд питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON]. Дане питання було розглянуто Службою у справах дітей ОМР, та відповідно до проекту висновку від 06.08.2018 року № 05/6418 та висновку Київської РА ОМР від 06.09.2018 року № 1596/01-11 орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] у відношенні малолітньої дитини [PERSON] та призначення [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги просять задовольнити. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Коваленко О.Б. Позивача у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце проведення якого належним чином повідомлена, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце проведення якого повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце проведення якого належним чином повідомлений, представник надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити. Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Вивчивши, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] народився [PERSON], [INFO] (актовий запис про народження № 777 від 17 травня 2007 року, складений відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси ). В графі батько вказано -[PERSON]. В графі матір вказано -[PERSON]. Батько дитини[PERSON] помер [INFO] (актовий запис про смерть № 1262 від 25 грудня 2010 року, складений Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції). Відповідно до розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 21 жовтня 2016 року № 683 влаштовано малолітнього [PERSON], [INFO], до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення тимчасово, строком на шість місяців. Згідно з розпорядженням Київська районна адміністрація Одеської міської ради від 06.09.2018 року № 1596/01-11 вважає доцільним позбавлення батьківських прав[PERSON], [INFO], у відношенні малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та призначення [PERSON], [INFO], опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO]. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно зі ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частинами 2, 3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. При викладених обставинах суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуна та стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням вищевикладеного, з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 гривень. При викладених обставинах суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved