Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

20.07.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Бучалівської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті тітки [PERSON] на будинок, що розташований в [ADDRESS] 21.07.2016 р. з окремим позовом до Бучалівської сільської ради, до суду звернулася [PERSON] в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті рідної сестри [PERSON] на будинок, що розташований в [ADDRESS] Третіми особами по первинному позову [PERSON] судом залучено [PERSON], а по позову [PERSON] - [PERSON] Обидва позови об'єднані в одне провадження. Позивач [PERSON] позов мотивує тим, що спадкодавець [PERSON] була рідною сестрою його батька [PERSON], він особисто та його батько багато в чому допомагали покійній [PERSON], в тому числі і по будівництву та ремонту будинку, до цього часу обробляє земельну ділянку, проводить оплату комунальних послуг. Посилаючись на викладене вважає, що має право на спадкове майно після смерті тітки, однак нотаріусом відмовлено йому в оформленні такого за відсутності правовстановлюючих документів. Позивач [PERSON] свої вимоги мотивує тим, що є спадкоємицею за заповітом, який склала на її користь за життя рідна її сестра [PERSON] В шестимісячний строк до нотаріуса не звернулась, оскільки спадкодавець на момент смерті проживала з нею тому вважала, що фактично вступила в управління спадковим майном, крім іншого за станом здоров'я та в силу похилого віку без умислу пропустила строк звернення до нотаріуса із відповідною заявою. Звернувшись нотаріус повідомила, що крім пропущення шестимісячного строку в неї відсутні правовстановлюючі документи на будинок спадкодавця. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали позовні вимоги. [PERSON] не заперечуючи факту, що спадкодавець [PERSON] останні дні свого життя до дня смерті проживала разом з [PERSON], вважає, що остання не має права на спадкування майна, оскільки участі в утриманні будинку в с. Бучали не брала, належної допомоги [PERSON] не надавала, остання була одинокою та допомагала їй крім нього працівник соціальної служби. Просив врахувати те, що він обробляє огород, доглядає будинок після смерті [PERSON] поніс затрати на ремонт будинку та господарські будівлі, надавав допомогу спадкодавцеві, яка через похилий вік була у безпорадному стані. Наполягає на задоволенні його позову, а в позові [PERSON] просив відмовити. Представники позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог [PERSON], вказуючи на їх безпідставність та необґрунтованість, з огляду на те, що позивач [PERSON] є спадкоємцем п'ятої черги, в той час коли позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом. Крім того, представник вказав на те, що якби заповіт був відсутній то [PERSON] є спадкоємцем другої черги за законом. Представник відповідача голова Бучалівської сільської ради Городоцького району Львівської області Кузбит О.К. суду підтвердила, що спадкодавець [PERSON] мала у власності будинок, щодо кола спадкоємців та їх права на спадщину покладається на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача [PERSON] представника [PERSON] та представників [PERSON], пояснення свідків проаналізувавши надані докази та матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд встановив. [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 09.10.2012 р.), після смерті якої залишилися спадкоємці за заповітом [PERSON] та за законом п'ятої черги [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER]) (а.с.12 матеріали 2/441/583/16р.). З матеріалів спадкової справи № 95/2013 вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] до Городоцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулися [PERSON] (заяву зареєстровано за № 167, а.с.46 матеріали справи 441/45/2017), який є племінником спадкодавця, а відтак відноситься до п'ятої черги спадкування, та [PERSON] (а.с. 70 на звороті матеріали справи 441/45/2017), яка є рідною сестрою спадкодавця та на користь якої [PERSON] склала заповіт, який не скасовувався (а.с.69 на звороті матеріали справи 441/45/2017). 17.06.2016 р. [PERSON] нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно за відсутності правовстановлюючих документів щодо належності будинку спадкодавцю (а.с.25). 01.03.2016 р. [PERSON] звернулася до Городоцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини нотаріусом роз'яснено їй право звернутися до суду з заявою про визначення додаткового строку (спадкова справа а.с. 80,81, матеріали справи 441/45/2017 ). 19.02.2016 р. Городоцьким районним судом Львівської області прийнято рішення про відмову [PERSON] у визначенні додаткового строку (а.с.89-90), крім того встановлено, що у спадкодавця були відсутні правовстановлюючі документи на спірний будинок. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. За положенням ст. 11, ст. 60, ч. 3 ст.61 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно норм гл.84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування. Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року. У відповідності до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, який затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства 24.06.2011 N 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (додається). Згідност.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10.06.2015р. встановлено факт родинних відносин між позивачем за первісним позовом [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] Зі змісту позовних вимог видно, що [PERSON] просить про визнання за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті тітки. З матеріалів справи випливає те, що [PERSON] виявивши свою волю склала заповіт на свою рідну сестру [PERSON], який ніким не змінювався не скасовувався. Позивач [PERSON] проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявляла і не заявляє своєї відмови від неї. [PERSON] була власником житлового будинку в [ADDRESS], в якому все життя проживала одна. Цей будинок вона успадкувала після своєї матері [PERSON], але свідоцтво про право на спадщину не зареєструвала (а.с.5,18). Згідно довідок Бучалівської сільської ради за 2009, 2013, 2016рр. та по господарської книги №6 за 2011-2015 рр. [PERSON] до дня смерті була зареєстрована в [ADDRESS] одна (а.с.20-24). Як вбачається із копії технічного паспорта та оригіналу інвентаризаційної справи №331 житловий будинок в [ADDRESS] збудований у 1985 р., складається із чотирьох житлових кімнат, житлова площа - 85,4 м.кв., загальна - 204,7 м.кв., з господарськими та надвірними спорудами (сарай, літня кухня, веранда, погріб, ворота, огорожа, колодязь). [PERSON] користувалась земельною ділянкою площею 0,32 га. всього, в тому числі: 0,22 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та 0,10 га. для ведення особистого селянського господарства. Обставини, які б вказували, що [PERSON] при житті набула або володіла житловим будинком [ADDRESS] неправомірно, або що такий є самочинно побудований, в суді не встановлено. Водночас, щодо суті позовних вимог суд роз'яснює наступне. Як роз'яснено Верховним Судом України у п. 24 постанови Пленуму від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», суди відкривають провадження у справі за позовом особи, за наявності заповіту на все майно, правило частини другої статті 1223 ЦК застосовується у разі неприйняття спадщини або відмови від спадщини усіма спадкоємцями за заповітом. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду повідомили, що [PERSON] останні місяці свого життя перебувала на утриманні рідної сестри [PERSON] на користь якої було складено заповіт і всі про таке знали. З досліджених в суді доказів встановлено, що заповіт складений [PERSON] на користь [PERSON] є чинним, позивач [PERSON] своєчасно звернувся до нотаріуса після смерті [PERSON] однак, заперечує проти того, щоб [PERSON] успадковувала майно, тому право [PERSON] є порушеним і її звернення до суду є правомірним. Оскільки [PERSON] від спадщини за заповітом не відмовилась її позовні вимоги підлягають задоволенню. З урахуванням того, що після смерті спадкодавця [PERSON] є спадкоємець за заповітом, тому позов позивача [PERSON] задоволенню не підлягає, з наведених ним доказів вбачається, що він має право на відшкодування понесених ним витрат на утримання спірного будинку в [ADDRESS], про такі підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати понесені ним при зверненні до суду.

Outcome: approved