Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до виконавчого комітету Степненської сільської ради Ямпільського району Сумської області право на завершення процедури приватизації та отримання на її ім`я правовстановлюючого документу на нерухоме майно, а саме: на земельну частку (пай) на підставі сертіфікату серії [NUMBER], виданого члену колишнього КСП «Колос», яка розташована на території Степненської сільської ради Ямпільського району Сумської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] . Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з: сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 10.01.2002 року за №9 секретарем виконкому Степненської сільської ради Ямпільського району Сумської області, заповіт на день смерті заповідача не змінювався і не відмінявся. [PERSON] все своє майно заповіла сину - [PERSON] .. Спадщину [PERSON] прийняв фактично, оскільки був зареєстрований на час відкриття спадщини за однією адресою із спадкодавцем. Після смерті матері, позивач [PERSON] звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до приватного нотаріуса Ямпілького районного нотаріального округу Сумської області на вищевказане майно. Нотаріусу не був наданий оригінал сертифікату на земельну частку (пай), оскільки він був втрачений спадкодавцем за життя. В газеті «Голос часу» №21 (9390) від 25.05.2019 року було розміщено оголошення про визнання сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого члену колишнього КСП «Колос» [PERSON] , зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за №80 від 26.11.1996 року, недійсним. Проте постановою приватного нотаріуса Ямпільського районного нотаріального округу Сумської області від 15.07.2019 року №391 йому було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на вищевказану земельну ділянку через відсутність правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно. Іншим способом визнати право власності на вказану ділянку позивач не може, тому звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с.25), надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просила суд їх задовольнити (а.с.28). Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с.26), надав до суду заяву (а.с.27), в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] в с. Степне Ямпільського району Сумської області померла [PERSON] .. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого члену колишнього КСП «Колос» [PERSON].. Спадкоємцем на зазначене спадкове майно за заповітом є позивач [PERSON] .. Строк на прийняття спадщини [PERSON] непропущений, приватним нотаріусом Ямпільського районного нотаріального округу Сумської області 24.06.2019 заведена спадкова справа №119/2019 після смерті [INFO] [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку відмовлено постановою приватного нотаріуса Ямпільського районного нотаріального округу Сумської області від 15.07.2019 року №391, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (а.с.11). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Той факт, що [PERSON] , як член колишнього КСП «Колос» отримала у приватну власність, але не закінчила процедуру приватизації земельної частки (паю), розташованої на території Степненської сільської ради Ямпільського району Сумської області, підтверджується інформаційною довідкою відділу в Ямпільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 30.07.2019 року №73/275-19 (а.с.8), відповідно до якої сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , належить померлій [PERSON] ; місцезнаходження земельної ділянки - розпайовані землі колишннього КСП «Колос» на території Степненської сільської ради Ямпільського району Сумської області; вартість земельної частки паю станом на 20.09.2004 року (на момент смерті гр. [PERSON] ) становить 18799,56 грн., вартість земельної частки (паю) станом на 01.01.2019 року складає 55421,32 грн., розмір земельної частки паю в умовних кадастрових гектарах - 5,99. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5) встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в [ADDRESS], актовий запис про смерть №17 від 22.09.2004 року. Відповідно до довідки-характеристики, виданої виконкомом Степненської сільської ради Ямпільського району Сумської області від 25.04.2019 року №11 (а.с.6) встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з: сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Заборона на спадкове майно відсутня. Від імені померлої [PERSON] зареєстровано заповіт виконкомом Степненської сільської ради від 10.01.2002 року за №9, який на день смерті заповідача не змінювався і не відмінювався. Спадкоємцем за законом і заповітом є син померлої [PERSON] , який фактично прийняв спадщину, на день смерті проживав разом із спадкодавцем вели спільне селянське господарство. На день смерті проживали разом та вели спільне селянське господарство. Спадкодавець постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] (померла [INFO] ) та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до інформації приватного нотаріуса Ямпільського районного нотаріального округу від 04.10.2019 року №583/01-09 (а.с.22), Інформаціної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №57799805 від 04.10.2019 року (а.с.24), Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №57799768 від 04.10.2019 року (а.с.23), встановлено що після смерті [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа №119/2019, спадкоємцем за заповітом є син спадкодавця [PERSON] .. За змістом оголошення в газеті «Голос часу» від 25.05.2019 року №21(9390) (а.с.9-10), сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданий члену колишньому КСП «Колос» [PERSON] , зареєстрований в книзі сертифікатів за №80 від 26.11.1996 року, - втрачений і визнаний недійсним. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом; до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд при розгляді справи також враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/13, відповідно до п.3.5 яких Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст.125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч.3 ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, [PERSON] , прийняв спадщину після смерті матері - [PERSON] , набув право на спадкування усіх її прав та обов`язків, що їй належали, у тому числі права на приватизацію земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець, однак за відсутності правовстановлюючого документу на ім`я померлого, він (позивач) згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлений можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на цю спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право в порядку спадкування за законом слід визнати за ним рішенням суду. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved