Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

17 травня 2018 року [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із даним позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що спірна квартира є комунальною власністю. В зазначеному житловому приміщенні окрім нього зареєстровані проживаючими дружина [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. В жовтні 2011 року [PERSON] забрала свої речі та добровільно покинула квартиру, виїхавши за межі країни. З зазначеного часу і до сьогоднішнього дня відповідачка не проживає у спірній квартирі, не користується нею, як житловою площею, витрати на утримання квартири не несе, комунальні послуги не сплачує, квартирою не цікавиться, ніякого майна відповідачки в квартирі немає. Фактично її реєстрація за даною адресою носить суто формальний характер. У зв'язку з тим, що [PERSON] залишається зареєстрованою в квартирі [ADDRESS] у нього, як головного квартиронаймача, виникають складнощі по її утриманню, оформленню субсидії та ін., так як всі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення він виконує самостійно. Також, в подальшому, він має намір приватизувати зазначену вище квартиру, але реєстрація в ній відповідачки може стати цьому на заваді. Ухвалою судді від 07 червня 2018 року було вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження передбаченого ст. ст. 274-279 ЦПК України без виклику сторін. Поштовий конверт з вищезазначеною ухвалою та копією позовної заяви з додатками, направлений на адресу відповідача повернувся з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Матеріали справи також містять заяву представника третьої особи Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, в якій вона просить розглядати справу за наявними у справі документами та прийняти відповідне рішення. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про слухання справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є неприватизованою та перебуває у комунальній власності. /а.с.7/ Позивач [PERSON] є головним квартиронаймачем вищезазначеної квартири, що підтверджується Договором найму жилого приміщення в будинку місцевої ради народних депутатів державної кооперативної і громадської організації від 1998 року. /а.с.7/ Як вбачається з довідки про склад сім'ї, виданої відділом ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, у спірній кімнаті окрім позивача [PERSON], зареєстровані проживаючими його дружина [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. /а.с.10/ Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 15 квітня 2018 року, підписаного сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідачка [PERSON] фактично не проживає за місцем своєї реєстрації починаючи з листопада 2011 року. /а.с.9/ Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України наймач, або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщення при умові, що вони не проживають в ньому без поважних причин більше шести місяців. Згідно з нормами ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Із роз'яснень, викладених в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» слідує, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Позивач, ставлячи питання про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в у квартирі [ADDRESS]посилається на те, що відповідачка в спірній кімнаті не мешкає, а він змушений оплачувати комунальні послуги за особу, яка фактично не проживає і не користується житлом, також позивач позбавлений можливості оформити субсидію, так як при її обчисленні враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Оскільки відповідач, не проживає і не користується даним житловим приміщенням, що є комунальною власністю, не виявила наміру проживати у квартирі вчиненням відповідних дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню і [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачці в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивачів до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 133,141 ЦПК України із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved