Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] згідно якого просить: - позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; - стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав; - стягувати з відповідача - [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1\\3 частини всіх видів його заробітку до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування заявлених вимог у позовній заяві позивач вказує на те, що з відповідачем по позову від спільного подружнього життя у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що непорозуміння з відповідачем у них виникли з моменту народження дітей: [PERSON] та [PERSON]. Діти народилися недоношеними, хворими, їм потрібен був постійний догляд та лікування, а відповідач та його родичі не підтримували її ні в чому, вважали, що не потрібно їх возити по лікарнях, оскільки це лишні витрати. Натомість [PERSON] не ставав на ноги, а в [PERSON] були проблеми з серцем. Позивач постійно возила дітей по лікувальних закладах без підтримки та допомоги відповідача, а коли дітям виповнився один рік, відповідач - батько дітей пішов до своєї матері та почав їздити на заробітки за кордон. Матеріальної допомоги на утримання відповідач ненадавав, вважаючи, що допомога для дітей при народженні та до досягнення трьохрічного віку є достатньою, а їй натомість даних коштів не вистачало, оскільки купляла дорогі якісні суміші, вітаміни, ліки, возила у лікувальні заклади дітей. Зазначає, що матеріально допомагали їй її родичі, підтримки від батька дітей ні матеріальної ні моральної не мала. Тільки, бажаючи влаштувати своє особисте життя і подавши позов до суду про розірвання шлюбу, відповідач, коли передав справу до суду, в цей час надіслав поштовий перевід на суму три тисячі гривень. Позивач вказує, що для неї це було образливо та принизливо, що вона ці кошти не взяла, повернула назад, адже кілька років відповідач не цікавився станом здоров»я своїх дітей і на даний час не знає, які проблеми зі здоров»ям у його дітей, які у них діагнози та якого лікування потребують, не надавав всі роки будь-якої допомоги, і тепер, замість того щоб прийти та поцікавитися його дітьми, поспілкуватися з ними, надати ту чи іншу допомогу, надіслав поштовий перевід. Що стосується старшої доньки, то і про неї, про її навчання, захоплення, вподобання батьку нічого не відомо, з нею не спілкується. Батько не вітає дітей з днем народження чи іншими святами, не бере ніякої участі у їх вихованні. Зазначає, що умови проживанння у дітей дуже добрі, у них великий будинок, для них створені всі необхідні для нормального проживання та навчання умови, що підтверджується актом обстеження матеріально - побутових умов проживання від 14.09.2016 року. Посилаючись на Закон України «Про охорону дитинства», ст.ст.150, 164 Сімейного кодексу України вказує, що оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов»язків, то позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дітей. Оскільки у відповідності із ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, то вважаю, що відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі 1\\3 частини від доходу від усіх видів його заробітку. Просила позов задовільнити повністю. Ухвалою Городенківського районного суду від 08.11.2016 р. до участі в даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача залучено орган опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації. 01.12.2016 року в судовому засіданні позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; стягнути на користь позивача сплачений судовий збір за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав; стягувати з відповідача [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі по одній тисячі гривень на кожну дитину, а саме: неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до досягнення ними повноліття. Позивач та її представник у судовому засіданні заявлені уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі просили уточнені позовні вимоги задовільнити в повному обсязі. Позивач пояснила, що від спільного подружнього життя із [PERSON] у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Конфлікти у їхній сім»ї, між нею та відповідачем, почалися від народження дітей [PERSON] та [PERSON]. Діти народилися 8-ми місячними, хворими, їм потрібен був постійний догляд та лікування, [PERSON] не ставав на ноги, а в [PERSON] були проблеми з серцем. Коли дітям виповнився один рік, батько дітей [PERSON] покинув сім»ю і у 2012 році виїхав із села. Через три місяці приїхав забрав свої речі та документи. У 2016 році подав позов про розлучення, в якому вказав, що збереження сім»ї та примирення між ними неможливе, просив шлюб розірвати. В судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, хоча вона мала надію, що чоловік [PERSON] прийде у судове засідання, вони зустрінуться і можливо і помиряться. Пояснила, що від тоді як [PERSON] залишив сім»ю, у період з 2012 року по теперішній час, він участі у вихованні дітей не приймає, не цікавиться їхнім життям, матеріальної допомоги на утримання та лікування дітей не надає. Пояснила, що за 5 (п»ять) років, тільки у 2015 році передав дітям по 100 євро, у лютому 2016 року перед днем народження дітей [PERSON] та [PERSON] прийшов до дітей у нетверезому стані і приніс іграшки, а у липні 2016 року, коли передав справу до суду, в цей час надіслав поштовий перевід на суму 3500 гривень. Вказує, що для неї це було образливо та принизливо, вона ці кошти не взяла, повернула назад, оскільки кілька років відповідач не цікавився станом здоров»я своїх дітей, не знає, які проблеми зі здоров»ям у його дітей, які у них діагнози та якого лікування потребують, не надавав всі роки будь-якої допомоги, а замість того щоб прийти та поцікавитися свїми дітьми, поспілкуватися з ними, надати ту чи іншу допомогу, надіслав поштовий перевід. Зазначає, що батько дітей не вітає їх з днем народження чи іншими святами, не бере ніякої участі у їх вихованні. Вихованням дітей, їхнім матеріальним забезпеченням, займається вона сама і в цьому їй допомагають її мама, батько та старша донька [PERSON]. Ствердила, що той факт, що малолітніх дітей виховувала вона одна також фіксувався і фахівцем з соціальної роботи районного центру соціальної служби для сім»ї, дітей і молоді. Також зазначила, що жодних перешкод не чинила [PERSON] у вихованні дітей [PERSON] та [PERSON], проте останній ніякої ініціативи не проявляв. Крім того, [PERSON] не цікавився і вихованням старшої доньки [PERSON], йому навіть не відомо де його старша дочка вчилася. А коли їй, у період з вересня по січень, необхідна була згода батька на те, щоб поїхати за кордон на навчання, оскільки вона дуже добре вчилася, то їй було відмовлено. Згоду батько надав тільки у грудні, коли уже було пізно і [PERSON] не поїхала, як її одногрупники у Данію. Крім того вказує, що у 2015 році просила у відповідача дозволу на вивіз дітей [PERSON] та [PERSON] на лікування до Польщі, проте відповідач згоди так і не надав. Пояснила, що аж після того, як нею було подано заяву до суду про позбавлення батьківських прав відповідача, останній декілька раз прийшов у садочок до дітей та приніс їм іграшки. Пройшло 5 років і тоді дід, баба і батько почали приходити до дітей у садок. Що стосується грошових переказів по квитанціях від 03.01.2017 року на суму 5056,00 грн., від 23.02.2017 року на суму 3038,00 грн. та від 23.03.2017 року на суму 3030,00 грн., зазначила, що кошти вона відмовлялася отримувати, оскільки переказ здійснювався із м.Городенка та с.Ясенів-Пільний в той час, коли відповідач був за кордоном, а кошти пересилали його батьки і саме у той період, коли справа про позбавлення батьківських прав перебувала у провадженні. На засідання органу опіки та піклування районної державної адміністрації, на якому вирішувалось питання порядку участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми [PERSON] та [PERSON], батько [PERSON] не з»явився. Не заперечує той факт, що відповідач прийшов до дітей у неділю 23 квітня 2017 року перед судовим засіданням, щоб взяти дітей і повести у цирк. Проте в черговий раз, відвідини батька закінчилися конфліктом, оскільки на прохання зайти до будинку, відповідач почав з»ясовувати стосунки і так і не поспілкувавшись із дітьми пішов геть. Таким чином, оскільки батько протягом 5 років не приймав участі у вихованні їхніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], не цікавився їхнім життям, не дзвонив, не забезпечував їх матеріально, просить позов задовольнити та позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Крім того позивач просить стягувати з [PERSON], [INFO] на користь її аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 1000 (одній тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно. Представник позивача зазначила, що у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що батько [PERSON] ухилився від виховання своїх дітей [PERSON], та [PERSON], тому є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей. Посилаючись на те, що відповідач залишив дітей, коли їм був тільки один рочок. Протягом 5 років відповідач участі у вихованні дітей не приймав, будь-яких доказів про те, що надавав матеріальну допомогу дітям суду не представив. На засідання органу опіки та піклування районної державної адміністрації, на якому вирішувалось питання порядку участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми [PERSON] та [PERSON] батько [PERSON] був відсутній, оскільки в той час перебував за кордоном. Що стосується грошових переказів по квитанціях від 03.01.2017 року на суму 5056,00 грн., від 23.02.2017 року на суму 3038,00грн. та від 23.03.2017 року на суму 3030,00 грн. зазначає, що дані перекази надсилались бабусею і дідусем зі сторони відповідача з м.Городенка та с.Ясенів-Пільний у період часу, коли справа про позбавлення батьківських прав перебувала у провадженні суду, а відповідач в той час перебував за кордоном. Стверджує, що з пояснень свідків встановлено, що подарунки та кошти дітям давали дідусь і бабуся зі сторони відповідача, які також ствердили, що дітей почали відвідувати, коли ті пішли у садок. Представник позивача пояснила, що така активна діяльність з боку батька, бабусі та дідуся появилась тільки після того, як було подану заяву до суду про позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно його неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], [INFO]. А у період часу з 2012 року по вересень 2016 року, ніхто дітьми зі сторони батька не цікавився, батько участі у вихованні дітей не приймав, їхнім життям не цікавився, матеріальної допомоги дітям не надавав. Зазначає, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження те, що мати дітей перешкоджала батьку у вихованні дітей, оскільки завідувач садка, який діти відвідували пояснила, що мати не забороняла татові, дідусеві чи бабусі відвідувати дітей та спілкуватися з ними, а старша дочка [PERSON] ствердила, що батько будь-якої ініціативи у вихованні дітей не проявляв, не цікавився ні її життям, ні життям її неповнолітніх братика та сестрички. В судове засідання, яке було призначено у найкоротший термін, відповідач не з»явився, що свідчить про його байдужість щодо результату вирішення даної справи. Просила позов задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у позовній та уточненій позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні визнали позов частково. Визнали позов в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно. Заперечили щодо задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Вважають, що позов в цій частині є безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення. Відповідач ствердив, що любить своїх дітей, а з позивачем вони розійшлися через часті конфлікти у їхній сім»ї. Пояснив, що був змушений їхати на заробітки за кордон для того, щоб заробляти гроші для себе і своєї сім»ї. Зазначив, що позивач інколи чинила йому перешкоди у вихованні дітей, коли не було дружини вдома, відвідував дітей. Ствердив, що у лютому 2016 року, перед днем народженням дітей, спеціально приїхав із Польщі, щоб привітати дітей із днем народження, купив їм подарунки, а коли діти пішли у вересні 2016 року у садочок декілька раз їх відвідував, купляв подарунки, спілкувався з дітьми. Дружина видумала хворобу дітям і хотіла робити їм масажі для того, щоб діти швидше почали ходити. З твердженням позивача про те, що на лікування дітей, покупку дитячого харчування у неї не було коштів не погоджується, оскільки зазначає, що позивач отримувала на дітей допомогу при народженні дітей та допомогу по досягненню дітей трирічного віку. Зазначає, що раніше через брата передавав передачі дітям та гроші, однак доказів немає. Після рішення від 30.12.2016 року, яким визначено побачення з дітьми, дружина чинить тиск на дітей, щоб діти з ним не спілкувались. Щодо твердження позивача про те, що він приходив до дітей у нетверезому стані заперечує, оскільки твердження позивачки жодними доказами не підтверджені. Крім того, зазначив, що давав кошти на навчання старшої дочки, проте, де вчилася його старша дочка [PERSON] його не повідомляли. Ствердив, що на шістнадцятиріччя дочки купив їй дорогий телефон «Айфон» і дав 10000 гривень на святкування її дня народження, а також щоб вона купила подарунки [PERSON] та [PERSON]. Просив не позбавляти його батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей. Представник відповідача також просив не позбавляти відповідача батьківських прав, посилаючись на те, що відповідач жодним чином не ухилявся від виховання своїх дітей, надавав їм матеріальну допомогу, на підтвердження зазначеного надав суду копії квитанцій про переказ грошових коштів від 03.01.2017 року на суму 5056,00 грн., від 23.02.2017 року на суму 3038,00 грн. та від 23.03.2017 року на суму 3030,00 грн.. Однак ствердив, позивач відмовилася від отримання згаданих коштів. Пояснив, що твердження позивач про те, що батько [PERSON] відмовився надати дозвіл старшій дочці [PERSON] та малолітнім дітям на виїзд за кордон є хибним, оскільки 16.12.2014 року [PERSON] було надано дозвіл на виїзд дітей за кордон, що підтверджується копією заяви [PERSON] від 16.12.2014 року. Крім того, зазначив, що 24.04.2017 року [PERSON] купив білети і хотів відвести дітей у цирк, проте позивач йому дітей не дала. Пояснив, що в судове засідання 27.04.2017 року відповідач не з»явився, оскільки був змушений повертатись на роботу за кордон. В задоволенні позову в частині позбавлення [PERSON] відносно його неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] просив відмовити. Не заперечив щодо задоволення позову в частині стягнення аліментів. В судовому засіданні представник третьої особи на стороні позивача [PERSON] підтримав висновок органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] стосовно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Суду пояснив, що питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Городенківської районної державної адміністрації 30.11.2016 року. За результатами розгляду, комісія дійшла висновку про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] При розгляді було встановлено, що рішенням Городенківського районного суду від 25.08.2016 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], а малолітніх дітей залишено проживати з матір»ю. Сім»я [PERSON] складається із дочки [PERSON], [INFO] та двійнят [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Згідно довідки №11 від 24.11.2016 року, виданої Ясеновопільнівським ДНЗ за період відвідування дітьми садочка з 01.09.2016 року батько [PERSON] та бабуся і дідусь по лінії батька провідували дітей, приносили гостинці, іграшки, гроші. Згідно виписки з історії розвитку дітей від 23.11.2016 року №719/01-09 виданої Ясеновопільнівською сільською лікарською амбулаторією, малолітні [PERSON] та [PERSON], [INFO] часто хворіли та перебували на «Д» обліку в перші роки життя. 29.01.2012 року хлопчик прооперований в хірургічному відділенні ОДКЛ. В даний час діти на «Д» обліку не перебувають, на стаціонарному лікуванні в ЦРЛ не перебували, інвалідності не мають. В поясненні від 21.11.2016 року [PERSON] повідомив, що після народження близнюків 24.02.2011 року поїхав на роботу в Польщу. Після повернення у них із дружиною виник конфлікт, в результаті чого колишня дружина порвала його закордонний паспорт і побила машину. Він кілька разів просив дружину зберегти сім»ю. Приїжджаючи додому, відвідував дітей, допомагав їм матеріально, передавав кошти дітям через сусідів, родичів дружини. В 2015 році на день народження старшої дочки [PERSON] подарив їй мобільний телефон вартістю 800 доларів та залишив ще 10000 гривень, а також сусідкою передав ще 400 доларів. В лютому 2016 року спеціально приїхав з Польщі додому, щоб привітати близнюків із днем народженням. Купив їм іграшки, солодощі, квіти. Неодноразово просив своїх батьків, щоб вони щомісяця пересилали кошти на утримання дітей в розмірі 3000 грн., однак ці кошти мати дітей повертала назад. В подальшому просив батьків відвідувати дітей у дитячому садочку, залишав їм кошти на утримання. Також 21.11.2016 року [PERSON] звернувся також із заявою до органу опіки та піклування, через Центр надання адміністративних послуг, щодо призначення йому порядку участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, оскільки колишня дружина створює перешкоди у його спілкуванні з дітьми. На засіданні комісії [PERSON] підтвердив викладене в поясненні, однак колишня дружина [PERSON] заявила, що діти від народження не відчувають батьківської турботи та опіки, а кошти, які батько надавав це були подачки з його сторони. [PERSON] на засіданні комісії також повідомила, що вона має Карту Поляка і в 2014 році просила колишнього чоловіка дати дозвіл на виїзд дітей за кордон, оскільки [PERSON] має проблеми з суглобами і йому потрібна реабілітація, але батько дозволу не надав. Батько, [PERSON] пояснив, що мати дітей не повідомила конкретної причини виїзду дітей, а зіслалась на ситуацію в державі. Повнолітня дочка [PERSON], [INFO] на засіданні комісії повідомила, що батько впродовж останніх п»яти років не цікавиться її вихованням та молодших братика та сестри. В результаті [PERSON] та [PERSON] не пам»ятають батька та бояться його при зустрічах. З пояснень дідуся та бабусі по лінії батька від 17.11.2016 року стало відомо, що їх син [PERSON] цікавиться життям дітей, передавав їм кошти та подарунки. В 2014 році купив старшій дочці в кімнату плазмовий телевізор і на вимогу дружини дав 500 доларів на придбання золотого ланцюжка. Батько відповідача - [PERSON], також іноді працював з сином в Польщі і стверджує, що син часто дзвонив до старшої дочки [PERSON], в 2015 році вислав їй 200 доларів на навчання, а близнюкам передав кошти. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та її представника, третьої особи, заперечення відповідача та його представника, покази свідків, оцінивши досліджені докази в сукупності, суд приходить до наступного. Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до положень частин 1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): не забрали дитину з пологового будинку або із іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до положень п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення і поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом також встановлено, що сторони: [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується даними повторних свідоцтв про їх народження Серії [NUMBER] та Серії [NUMBER], виданими Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 17.06.2016 року. Свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER], виданим 25.05.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області стверджено, що [PERSON], яка народилася [INFO] змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Судом встановлено, що сторони: [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 25.08.2016 року, що стверджується рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 25.08.2016 року, яке набрало законної сили 05.09.2016 року. Після розірвання шлюбу залишено відповідачці прізвище «[PERSON]». Факт проживання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] з позивачем стверджується даними довідки №556, виданої виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 14.09.2016 року, згідно з якою до складу сім'ї позивача [PERSON], [INFO] входить: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов за адресою проживання позивача [PERSON] та її малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], по [ADDRESS], головою господарства являється батько [PERSON], умови проживання задовільні. В господарстві утримується коза, свині, птиця. Сім»я користується земельною ділянкою площею 0,69 га, має автомобіль. Членами сім»ї [PERSON], [INFO] є: дочка [PERSON], [INFO] - студентка, син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], батько [PERSON], [INFO] - пенсіонер, мама [PERSON], [INFO] не працює. Інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єктів нерухомого майна стверджено, що будинок по вулиці по [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 11.10.2007 року. Згідно характеристики, виданої виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області №330 від 30.09.2016 року встановлено, що [PERSON] зареєстрована і постійно проживає на території [ADDRESS], працює на сезонних роботах, розлучена. За час проживання на території сільської ради зарекомендувала себе з позитивної сторони, як зразкова громадянка. Хороша дбайлива мати, займається вихованням дітей. Актом обстеження матеріально-побутових умов від 29.11.2016 року та характеристикою виданою виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області №399 від 29.11.2016 року стверджено, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], а проживає в господарстві свого батька [PERSON] в [ADDRESS]. Умови проживання задовільні. Виїжджає на сезонні роботи. Членами сім»ї є батько [PERSON], [INFO] та мама [PERSON], [INFO] За час проживання на території сільської ради зарекомендував себе з позитивної сторони. Спиртними напоями не зловживає. Громадського порядку не порушує. Рішенням органу опіки та піклування районної державної адміністрації від 30.12.2016 року встановлено порядок участі батькові [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми [PERSON] та [PERSON]. На підтвердження надання матеріальної допомоги дітям, відповідачем долучено до матеріалів справи копії квитанцій про здійснення грошових переказів від 03.01.2017 року на суму 5056,00 грн., від 23.02.2017 року на суму 3038,00 грн. та від 23.03.2017 року на суму 3030,00 грн. Проте, суд вважає, що дані квитанції не є належними доказами в підтвердження надання відповідачем матеріальної допомоги своїм дітям, оскільки в квитанціях не міститься жодної інформації, що саме, відповідачем [PERSON], були здійснені дані перекази, які були повернуті позивачем без одержання. Крім того, відповідачем до матеріалів справи долучено копію заяви [PERSON] від 16.12.2014 року, згідно якої батько [PERSON] дав свою згоду на відкриття візи та поїздки за кордон до Польщі та інших країн Шенгенугоди та Європейського союзу з метою відпочинку, на період з 17.12.2014 року по 17.12.2015 року дітям: неповнолітній дочці [PERSON], [INFO] та малолітнім дітям: дочці [PERSON], [INFO] та синові [PERSON], [INFO]. Однак, як було встановлено в судовому засіданні дозвіл батька на виїзд за кордон неповнолітній дочці [PERSON] був необхідний з метою начання у Данії, у період з вересня 2014 року по грудень 2014 року. А у зв»язку з тим, що відповідачем вчасно не було надано такого дозволу [PERSON] втратила своє право на навчання у Данії. Що стосується дозволу батька на виїзд за кордон малолітніх дітей, судом з»ясовано, що такий дозвіл був також наданий в кінці 2014 року. Проте, як було з»ясовано в судовому засіданні такий дозвіл мати просила відповідача надати у 2014 році для лікування дітей за кордоном, однак їй було відмовлено, що не заперечується і самим відповідачем і стверджується висновком органу опіки і піклування, в якому зазначено, що батько дозволу не надавав, у зв»язку з тим, що мати дітей не повідомила конкретної причини виїзду дітей, а зіслалась на ситуацію в державі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою дочкою сторін: [PERSON] та [PERSON], ствердила, що братик і сестричка народилися хворими і їм необхідне було постійне лікування. У 2012 році, коли дітям [PERSON] і [PERSON] виповнилось по 1 рочку, батько [PERSON], злякавшись проблем, покинув сім»ю, пояснюючи, що їде на заробітки за кордон. Вважав, що немає необхідності лікувати дітей. Зазначає, що мама просила його не їхати, забрала у батька паспорт, виник конфлікт, але він вдаривши маму пішов. Через декілька місяців повернувся, забрав свої речі і документи. Їй стало відомо, що у батька інша сім»я. У 2016 році батько подав заяву на розлучення, де вказав, що оскільки примирення між ним та мамою неможливе, просив суд строку на примирення не надавати. Вказує, що їй було дуже боляче від цього, так як у заяві батько про неї і про малолітніх братика та сестричку навіть не згадав, на суд не прийшов, хоча вони ще надіялись, що батько прийде і вони з мамою порозуміються. Стверджує, що 5 років вони жили без батька. Батько не цікавився їхнім життям, не допомагав матеріально. Не цікавився де вона вчилася, а коли їй була необхідна згода батька на виїзд за кордон у Данію для навчання, у період з вересня 2014 року по грудень 2014 року, батько їй відмовив. Надав згоду аж 16 грудня 2014 року, уже після того, як її група повертались із Данії. Також батько відмовив і у наданні згоди на виїзд за кордон для лікування дітей: [PERSON] та [PERSON]. Зазначає, що батько з 2012 року по даний час ніякої ініціативи у вихованні дітей не проявляє, не цікавиться їхнім життям, здоров»ям, коштів не надає, діти за батька не питають, жодного разу у гості батько їх не запрошував. А коли приходив, був у нетверезому стані, висловлювався у їхню сторону нецензурними словами, завжди у них із мамою виникали конфлікти, а він ніколи не говорив, що хоче помиритись. Не заперечила, що в 2015 році батько на день народження подарив їй телефон, але скільки коштував телефон їй не відомо. На запитання представника відповідача чи на її думку можливо надати батьку останній шанс та не позбавляти останнього батьківських прав відносно малолітніх дітей, відповіла, що ні, оскільки батько на сьогоднішній день, так і не появляє ініціативи у вихованні дітей. Вважає, що він заслуговує на те, щоб його позбавити батьківських прав відносно братика і сестрички, оскільки 5 років не цікавився дітьми, не брав участі у їх вихованні, лікуванні, не допомагав їм матеріально. Свідок [PERSON] суду пояснила, що являється подругою позивача, з якою дружить 10 років і часто її відвідує. Ствердила, що батько участі у вихованні дітей відколи пішов із сім»ї у 2012 році не брав і не бере. Раніше кожний прихід батька закінчувався істерикою старшої дочки. Родичі відповідача налаштовували у школі дітей проти старшої дочки [PERSON], а відповідач вирішити конфлікт не хотів. Зазначає, що допомагала позивачу звертатись до нейрохірурга, що у дитячій лікарі в м.Івано-Франківську, так як дітки: [PERSON] та [PERSON] народилися недоношеними, хворими і їм було потрібне лікування. Ствердила, що батько матеріально сім»ї не допомагав, не цікавився їхнім здоров»ям, життям. Свідок [PERSON] суду пояснив, що являється братом позивача і раз на місяць провідує сестру. Ствердив, що відтоді як діти: [PERSON] та [PERSON] захворіли, лікуванням дітей займається його сестра [PERSON]. Близько 6 років батька у сім»ї він не бачив, сестра одна виховує дітей. Свідок [PERSON] - завідувач дошкільного закладу, який відвідують [PERSON] та [PERSON] суду пояснила, що дітки з вересня 2016 року почали відвідувати садок. Бабуся, дідусь по лінії батька і батько декілька раз провідували дітей, спілкувалися з дітьми, приносили їм солодощі, подарунки. Також приносили гроші, але мама [PERSON] їх не брала. Зазначила, що мама не забороняла дідусеві, бабусі і батькові спілкуватися із дітьми. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працювала із позивачем з 2008 року по 2011 рік, а також з 2013 року по 2014 рік на Городенківській птахофабриці. Часто була свідком, коли [PERSON] відразу після роботи бігла додому, оскільки у неї було 3 (троє) дітей, з них 2 малесеньких, пояснюючи, що дітей, коли йде на роботу залишає на свою маму, вихованням дітей займається одна. Про батька дітей ніколи не чула і його не бачила. Свідок [PERSON] суду пояснила, що являється сестрою позивача, часто провідує сестру та своїх племінницю [PERSON] та племінника [PERSON]. Ствердила, що близько 4-5 років сестра [PERSON] сама виховує дітей. Їх лікуванням, так як дітки народилися 8-ми місячними і хворими, також займається тільки [PERSON]. Не бачила щоб тато протягом цього часу приходив до дітей чи допомагав дітям матеріально. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що являється матір»ю позивача [PERSON]. Суду ствердила, що діти: [PERSON] та [PERSON] народилися 8-ми місячними, потрібні були кошти на лікування, а відповідач покинув сім»ю. Через деякий час прийшов забрав свої речі і документи і у 2016 році подав на розлучення. З 2013 року по теперішній час батько [PERSON] більше до дітей не приходив, не брав участі їх вихованні, не займався їхнім лікуванням, жодної матеріальної допомоги не надавав. У 2016 році прийшов на день народження дітей у нетверезому стані, приніс піаніно і ляльку. У вересні 2016 року діти пішли у садок і через те, що дочка подала заяву на позбавлення відповідача батьківських прав декілька раз провідав діток у садку. Крім того зазначила, що дочка зверталась до відповідача із проханням, щоб той надав згоду на вивіз дітей за кордон для лікування, однак останній не надав такого дозволу. Цього 2017 року до дітей на день народження і на Паску, хоча був вдома, не приходив, із святами дітей не вітав. Зазначила, що батько не цікавиться дітьми, їхнім здоров»ям, не приймає участі у їх вихованні, матеріально не допомагає дітям. Тільки після того як почався суд, почали надходити грошові перекази із с. Ясенів-Пільний та м.Городенка. Пояснила, що дочка дані кошти не приймала, так як їм не було відомо хто здійснював перекази, оскільки в той час відповідача не було вдома, можливо кошти надсилали батьки відповідача. Ствердила, що 5 років ні дідусь ні бабуся по лінії батька дітей не знали, не провідували, вихованням дітей займалась тільки вона із дочкою. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з червня 2016 року працює поштарем у с.Ясенів-Пільний. Ствердила, що в кінці червня 2016 року, в січні 2017 року був грошовий переказ на суми 3000 грн. та 5000 грн. [PERSON], який мама відповідача просила віддати позивачу. Проте, [PERSON] відмовилась від отримання даних коштів. Зазначає, що батько приїжджав до дітей, але чи допомагав дітям їй не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що являється двоюрідною сестрою [PERSON] і працює в дитячому садку, який відвідують [PERSON] та [PERSON], кухарем. Ствердила, що з вересня 2016 року бабуся і дідусь по лінії батька відвідували дітей у садку, а батько [PERSON] приходив до дітей у садок на початку грудня, приносив їм солодощі, подарунки, гроші. Діти з ними спілкувались, гралися. Зазначає, що зі слів відповідача їй відомо, що батько протягом 5 років навідувався до дітей. Свідок [PERSON] в судовому засіданні ствердила, що була свідком, коли у 2015 році на свято «Спаса» бабуся дітей по лінії батька давала дітям 500 грн. кожному. Чи приймає відповідач участь у вихованні дітей їй невідомо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що являється мамою відповідача. Суду ствердила, що у 2016 році її син [PERSON] передавав своїй старшій дочці 400 доларів, на день народження старшої дочки [PERSON] купив їй мобільний телефон за 900 доларів і дав ще їй 10000 грн. [PERSON] на день народження своїх дітей: [PERSON] і [PERSON], коли їм виповнилось 5 років, купив їм подарунки, конфети. Зазначає, що допомагав дітям, коли діти з вересня 2016 року пішли у садок, провідував їх, передавав їм кошти. Однак позивач не дозволяє сину бачитись із дітьми. Також ствердила, що вона із дідусем провідували дітей у садку, передавали кошти. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що являється батьком відповідача. Ствердив, що з вересня 2016 року по квітень 2017 року, разом із дружиною та сином, у садку, провідували онуків: [PERSON] та [PERSON]. Приносили їм гостинці, подарунки. Зазначив, що грошові перекази відсилали вони із дружиною, але гроші передавав на перекази їхній син [PERSON] Пояснив, що останній раз, коли вони приходила до садка онук [PERSON] не хотів з ними спілкуватись, але коли йому сказали що мамі не скажуть, почав гратися. Судом не беруться до уваги пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], оскільки дані свідки пояснили, що стверджувати той факт, що [PERSON] приймав участь у вихованні дітей [PERSON] та [PERSON] вони не можуть. Тільки зі слів інших людей, зятя та дочки їм відомо, що батько передавав дітям кошти. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що відповідач ухилився від виконання своїх обов'язків по вихованню своїх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки, у період з 2012 по 2016 роки, не піклувався про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечував необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкувався з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляв інтересу до їх внутрішнього світу, не забезпечував їх матеріально. Під невиконанням батьківських обов'язків суд також розуміє безпідставну перешкоду відповідачем - батьком дітей, стосовно яких вирішується питання про позбавлення батьківських прав, у виїзді дітей для лікування за кордон, у визначений час, що підтверджується висновком органу опіки і піклування в якому вказано, що [PERSON] пояснив, що мати дітей не повідомила конкретної причини виїзду дітей, тому він відмовив у наданні дозволу. Із пояснень свідків встановлено, що відповідач тільки під-час того, як справа про позбавлення батьківських прав, перебувала в провадженні декілька раз навідав дітей, приніс їм подарунки, передав кошти. Вищевказані факти відповідачем не спростовані. У висновку органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області вказано про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Із змісту вказаного висновку випливає, що він ґрунтується на тому факті, що відповідачем декілька раз передавались кошти на утримання дітей, а чинення позивачем перешкод виправдовує його неналежне спілкування із своїми дітьми. Зазначено, що позбавлення батьківських прав батьків є крайньою мірою, яка застосовуються до батьків. Однак, суд,

Outcome: approved