Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

30 січня 2018 року [PERSON], яка діє від свого імені та від імені [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким усунути перешкоди у здійснені ними права власності, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою №34 у будинку №36 по вул. Хмельницького в м. Жовті Води, як осіб, що не користуються житлом без поважних причин понад один рік. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що їй належить на праві власності 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Інша ? частка зазначеної квартири належить на праві власності [PERSON] 22 липня 2014 року в належній їм квартирі з їх згоди були зареєстровані донька [PERSON], її чоловік [PERSON] та її онук [PERSON] Сімя [PERSON] проживала в зазначеній квартирі до кінця червня 2014 року, а вже у липні 2014 року виникла необхідність змінити місце проживання і відповідачі виїхали проживати до Росії. Саме з літа 2014 року відповідачі проживають в [PERSON] Федерації, де оформили дозвіл на тимчасове проживання та громадянство [PERSON] Федерації. Таким чином відповідачі з липня 2014 року не проживають та не користуються квартирою №34 в будинку №36 по вул. Хмельницького в м. Жовті Води, фактично їх реєстрація за даною адресою носить суто формальний характер. Реєстрація в квартирі відповідачів перешкоджає їй вирішувати питання в житлово-комунальній сфері при оформленні житлової субсидії, при оплаті витрат за надані комунальні послуги. Також, порушуються її права та права співвласника [PERSON] в розпорядженні квартирою, що змусило її звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 12 лютого 2018 року було вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження передбаченого ст. ст. 274-279 ЦПК України без виклику сторін. Поштовий конверт з вищезазначеною ухвалою та копією позовної заяви з додатками, направлений на адресу відповідачів повернувся з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Натомість матеріали справи містять нотаріально завірені заяви відповідачів про те, що їм відомо про поданий відносно них позов про визнання їх втративши ми право користування житловим приміщенням, проти зазначеного позову не заперечують, так як тривалий час, а саме з липня 2014 року не проживають у спірній квартирі та на даний час є громадянами [PERSON] Федерації. /а.с.47-49/ Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідачів про слухання справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідачі не подали відзив, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР\~Про ратифікацію\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до\~ст.386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до\~ст.405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом\~ст. 72 ЖК України\~дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Судом встановлено, що [PERSON]на праві власності, належить 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Інша ? частка зазначеної квартири належить на праві власності [PERSON] Це підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого 22 червня 1993 року міським комітетом приватизації /а.с.11/, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.12/, договором дарування частини квартири від 01.06.2001 року /а.с.14/, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.15/, технічним паспортом на квартиру, що знаходиться у власності /а.с.16-19/ Як вбачається з довідки про склад сімї, виданої відділом державної реєстрації Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради у спірній кімнаті окрім позивачки [PERSON], зареєстровані проживаючими донька [PERSON], зять [PERSON], онук [PERSON] /а.с.13/ З пояснень позивача, викладених у позовній заяві, сімя [PERSON] проживала в зазначеній квартирі до кінця червня 2014 року, а вже у липні 2014 року виникла необхідність змінити місце проживання і відповідачі виїхали проживати до Росії. Саме з літа 2014 року відповідачі проживають в [PERSON] Федерації, де оформили дозвіл на тимчасове проживання та громадянство [PERSON] Федерації. Це підтверджується копіями паспортів громадян [PERSON] Федерації [PERSON], [PERSON], та [PERSON] /а.с.31-39/ Таким чином відповідачі з липня 2014 року не проживають та не користуються квартирою №34 в будинку №36 по вул. Хмельницького в м. Жовті Води, фактично їх реєстрація за даною адресою носить суто формальний характер. Позивач, [PERSON], ставлячи питання про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] посилається на те, що відповідачі без будь-яких поважних причин в зазначеному приміщенні не мешкають з кінця червня 2014 року, а вона позбавлена можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Оскільки відповідачі, не являючись власниками житла, не проживають і не користуються житловим приміщенням, а саме, квартирою №34 будинку №36 по вул. Хмельницького в м. Жовті Води Дніпропетровської області, що є спільною сумісною власністю позивача та [PERSON] в інтересах якої вона діє відповідно до довіреності /а.с.21/, не виявили наміру проживати у квартирі вчиненням відповідних дій, це дає суду змогу прийти до висновку, що відповідачі дійсно, на протязі більш ніж шести місяців,\~\~без будь-яких поважних причин не мешкають у спірному приміщенні, а тому повинні бути визнані такими, що втратили право\~ користування ним. При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні будинком, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивача до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року. \~ Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судові витрати позивач просить віднести за її рахунок /а.с.8/. На підставі викладеного,

Outcome: approved