Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

27.11.2019 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з вказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] суму заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 11 969,04 грн, а також 156,13 грн інфляційної складової боргу, 247,64 грн 3 % річних за час прострочення та 30,58 грн пені. Судові витрати зі сплати 2102,00 грн судового збору позивач просив покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем грошових зобов`язань з оплати вартості спожитої у період з січня по листопад 2019 року електричної енергії. Зокрема позивач вказує, що ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині прав та обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електроенергії. Розрахунки за спожиту електроенергію проводяться компанією-постачальником - ТОВ «Київські енергетичні послуги». За адресою відповідача було відкрито особовий рахунок побутового споживання електроенергії [NUMBER] на підставі пред`явлених відповідачем документів про право власності на квартиру, паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру. Споживання відповідачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] відбувається на підставі договору приєднання, який вважається укладеним між сторонами в силу дії положень чинного законодавства, зокрема приписів 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил роздрібного ринку електричної енергії (надалі - ПРРЕЕ), затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312. Станом на 20.11.2019 року заборгованість відповідача за спожиту електроенергію за особовим рахунком № [NUMBER] становить 11696,04 грн., яка виникла з січня 2019 року. 03.05.2019 року відповідачу надіслано попередження про відключення електроенергії за його адресою, однак заборгованість не була оплачена, внаслідок чого 20.11.2019 року електропостачання було припинено. Станом на момент звернення позивача до суду з цим позовом у лютому 2020 року сума заборгованості не сплачена, а тому позивач просить стягнути з відповідача боргу за надані послуги, а також пеню, розраховану в порядку п. 10 ч. 2, п. 2 ч. 4 ст. 7, ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (не вище 0,01 % від суми боргу за кожен день прострочення) та застосувати положення ст. 625 ЦК України, шляхом стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційної складової боргу. На підтвердження позовних вимог до позовної заяви приєднано розрахунок ціни позову, особову картку споживача з відображенням суми заборгованості, інформацію щодо боржника з програми Мегабілінг, інформацію щодо показників, знятих з засобу комерційного обліку електричної енергії, встановленого для її обліку квартирою [ADDRESS] , інформацію про припинення електропостачання, копії реєстрів поштових відправлень попередження про припинення електропостачання, договір про постачання електричної енергії постачальником електричних послуг, комерційна пропозиція "Побутова" постачальника універсальних послуг, витяг з реєстраційних та установчих документів позивача. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.02.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Приписами ч. 13 ст. 7 ЦПК України унормовано, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Станом на момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Наявними у справі документами підтверджується, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі з позовними вимогами до нього, зокрема, супровідним листом суду йому направлявся примірник позовної заяви з усіма додатками та копія ухвали про відкриття провадження у справі (повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи). Приймаючи до уваги, що відповідач і установленому законодавством порядку повідомлений про наявність у провадженні суду справи з позовними вимогами до нього, у строк, встановлений ч. 1 ст. 278 ЦПК України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду до позовної заяви приєднано достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами відповідно до ч.8 ст.178 Господарського процесуального кодексу України. Вимог про розгляд справи в судовому засіданні за участю сторін та/або їх представників після винесення ухвали про відкриття провадження у справі до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 714 ЦК України закріплено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Матеріалами справи підтверджується, що внаслідок реформи ринку електричної енергетики України позивач є постачальником універсальної послуги (послуги постачання електричної енергії побутовим споживачам) на території м. Києва, тоді як ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині прав та обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електроенергії. Розрахунки за спожиту електроенергію проводяться позивачем як компанією-постачальником. Відповідно до п. 3.1.5ПРРЕЕ електопостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення. До договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб-сайтах. Вказаний договір є публічним договором приєднання. Договором приєднання, у розумінні ст. 634 ЦК України, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За адресою відповідача: [ADDRESS] відкрито особовий рахунок побутового споживання електроенергії [NUMBER] на підставі пред`явлених відповідачем документів про право власності на квартиру, зокрема свідоцтва № [NUMBER] від 12.06.2008, паспорта громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру У п. 2 п.5.5.5 ПРРЕЕ визначено, що споживач електроенергії зобов`язаний сплачувати електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно з п. 4.12 ПРРЕЕ плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Приписами п.1, 2, 8 п. 5.2.1 ПРРЕЕ закріплено право електропостачальника на своєчасне отримання коштів за продану електричну енергію в повному обсязі, право звертатися до оператора системи щодо відключення (обмеження) електроживлення споживача у випадках, визначених цими Правилами, крім випадків постачання вразливим споживачам, визначених Кабінетом Міністрів України та право на стягнення пені та застосування інших санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії відповідно до вимог законодавства. Матеріалами справи підтверджується, що станом на 20.11.2019 року відповідачем за період часу з січня 2019 року по 20.11.2019 за особовим рахунком № [NUMBER] спожито електричну енергію загальною вартістю 11696,04 грн., а саме: 3523,92 грн. у січні 2019 року, 3176,16 грн. у лютому 2019 року, 3523,92 грн. у березні 2019 року, 2388,24 грн. у квітні 2019 року, 410,88 грн. у травні 2019 року, 205,92 грн. у червні 2019 року, 216,00 грн. у червні 2019 року, 216,00 грн. у липні 2019 року, 216,00 грн. у серпні 2019 року, 583,92 грн. у вересні 2019 року, 1494,48 грн. у жовтні 2019 року та 1005,60 грн. у листопаді 2019 року. За твердженнями позивача, не запереченими відповідачем, оплата за вказаний період не надійшла, що свідчить про порушення відповідачем грошових зобов`язань перед позивачем. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії; дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу. За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У ст. 610 Цивільного кодексу України вказується, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У ч. 7 ст. 81 ЦПК України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Отже, чинне цивільне процесуальне законодавство ґрунтується на принципі змагальності сторін. Відповідач, не надав суду доказів відсутності заявленої до стягнення суми заборгованості або ж доказів її перерахування на користь позивача, так само як і інших доказів належного виконання грошових зобов`язань з оплати вартості електричної енергії, поставленої позивачем у січні - листопаді 2019 року. Отже, судом встановлено, що позивач у спірний період надавав послуги на суму 11969,04 грн., тоді як відповідач оплату послуг не здійснював, претензій щодо їх якості абощо не пред`являв. З огляду на встановлені фактичні обставини справи позовні вимоги про стягнення суми основного боргу є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню повністю. Крім суми основного боргу, позивач також просив стягнути з відповідача 156,13 грн інфляційної складової боргу, 247,64 грн 3 % річних за час прострочення та 30,58 грн пені. Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Позовні вимоги про стягнення пені позивачем обґрунтовано п. 10 ч. 2, п. 2 ч. 4 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», де вказується, що споживачі зобов`язані сплачувати пеню у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у розмірах, що передбачені законом або договором, а також нормами ч. 1 ст. 26 цього ж Закону, якими обмежується розмір нарахування пені та передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 % від суми боргу за кожен день прострочення і загальний розмір пені не повинен перевищувати 100 % загальної суми боргу. Матеріалами справи підтверджується, що договір приєднання, за яким позивачем заявлено позовні вимоги також містить положення про сплату пені та обмеження її розмірів 0,01 % суми боргу, тобто така відповідальність між сторонами є досягнутою (п. 5.11 договору, розділ 6 додатку № 3 до договору). Зважаючи на викладені норми законодавства та договору, враховуючи факт прострочення відповідача, вимоги про стягнення пені, та 3 % річних є правомірними та такими, що підлягають задоволенню відповідно до розрахунку позивача, що перевірений судом та приймається як належний та арифметично вірний. Період, за який позивач розраховує такі суми узгоджується з умовами договору, з приписами ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПУ України та, у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у справі зі сплати 2102,00 грн судового збору .

Outcome: approved