Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.12.2014 року і до досягнення сином повноліття. Крім цього, просить стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку та доходів щомісячно, та 1000 гривень додаткових витрат пов'язаних з лікуванням спільного сина [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позовних вимог вказала, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час вони з чоловіком спільно не проживають, син проживає з позивачкою, повністю перебуває на її утриманні та потребує постійного лікування. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у вказаному розмірі, оскільки офіційно працює в ТОВ "Кромберг енд Шуберт Україна" та отримує приблизно 4000-5000 гривень. Разом з тим, зазначила що відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає. Крім цього, поскільки син потребує постійного лікування та догляду, вона фактично не може його полишати самого, а тому будучи нероздільною з дитиною, має право на утримання від чоловіка. Відповідач на розгляд справи не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав, хоча завчасно був повідомлений про час і дату розгляду справи в суді судовою повісткою. /а.с. 32/ Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з'явився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про час і дату розгляду справи в суді , заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 7) Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти за рішенням суду на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 84 СК Україи дружина має право на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Згідно ч.1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Визначаючи розмір аліментів, в межах позовних вимог, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей, отримувача та платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач працює, та має доходи що підтверджується довідкою про доходи виданою за місцем його роботи та поясненнями позивачки.(а.с. 40) Отже, позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку та доходів на дитину відповідають закону, у зв'язку з чим підлягають до задоволення повністю. Крім цього, документально підтверджено вади фізичного розвитку їх спільної дитини та витрати пов'язані з лікування дитини (а.с. 12-20), у зв'язку з чим стягнення аліментів на утримаення дружини до досягення шістирічного віку дитини та стягнення додаткових витрат пов'язаних з лікуванням спільної дитини, підлягають до задоволення. Таким чином, суд рахує доцільним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7), в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.12.2014 року і до досягнення сином повноліття. Також суд рахує доцільним стягнути з [PERSON], 1992 року народження, на користь [PERSON] на її утримання, як дружини, у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку та доходів щомісячно, починаючи з 13.12.2014 року і до досягнення сином [PERSON], [INFO], шести років, та на користь [PERSON] додаткові витрати на сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 гривень. Обставин, які б звільняли відповідача від обов'язку по утриманню свого неповнолітнього сина та дружини, або ж свідчили про неможливість стягнення з нього аліментів у зазначеному розмірі, судом не встановлено. Враховуючи, наведене, на підставі ст.ст. 105, 110, 112, 166, 180, 181, 182, 184, 185 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved