Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

17.07.2014р. до суду звернулася [PERSON] з позовом, яким просила суд визнати за нею право власності на нежитлове приміщення - магазин загальною площею 66,7кв.м. [ADDRESS], посилаючись на те, що у встановленому законом - позасудовому порядку вона не змогла зареєструвати своє право власності на зазначену нерухомість, оскільки на її усне звернення до реєстраційної служби їй було в цьому відмовлено і рекомендовано звернутися до суду. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на необхідність укладення договору оренду на земельну ділянку під магазином, а також на наявність в неї права власності на спірну нерухомість - магазин, яке підтверджується договором купівлі-продажу цього об'єкту нерухомості від 26.01.2001року, техпаспортом на магазин, іншими дозвільними документи - рішенням Болградської міської ради щодо надання поштової адреси магазину, тощо, стверджуючи, що визнання її права на нерухомість - нежитлове приміщення, не порушує прав інших власників нерухомості, що розташована на цієї ж земельній ділянці - магазину по [ADDRESS], оскільки вони - відповідачі у справі, - не заперечують проти існування її магазину біля будівлі їхнього магазину і реєстрації нею права власності на нього. У судове засідання позивачка не з'явилася, надавши суду заяву про слухання справи за її відсутністю та підтримавши свої позовні вимоги, просила задовольнити вимоги позову в повному обсязі; відповідачі до суду також не з'явилися, надавши суду заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю, не заперечуючи проти задоволення вимог позову. Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: - згідно договору купівлі-продажу, укладеного 26.01.2001р., завіреного державним нотаріусом Болградської державної нотаріальної контори і зареєстрованого в реєстрі за №918, [PERSON] придбала шляхом купівлі у ТОВ «Водолій» 4/10 частини крамниці [ADDRESS] на земельній ділянці площею 279кв.м. - згідно договору купівлі-продажу, укладеного 01.02.2001р., завіреного державним нотаріусом Болградської державної нотаріальної контори і зареєстрованого в реєстрі за №1075, [PERSON] і [PERSON] придбали шляхом купівлі у ТОВ «Водолій» 6/10 частин крамниці [ADDRESS] на земельній ділянці площею 279кв.м. - рішенням виконкому Болградської міської ради Одеської області за №248 від 02.07.2010р. магазину, що належить [PERSON], присвоєна поштова адреса: [ADDRESS]; та вирішено вважати втративши чинність рішення виконкому №460 від 24.10.2008р. «Про присвоєння поштової адреси магазину по [ADDRESS]»; - рішенням виконкому Болградської міської ради Одеської області за №566 від 13.12.2012р.,вирішено: видати [PERSON] свідоцтво про право власності на магазин, що розташований по [ADDRESS], що зареєструвати БТІ та доручено КП «Болградське БТІ» вилучити усі попередні правовстановлюючі документи за зазначеною адресою; - відповідно до експертної оцінки вищевказаного нерухомого майна, його вартість складає 83223грн.; - відповідно до технічного паспорту на магазин, що розташований по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 15,7+2,75х6,05х1,36+15,7 по [ADDRESS], власнику [PERSON] належить магазин під літ.«А-1н», ет.1, розташований на земельній ділянці загальною площею 95кв.м., з яких під будинком, господ.будів. та спорудами - 75,3кв.м., під двором -20кв.м.; площа приміщень магазину складає: торг.зал -32,4кв.м., підсобн.приміщ(допоміжна) -24,8кв.м., моєчна (допоміжна) -7,1кв.м., а всього - загальна -64,3кв.м., основна -32,4кв.м., допоміжна -31,9кв.м.; - згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.11.2004р. (р.№6470, спадкова справа №597/04), спадкоємцем нерухомого майна - 3/10 частин магазину, розташованого по [ADDRESS], який належав [PERSON], яка померла [INFO], є [PERSON]; - згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.06.2010р. (р.№4061, спадкова справа №8/2010), спадкоємцем нерухомого майна - 1/2 частини магазину, розташованого по [ADDRESS] у м.Болград, який належав [PERSON], яка померла [INFO], є [PERSON]; - згідно технічного паспорту на магазин, що розташований по [ADDRESS], магазин належить [PERSON] та [PERSON] - по ? частині кожному; - відповідачі [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти визнання права власності на магазин, що розташований по [ADDRESS] за позивачкою. Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу (ЦК) України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Основними положеннями державних будівельних норм України «Будинки і споруди житлових будинків ДБН В.2.2-15-2005», затверджених наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 18.05.2005р. №8 , встановлено, що нежитлове приміщення є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю (ч. 1 ст. 41 Конституції України). Безмежних, абсолютних прав не існує, а тому Конституція зазначає таке обмеження: "Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі" (ч.7ст.41). Крім Конституції, ст.319 ЦК дозволяє власнику володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Більш чітку норму містить ст.320 ЦК: власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч.2ст.13 ЦК). В силу статті 392 ЦК України, власник майна може пред 'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В аспекті незаконної відмови відповідача у реєстрації права власності, а також цитованих норм цивільного законодавства, питання визнання права власності в даному випадку може бути, виключно, предметом судового розгляду. Отже, виходячи з вищезазначеного, суд дійшов висновку, що вимога позову про визнання права власності позивачки на магазин, розташований по [ADDRESS] в м.Болград Одеської області, є правомірним, оскільки в судовому порядку зацікавленими особами не доведено неправомірність такого права позивача. Право власності реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності. Державна реєстрація права на об'єкти нерухомості здійснюється відповідно до норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703 (далі - Порядок). Державна реєстрація права власності на об'єкт незавершеного будівництва проводиться у порядку, встановленому для державної реєстрації прав щодо нерухомого майна, право власності на яке заявлено вперше, з урахуванням певних особливостей. Оскільки позивачу було відмовлено у реєстрації права власності на його майно, суд вважає необхідним поновити його це право і визнати за ним право власності на об'єкт нерухомості, вказаний у позові, оскільки це його право підтверджується наданими суду доказами і нічим не спростовано.

Outcome: approved