Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

14.11.2018 позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами садиби № 55, що розташована по вулиці Горького в селі Дроздівка Куликівського району Чернігівської області. В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач вказав, що 03.10.2016 померла [PERSON]. Після її смерті залишився спадковий будинок з господарськими будівлями за вищевказаною адресою. [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], та була головою вказаного домогосподарства, право власності на яке зареєстроване не було. За життя [PERSON] все своє майно заповіла позивачу. Після її смерті позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, оскільки звернувся із відповідною заявою до нотаріуса. Однак, на дане домоволодіння відсутні правовстановлюючі документи, що стало причиною відмови нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину. Учасники справи в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач в позовній заяві просить суд розгляд справи здійснювати за його відсутності. Куликівська селищна рада надала суду відзив на позовну заяву, в якій селищний голова повідомляє про визнання позову та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Позовна заява надійшла до суду 14.11.2018 року. Ухвалою судді від 16.11.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, підготовче судове засідання призначено на 10.12.2018 року. . Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 03 жовтня 2016 року померла [PERSON] (а.с. 5). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входить житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами садиби № 55, що розташована по вулиці Горького в селі Дроздівка Куликівського району Чернігівської області, який належав [PERSON], відповідно до виписки з погосподарської книги № 5 по селу Дроздівка Куликівського району Чернігівської області за 2016-2020 роки, де покійна зазначена головою домогосподарства (а.с. 6). З довідки виконкому Куликівської селищної ради Чернігівської області від 24.10.2018 № 685 вбачається, що [PERSON] на день смерті, 03.10.2016, була зареєстрована та проживала в [INFO], разом з племінницями [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 7). За життя, 28.10.2015, [PERSON] залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1122, яким все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 8). Згідно з довідкою КП „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 06.11.2018 № 279, станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) нас житловий будинок № 55 по вул. Горького в селі Дроздівка Куликівського району Чернігівської області право власності не зареєстровано (а.с. 13). У технічному паспорті на спірний будинок вказано, що його побудовано у 1968 році (а.с. 9-12). Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано. З копії спадкової справи № 205/2016, наданої приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу [PERSON], вбачається, що позивач прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки, в порядку ст. 1269 ЦК України, 12 грудня 2016 року звернувся до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу [PERSON] із відповідною заявою та отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні [PERSON] земельні ділянки Відомості щодо інших спадкоємців у спадковій справі відсутні.\~\~ Осіб, які б мали право на обовязкову частку у спадщині, що відкрилась після смерті [PERSON], згідно ст. 1241 ЦК України, судом не встановлено. \~\~ Таким чином, позивач являється єдиним спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом, який прийняв спадщину. З відповіді приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу [PERSON] від 14.11.2018 року вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями садиби № 55, що розташована по вулиці Горького в селі Дроздівка Куликівського району Чернігівської області, у зв'язку з відсутністю у спадкодавця документів, підтверджуючих право власності на вищевказане майно (а.с. 17). Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст. ст.\~55,\~124 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. На час побудови будинку порядок реєстрації нерухомості в Української СРСР регулювався Інструкцією\~ про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Міністерства комунального господарства Української РСР від 31.01.66 затвердженою Заступником Міністра комунального господарства Української РСР [PERSON] 31 січня 1966 р., яка втратила чинність 13.12.95. Відповідно до п. 6 зазначеної інструкції «Не\~ підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів\~ трудящих\~ постановами Уряду \~(на\~ землях\~ промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених\~ пунктах, які адміністративно підпорядковані\~ містам\~ або селищам міського типу, але до них не приєднані». Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Згідно положень ч.1 ст. 31 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об'єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об'єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Судова практика,\~що склалась\~після зміни\~законодавства в\~частині реєстрації\~прав власності\~на нерухоме\~майно в\~сільській місцевості,\~стала на\~захист прав\~власників такого\~майна та\~їх спадкоємців.\~Так,\~згідно з\~ Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України\~з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця та\\або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Суди обгрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав. За таких умов, враховуючи, що померла [PERSON] до 05.08.1992 року побудувала будинок за вказаною вище адресою, але за життя не зареєструвала його та не отримала правовстановлюючого документу на будинок, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за ним право власності на зазначене нерухоме майно. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved