Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) через представника за довіреністю [PERSON] звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12 січня 2002 року сторони уклали шлюб. У цьому шлюбі вони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини припинені у червні 2017 року, сторони припинили проживати в одному домоволодінні і по даний час проживають окремо. Спільне життя не склалося, часто виникали скандали, сторони перестали розуміти один одного, примирення неможливе. Вихованням дочки відповідач не займається, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча спроможний це робити, так як є працездатним. У зв'язку з цим просила суд розірвати шлюб та стягнути аліменти. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, відповідно до якої просила розірвати шлюб, розгляд справи проводити за її відсутності, погодилася на винесення заочного рішення. Відповідач у судові засідання не з'являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток за місцем його проживання. Причини неявки відповідача суду невідомі, заперечення на позовну заяву не надавалися. В судове засіданні представник позивача не з'явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. На підставі ст. 224 ЦПК України за згодою представника позивача, у зв'язку з неявкою відповідача у судове засідання і неповідомлення ним про причини неявки, при відсутності заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності, суд ухвалив заочне рішення. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності та у зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 12 січня 2002 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Землянківською сільською радою Глобинського району Полтавської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12 січня 2002 року (а.с. 8) та штампом у паспорті позивача, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 5). У шлюбі сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 2 липня 2002 року (а.с. 7). Дитина проживає разом з матір'ю - позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Степівської сільської ради Черкаської області від 14 серпня 2017 року № 373 (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На виконання вимог ч. 1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені з червня 2017 року. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу суду не надано та судом не встановлено. При цьому позивач стверджує, що не бажає поновлювати сімейні стосунки, а тому надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Таким чином суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд залишає позивачу набуте у шлюбі прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи те, що відповідач є батьком дитини, є здоровою, працездатною особою, інших утриманців не має, але добровільно допомогу на утримання дитини не надає, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відтак аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 22 серпня 2017 року.

Outcome: approved