Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Овсепян К.А., звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав У позовній заяві представник позивача посилається на те, що 26.05.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Представник позивача зазначає, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.03.2016 року у справі № 308/11626/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано; визначено місце проживання дітей [PERSON] , та [PERSON] - разом з матір`ю; залишено [PERSON] дошлюбне прізвище - [PERSON] ; стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 700 грн. на обох дітей починаючи з 17.05.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 26.03.2018 року (справа № 308/8614/17), скасовано рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.03.2016 року. Збільшено розмір аліментів до визначених рішенням першої інстанції до суми у розмірі 1500 грн., на обох дітей, до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 26.03.2018 року. Представник позивача зазначає, що відсутнє спілкування батька з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення. З часу розірвання шлюбу і до звернення до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав, діти жодного разу не чули та не бачили свого батька, зв`язок з ним втрачено повністю. Батько не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей та не створює умови для отримання ними освіти. Мати дітей самостійно влаштувала дітей в навчальні заклади ЗОШ І-ІІІ ст. № 6 ім. В.С. Ґренжі - Донського, де вони станом на сьогоднішній день навчаються. Незважаючи на відсутність батька дітей в їхньому житті, щомісяця на рахунок матері надходять аліменти в розмірі 1500 грн. Дана сума зі сторони відповідача є незмінною з 2018 року, натомість державною виконавчою службою здійснюються систематичні перерахунки, на які відповідач не зважає, як наслідок станом на 01.09.2021 року виникла заборгованість в розмірі 19592,20 грн. Представник позивача зауважує, що у зв`язку з тим, що батько нехтує своїми обов`язками щодо належної сплати аліментів на утримання дітей Ужгородським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області було винесено ряд постанов в рамках виконавчого провадження № 56701056. На підставі наведеного, просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав, щодо дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.09.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Ухвалою суду від 09.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за даною позовною заявою до судового розгляду по суті. Позивач та її представник у судовому засіданні просили позов задовольнити, постановити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, відзив на позов не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради у судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників розгляду справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як вбачається з матеріалів справи, сторони 26.05.2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 31.03.2016 року, визначено місце проживання дітей [PERSON] , та [PERSON] - разом з матір`ю; залишено [PERSON] дошлюбне прізвище - [PERSON] ; стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 700 грн. на обох дітей починаючи з 17.05.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 26.03.2018 року (справа № 308/8614/17), скасовано рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.03.2016 року. Збільшено розмір аліментів, визначених рішенням першої інстанції, до суми у розмірі 1500 грн., на обох дітей, до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 26.03.2018 року. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 30.01.2013, № [NUMBER] (перекладеним зі словацької мови на українську мову), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 26.05.2014, № [NUMBER] (перекладеним зі словацької мови на українську мову). Діти сторін проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою головою правління ОСББ «Газда - 2015» по пр. Свободи, 2, [PERSON] про склад сім`ї. До матеріалів справи додані позитивні характеристики на дітей УЗОШ І-ІІІ ст. №6 ім. В.С. Гренджі-Донського, у яких вказано, що належну увагу вихованню дитини приділяє мама, тато жодного разу не приходив до школи, навчанням дітей не цікавився. Згідно з характеристикою за місцем роботи [PERSON] в АТ "Українська залізниця", така працює з 2007 року, зареокмендувала себе висококваліфікованим працівником, користується авторитетом у колективі. Додано також пояснення [PERSON] , [PERSON] , як близьких подруг, про відсутність батька у вихованні дітей. Згідно з висновком органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 08.10.2021 року № 1121/23/02-19, враховуючи інтереси малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] ,я та [PERSON] , [INFO] , виконавчий комітет Ужгородської міської ради, як орган опіки та піклування Ужгородської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Акт обстеження проведений за даною адресою 10.09.2021 року вказує на те, що умови проживання в трикімнатній квартирі добрі, в помешканні є всі комунальні зручності, центральні водо - та електропостачання, автономне електричне опалення. Квартиру облаштовано сучасними меблями та побутовою технікою. Санітарно - гігієнічний стан помешкання знаходиться на належному рівні. Зі слів матері батько не приймає участі у вихованні дітей близько 6 років, діти його взагалі не пам`ятають. Питання про позбавлення батьківських прав відповідача розглядалося 14.09.2021 року та 28.09.2021 року на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини. Батько дитини не з`явився на засідання комісії, хоча про час та місце їх проведення, був належним чином повідомлений. На засіданні комісії заслухано матір малолітнього, яка повідомила, що батько дітей участі у вихованні дітей не приймає протягом тривалого періоду часу, здоров`ям та розвитком дітей не цікавиться, аліменти в повному обсязі не сплачує. Наведені обставини свідчать про те, що батько свідомо ухиляється від їх виконання, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не дає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Згідно з повідомлення Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 19.09.2019 року, №56701056 про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників вбачається, що відомості про [PERSON] внесено до Єдиного реєстру боржників. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам відносно [PERSON] від 26.08.2021, № 56701056, сума заборгованості станом на 01.09.2021 року становить - 19592,20 грн. Поряд з цим, на момент розгляду справи за повідомленням представника позивача заборгованість зі сплати аліментів погашена повністю. Однак, наведене не свідчить про участь відповідача у вихованні дітей. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцять років. Згідно зі ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини. Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що з боку відповідача мала місце винна поведінка, яка проявилась в свідомому ухиленні ним від виконання своїх батьківських обов`язків. Оскільки вказані факти як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення відповідача та свідомим нехтуванням батьківськими обов`язками, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дітей. Відповідач жодних доказів на спростування доводів позивача не надав та у судове засідання для розгляду справи по суті не з`явився, що, на думку суду, свідчить про його байдуже ставлення до його неповнолітніх дітей. Матеріалами справи встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своїх дітей, а тому, з метою захисту прав та інтересів неповнолітніх, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, судом враховано наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України гарантується кожному право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ч. 2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010, №37246/04 «Гуриненко проти України»). При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КАС ВС від 11.06.2020 по справі №821/227/17, а також у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 грн представник позивача надав копію ордеру від 07.09.2021 серія АО №1038460, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 18.03.2013 №21/891, витяг з договору про надання правової допомоги від 25.08.2021, розрахункову квитанцію №000803 від 06.09.2021, згідно з якої адвокату Овсепян К.А. було сплачено 5000 грн за надання адвокатських послуг. Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов переконання, що представником позивача підтверджено належними й допустимими доказами витрати на професійну правничу допомогу, розмір таких витрат є співмірним зі складністю справи та наданими адвокатом послугами, зазначеними у відповідному акті з часом, витраченим адвокатом на їх виконання, обсягом наданих адвокатом послуг, що підтверджується кількістю і обсягом підготовлених заяв по суті та з процесуальних питань, змістом цих документів, які містять аналіз обставин справи та чинного законодавства. Витрати безпосередньо пов`язані з розглядом даної справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір, сплачений останнім в сумі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved