Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

21 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25 лютого 2013 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Ордо-Василівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, актовий запис №1. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Проживали [PERSON] разом з відповідачем до вересня 2014 року разом однією сім'єю. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, зловживання відповідачем спиртними напоями. З вересня 2014 року [PERSON] та [PERSON] проживають окремо. Спору про поділ майна на час пред'явлення позову немає. Позивач неодноразово пропонувала відповідачу разом звернутися до державного органу реєстрації актів цивільного стану для подачі заяви про розірвання шлюбу, але відповідач відмовляється подавати таку заяву. Подальше збереження шлюбу [PERSON] вважає неможливим, так як у стані алкогольного сп'яніння відповідач постійно вчиняє сварки, застосовую відносно неї фізичне насильство, тому змушена звернутись до суду і просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає, посилаючись на обставини, викладені у поданій до суду позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить розглянути справу за її відсутності, про що надала до суду відповідну заяву. Відповідач [PERSON], будучи у встановленому чинним законодавством порядку увідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Згідно із ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні за матеріалами справи встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований виконкомом Ордо-Василівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області 25 лютого 2013 року, актовий запис №1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], виданого виконкомом Ордо-Василівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області 25 лютого 2013 року (а.с. 5). Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинились, ніхто не бажає примирення, тому спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем не заявлено суду про намір зміни свого прізвище на попереднє, яке вона змінила під час укладення та реєстрації шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність залишення прізвища позивача без змін "[PERSON]".

Outcome: approved