Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

23 березня 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В заяві зазначив, що 26 листопада 2013 року сторони уклали договір б/н, за умовами якого Банк передав відповідачу кредитні кошти у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На погашення вказаного кредиту [PERSON], зобов'язався вносити заборгованість по кредиту, відсотки за користування кредитом, за перевитрати платіжного ліміту, сплачувати комісії. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідач не виконував належним чином свої зобов'язання за договором щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 12 березня 2017 року складає 49887грн.11коп., у тому числі: 4866грн.94коп. - заборгованість за кредитом; 39068грн.40коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3100грн. - заборгованості з пені та комісії; 500грн. - штраф (фіксована частина); 2351грн.77коп. - штраф (процентна складова). Позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором та судовий збір у сумі 1600грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. У своїй заяві просить суд справу розглядати за його відсутності, позовну заяву підтримав повністю та просив про її задоволення. Відповідач позовні вимоги позивача визнав частково. Підтвердив факт укладання ним договору на умовах які зазначені в Анкеті - заяві. Разом з тим не погодився з розміром заборгованості за процентами за користування кредитом. Та надав письмове заперечення на позовні вимоги. Крім того зазначив що здійснив лише один раз оплату банку в сумі 200 гривень в липні 2014 року. Дослідивши докази, додані до позовної заяви, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. На підставі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Укладення сторонами кредитного договору, є підставою виникнення між ними цивільних прав і обов'язків. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.509, 525-526, 598, 610-611, 625, 631 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язків. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Зазначене також стосується і кредитних зобов'язань, які не виконані належним чином. Вирішуючи спір між сторонами суд виходить із положень ст.ст.58-60, 212 ЦПК України, згідно з якими належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено і позивачем надано відповідні докази про те, що 26 листопада 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" з одного боку та [PERSON], з іншого боку уклали кредитний договір б/н, за умовами якого Банк надав відповідачці кредит у сумі 5000грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а останній зобов'язався повернути заборгованість за кредитом, відсотки за користування кредитом. Пунктами 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6, 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг (а.с.9-32), які є невід'ємною частиною кредитного договору, з якими відповідач ознайомлений та не надав будь-яких заперечень, передбачено, що позичальник взяв на себе обов'язок погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, перевитрати платіжного ліміту, комісії, передбачених діючим договором. У випадку невиконання зобов'язання на вимогу Банка виконати зобов'язання по поверненню кредиту та винагороди. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше, ніж на 30 днів, сплатити Банку штраф у розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же термін. Згідно п.1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Банком розміру процентів, типу процентної ставки та порядок їх сплати що відповідає вимога ст.1056-1 ЦК України. п.1.1.7.31строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди (пені та штрафів) збільшений до 50 років. Що відповідає вимогам ст.259 ЦК України згідно якої позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Як вбачається з відповіді Банку на запит суду, відсоткова ставка була збільшена до 34.80% з 18 серпня 2014 року та до 43.20% з 01.04.2015 року. Відповідач здійснив лише один платіж 04 липня 2014 року в сумі 200 гривень. Відповідач свої зобов'язання за договором щодо повернення кредитних коштів не виконав належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно наданому позивачем розрахунку (а.с.4-5), станом на 12 березня 2017 року складає 49887грн.11коп., у тому числі: 4866грн.94коп. - заборгованість за кредитом; 39068грн.40коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3100грн. - заборгованості з пені та комісії; 500грн. - штраф (фіксована частина); 2351грн.77коп. - штраф (процентна складова). На підставі викладеного, судом встановлено, що позивач зі свого боку повністю виконав умови договору, надавши відповідачу кредит, а останній свої зобов'язання за договором не виконав та припинив погашення кредиту. Доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок та доводили повне виконання боржником кредитного зобов'язання, відповідач суду не надав. Суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню у заявленому обсязі. За ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по сплаті на користь позивача судового збору, сплаченого ним при подачі позовної заяви, у розмірі 1600грн.

Outcome: approved