Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

25.02.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) грн. щомісячно, з урахуванням індексації, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач понад три місяці проживає окремо, матеріальну допомогу не надає, він здоровий, працездатний чоловік, працює не офіційно, має мінливий дохід. Через відсутність матеріальної підтримки з боку відповідача вона з донькою перебуває у скрутному матеріальному становищі, також потрібні додаткові кошти на лікування доньки, якій встановлено діагноз лейкоплакія. 18.05.2016 року позивач подала через канцелярію суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, а саме: змінила позовні вимоги, зазначила, що просить суд стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, з урахуванням індексації, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 24.02.2016 року і до досягнення дочкою повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Просила суд розглянути справу у її відсутність (а.с. 26). Представник відповідача уточнені позовні вимоги у визнав повністю (а.с. 26). Дослідивши надані докази у справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у цивільному шлюбу. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], яка народилася [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 24.11.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком, а позивач [PERSON] - матір'ю (а.с.3). Згідно Виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої ЦДМЛ поліклініка № 1 вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз лейкоплаксія (а.с.4). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача, зокрема, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач є здоровою працездатною особою, враховуючи стан здоров'я дитини, суд вважає, що розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, буде розумним, достатнім і справедливим, та відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб. Ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку позов пред'явлено 24.02.2016 року. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 367 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved