Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради Перемишлянського району Львівської області, в якому просить, (з урахуванням заяви про зміну предмета позову а.с.93) встановити нікчемність (підтвердити недійсність в силу закону) заповіту [PERSON] від 14 листопада 2014 року щодо спадкування [PERSON] всього майна [PERSON], зокрема, житлового будинку з господарськими спорудами та земельною ділянкою, що знаходиться в селі Вовків по вул. Шкільна,7 Перемишлянського району Львівської області. Обгрунтовує свої вимоги тим, що 14.11.2014 року сільським головою [PERSON] сільської ради посвідчено заповіт його рідного брата [PERSON], 06.07.1944р.н., згідно змісту якого останній заповів все своє майно, зокрема, житловий будинок з господарськими спорудами та земельною ділянкою, що знаходиться в селі Вовків по вул. Шкільна,7 Перемишлянського району Львівської області - [PERSON], [INFO] Зазначає, що 28.11.2014 року помер його рідний брат, якому на праві власності належав житловий будинок №7 з приналежними будівлями і спорудами по вул. Шкільній в с. Вовків Перемишлянського району Львівської області. В грудні 2014 року він звернувся до нотаріуса про відкриття та оформлення спадщини за законом від померлого брата [PERSON] Однак, його було зобовязано представити документи, що посвідчують право власності померлого брата [PERSON] на житловий будинок. На вказаний спадковий будинок він виготовив технічний паспорт, постійно доглядає такий, ремонтує, сплачує обовязкові платежі, обробляє та збирає урожай з присадибної земельної ділянки, тобто фактично володіє і управляє спадковим майном. Звертає увагу суду на те, що його брат [PERSON] ще при житті вказав та оприлюднив серед родини та односельчан, що залишить лише позивачу належне йому майно, в тому числі і будинковолодіння за вказаною адресою. Окрім цього, зазначив, що його брат постійно хворів, він забезпечував його належним піклуванням, матеріально допомагав, купував ліки, надавав кошти на лікування та харчування. Вважає, що відповідачами було використано волевиявлення [PERSON] при складенні заповіту, про що свідчить незаконність самої процедури складення та подальшого посвідчення заповіту [PERSON], оскільки на момент складення оспорюваного заповіту, [PERSON] тривалий час хворів і практично не міг рухатися, а отже не усвідомлював у повній мірі процедури вчинення даного правочину. Покликається на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 26.04.2016р., яким встановлено обставини, які дають підстави вважати, що заповіт [PERSON] від 14.11.2014 р. є недійсним. Вважає, що заповіт [PERSON] на імя [PERSON] складений із грубим порушенням вимог щодо форми та порядку його посвідчення, а тому в силу закону такий заповіт є нікчемним та не потребує визнання його недійсним в судовому порядку. В обґрунтування позову покликається на вимоги ст.ст.215,216,215,220,222,224,225,1233,1257 ЦК України. Звертає увагу суду на те, що всупереч вимогам п.п. 7,8,15,16,18 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994р. №419: - спадкоємець особисто підписав заповіт, але фразу Цей заповіт мною прочитаний вголос і мною особисто підписаний [PERSON] написаний не заповідачем, а дружиною відповідача [PERSON], оскільки заповідачу важко було писати, бо він забув окуляри; - при складенні заповіту всупереч прямій законодавчій забороні щодо присутності при вчиненні заповіту спадкоємця та його близьких родичів, були присутні спадкоємець [PERSON] та його дружина [PERSON], яка без законних підстав вносила запис у текст заповіту. Більше того, присутність вказаних осіб жодним чином не відображена у тексті заповіту від 14.11.2014року; - заповіт складено і посвідчено без залучення двох свідків, присутність яких є обовязковою умовою вчинення даного правочину; - рядок під записом: Заповідаю гр. [PERSON],[INFO] є незаповненим та не прокресленим. У судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та пояснив, що за тиждень до складання заповіту його брат [PERSON] був у дуже важкому стані, оскільки хворів та перебував в м. Тернопіль на лікуванні. Сімя [PERSON] є їхніми далекими родичами, які спочатку приходили до його брата в гості, а потім прийшли жити до його господарства, в травні 2014 року. Згодом, дана сімя почала вимагати у брата, щоб він їх приписав в даному житлі, але він відмовлявся це робити. Брат жалівся йому, не знав що має робити з даною сімєю, їжу давали йому лише тоді, коли він працював по господарстві. Потім, брат захворів, і він забрав його на лікування в м. Тернопіль. Після лікування, він привіз його в с. Вовків до його оселі та залишив під доглядати сімї [PERSON], оскільки сам потребував лікування. Після цього, він телефонував йому щодня, але брат слухавки жодного разу не взяв, оскільки за станом свого здоровя не міг розмовляти. Згодом, йому зателефонували і повідомили, що брат помер. Він приїхав та організував похорони і довідався, що його брата належним чином не доглядали, він був у жахливому стані. Ще за життя його брат [PERSON] неодноразово пропонував йому переоформити своє майно на нього, оскільки спірний будинок є родинним та належить сімї [PERSON]. Інших спадкоємців окрім нього немає, оскільки у [PERSON] не було дружини, дітей. Після смерті брата, звернувся до нотаріуса, щоб оформити спадкове майно і йому стало відомо про існування даного заповіту. Звертає увагу суду на те, що коли складався заповіт, 14.11.2014 року його брат не міг нічого писати, оскільки він привіз його з лікарні і бачив його стан, такий самостійно не ходив і не розмовляти, тому фізично не міг перебувати в [PERSON] сільській раді для посвідчення даного заповіту. Відповідач [PERSON] позов заперечив, у задоволенні такого просив відмовити. Пояснив суду, що спадкодавець [PERSON] є його дядько, його матері двоюрідний брат. Весною 2014 році він із своєю родиною прийшов жити до будинку [PERSON], бо не мали де проживати. [PERSON] запросив його проживати у свою оселю, обіцяв йому після своєї смерті залишити житловий будинок, бо у нього відсутні спадкоємці. Жили вони добре. Усе допомагали [PERSON], готували їжу та доглядали його. [PERSON] запропонував йому особисто скласти заповіт. В день складання заповіту, він взяв [PERSON] та свою дружину і поїхали на підводі в сільську раду складати заповіт. Біля обіду, вони зайшли в кабінет сільського голови і [PERSON]П повідомив, що хоче скласти заповіт. Голова сільської ради - [PERSON] склав заповіт, він та його дружина були присутні в кабінеті голови сільської ради під час складення та посвідчення заповіту. Його дружина заповнила рядок в самому заповіті, бо спадкодавець забув окуляри і не міг писати. Він особисто зачитав вголос текст заповіту, а [PERSON] його підписав. Перед складенням заповіту [PERSON]П два тижні перебував у лікарні в м. Тернополі у свого брата - [PERSON] Згодом додому його привіз позивач та запитав, чи буде він його доглядати, він згодився. Усі медикаменти [PERSON] привіз його брат [PERSON], а він їх давав хворому, фельдшер приходила додому давала уколи. За тиждень до смерті, [PERSON] почав себе почувати погано, вони викликали фельдшера. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Перемишлянського району [PERSON] позов заперечив, у задоволенні такого просив відмовити. Повідомив суду, що [PERSON] запросив молоду сімю [PERSON] до свого будинку проживати, навесні 2014 року. [PERSON] хотів їх прописати у своєму житлі, про це йому розповідав покійний - [PERSON] Він добре знав [PERSON], оскільки йому добре відомі мешканці села, але про наявність рідного брата [PERSON] [PERSON] дізнався лише у листопаді 2014 року. Зранку, восени 2014 року, перебуваючи у своєму робочому кабінеті [PERSON] сільської ради [PERSON] із своєю дружиною привели [PERSON] і той повідомив його, що хоче скласти заповіт в користь [PERSON]. Він взяв паспорт і склав та посвідчив заповіт. При цьому були присутні [PERSON] і [PERSON] Дружину [PERSON] [PERSON], він запросив із коридору, щоб та здійснила запис у самому заповіті: Цей заповіт мною прочитаний вголос і мною особисто підписаний [PERSON], оскільки у заповідача не було окулярів і він не міг самостійно це зробити, після цього вона вийшла в коридор. Змісту статей 1241,1253,1307 ЦК України він заповідачу не розяснював. [PERSON] особисто заповіту не читав, він йому читав його вголос. Державне мито за заповіт, в сумі однієї гривні заплатив сам [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Районним судом встановлено, що [PERSON] помер 28.11.2014 року, згідно свідоцтва про смерть, серії І-СГ 368604 від 28.11.2014р. (а.с. 47). 14.11.2014 року сільським головою [PERSON] сільської ради [PERSON] посвідчено заповіт [PERSON] (а.с. 11). Згідно якого, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження: все своє майно де б воно не було із чого б воно не складалося, а також все те, що мені буде належати на день смерті і на що я за законом матиму право, зокрема, належний мені на праві власності житловий будинок з господарськими спорудами та земельною ділянкою, що знаходиться в селі Вовків по вул. Шкільна,7 Перемишлянського району Львівської області заповідаю [PERSON] Згідно повідомлення Перемишлянської державної нотаріальної контори від 27.03.2017 р. та копій документів спадкової справи вбачається, що спадкова справа після померлого [PERSON] на даний час закінчена, свідоцтво про право на спадщину заявникам не видавались, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Згідно заяви [PERSON] звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом. Як вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, наданого Перемишлянською державною нотаріальною конторою до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис щодо спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] Згідно заяви [PERSON] звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" заповіт, як правочин, підпорядковується загальним правилам про вчинення правочинів та їх недійсність, якщо у книзі шостій ЦК України немає відповідного правила. Згідно положень статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Статтею 215 ЦК України проводиться розмежування видів недійсності правочинів на нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (статті 219, 220, 224 ЦК України тощо), та на оспорювані, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (статті 222, 223, 225 ЦК України тощо). Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частина перша статті 1257 ЦК України визначає недійсніть заповіту, якщо він складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Згідно із ст.1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є: складання заповіту у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання; заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст. 1251-1252 ЦК України. Крім того, ст.1248 ЦК України визначено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбутися при свідках (1253 цього Кодексу) Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування заповіт складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Однак, за змістом п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від06.11.2009року вимога про встановлення оспорюваного правочину недійсним підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може предявлятися окремо,без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення вказується про нікчемність правочину або відмову в цьому. До заповітів, посвідчених посадовими, службовими особами, застосовуються положення статті 1247 ЦК України (п.8 ст.1252 ЦК). Такі заповіти прирівнюються до нотаріально посвідчених заповітів, порядок їх посвідчення затверджений постановою КМУ від 15.06.1994 року №419 Про порядок посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених Пунктами 7,16, 18,21 Порядку посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених визначено, що фізична особа, на користь якої заповідається майно, не може бути присутньою під час підписання заповіту, а також підписувати його за заповідача. Не заповнені до кінця рядки та інші вільні місця прокреслюються. Заповідач може написати заповіт власноручно або надрукувати за допомогою технічних засобів. Посадова, службова особа може на прохання заповідача записати заповіт з його слів власноручно або надрукувати за допомогою технічних засобів. У такому разі заповіт вголос зачитується заповідачем, який робить запис перед своїм підписом. Присутність не менш як двох свідків є обовязковою умовою при посвідченні заповітів. Свідком не може бути:спадкоємець за заповітом, член сімї та близький родич за заповітом. У заповіті зазначаються прізвище, імя та по батькові свідка, дата його народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Посадова, службова особа під час посвідчення заповіту зобовязана розяснити заповідачу зміст статей 1241,1307 Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 1.4 ч. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 N 3306/5 при посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247,1251 Цивільного кодексу України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбутися в присутності не менш як двох свідків. Свідками не можуть бути посадова особа органу місцевого самоврядування, яка посвідчує заповіт, спадкоємці за заповітом, члени сімї та близькі родичі спадкоємців за заповітом, особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текс заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвища, імя, по батькові кожного з них, дату народження, місце народження, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Згідно п. 1.6 ч.3 зазначеного Порядку посадова особа органу місцевого самоврядування при посвідченні заповіту зобовязана розяснити заповідачу зміст статей 1241,1307 Цивільного кодексу України, про що зазначається у тексті заповіту. Районним судом встановлено, що 14.11. 2014р. о 10 годині 25 хвилин в приміщенні [PERSON] сільської ради в с. Вовків Перемишлянського району Львівської області сільським головою [PERSON] сільської ради - [PERSON] посвідчено заповіт [PERSON] При посвідченні такого заповіту, були присутні [PERSON] та його дружина [PERSON], яка здійснила власноруч написання в тексті заповіту фрази - Цей заповіт мною прочитаний вголос і мною особисто підписаний [PERSON], оскільки заповідач забув окуляри і не міг самостійно здійснити запис. Зміст ст.ст. 1241,1253,1307 ЦК України заповідачу не було розяснено, про що ствердили в судовому засіданні відповідачі - [PERSON] та представник [PERSON] сільської ради Перемишлянського району [PERSON] Окрім цього, оскільки заповідач не міг самостійно писати, очевидним є факт не можливості самостійно прочитати текст самого заповіту, про що свідчать пояснення відповідачів, які повідомляли, що кожен із них зачитував текст такого вголос заповідачеві. Свідок [PERSON] двоюрідний брат позивача, проживає поруч із господарством [PERSON] в с.Вовків, близько 50 метрів, дав показання про те, що позивач завжди допомагав своєму брату [PERSON], давав кошти на газ, одяг, на оформлення спадщини після смерті батьків, на похорони. [PERSON] привіз із лікарні свого брата [PERSON] в с. село Вовків до свого будинку та перебував із ним три дні і попросив його, щоб він зайшов до брата подивитися, бо сам їде у Тернопіль. Він приходив додому [PERSON] його провідувати, перебував з ним близько однієї години, говорив до нього, але він не промовив жодного слова, лежав скулений, не рухався. Він не реагував, навіть з ним не привітався. Зранку 28.11.2014 року до нього прийшов [PERSON] і повідомив його, що помер [PERSON] Коли він зайшов до нього, він був у зігнутому стані, не могли його розігнути. Згодом, сільський голова повідомив його, що посвідчив заповіт, але він такий знищить. Йому відомо, що сімя [PERSON] попросилася проживати до [PERSON] тимчасово, бо в них не було свого житла. По догляду за [PERSON] соціальна служба закріпила працівника - [PERSON], яка проживає в с. Вовкові та допомагала [PERSON] по господарству при потребі. [PERSON] розповідав йому, що хоче позбутися сімї [PERSON], не хотів прописувати їх у своєму будинку. Свідок [PERSON] відповідач, допитаний в порядку ст.184 ЦПК, дав показання про те, що раніше проживав у [INFO]. Напередодні його переїзду до житла [PERSON], такий приїхав до нього і запросив його сімю оселитися для проживання в його господарстві. Він погодився і пішов проживати до [PERSON] з метою спадкування його житлового будинку. Згодом, через тиждень, як [PERSON] повернувся із лікарні, він запитав його чи той складе в його користь заповіт. [PERSON] погодився. Він взяв підводу, зі своєю дружиною та [PERSON] поїхали в сільську раду посвідчувати заповіт. У нього був паспорт [PERSON], оскільки такий йому дав його рідний брат [PERSON] Дійсно, коли брат [PERSON] [PERSON] привіз його з лікарні, два дні він не підводився з ліжка. Згодом, коли брат поїхав, через два дні почав себе почувати краще самостійно підводився, розмовляв, харчувався, цілий день лежав. В кабінеті сільського голови під час складання та посвідчення заповіту він був весь час присутній. Його дружина була на коридорі, зайшла в кабінет, коли її покликав [PERSON] і попросив, щоб вона здійснила в заповіті запис, що вона і зробила і після цього вийшла. [PERSON] заповіту не читав, бо не бачив. Голова сільської ради прочитав вголос йому заповіт. Не памятає, чи розяснювались головою сільської ради права заповідачу. Свідок [PERSON] дружина позивача, дала показання про те, що житловий будинок, згідно заповіту на який здійснено розпорядження будували цілою сімєю [PERSON]. Вона із своїм чоловіком [PERSON] постійно приїжджали в село і допомагали. Після смерті батьків, постійно піклувались про [PERSON], давали гроші,одяг. [PERSON] жалівся їм, що хоче позбутися сімї [PERSON], яка в нього проживала. Свідок [PERSON] дружина відповідача [PERSON], дала показання про те, що [PERSON] є дядько її чоловіка. В квітні 2014 року вони переїхали проживати в житловий будинок [PERSON] [PERSON] захворів і його брат забрав його у лікарню. Згодом, такий повернувся додому та через кілька днів, коли його брат [PERSON] поїхав, його стан покращився. Вона із своїм чоловіком та [PERSON] їздила в сільську раду посвідчувати заповіт. Чоловік зайшов із [PERSON] в кабінет сільського голови, а вона чекала в коридорі. Через деякий час її покликали та [PERSON] сказав, щоб вона здійснила запис в заповіті замість нього, що і було нею зроблено. Отже, досліджуючи та аналізуючи матеріали справи та нормативні акти, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що заповіт було складено з порушенням нормативно-правових актів, вимог щодо його посвідчення, оскільки посвідчення даного заповіту відбувалося без свідків, в присутності особи, на користь якої заповідалося майно. Запис у тексті заповіту Цей заповіт мною прочитаний вголос і мною особисто підписаний [PERSON] здійснений членом сімї спадкоємця за заповітом, без відображення присутності такої в самому заповіті та визначення статусу такої, про що свідчить відсутність відмітки про те, що заповіт прочитаний вголос. Посадовою особою під час посвідчення заповіту не розяснено заповідачу зміст ст.ст. 1241,1253,1307 ЦК України. Тому, такий заповіт є нікчемним, який не породжує для сторін юридично-правових наслідків. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved