Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просив: розірвати договір оренди землі № 28-44 від 30.07.2012 р., укладений між ним та ТОВ «БКЗ-Інвест» про передачу в оренду земельної ділянки площею 3,7182 га, кадастровий номер: 6320884500:01:003:010; повернути йому у володіння земельну ділянку площею 3,7182 га, кадастровий номер: 6320884500:01:003:0102, витребувавши її із незаконного володіння у ТОВ «НВДЦ «Агротех» без відшкодування ТОВ «НВДЦ «Агротех» затрат за час користування земельною ділянкою; судові витрати стягнути з відповідачів. В обґрунтування змінених позовних вимог посилається на те, що зазначену земельну ділянку передав в оренду ТОВ «БКЗ-Інвест» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 5 років на підставі укладеного між ними 30.07.2012 р. договору оренди землі № 28-44, який 17.08.2012 р. був зареєстрований управлінням Держкомзему у Богодухівському районі Харківської області в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 632088454000738, який є діючим до цього часу і в установленому порядку сторонами припинений не був. Позивач орендні зобовязання виконував належним чином. Натомість ТОВ «БКЗ-Інвест» з 2013 року умови договору не виконує, земельну ділянку не обробляє, внаслідок чого вона була забурянена, орендну плату не виплачує. У звязку із цим, в січні 2015 року позивач направив ТОВ «БКЗ Інвест» письмову претензію про невиконання ним зобовязань орендаря, які визначені п.п. 9-11, 14-16, 28, 32 договору, ст.ст. 24, 25 Законом України «Про оренду землі», з пропозицією про дострокове розірвання договору, яка залишилася без відповіді з боку ТОВ «БКЗ-Інвест». Таким чином, позивач вважає, що ТОВ «БКЗ Інвест» в односторонньому порядку з 2013 року відмовилося від оренди земельної ділянки, не веде господарської діяльності по використанню земельної ділянки за її призначенням відповідно до умов договору, а фактично передало земельну ділянку в користування третій особі - ТОВ «НВДЦ «Агротех», яке, не маючи належних документів на право користування земельною ділянкою, самовільно і протиправно заволоділо нею і в 2015 році, після 2-х років не обробки землі і захаращення її буряном, обробило земельну ділянку і зібрало врожай продовольчої гречки. Зазначені обставини зясувалися після звернення у січні лютому 2015 року позивача разом із іншими громадянами - власниками земельних ділянок, /які також за аналогічних обставин передали свої земельні ділянки в оренду ТОВ «БКЗ-Інвест» та які як і позивач ініціювали їх дострокове розірвання/ з колективним клопотанням до Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, Державної екологічної інспекції у Харківській області про проведення перевірки дотримання ТОВ «БКЗ Інвест» вимог законодавства при здійсненні господарської діяльності відносно орендованої земельної ділянки та фіксування фактів невикористання землі за цільовим призначенням. За результатами проведеної перевірки було встановлено факт невикористання відповідачем земельної ділянки відповідно до умов договору, та передачу ділянки в користування ТОВ «Агротех». Такі дії ТОВ «БКЗ-Інвест» на думку позивача свідчать про істотне порушення його законних прав та інтересів як сторони договору і власника земельної ділянки, відповідно до положень ст.ст. 387, 651 ЦК України, ст.ст. 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 90, 95, 156, 212 ЗК України, тому він був вимушений звернутись до суду. ТОВ «БКЗ-Інвест» предявило зустрічний позов до [PERSON] /позивача за основним позовом/ у якому просить суд: визнати недійсною угоду від 25.12.2013 р. між [PERSON] та ТОВ «БКЗ-Інвест» про розірвання договору оренди землі № 28-44 від 30.07.2012 р.; стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «БКЗ-Інвест» судові витрати у сумі 1218,00 грн. В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилається на те, що 30.07.2012 р. між позивачем [PERSON] та ТОВ «БКЗ Інвест» було укладено договір оренди землі № 28-44, згідно з яким ТОВ «БКЗ-Інвест» отримало в оренду спірну земельну ділянку строком на 5 років. 25.12.2013 р. директором ТОВ «БКЗ-Інвест» було підписано угоду про розірвання договору оренди землі № 28-44 від 30.07.2012 р. в добровільному порядку за згодою сторін. Вказана угода була передана уповноваженій особі для підписання з боку орендодавця [PERSON] Однак, як стало відомо ТОВ «БКЗ-Інвест» з поданого основного позову, [PERSON] вказану угоду про розірвання договору оренди землі в добровільному порядку за згодою сторін не підписував. Таким чином, посилаючись на відступіть волі у [PERSON] на укладання вказаної угоди та дострокове добровільне розірвання договору оренди землі № 28-44 від 30.07.2012 р. за взаємною згодою сторін, ТОВ «БКЗ-Інвест» у зустрічних вимогах просить визнати недійсною цю угоду на підставі приписів ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача за основним позовом підтримав уточнені позовні вимоги у повному обсязі і просив основний позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, а у задоволенні зустрічних вимог ТОВ «БКЗ- Інвест» відмовити за їх безпідставністю. Представник відповідача за основним позовом і позивача за зустрічним ТОВ «БКЗ-Інвест» основний позов не визнав, вважав, що його прийнято з порушенням норм процесуального законодавства, а саме положень ст.31 ЦПК України. Крім того зазначив, що обставини, на які посилається позивач, протирічать одна одній і взагалі є припущеннями позивача, так як позивачем не надано суду жодного письмового доказу або акту державного органу, який здійснює нагляд за дотриманням земельного законодавства, в даному випадку Держсільхозінспекції, або Екологічної інспекції /після 01 січня 2015 року/. При цьому акт обстеження, складений комісію сільради за наслідками розгляду звернення позивача [PERSON] та інших орендодавців вважав неналежним доказом, так як сільрада не уповноважена складати такі документи. Зустрічні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити, так як незважаючи на наявність у ТОВ БКЗ волевиявлення на розірвання договору оренди з [PERSON], це розірвання було проведено з порушенням процедури, що порушує права ТОВ «БКЗ-Інвест». Не заперечував той факт, що у 2014-2015 роках земельна ділянка позивача товариством не оброблялася, орендна плата позивачеві не сплачувалася. В той же час, заперечував факт передачі земельної ділянки в користування ТОВ «НВДЦ «Агротех» і зазначив, що йому не відомі обставини використання земельної ділянки після 2013 року. Представник відповідача - ТОВ «НВДЦ «Агротех» в судове засідання не зявився, хоча неодноразово належним чином та в установленому порядку викликався до суду, письмових заперечень або пояснень на основний та зустрічний позови суду не надав. Від представник третьої особи - реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції у судове засідання не зявився, письмових заперечень або пояснень на основний та зустрічний позови в статусі третьої особи не надав. В подальшому за підписом завідувача сектора державної реєстрації Богодухівської РДА на адресу суду надійшли пояснення, з яких вбачається, що територіальні управління юстиції ліквідовані тому Богодухівське РУЮ також припинило надання адміністративних послуг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, та з 14.04.2016 року не забезпечує ведення реєстраційних справ на обєкти нерухомого майна. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, допитавши у судовому засіданні свідків, дослідивши надані письмові докази, приходить до наступного. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,7182 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 6320884500:01:003:0102, що розташована на території Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХР № 102002 від 27.04.2004 р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 473. 27.11.2013 р. Право власності позивача на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису 3632902, що підтверджується витягом з Держреєстру речових прав за № 13778446 від 02.12.2013 р. 30.07.2012 р. позивачем [PERSON] (орендодавець) з ТОВ «БКЗ Інвест» (орендар) було укладено договір оренди землі № 28-44, згідно з яким товариство набуло в оренду указану земельну ділянку позивача строком на 5 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Сторонами також були підписані акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акт приймання-передачі земельної ділянки згідно з даним договором оренди землі від 30.07.2012 р., які є невідємною частиною договору. 17.08.2012 р. договір оренди землі був зареєстрований управлінням Держкомзему у Богодухівському районі Харківської області в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 632088454000738. Договором визначені умови використання земельної ділянки: земельна ділянка передається в оренду за цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка підлягає збереженню відповідно до цільового призначення (п.п. 14-16 договору). Пунктом 28 договору встановлено, що орендодавець має право: вимагати від орендаря використання земельної ділянки у відповідності до мети визначеної в п. 1 цього договору (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва); забезпечення екологічної безпеки землекористування шляхом додержання вимог земельного і природоохоронного законодавства України, державних та місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі; своєчасно отримувати орендну плату, яка згідно із п.п. 9-11 вноситься орендарем у розмірі 3 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки у грошовій чи натуральній формі, з урахуванням індексу інфляції, за сільськогосподарський рік, що минув, щорічно чи щоквартально з 1 серпня і закінчуючи 15 грудня. Відповідно до п. 32 договору орендар зобовязаний: забезпечити використання земельної ділянки у відповідності з цільовим призначенням і умовами надання; своєчасно вносити орендну плату в розмірах та строках, передбачених договором; один раз на рік безкоштовно провести культивацію і зорати земельну ділянку орендодавця площею не більше 0,25 га для ведення городництва чи особистого селянського господарства. У пункті 38 договору визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Листом-повідомленням від 05.01.2015 р. «Про невиконання умов договору оренди землі № 28-44 від 30.07.2012 р. та пропозиція про його розірвання за взаємною згодою сторін» [PERSON] предявив ТОВ «БКЗ-Інівест» претензію про невиконання ним як орендарем своїх зобовязань з оренди земельної ділянки, які визначені п.п. 9-11, 14-16, 28, 32 договору та ст.ст. 24, 25 Законом України «Про оренду землі»: невикористання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; не здійснення обробки земельної ділянки з часу укладання договору у відповідні сільськогосподарські роки для ведення сільськогосподарського виробництва; невиконання у звязку із цим умов збереження стану земельної ділянки відповідно до цільового призначення та захаращення її бурянами; недотримання у звязку із цим екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, недодержання державних стандартів, норм і правил; невнесення орендної плати; невиконання обовязку один раз на рік безкоштовно навесні проводити культивацію, а восени зорати земельну ділянку загальною площею не більше ніж 0,25 га, що знаходиться у приватній власності орендодавця., а також запропонував ТОВ «БКЗ-Інвест» розірвати даний договір оренди землі за взаємною згодою сторін з 25.01.2015 р. На зазначену претензію позивач відповіді не отримав. В січні лютому 2015 року позивач разом із іншими громадянами - власниками земельних ділянок, які передали в оренду свої земельні ділянки ТОВ «БКЗ-Інвест», направив звернення від 31.01.2015 р. до Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, Державної екологічної інспекції у Харківській області щодо проведення перевірки дотримання ТОВ «БКЗ Інвест» вимог законодавства при здійсненні господарської діяльності відносно орендованої земельної ділянки з тих самих підстав, які складали зміст претензії позивача на адресу ТОВ «БКЗ-Інвест». Розпорядженням Кленівського сільського голови [PERSON] від 10.02.2015 р. № 3 створено комісію щодо розгляду зазначеного колективного звернення, за наслідками якого було складено акт обстеження земельних ділянок та встановлено, що: земельні ділянки тривалий час не оброблялися, поросили бурянами. Листом № КО.1 від 20.03.2015 р. сільська рада повідомила заявників про наслідки розгляду звернення та рекомендувала звернутися до суду за захистом своїх прав. Зазначене підтверджується також листом Кленівської сільської ради № 02-21/67 від 03.03.2016 р., згідно із яким на виконання вимоги суду сільська рада підтвердила факт розгляду даного колективного звернення громадян, роботи комісії та проведення обстеження земельних ділянок, надавши копії зазначених документів, які відповідають тим, що надані стороною позивача [PERSON] Крім того, достовірність фактів, які були встановлені комісією актом обстеження земельних ділянок, підтвердив допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] /Кленівський сільський голова на час розгляду звернення/ який також повідомив, що серед інших була обстежена земельна ділянка [PERSON], яка так само була захаращена бурянами, що свідчило про тривале її невикористання за цільовим призначенням. Крім цього пояснив, що представники ТОВ «БКЗ-Інвест» не виявили бажання прийняти участь у роботі комісії, а також зазначив, що вже в подальшому, а саме навесні 2015 року, обстежені земельні ділянки були оброблені і засіяні гречкою, але власники земельних ділянок цих сільгоспробіт не виконували. Щодо посилання представника ТОВ «БКЗ-Інвест» на те, що після 01 січня 2015 року органом, повноважним проводити перевірку дотримання вимог земельного законодавства, є Державна екологічна інспекція у Харківській області, то з листа зазначеної організації № 1402/01-25/02-18 від 06.04.2016 р., який долучений до справи, вбачається, що на адресу інспекції дійсно надходило колективне звернення громадян власників земельних ділянок, однак в силу внесення змін до законодавства, інспекція не мала на той час можливості провести перевірку діяльності ТОВ «БКЗ-Інвест». Представник ТОВ «БКЗ Інвест» у судовому засіданні не заперечував, що з грудня 2013 року товариство земельну ділянку позивача не обробляло, оренду плату не сплачувало, тому ці обставини в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Водночас, суд, дослідивши матеріали реєстраційної справи на земельну ділянку позивача [PERSON] (реєстр. № 228378963208), відомості із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, запис в спірному договорі про його реєстрацію в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 632088454000738, лист відділу Держгеокадастру у Богодухівському районі Харківської області № 9-20.12-03.3-741/2-16 від 03.03.2016 р., яким підтверджено реєстрацію договору оренди за вказаним реєстраційним номером та відсутності інших записів в Держреєстрі речових прав, приходить до висновку, що спірний договір оренди землі на даний час є чинним, а угоду від 25.12.2013 р. між [PERSON] та ТОВ «БКЗ-Інвест» про розірвання договору оренди землі № 28-44 від 30.07.2012 р., яка є предметом оспорювання за зустрічним позовом, між сторонами укладено не було, акт про повернення земельної ділянки власнику - позивачу [PERSON] не складався. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в поряду, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ч. 1 ст. 13 Закону). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно із ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як установлено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України). За правилами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. За змістом ч. 1 ст. 32 Закону «Про оренду землі» договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених\~ЗК України\~та іншими законами України. Відповідно до норм ч. 1 ст. 24, ст. 25 Закону «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору; орендодавець має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати. При вирішені даної справи суд приймає до уваги висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 20.01.2016 р. у справах № 6-1980цс15, № 6-1998цс15, № 6-1999цс15, які згідно із ст. 360 -7 ЦПК України є обовязковими для всіх судів України, про те, що тривале невикористанням земельних ділянок сільськогосподарського призначення орендарем за цільовим призначенням, що призвело до забурянення і залісення земельних ділянок, є істотним порушенням умов договорів оренди землі і підставою для їх розірвання на вимогу власника земельної ділянки - орендодавця. Також суд зазначає, що відповідно до умов спірного договору ТОВ «БКЗ-Інвест», як орендар земельної ділянки, у володінні якої вона перебуває, відповідальне за належне її використання і не вправі допускати до її використання без належних правових підстав та згоди власника третіх осіб, які не мають договірних відносин між сторонами. Однак на підтвердження факту передачі [PERSON] «БКЗ-Інвест» земельної ділянки позивача [PERSON] «НВДЦ «Агротех», можуть свідчити відомості про видачу цукру піску (фасування: мішок по 50 кг) пайовикам, про видачу компенсації за культивацію пайовикам, затвердженими 25.09.2013 р. та 20.09.2014 р. відповідно директором ТОВ «НВДЦ «Агротех» [PERSON], в які внесені дані позивача як пайовика спірної земельної ділянки. Зазначене слідує також із показань свідка [PERSON], колишнього директора ТОВ «НВДЦ «Агротех», який підтвердив, що дійсно наприкінці 2013 року - початку 2014 року ТОВ «БКЗ-Інвест» передало земельні ділянки, які до цього воно орендувало у громадян на території Кленівської сільської ради, у користування ТОВ «НВДЦ «Агротех». При цьому також свідок підтвердив достовірність указаних відомостей про видачу матеріальних цінностей. Однак йому не відомі обставини використання земельних ділянок з весни 2015 року, оскільки з того часу він був звільнений з посади директора товариства. Крім того, з довідки Кленівської сільської ради № 02-31/380 від 11.08.2015 р. вбачається, що на земельній ділянці позивача [PERSON] в 2015 році засіяно і вирощено сільськогосподарську культуру гречку, і в засіданні було встановлено, що посів здійснено не товариством БКЗ-Інвест. Згідно із ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з вимогами ч. 2 ст. 90, 152 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку і у спосіб, встановленому законом. Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Поняття самовільне зайняття земельної ділянки визначене в ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно із п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» відповідно до ст.ст. 90, 95, 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки повертаються їх власникам або землекористувачам із передачею останнім незібраного врожаю без відшкодування затрат за час незаконного користування. Таким чином, аналізуючи установлені у справі обставини на підставі оцінених доказів у їх сукупності, суд знаходить доведеними обставини позову про те, що ТОВ «БКЗ-Інвест» допустило порушення зобовязань орендаря землі, які в розумінні ст. 651 ЦК України є істотними порушеннями договору, що завдають шкоди законним правам та інтересам позивача та відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання договору, а ТОВ «НВДЦ «Агротех» самовільно заволоділо земельною ділянкою, в силу чого та згідно із ст.ст. 90, 152, 212 ЗК України, ст. 387 ЦК України земельна ділянка підлягає поверненню [PERSON], а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги за основним позовом підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьму, суд не бере до уваги посилання представника ТОВ "БКЗ Інвест" на порушення процесуального порядку прийняття позову, так як уточнений позов був поданий до початку розгляду справи по суті та стосується того самого договору оренди. Відповідно до положень\~ст.60, ч.3 ст.10 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. ТОВ «БКЗ-Інвест» у зустрічному позові просить визнати недійсною угоду про розірвання договору оренди землі № 28-44 від 30.07.2012 року, укладену між [PERSON] та ТОВ «БКЗ-Інвест» 25.12.2013 року. Однак ані зазначена угода, ані її копія суду надана не була, відсутня вона і в матеріалах реєстраційної справи на земельну ділянку, матеріали якої досліджувались в судовому засіданні. Крім того, за клопотанням представника ТОВ «БКЗ Інвест» судом направлялась ухвала про витребування доказів /оспорюваної угоди/ з Держгеокадастру, однак з відповіді Держгеокадастру вбачається, що у звязку з припиненням з 01.01.2013 року повноважень територіальних органів Держземагенства в частині державної реєстрації, надання запитуваної угоди не представляється можливим. Таким чином, враховуючи, що позивачем за зустрічним позовом не доведено факт укладення оспорюваної угоди, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні зустрічного позову. Питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд вирішує згідно із вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved