Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви зазначив, що у 12.01.2000 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради було видано свідоцтво про право спільної часткової власності на житло [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках належить квартира [ADDRESS] . Заявник зазначає, що [PERSON] подарувала йому на підставі договору дарування, 2/3 частки квартири. Заявник також зазначає, що в квітні 2021 року він виявив неправильність написання власного імені у свідоцтві про право власності на житло, а саме, у свідоцтві від 12.01.2000 року його ім`я записано як « [PERSON] », при цьому, в свідоцтві про народження та паспорті його ім`я записано, як « [PERSON] ». На підставі викладеного просить встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 12.02.2000 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 червня 2021 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. В судове засідання [PERSON] та\~його представник\~адвокат Бурега\~Ігор Володимирович\~не з`явились, разом з цим, на адресу суду надійшла заява представника заявника про можливість розгляду справи у відсутність заявника, в якій представник зазначив, що заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.33). Представник заінтересованої особи: Одеської міської\~ради до судового засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи заінтересована особа повідомлена належним чином та своєчасно (а.с.32), заяв про відкладення слухання справи або щодо розгляду справи за відсутності заінтересованої особи до суду не надходило. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Так, згідно Свідоцтва про право власності на житло від 12.01.2000 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . Свідоцтво видане на підставі розпорядження від 12.01.2000 року № 142774 (а.с.16). Заявник зазначив, що свідоцтво про право власності на житло видано з написанням помилки в його імені, а саме « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », що є перешкодою заявнику у праві здійснення ним прав пов`язаних з повним володінням та розпорядженням власністю. Судом досліджується копія паспорту громадянина України виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , в якому проставлено відмітку про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-7). Також, згідно свідоцтва про народження, [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 148, батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтво про народження видане Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повторно 28.05.2021 року, посторно Серія [NUMBER] (а.с.8). Згідно договору дарування 2/3 частки у праві спільної власності квартири [PERSON] (мати), [INFO] , подарувала [PERSON] (сину) [INFO] , 2/3 частки у праві спільної власності квартири [ADDRESS] . Згідно договору дарування, зазначено, що дарувальнику 2/3 частини належали на підставі Свідоцтва про право власності на житло (приватизація) виданого 12.01.2000 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому ОМР та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23.05.2001 року за р.№2-1340 Восьмою Одеською державною нотаріальною конторою, право власності зареєстровано в КП «БТІ» ОМР 22.06.2001 року книга 410 пр.,стр.66,р№ [NUMBER] та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 34606664 (а.с.14). Таким чином, з досліджених матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України, а також матеріалами справи встановлено, що мати заявника [PERSON] за життя розпорядилась своєю власністю шляхом складення на ім`я сина [PERSON] договору дарування 2/3 частини квартири, а також шляхом складання заповіту, яким заповіла все своє майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось [PERSON] . \~ \~ \~ \~Судом досліджується лист КП «Міське агентство з приватизації житла» ОМР від 14.05.2021 року вих. № 107-Ш/01-07, згідно якого заявнику [PERSON] , щодо заяви про внесення змін у приватизаційні документи на квартиру зазначено про наступне. При вивченні архівних документів, які знаходяться у КП «Міське агентство з приватизації житла» ОМР, встановлено, що на підставі розпорядження органу приватизації № 142774 від 12.01.2000 року було видано свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 12.01.2000 року. Приватизація квартири була проведена згідно заяви на приватизацію житла, довідки про склад сім`ї наймача та займаних ними приміщень, які були оформлені належним чином підписані керівником по обслуговуванню житла та паспортистом, де ім`я співвласника житла на українській мові було зазначено, як [PERSON] (а.с.25). Положеннями ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Приписами п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає справи про належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу який необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту прав заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності [PERSON] Свідоцтва про право власності на житло. З огляду на викладені обставини та норми матеріального права, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на можливість задоволення заяви [PERSON] , заінтересована особа: Одеська міська рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Outcome: approved