Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що 13 травня 2016 року померла [PERSON] в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на: земельну ділянку площею 1,5182 гектарів у межах згідно з планом, розташована на території Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 0520684900:06:003:0115, що належала померлій згідно державного акту серія ВН № 092121 виданий на імя [PERSON] 21 липня 2003 року Вінницькою районною державною адміністрацією та Вінницьким районним відділом земельних ресурсів, на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 17 лютого 2003 року за № 136, Акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 270. Однак, при підготовці і зборі необхідних документів для оформлення спадщини, оригінал правовстановлюючого документу на дану земельну ділянку позивачем втрачено. В звязку з цим позивач не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі. 22 липня 2002 року [PERSON] склала заповіт, посвідченим [PERSON], секретарем виконкому Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за № 76, згідно якого усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала онуку - [PERSON]. Дублікат даного заповіту посвідчено 16.11.2016 року [PERSON], сільським головою Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, зареєстровано в реєстрі за № 185. Таким чином [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті 13 травня 2016 року [PERSON]. Спадщину після її смерті він прийняв, так як у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини, у Вінницькій районній державній нотаріальній конторі після смерті 13 травня 2016 року [PERSON] заведено спадкову справу № 373/2016. Також заяву про відмову від права на обовязкову частку у спадщині подала [PERSON]. Інші заяви про прийняття або відмову від прийняття спадщини відсутні. Таким чином, єдиною особою, яка має право на обовязкову частку у спадщині після смерті 13 травня 2016 року [PERSON] є [PERSON], яка у встановлений законом строк відмовилася від права на обовязкову частку у спадщині, даний факт також підтверджується довідкою Парпуровецькою сільською радою від 05 жовтня 2016 року за № 706. Із вищезазначеного випливає, що спадкоємиць не має змоги оформити своє право на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В судове засідання сторони не зявилися, надали заяви, якими просять справу слухати в їх відсутність. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги свого довірителя підтримує повністю, змін та доповнень немає, просить вимоги позову задоволити. Відповідач по справі, представник Парпуровецької сільської ради, в особі голови [PERSON] - при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 13 травня 2016 року померла спадкодавець [PERSON] в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 346450 від 16.05.2016 року (а.с.5). За життя 22 липня 2002 року [PERSON] склала заповіт, посвідченим [PERSON], секретарем виконкому Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за № 76, згідно якого усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала онуку - [PERSON]. Дублікат даного заповіту посвідчено 16.11.2016 року [PERSON], сільським головою Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, зареєстровано в реєстрі за № 185 (а.с.6). Земельна ділянка площею 1,5182 гектарів у межах згідно з планом, розташована на території Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 0520684900:06:003:0115, належала померлій згідно державного акту серія ВН № 092121 виданий на імя [PERSON] 21 липня 2003 року Вінницькою районною державною адміністрацією та Вінницьким районним відділом земельних ресурсів, на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 17 лютого 2003 року за № 136, Акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 270 (а.с.11-12). Відповідно до витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 21.09.2016 року, вартість земельної ділянки площею 1,5182 гектарів у межах згідно з планом, розташована на території Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 0520684900:06:003:0115, належала померлій [PERSON] складає 34\~948 грн. (а.с.18). Однак, при підготовці і зборі необхідних документів для оформлення спадщини, оригінал правовстановлюючого документу на дану земельну ділянку позивачем втрачено, що підтверджується оголошеннями в газеті «Подільська Зоря» від 03 листопада 2016 року за № 45 (8622) (а.с.13). В звязку з цим [PERSON] не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 16 листопада 2016 року за № 3285/02-17 (а.с.28). Як вбачається з довідки виписки із списку членів КСП «Перемога» с. Хижинці, розташованого на території Парпуровецької сільської ради, [PERSON] в списку членів міститься за № 534, та їй належить земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СТВ «Перемога», розміром 1,66 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, та померла дійсно володіла даною земельною часткою (паєм) довідка № 705, 704 від 05.10.2016 року виконкомом Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.19-24,25). Відповідно до довідки № 703 від 05.10.2016 року виданої виконавчим комітетом Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, померла [PERSON], 13.05.2016 року, проживала та була зареєстрована в [INFO] (а.с.26). Як вбачається з довідки № 706 від 05.10.2016 року виданої виконавчим комітетом Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, що згідно записів по господарських книг Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, особою, що має право на обовязкову частку у спадщині є донька померлої [PERSON], 1946 р.н, яка є пенсіонеркою за віком (а.с.27). Згідно даного листа Вінницької районної державної нотаріальної контори від 16 листопада 2016 року за № 3285/02-17 зазначено, що заяву про відмову від права на обовязкову частку у спадщині подала [PERSON]. Інші заяви про прийняття або відмову від прийняття спадщини відсутні, а також відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно (а.с.28). Інших спадкоємців немає. Заповіт не оспорювався та не скасовувався. За ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно п. 24 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 N 7: 24. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК ). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved