Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

4 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати їх з [PERSON] шлюб та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона не проживає з відповідачем як сімя протягом останніх двух років, так як мають різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та постійні сварки. Від шлюбу з відповідачем мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому і звернулась до суду з позовною заявою. В судове засідання позивач не зявилась, просила справу розглянути без її участі. Одночасно наполягавлана задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл.8 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.74 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2012 року, згідно свідоцтва про шлюб серії 1 СР № 084144, але протягом останніх двух років спільно як подружжя не проживають, оскільки мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, через що постійно виникали сварки. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки сторони від шлюбу мають спільну малолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю, та перебуває на її утриманні, то позивач має право на стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення нею повноліття. У відповідності із розясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться у пункті 17 Постанови від 15.05.2006р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки в матеріалах справи відсутні будь які дані про те, що відповідач добровільно надає допомогу на утримання доньки, відсутні дані про його місце роботи, наявність у нього на утриманні інших дітей, то суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору за позовні вимоги щодо розірвання шлюбу в сумі 640 грн. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved