Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] та проживала по день смерті за адресою: [ADDRESS], місце смерті Україна, м. Донецьк. В обґрунтування заяви зазначив, що він мешкав у [ADDRESS]. У зв'язку з проведенням АТО був змушений переїхати у [ADDRESS] , де на даний час проживає разом з дружиною та двома дітьми. Його мати - [PERSON], [INFO], померла [INFO] вдома в [ADDRESS], що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 120 виданим Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 м. Донецька» від 27.06.2016 року. Причиною смерті вказано церебральний атеросклероз. [PERSON] зазначив, що позбавлений можливості зареєструвати смерть матері у встановленому законом порядку, оскільки оригінал паспорту громадянки України [PERSON], а також оригінал довідки про присвоєння індивідуального податкового номера він віддав до Кіровського відділу реєстрації актів цивільного стану м. Донецька Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної республіки, де йому було видане свідоцтво про смерть серії ДНР [NUMBER] від 28 червня 2016 року, оскільки без свідоцтва про смерть неможливо було захоронити померлу. [PERSON] 11 серпня 2016 року звернувся до Богодухівського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті матері, однак у проведенні державної реєстрації йому було відмовлено оскільки [PERSON] померла на тимчасово окупованій території України про що видане відповідне свідоцтво про смерть, що не може бути прийнято відділом РАЦС для здійснення державної реєстрації смерті відповідно до законодавства України. Тобто зареєструвати смерть матері на території України він не має можливості, у зв'язку чим заявник був змушений звернутися до суду. Встановлення даного факту заявнику необхідно для отримання відповідного свідоцтва про смерть та оформлення спадщини. [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні заяви наполягав. Представник заінтересованої особи Богодухівський районний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Не заперечують проти задоволення заяви. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженець м. Донецьк, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданим Кіровським РВ ДМУ ГУ МВС України в Донецькій області від 23 травня 2007 року. Відповідно до довідки від 13.05.2016 року № [NUMBER] про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи виданої структурним підрозділом з питань соціального захисту населення, [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Кіровським відділом РАЦС м. Донецьк, матір'ю [PERSON], [INFO], є - [PERSON]. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 120 виданого Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 м. Донецька» від 27 червня 2016 року, померла [INFO] [PERSON], у віці 75 років. Причиною смерті вказано церебральний атеросклероз. Згідно свідоцтва про смерть серії ДНР [NUMBER] виданого Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Донецька Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки від 28 червня 2016 року, [PERSON],[INFO], померла [INFO], у віці 75 років, місце смерті Донецька Народна Республіка, актовий запис № 1094. [PERSON] 11 серпня 2016 року звернувся до Богодухівського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті [PERSON]. Богодухівським районним відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 11.08.2016 року вих. № 524/09-01-04-53 [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено медичний документ та свідоцтво про смерть, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту смерті. Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (з наступними змінами та доповненнями) будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з положеннями п. 2 ч. 1ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до Постанови Верховної ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 р. № 254-19, а також Додатку до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 252-VIII місто Донецьк належить до окремих районів Донецької і Луганської областей, де запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування і визнана тимчасово окупованою територією. Відповідно до Додатку 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1276-р), а саме Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження - м. Донецьк належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно до абз. 2 ч. 1ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров'я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року №545. Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.); у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.); забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.). Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється. Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Однак, місто Донецьк, згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-рвходить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. А відповідно до положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, місто Донецьк входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. У зв'язку з тим, що смерть [PERSON] настала на території міста Донецьк, на території якої нині жодний орган державної влади України не працює, відбувалась антитерористична операція та визнана тимчасово окупованою територією, суд погоджується з тим, що отримати лікарське свідоцтво про смерть, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України - є неможливим. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, у зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Оскільки свідоцтво про смерть [PERSON], ДНР [NUMBER] видане Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Донецька Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки від 28 червня 2016 року, а м. Донецьк входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, дані про смерть матері заявника не внесено до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, через що у нього виникли складнощі в реалізації його прав, пов'язаних з прийняттям спадщини після померлої. Відповідно до п. 1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Оскільки реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті [PERSON] неможлива, то суд вважає за необхідне встановити такий факт, задовольнивши вимоги заявника, які є доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved