Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

19.01.2021 позивачка звернулася до суду з позовом, за змістом якого просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17.06.2014 у цивільній справі №310/777/14-ц, на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , щомісяця, у твердій грошовій сумі, з 650,00 гривень на 1/4 частку від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття. Позивачка вказує, що сторони перебували у шлюбі з 23.07.2011 по 28.06.2014, мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина після розірвання шлюбу залишилась проживати з позивачкою. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17.06.2014 у цивільній справі №310/777/14-ц з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , в твердій грошовій сумі 650,00 гривень, щомісячно, з 27.01.2014 до досягнення дитиною повноліття. На підставі рішення видано відповідний виконавчий лист, який позивачкою подано для виконання до відділу ДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області. Позивачка зазначає, що інших стягнень за виконавчими документами з відповідача не провадиться, малолітніх та інших осіб на утриманні він не має, інвалідності не встановлено, тому він є працездатною особою, має можливість надавати кошти на утримання доньки у розмірі, більшому, ніж встановлений судовим рішенням. Враховуючи, що дитина знаходиться на утриманні матері, після ухвалення рішення суттєво змінились ціни на споживчі товари, продукти харчування, одяг, взуття тощо, відповідно, аліментів, які стягуються з відповідача, не вистачає для задоволення потреб доньки, із посиланням на ст.180-182, 192 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», позивачка просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою судді від 28.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, визначено дату, час і місце проведення судового засідання. Відповідачу визначено 15-денний строк з моменту отримання цієї ухвали для подання відзиву на позов, роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ч.4 ст.174, ч.1 ст.191 ЦПК України, до матеріалів справи не подав відзиву на позовну заяву. У судовому засіданні відповідач повідомив про те, що позов визнає в повному обсязі, підтримавши раніше подану заяву, - на зазначених в позовній заяві обставинах, просить задовольнити його, проти способу стягнння та розміру аліментів у зв`язку зі зміною не заперечує. Крім того, відповідач наголосив, що постійно бере участь у додаткових витратах на утримання дитини. Відповідно до ч.2 ст.49, ч.1,4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За нормою ч.6 ст.263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст.206 цього Кодексу. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення сторін, дійшов висновку про те, що вона підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17.06.2014 у цивільній справі №310/777/14-ц, яке набрало законної сили 28.06.2014, ухвалено позов [PERSON] задовольнити частково. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 23.07.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 307. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки, [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 650,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 27.01.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 200,00 грн. щомісячно, починаючи з 27.01.2014 до виповнення трьох років дочці, [PERSON] , [INFO] . Допущено рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. В іншій частині позову відмовлено. Вказаним рішенням встановлено та не підлягає доведенню відповідно до ч.1,4 ст.82 ЦПК України, що сторони уклали шлюб 23.07.2011, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 307. Крім того, від шлюбу мають малолітню дочку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно з довідкою про склад сім`ї, виданою головою правління ОСББ «Весна» 22.04.2020, [PERSON] , [INFO] , мешкає разом із матір`ю [PERSON] за однією адресою. Відповідач зазначив, що отримує щомісячний прибуток, бере участь під час виховання доньки, зокрема, сплачує аліменти на її утримання та додаткові витрати, має змогу сплачувати аліменти у розмірі відповідно до заявлених позовних вимог. Підставою для звернення до суду позивачки стало те, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів витрати на утримання дитини суттєво збільшились, становлять меньше, ніж мінімально гарантований сімейним законодавством рівень, що зумовило погіршення її матеріального стану. Задовольняючи позов, крім прийняття його визнання відповідачем, суд виходить з таких норм чинного законодавства. Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як врегульовано ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За нормою ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом ч.1 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Суду не надано належних та допустимих доказів щодо розміру щомісячних особистих витрат та коштів, необхідних на утримання сім`ї позивачки та відповідача. Проте, суд враховує, що встановлений чинним законодавством прожитковий мінімум, необхідний для задоволення щомісячних витрат дитини підлягає захисту та має бути достатнім. Суд не застосовує 3 абзац ч.2 ст.182 СК України щодо мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, враховуючи заявлені позовні вимоги та їх визнання відповідачем. З урахуванням ч.2 ст.182 СК України, суд дійшов висновку про те, що наявні підстави для задоволення позову про зміну способу стягнення аліментів, встановленого вказаним вище рішенням суду, з твердої грошової суми - 650,00 гривень, які стягуються з батька дитини щомісячно, на 1/4 частку від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття. Враховуючи правову природу заявлених позовних вимог, оскільки ставиться питання не про стягнення аліментів, а про зміну способу їх стягнення, тому аліменти підлягають стягненню з дати набрання рішенням законної сили. Це твердження суду узгоджується з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». За змістом ч.1,6 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 454,00 гривень, від сплати яких позивачка звільнена при пред`явленні позову до суду, враховуючи визнання позову до початку розгляду справи по суті (заява, вх.№ від 11.03.2021).

Outcome: approved