Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовна заява мотивована тим, що 28.04.2014 року [PERSON] згідно договору безпроцентної позики передав [PERSON] кошти у сумі 1486,00 євро. Вказану суму відповідач, згідно розписки від 28.04.2014, зобов"язався повернути до 01.08.2014 року. У зазначений термін та до сьогоднішнього дня [PERSON] боргу не повернув, незаважаючи на неодноразові звернення до нього з проханням повернути кошти. Позивач просить стягнути з [PERSON] борг у сумі 29067,00 грн. та судові витрати в розмірі 290,67 грн. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідач будучи повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, про що свідчать судові розписки, наявні в матеріалах справи, в судове засідання з невідомих суду причин повторно не з'явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Як встановлено в судовому засіданні, 28.04.2014 року [PERSON] згідно договору безпроцентної позики передав [PERSON] кошти у сумі 1486,00 євро, що було підтверджено письмовою розпискою від 28.04.2014 року, із зазначеним строком повернення коштів, а саме 01.08.2014 року (а.с. 5). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. У зазначений термін до сьогоднішнього дня відповідач [PERSON] борг не повернув, незважаючи на неодноразові звернення до нього позивача про повернення боргу згідно боргової розписки. 16.10.2014 року позивач направи досудову пропозицію про повернення боргу, відповідачу, але [PERSON] борг не повернув (а.с. 6-7). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1, 2 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За ч.1 ст. 1049 КЦ України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановлені договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязується повернути позикодавцеві кошти у строк та в порядку , що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві коштів. Згідно ст. 60 ЦК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А тому, з врахуванням викладеного та беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення і з відповідача слід стягнути на користь позивача 1486 євро, що по офіційному курсу НБУ станом на 16.10.2014 року становить 29067,00 гривень боргу за договором позики. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 290,67 гривень судового збору (а.с.1), а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved