Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) 15 січня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21 квітня 2007 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя, відповідач зловживає спиртними напоями, у стані алкогольного сп'яніння вчиняє сварки. Подружні відносини між сторонами припинені у листопаді 2012 року, на даний час позивач проживає у цивільному шлюбі з іншим чоловіком. [PERSON] вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки їх сумісне проживання та ведення господарства припинено, на примирення не згодна. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з мотивів і підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначила, що на даний час вона перебуває у фактичних шлюбних стосунках із іншим чоловіком, тому просить суд шлюб розірвати. Подала до суду заяву про покладення судових витрат на неї. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, обставини викладені у пояснення позивача підтвердив, додатково пояснив, що він являється інвалідом ІІ групи інвалідності, тому просить судові витрати покласти на позивача. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 7 квітня 2007 року. Зазначені обставини, що встановлені судом, підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Від спільного шлюбу позивач з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказані обставини, що встановлені судом, підтверджуються свідоцтвами про народження серії [NUMBER], серії [NUMBER] відповідно (а.с. 6, 7). Діти проживають разом із матір'ю, що підтверджується довідками виконкому Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області від 13.01.2015 року № 2-22/18 та №2-33/20 (а.с. 8, 9). Позивач на примирення не згодна, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин та розірвання шлюбу. Причиною розладу в сім'ї стали непорозуміння та суперечки між подружжям через різні характери та погляди на сімейне життя, внаслідок чого позивач та відповідач перестали проживати однією сім'єю. Судом встановлено, що розлад в сім'ї позивача носить не тимчасовий, а тривалий характер. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін, оскільки відносини, які склалися між подружжям, а саме: непорозуміння та сварки, суперечать інтересам позивача. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції", і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач який наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. З огляду на клопотання позивача про покладення судових витрат на неї, суд вважає за необхідне вказане клопотання задовольнити та судові витрати покласти на позивача.

Outcome: approved