Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

27 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини і розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В позові вказала, що 03 грудня 2011 року зареєструвала з ним шлюб. Від спільного проживання народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що стосунки з чоловіком погіршилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені. Крім того вказала, що вона виховує та утримує доньку самостійно, відповідач працездатний, однак не бере участі в утриманні та вихованні дитини, не надає грошової матеріальної допомоги, а тому просила позов задовольнити. В судове засідання [PERSON] не з`явилася. В поданій до суду заяві просила підготовче судове засідання та розгляд справи по суті проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. В поданій до суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнав. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ознайомившись із заявами сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Згідно довідки Білогірської селищної ради Білогірського району Хмельницької області від 10 червня 2019 року №1613 на утриманні позивача перебуває її дочка [PERSON] , 2012 року народження . Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ч.1,5 ст. 183 ЦПК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідач позов визнав, на даний час є працездатним, належних доказів того, що не може працювати за станом здоров`я чи з інших причин, або ж те, що в нього на утриманні перебувають інші діти, суду не надав, а тому здатний та зобов`язаний, як один із батьків, утримувати свою малолітню дитину та сплачувати аліменти. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, подружжя спільно не проживає, не веде спільного господарства, сім`я розпалася, шлюб носить формальний характер. Позивач та відповідач визнають, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам. При таких обставинах збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. На підставі наведеного,

Outcome: approved