Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок за природний газ спожитий позивачем у період з 24.07.2016 року по день звернення до суду. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачу на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] . Будинок підключено до мережі газопостачання та є газифікованим. Вказує на те, що відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», він є споживачем комунальної послуги з газопостачання. Послуги з газопостачання позивачу надає та здійснює відповідач. Послуги надає та здійснює Мар`їнське відділення Красноармійського УГГ ПАТ «Донецькоблгаз». Відповідно до Постанови КМУ №315 від 27.04.2016 року, гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів була визначена у розмірі 6,879 гривні за 1 куб.метр. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 року по справі № 826/9665/16, Постанова КМУ №315 від 27.04.2016 року визнана протиправною та нечинною з моменту її прийняття, тобто 27.04.2016 року. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 року по справі № 826/9665/16, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 року було залишено без змін. Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 року по справі № 826/9665/16 набрала законної сили. Отже, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 року по справі № 826/9665/16, є обов`язковим для виконання постачальником природного газу, оскільки в період з 27.04.2016 року по 20.09.2019 року постачання йому, як споживачеві природного газу, здійснювалося на підставі, у відповідності і за ціною, встановленою постановою КМУ № 315, яка визнана нечинною з моменту її прийняття, а саме з 27.04.2016 року. 28.08.2019 року [PERSON] звернувся до Начальника Красноармійського УГГ з заявою, в якій просив здійснити перерахунок за спожитий ним природний газ у період з 27.04.2016 року по сьогодні. Сума надмірно сплачених коштів просить зарахувати на його розрахунковий рахунок 20799, в якості переплати в рахунок майбутніх платежів. Листом від 03.09.2019 року за вих. № 10/1291, Красноармійським управлінням по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації « Донецькоблгаз» повідомлено, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва № 820/9665/16 від 04.03.2019 року, постанова КМУ № 315 від 27.04.2016 року «Про внесення змін до постанови КМУ від 01.10.2015 року № 758» була визнана протиправною та не чинною, в той же час в рішенні не визначені зобов`язання суб`єкта владних повноважень по ухвалі нового нормативно-правового акту, в якому має бути порядок перерахунку за спожитий газ та порядку сплачених коштів. Повідомлено, що у разі законодавчого врегулювання порядку проведення перерахунку виплати за спожитий газ побутовими споживачами, газорозподільна організація прийме невідкладні заходи по здійсненню перерахунку та повернення сплачених коштів. Посить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок вартості послуги з газопостачання, сплаченої у період з 24.07.2016 року до 20.09.2019 року за житлово комунальну послугу з газопостачання. Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 23.09.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 03.12.2019 року до суду надійшли заперечення Мар`їнського відділення Красноармійського управління по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», в яких відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з тим, що регулювання ціни споживчого газу здійснює держава. Мар`їнське відділення Красноармійського УГГ ПАТ «Донецьоблгаз» на свій розсуд не може здійснювати перерахунок платежів, як того вимагає позивач, що пов`язано не тільки з відсутністю порядку перерахунку, але й з тим, що ціну на газ, яка діяла скасована, а нова не встановлена. Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 05.12.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач наполягав на своїх вимогах і просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, і просить в позові відмовити з підстав, зазначених у запереченнях на позов. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] . На нього як на споживач відкрито особовий рахунок № [NUMBER] Цей факт сторони не оспорюють. Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), затвердженим Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 2494 від 30.09.2015 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/2782, Правилами постачання природного газу (далі - Правила), затвердженими Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року та іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах, а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Вказаними Правилами визначено, що договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Згідно з п. 17 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про ринок природного газу» Постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року затверджено Правила постачання природного газу, якими врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про ринок природного газу», з 01 жовтня 2015 року КМУ на суб`єктів ринку природного газу покладаються спеціальні обов`язки, у тому числі на НАК «Нафтогаз України», як оптового продавця та на ПАТ «По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз"», як постачальника природного газу для побутових споживачів Донецької області. В період з 01 жовтня 2015 року до 01 квітня 2017 року діяло Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період) затвердженеПостановою КМУ № 758 від 01 жовтня 2015 року. 27 квітня 2016 року КМУ прийняв Постанову № 315 «Про внесення змін до Постанови КМУ від 01 жовтня 2015 року № 758», якою з 01 травня 2016 року затверджена: гранична роздрібна ціна за природний газ для побутового споживача в розмірі 6,879 грн за 1 метр кубічний та формула її розрахунку; ціна продажу природного газу Національною компанією «Нафтогаз України» постачальникам природнього газу для потреб населення на рівні імпортного паритету в розмірі 4,942 за 1 метр кубічний. До прийняття Постанови № 315 з 01 жовтня 2015 року діяли граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягів використання природнього газу, а саме: 1) для приготування їжі та/або підігріву води -7,188 грн. за 1 метр кубічний; 2) для індивідуального опалення або комплексного використання (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігріву води) -7,188 грн. за 1 метр кубічний, крім обсягів до 1200 метрів кубічних, що використані за період з 01 жовтня 2015 року по 31 жовтня 2016 року (включно) за ціною 3,60 грн за 1 метр кубічний. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2019 року по справі № 826/9665/16 залишеним в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року була визнана протиправною та нечинною Постанова КМУ України від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення змін до Постанови КМУ від 01 жовтня 2015 року № 758 з моменту її прийняття. Ухвалення судового рішення про визнання нечинною з моменту прийняття Постанови № 315 означає, що до правовідносин, які діяли в період з 27 квітня 2016 року слід застосовувати пункти 13 та 13-1 Постанови № 758 в редакції, що діяла до 27 квітня 2016 року, які передбачають наступне: з 1 жовтня 2015 року діють граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягу використання природного газу. В розмірі визначеному постановою НКРЕКП від 03 березня 2015 року № 583, а саме: 1) для приготування їжі та/або підігріву води - 7,188 грн. за 1 метр кубічний; 2) для індивідуального опалення або комплексного використання (індивідуальне опалення, приготування їжі, та/або підігріву води) -7,188 грн за 1 метр кубічний, крім обсягів до 1200 м. кубічних, що використані за період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року ( включно), за ціною 3,60 грн. за 1 метр кубічний. Граничні роздрібні ціни за природний газ для побутових споживачів у період з 1 травня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) встановлюється окремим рішенням КМУ. Станом на момент розгляду даної цивільної справи окреме рішення Уряду, яким би визначались ціна природного газу протягом спірного періоду відсутнє. Після скасування Постанови КМУ№ 315від 27.04.2016року для розрахунку вартості газу необхідно застосовувати ціну в редакції Постанови КМУ № 234 від 30.03.2016 року, якою вносились зміни до постанови КМУ № 768, а саме 7,1888 за 1 м. куб., оскільки постанова КМУ№ 234від 30.03.2016 р. не має обмежень щодо її застосування у часі та діяла до втрати чинності Постановою КМУ № 758. Отже, суд приходить до висновку, що з втратою дії Постанови КМУ № 315 від 27.04.2016 року, відповідач не має права нараховувати плату за спожитий природний газ за формулою, встановленою цією постановою. Не прийняття Кабінетом Міністрів України нових постанов, або відсутність порядку проведення перерахунку спожитого природного газу споживачем, не може бути підставою для порушення прав споживача. Вказана правова позиція також вказана в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 757/31606/15-ц, в якій судом зроблено висновок про те, що у разі зміни судом акту, яким встановлені тарифи на житлово-комунальні послуги, за зверненням споживача, їх виконавець (постачальник) повинен здійснити перерахунок. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява є законною та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved