Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

[PERSON], [INFO], звернувся в суд з заявою, в якій просить встановити факт його постійного спільного проживання в [INFO] разом із спадкодавцем [PERSON], [INFO], яка померла 29 травня 2000 року, з 1985 р. на час відкриття спадщини - на 29 травня 2000 року. В заяві покликається на те, що [PERSON] приходився заявникові дядьком четвертого ступеня споріднення (рідний брат його прабабусі по материнській лінії). Він проживав з дружиною [PERSON] вдвох, дітей не мали. Будучи людьми похилого віку, потребуючи допомоги, [PERSON] запропонували заявникові перейти до них проживати. З 1985 року заявник проживав разом з подружжям [PERSON] у їхньому житловому господарстві по вул. Незалежності (колишня Леніна), 76 в с. Сороки Городенківського району. За згодою [PERSON] цього ж року заявник зареєструвався у їхньому житловому господарстві, а в 1987 році зареєструвалися члени його сімї дружина та діти. Вищенаведене доводиться випискою з погосподарських книг Сороківської сільської ради № 390 від 26.06.2017 року. 25 листопада 1985 року [PERSON] склав на користь заявника заповіт, яким розпорядив заявникові усе належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося. 07 квітня 1986 року [PERSON] помер. Після його смерті заявник спадщину не оформляв, так як вони залишились проживати з [PERSON] і не хотіли її травмувати. 29 травня 2000 року померла [PERSON]. В червні 2017 року заявник звернувся до Городенківської районної державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини за заповітом. Однак, в.о. державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори йому відмовила у вчиненні нотаріальної дії через неправильно оформлений заповіт, згідно якого [PERSON] розпорядив заявникові все належне йому майно, а також майно його дружини [PERSON] Проте, законодавством, чинним на час смерті спадкодавця, не передбачалася можливість посвідчення заповіту від двох осіб одночасно, а заповідач має право розпоряджатися виключно своїм майном. З цих підстав нотаріусом розяснено заявнику право спадкування за законом, як спадкоємцем четвертої черги. Згідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Заявник постійно проживав разом із спадкодавцем з 1985 року по даний час у їхньому житловому будинку, доглядав подружжя [PERSON], проводив їхнє поховання. Вони користувалися одними й тими ж предметами вжитку, спільно обробляли земельні ділянки, спільно несли витрати по утриманню господарства, тобто мали спільний побут. При житті, вони висловили взаємну згоду розпорядити заявникові належне їм майно, однак при посвідченні заповіту у сільській раді було порушено його форму. У звязку з наведеним, встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем однією сімєю не менше 5 років має для заявника юридичне значення, так як є необхідним для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі ст.1264 ЦК України. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав з викладених у ній підстав, просить задовольнити. Суду пояснив, що [PERSON] є рідним братом його бабусі по материнській лінії [PERSON]. [PERSON], перебуваючи в шлюбі з [PERSON], спільних дітей не мали, проживали вдвох в с. Сороки по вул. Незалежності,76. Так як вони були похилого віку, потребували допомоги, то заявник на їхнє прохання у 1985 році перейшов проживати до них, де був приписаний. Після одруження разом з ним там проживали члени його сімї: дружина і діти. Разом із спадкодавцями проживали однією спільною сімєю, мали спільний побут, заявник проводив їх поховання; після їх смерті продовжує проживати у даному житловому будинку, здійснює за ним догляд. Заінтересована особа - Сороківська сільська рада Городенківського району Івано-Франківської області просить справу розглядати без представника сільської ради, заяву визнає. Суд, вислухавши заявника, свідків [PERSON] [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини 2 ст. 256 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає справи про встановлення фактів, коли такі факти породжують юридичні наслідки від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, коли встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право. Відповідно до розяснень, що містяться в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відміткою про місце проживання заявника [PERSON], в його паспорті громадянина України серії СС № 184480, виданому 01 жовтня 1996 р. Городенківським РВ УМВС в Івано-Франківській області стверджено, що він зареєстрований в [INFO]. Довідкою № 390, виданою 26.06.2017 р. виконкомом Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що з 1985 р. в господарстві по вул. Незалежності (колишня Леніна), 76 в с. Сороки (особовий рахунок 457) проживали [PERSON], [INFO], голова, [PERSON], [INFO], дружина, та [PERSON], [INFO], племінник; з 1986 р. по 1990 р. в цьому господарстві (особовий рахунок 474) проживали [PERSON], [INFO], голова, який помер 08.04.1186 р., [PERSON], [INFO], дружина, [PERSON], [INFO], племінник, [PERSON], [INFO], невістка, [PERSON], [INFO], внучка; з 1991 р. по 1995 р. в цьому господарстві (особовий рахунок 192) проживали [PERSON], [INFO], голова, [PERSON], [INFO], племінник, [PERSON], [INFO], невістка, [PERSON], [INFO], внучка, [PERSON], [INFO]; з 1996 р. по 2000 р. в господарстві по вул. Незалежності (колишня Леніна), 76 в с. Сороки проживали: [PERSON], [INFO], голова (особовий рахунок 197), [PERSON], [INFO], голова, [PERSON], [INFO], дружина, [PERSON], [INFO], дочка, [PERSON], [INFO], син (особовий рахунок 198). Копією свідоцтва про одруження серії І-АБ № 003812, виданого 01.02.1973 року Слобідською сільською радою встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], - зареєстрували шлюб 01 лютого 1973 року, актовий запис № 2. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON]. [PERSON] помер 07 квітня 1986 року у віці 71 років в с. Сороки, актовий запис № 8 від 09.04.1986 р., що стверджено копією повторного Свідоцтва про смерть серії І-НМ № 246502, виданого 15 березня 2017 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. [PERSON] померла 29 травня 2000 року у віці 80 років в с. Сороки, актовий запис № 9 від 30.05.2000 р., що стверджено копією Свідоцтва про смерть серії І-НМ № 051436, виданого 30 травня 2000 р. Сороківською сільською радою Городенківського району. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину заявник [PERSON] звернувся до Городенківської районної державної нотаріальної контори. Однак, постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної нотаріальної контори № 1143/02-31 від 16 червня 2017 р. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, належне [PERSON], померлій 29 травня 2000 р. з посиланням на те, що заповіт, який був посвідчений 25 листопада 1985 р. за № 53 у виконкомі Слобідської сільської ради Городенківського району від імені [PERSON], жителя [INFO], яким він заповів своє майно та майно своєї дружини [PERSON], не відповідає чинному на час його складання законодавству, оскільки закон не передбачав можливість посвідчення заповіту від двох осіб одночасно, а також заповідач мав право розпоряджатися тільки своїм майном, а не майном своєї дружини. Згідно ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Свідок [PERSON] суду пояснив, що його дружина і дружина заявника є рідними сестрами, тому він буває в гостях у заявника. Йому достовірно відомо, що заявник [PERSON] з 1985 року проживав [INFO] разом з своїм вуйком [PERSON] та його дружиною [PERSON], вони вели спільне господарство. Вуйко заявника помер скоріше, а його дружина померла в 2000 році. Разом з заявником жила його дружина [PERSON] і їх діти [PERSON] і Іра. На даний час заявник з своєю сімєю продовжує проживати в даному житловому будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він був добре знайомий з [PERSON], який працював у колгоспі завгоспом. Ствердив, що разом з сімєю [PERSON] та [PERSON] в с. Сороки по вул. Незалежності з 1985 року проживав [PERSON]. Заявник проводив похорони вуйка та його дружини. В даний час заявник разом із дружиною та дітьми продовжує проживати в даному житловому будинку. [PERSON] зареєстрований за місцем фактичного проживання - по вул. Незалежності, 76 в с. Сороки з 1985 року. Судом встановлено факт постійного спільного проживання заявника [PERSON], [INFO], в с. Сороки по вул. Незалежності,76 Городенківського району Івано-Франківської області разом із спадкодавцем [PERSON], [INFO], яка померла 29 травня 2000 року, з 1985 р. на час відкриття спадщини - на 29 травня 2000 року, тому суд приходить до висновку, що заяву [PERSON] слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved