Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадкове майно та просить суд встановити факт належності майна померлому батьку [PERSON] та в порядку спадкування визнати за ним право власності на спадкове майно: нежитлова будівля (колишня майстерня) за адресою: комплекс будівель і споруд № 39 Випасненська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області та нежитлова будівля (колишній пташник) за адресою: комплекс будівель і споруд № 40 Випасненська сільська рада Білгород-Дністровського району. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що після смерті батька [PERSON], який помер 02.12.2012 року, він вступив у спадщину та 20.12.2013 року державний нотаріус [PERSON] видала йому свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак, вищезазначені нежитлові будівлі позивач не зміг успадкувати через отримання відповідного свідоцтва, оскільки за життя батько не встиг оформити право власності, тому вказані будівлі не увійшли до майнової спадкової маси. Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивачів, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2012 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 325888, актовий запис № 780, складений відділом ДРАЦС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції. Сторони по справі є його рідними синами. За життя померлий Заповіт не складав. У відповідності з п.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На день смерті спадкодавця він фактично проживав з сином позивачем по справі. Тому після його смерті позивач фактично прийняв спадщину, розпочав роботу в МПП «Агрофірма Колос» засновником якої був померлий, входив у процес роботи щоб не допустити занедбання фінансового та продуктивного стану підприємства. Також, у володіння позивача перейшло дві нежитлові будівлі колишній пташник та колишня майстерня, що розташовані на території Випасненської сільської ради за межами населеного пункту. За життя померлий розпочав там ремонтні роботи, щоб відновити стан будівель, та після його смерті позивач закінчив ремонт і на даний час використовує будівлі у власник цілях, в побуті. 20 грудня 2013 року державний нотаріус Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] видала позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька. Спадкове майно, на яке було видане свідоцтво, складалось з часток статутного фонду МПП «Агрофірма Колос». Відповідач по справі також є спадкоємцем першої черги, однак від спадщини батька він фактично відмовився, оскільки вчасно не звернувся до нотаріусу з відповідною заявою та не проживав з батьком на момент відкриття спадщини. Стаття 1272 ЦК України: якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначалось вище, за життя померлий володів двома нежитловими будівлями, що розташовані на території Випасненської сільської ради, які в радянські часи були у віданні колгоспу, а згодом повинні були передатись майновим пайщикам, однак, померлий викупив у пайщиків їхні долі та понад пяти років користувався ними для власних цілей. Такі обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема розписками пайщиків про отримання коштів за належний їм майновий пай. Належним чином оформити право власності на вказані нежитлові будівлі спадкодавець не встиг, тому позивач не може нотаріальним шляхом оформити спадкові права на них. Рішенням виконкому Випасненської сільської ради № 47 від 19.05.2016 року нежитловій будівлі (колишня майстерня) була присвоєна адреса: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Випасненська сільська рада, комплекс будівель та споруд № 39. Іншим рішенням виконкому Випасненської сільської ради № 48 від 19.05.2016 року нежитловій будівлі (колишній пташник) була присвоєна адреса: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Випасненська сільська рада, комплекс будівель та споруд № 40. Ч. 1\~ст. 1296 ЦК України\~зазначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до положень\~ст. 34 Закону України "Про нотаріат"\~видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється державними нотаріальними конторами. Відповідно до п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» № 7\~за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Оскільки позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд доходить висновку, що позивач може реалізувати своє право на оформлення спадщини лише в судовому порядку. \~\~\~За роз'ясненням\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п.п.23,24)\~\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи вищевикладені обставини справи та аналізуючи вищенаведені норми законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані, доведені та спрямовані на захист його спадкових прав.

Outcome: approved