Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 3 червня 1995 року сторони уклали шлюб. У цьому шлюбі вони мають повнолітню дитину - [PERSON]. Протягом останніх двох років сімейне життя погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони мають різні погляди на шлюб та сім'ю. З червня 2016 року ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. На думку позивача сімейні стосунки не можливо поновити, а тому строк на примирення не дасть позитивних результатів. У звязку з цим просила суд розірвати шлюб, залишити їй набуте у шлюбі прізвище та стягнути на її користь половину судових витрат. У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просила розірвати шлюб, стягнути на її користь судові витрати у повному обсязі, розгляд справи проводити за її відсутності. Крім того, у разі неявки відповідача просила постановити заочне рішення. Відповідач у судові засідання не зявлявся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток за місцем його реєстрації та фактичного перебування, а також у телефонному режимі, що підтверджується відповідними телефонограмами. Причини неявки відповіача суду не відомі, заперечення на позовну заяву не надавалися. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 2 лютого 2017 року ухвалено проведення заочного розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності та у зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 3 червня 1995 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Чорнобаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 20, що підтверджується виданим повторно свідоцтвом про шлюб серії І-СР № 128838 від 14 грудня 2016 року (а.с. 6) та штампом у паспорті позивача, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 5). У шлюбі сторони мають повнолітню дитину - [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження останньої серії І-СР 283720 від 29 вересня 1995 року (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На виконання вимог ч .1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, спільного господарства сторони не ведуть та проживають окремо з червня 2016 року. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу у судовому засіданні не надано та судом не встановлено. При цьому позивач стверджує, що не бажає поновлювати сімейні стосунки, а тому надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Таким чином суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд залишає позивачу набуте нею у шлюбі прізвище "Головня". Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 551,21 (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 21 коп.) гривень судового збору. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved