Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

[PERSON] 22.07.2019 звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона являється власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] . Позивач вказує, що за вказаною адресою з 15 квітня 2003 року зареєстрована її мати - [PERSON] та з 22 травня 2012 року - знайома [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що відповідач не проживає в житловому будинку за місцем реєстрації близько семи років, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і будинком не цікавиться. Позивач перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинила. З 2012 року позивач з відповідачем не спілкується, місце її перебування невідоме, зв`язку не підтримує. Позивач вважає відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщення, так як вона понад сім років за місцем реєстрації не проживає, за комунальні послуги не сплачує, не несе витрати на утримання житлового приміщення, в зв`язку з чим відповідач створює позивачу перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 316, 317, 319, 321, 405 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 26 липня 2019 року в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просить провести розгляд справи у її відсутність, позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за адресою: вул. Дружби, 130, с. Капітанка Голованівського району Кіровоградської області, що підтверджується відміткою від 20.09.2019 на конверті про невручення з причин "за закінченням терміну зберігання", який направлявся з судовою повісткою рекомендованим листом за зареєстрованим місцем проживання відповідача згідно довідки Капітанської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області від 26.07.2019 №316 (а.с. 34, 43), заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив до суду не подала. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, яка не з`явилась в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подала до суду відзив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення (частина 2 статті 16 ЦК України). В силу частин 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач являється власником житлового будинку [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 13.12.2002, посвідченого 13.12.2002 приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Воєводою С.М., зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №1428 (а.с. 6). Згідно довідки Капітанської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області від 22.07.2019 за №636, вулиця [ADDRESS] . Капітанка [ADDRESS] на вулицю [ADDRESS] , згідно рішення Капітанської сільської ради від 19.11.2015 за №13 (а.с 12). Відповідно довідки Капітанської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області від 02.07.2019 за №575, до складу сім`ї позивача по [ADDRESS] входять: мати [PERSON] , знайома [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області від 02.07.2019 за №1847, місце проживання позивача зареєстровано по [ADDRESS] та до складу її сім`ї входять: чоловік [PERSON] (а.с. 8). Як вбачається з копії домової книги житлового будинку [ADDRESS] , місце проживання відповідача зареєстроване за цією адресою з 22.05.2012 (а.с. 9-10). Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] , складеного 02.07.2019 комісією в складі: сільського голови Капітанської сільської ради Сторчак Зінаїди Іллівни, депутата сільської ради Тандалатія Валентина [PERSON] , сусідів [PERSON] та [PERSON] та наданих пояснень сусідів від 02.07.2019, в домоволодінні за адресою по [ADDRESS] проживає [PERSON] , а [PERSON] не проживає з 2012 року, власник будинку [PERSON] зареєстрована за адресою по [ADDRESS] (а.с. 11, 18-19). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За нормами ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з частиною 1 і 2 ст. 71, ст. 72 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.11.2016 року по справі №6-709цс16, про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання регулюються спеціальним нормативно-правовим актом, а саме: Законом України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за нормами ст. 7 якого, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, судом встановлено, що відповідач у житловому будинку [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності позивачу, більше року (з 2012 року) не проживає, про причини відсутності за місцем реєстрації понад один рік суду не повідомила, а тому суд приходить до висновку про відсутність таких причин. У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки відповідач втратила право користування житловим будинком позивача та добровільно не здійснює дії щодо зняття з реєстрації свого місця проживання, що обмежує позивача у розпорядженні належним їй будинком. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої позивачем квитанції №27 від 22.07.2019 (а.с. 1), остання за подання даного позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., виходячи з розміру, встановленого підпунктом 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, що підлягає відшкодуванню відповідачем. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved