Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , був йому рідним братом, а також встановити факт належності померлому [PERSON] , Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 15 серпня 2002 року, яким передано у приватну власність земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER] площею 3,37 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, виданого на ім`я « [PERSON] » на підставі розпорядження Знам`янської районної державної адміністрації від 27 червня 2002 року №239-р. Також, просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 3,37 га, кадастровий номер [NUMBER] , яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] . Вимоги обґрунтував тим, що у нього був рідний брат [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в селі Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області. У витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження прізвище, ім`я та по батькові рідного брата записано як [PERSON] , [INFO] , у графі «відомості про батька» записано [PERSON] . У свідоцтві про смерть прізвище, ім`я та по батькові рідного брата записано як [PERSON] . У свідоцтві про народження та паспорті громадянина України його прізвище, ім`я та по батькові записано як [PERSON] . У графі «батько» зазначено [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть батька у графі «громадянин (ка)» зазначено [PERSON] . Після смерті брата відкрилася спадщина у виді земельної ділянки площею 3,37 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , яку він не має можливості прийняти у спадщину, у зв`язку з розбіжностями у написанні прізвища та по батькові брата в данному Державному акті, як « [PERSON] », а також у свідоцтві про смерть та витязі з Державного реєстру актів цивільного стану, як « [PERSON] ». Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку та розбіжністю в написанні прізвища спадкодавця та спадкоємця. Вказане змусило його звернутися до суду з даною заявою. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав частково в частині встановлення фактів родинного зв`язку та належності правовстановлюючого документу. Просив суд справу розглянути у відсутність представника. Представник відповідачаЗнам`янської\~районної державної\~адміністрації Кіровоградської\~області в\~судове засідання\~не з`явився,\~подав до\~суду заяву,\~в якій\~не заперечував\~проти задоволення\~позовних вимог. Просив суд справу розглянути у відсутність представника. Третя особа у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечив їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи ЄУН 389/1193/17 (провадження №2/389/441/17), з`ясувавши всі фактичні обставини у справі, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та законності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Судом встановлено, що згідно з даними паспорта, позивач [PERSON] вича народився [INFO] у у селі\~Дмитрівка Знам`янського\~району Кіровоградської\~області (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками заявника є [PERSON] ян [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , [INFO] в селі\~Дмитрівка Знам`янського\~району Кіровоградської\~області помер [PERSON] [PERSON] (а.с.11). Разом з тим, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексц України №00017628126 від 07 лютого 2017 року, [PERSON] лян [PERSON] ьович народився [INFO] у селі Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області. Батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , [INFO] 2007 [INFO] в селі Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області помер [PERSON] ьович (а.с.10). Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 15 серпня 2002 року, яким передається у приватну власність земельна ділянка №432, площею 3,37 га, розташована на території Дмитрівської сільської ради, видано Омельяну [PERSON] ійовичу на підставі розпорядження Знам`янської районної державної адміністрації від 27 червня 2002 року №239-р. Оригінал даного, в процесі розгляду справи долучено третьою особою [PERSON] (а.с.109-110). Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2017 року,\~позовні вимоги [PERSON] до Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволено. Встановлено [PERSON] , [INFO] додатковий строк у 2 (два) місяці для подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON] , померлого [INFO] . Рішенням Апеляційного суду\~Кіровоградської області\~від 21\~листопада 2017\~року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2017 року скасовано. У задоволенні позову [PERSON] до Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2018 року, касаційну скаргу [PERSON] ?євича, подану представником [PERSON] , залишено без задоволення. Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2017 року залишено без змін. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Апеляційного суду\~Кіровоградської області\~від 21\~листопада 2017\~року встановлено,\~що [PERSON] був зареєстрований з 1999 року та проживав в [ADDRESS] , до дня своєї смерті, разом з братом [PERSON] , який проживає в будинку з 1976 року та по теперішній час. Так, як позивач проживав на час смерті із спадкодавцем, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно довідки Дмитрівської сільської ради №412 від 07 лютого 2017 року, заповіт від імені [PERSON] в Дмитрівській сільській раді Знам`янського району Кіровоградської області не посвідчувався (а.с.13). Відповідно до листа завідувача Знам`янської районної державної нотаріальної контори від 04 червня 2018 року № 546/01-16 на померлого [PERSON] заведена спадкова справа №51/2017 (а.с.68-75). 23 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до Знам`янської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка була прийнята відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України (а.с.73). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №207/02-31 від 07 березня 2018 року, державним нотаріусом Знам`янської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Гаврилюком П.П. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , через відсутність документа,\~що посвідчує\~право власності\~спадкодавця на\~земельну ділянку,\~відсутність зареєстрованих\~речових прав\~у Державному\~земельному кадастрі\~та розбіжності\~в написанні\~прізвища спадкодавця\~та спадкоємця,у зв`язку з чим не простежується родинний зв`язок (а.с.15-16). У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені ІV розділом цього кодексу. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Зокрема,\~Глава 6\~ЦПК України,\~а також\~постанова Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995\~року №\~5\~«Про судову\~практику у\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~розкриває зміст\~судової діяльності\~з розгляду\~справ даної\~категорії,\~при цьому\~факти,\~що мають\~юридичний характер,\~-\~це факти,\~з якими\~закон пов`язує\~виникнення,\~зміну або\~припинення правовідносин.\~Факт родинних\~відносин між\~фізичними особамита факт належності правовстановлюючих документів особі (п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України) встановлюється в судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Відтак, встановлення фактів про які просить позивач, породжує юридичні наслідки, а саме їх підтвердження необхідне для отримання спадщини, що відкрилась внаслідок смерті брата, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення і дана вимога не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже,\~не дивлячись\~на існуючі\~розбіжності в\~документах,\~факт родинних\~відносин між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~а саме\~те,\~що вони\~доводяться один\~одному рідними\~братами,\~а також\~факт належності\~ [PERSON] \~державного акту\~на право\~приватної власності\~на землю,\~підтверджується ідентичністю\~імені останнього,\~дати,\~місця його\~народження та\~смерті,\~що зазначені\~у досліджених\~судом документах,\~а також\~показами свідків\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] ..\~Крім того,\~матір`ю,\~як [PERSON] \~так і\~ [PERSON] є\~ [PERSON] .Зазначене дозволяє вважати дані факти встановленими. Таким чином, неоднакове написання прізвища та по батькові померлого [PERSON] / [PERSON] , [PERSON] / [PERSON] , скоріше за все було викликано в результаті помилки вчиненої посадовими особами при видачі відповідних документів. Враховуючи вищевикладене, а також те, що встановлення фактів про які просить позивач, породжує юридичні наслідки, а саме їх підтвердження необхідне для оформлення спадщини і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення і дані вимоги не пов`язуються з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а також факт належності останньому Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] . Разом з тим, відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1258\~ЦК України\~визначено,\~що спадкоємці\~за законом\~одержують право\~на спадкування\~почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, в тому числі, на підставі прийняття спадщини. У відповідності до ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Як роз`яснено в пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення). Відповідно до статті 3 ЦК України, серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Цивільний процесуальний кодекс України у статті 2 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою єфективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї про захист прав людини і основоположних свобод із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом №11 від 11 травня 1994 року, який діє для України з 11 вересня 1997 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст.5 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки, судом встановлено факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, а також факт належності спадкодавцю документа,\~що посвідчує\~його право\~власності на\~земельну ділянку\~та враховуючи\~те,\~що в\~процесі розгляду\~справи оригінал\~даного відшукано\~та долучено\~до матеріалів\~справи,\~в наявності\~всі підстави\~для задоволення\~вимоги позивачащодо визнання за ним права власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] . На підставі викладеного, ст.ст.2, 3, 16, 328, 1217, 1218, 1258 ЦК України,

Outcome: approved