Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

28 серпня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, відповідно до вимог якого просить стягувати аліменти із відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до її повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем 13.10.2007 року зареєстрували шлюб. Під час перебування сторін у шлюбі у них народилася дочка - [PERSON]. Сімейне життя у них не склалося, тому позивач та відповідач 28 лютого 2011 року розлучилися. Після розірвання шлюбу дочка залишилася проживати з позивачкою. На даний час позивач тимчасово не працює. Проживає з дочкою в м. Києві в орендованій квартирі. Дочка навчається в третьому класі. Окрім цього, захоплюється танцями (відвідує платні уроки два рази в тиждень), ходить до репетитора з англійської мови. Їй допомагає мама, яка є пенсіонером. Тому позивачу важко задоволити необхідні потреби на навчання та розвиток дитини. Відповідач абсолютно не спілкується з дитиною, не бере участі у її вихованні, не цікавиться досягненнями дочки та не допомагає їй матеріально. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте представник позивача надавши письмову заяву, просив розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задоволити. Щодо винесення заочного рішення не заперечує (а.с.17). Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі (а.с.2,4), у них 18 травня 2009 року народилася дочка [PERSON] (а.с.3), яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с.6). Розглянувши заяви позивачки, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітня дитина позивачки проживає разом із останньою та перебуває на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов'язку утримувати дитину не досягнуто, суд вважає вимогу позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] правомірною. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім цього, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). Виходячи із принципу диспозитивності, закладеного у ст.ст. 13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, піддавши аналізу матеріали справи, суд приходить до висновку, що стан здоров'я [PERSON] задовільний, їй не заподіяне каліцтво та джерел самостійного доходу вона не має. Окрім цього, у звязку із неявкою відповідача в судове засідання та проведення судом заочного розгляду справи, суд не може встановити стан здоровя останнього. Дані обставини судом враховані при визначенні розміру аліментів. Згідно із частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2017 рік", прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 1860 гривень. Виходячи із вищенаведеного, з врахуванням відсутності заперечень відповідача, який в судове засідання неодноразово не зявлявся та не подав відзиву на позовну заяву, суд вважає, що на утримання дочки [PERSON] слід стягнути із відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, що буде достатньо для стягнення із сторони коштів на утримання дитини. Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене та рекомендації, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, відтак підлягають до задоволення. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, слід зауважити, що при наявності у позивачки доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дитини, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. Також, у свою чергу, при наявності у відповідача доказів щодо погіршення стану його здоров'я, а також документального підтвердження зміни свого матеріального становища, він не позбавлений у майбутньому заявити вимогу про зменшення розміру аліментів. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати. Керуючи ст.ст.12,13,81,141,258-259,263-265,282,430 ЦПК України та ст.ст.180,182,184 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved