Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

18.11.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Третя Львівська державна нотаріальна контора, в якому просить визнати його власником 1/2 частини двокімнатної квартири площею 50,6 [ADDRESS], вартістю 518 590, 50 грн., загальною вартістю 1 037 181,00 грн. та стягнути з відповідача на його користь сплачений судових збір. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON], якій на праві спільної сумісної власності належала 1/2 частина квартири [ADDRESS] Після смерті спадкодавця, позивач звернувся до Третьої Львівської державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, однак йому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Оскільки іншим співвласником 1/2 частки згаданої квартири являється відповідач позивач звертався до свого брата [PERSON] з проханням прибути у нотаріальну контору з оригіналами документів для оформлення права власності на спадкове майно, відповідач у вказаний час до нотаріуса прибув на його чергове письмове запрошення, проте оригіналів документів не надав. У зв'язку із відсутністю у позивача оригіналів правовстановлюючих документів з метою реалізації та захисту своїх спадкових прав він був змушений звернутись до суду. У судове засідання позивач не прибув довіривши представлення своїх інтересів на підставі довіреності від 27.11.2014 року [PERSON], який будучи в суді позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зіславшись на обставини викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, та розпискою яка міститься в матеріалах справи, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник третьої особи - Третьої Львівської державної нотаріальної контори на розгляд справи не з'явився, на адресу суду надійшло повідомлення про розгляд справи у відсутності їх представника, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника третьої особи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з свідоцтва про право власності на квартиру від 12.09.1995 року, виданого Виконкомом Львівської міської ради народних депутатів згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" №42912 (а.с.9) квартира [ADDRESS], належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Згідно листа державного нотаріуса Третьої львівської державної нотаріальної контори, [PERSON] померла [INFO], після чого 26.05.2011 року зареєстровано спадкову справу за № 356/2011 (а.с.7). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - 1/2 частина квартири [ADDRESS] Як вбачається з рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 11.09.2013 року за №1328/5658/12, згідно заповіту посвідченого 03.10.2002 року державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON] заповіла належну їй частину квартири [ADDRESS] [PERSON] (а.с.6). Після смерті спадкодавця, позивач звернувся до Третьої львівської державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, в результаті чого йому було відмовлено у відкритті спадщини, оскільки він не мав правовстановлюючого документу на вищевказану частину квартири, яка належить померлій. Згідно ч.1 та 2 ст.325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи; фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З врахуванням того, що відповідно до заповіту від 03.10.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори [PERSON] заповіла належну їй частину квартири [ADDRESS] своєму сину - [PERSON], спадкоємцем за заповітом є позивач, її син. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України становлять три складові: право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що він звертався до нотаріальної контори з заявою про поняття спадщини, проте йому було відмовлено у зв'язку із відсутністю у нього правовстановлюючого документу на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та належить померлій. З наведеного вбачається, що [PERSON] позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, зареєструвати право власності на нерухоме майно та реалізувати свої повноваження власника. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України відноситься, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, на підставі наведеного вище, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволенню. У відповідності ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] - 5 185, 90 грн. судового збору.

Outcome: approved