overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи його тим, що він є власником квартири [ADDRESS], в якій зареєстровані члени його сім'ї: дружина [PERSON], дочка [PERSON], онук [PERSON] та зять [PERSON](громадянин Індії). З січня 2007 р. відповідач виїхав до Індії, з того часу в квартирі не проживає. Він вимушений нести витрати по утриманню квартири за відповідача як за зареєстрованого мешканця. Оскільки відповідач понад рік не мешкає у квартирі, він втратив право на користування житлом. В судовому засіданні позивач [PERSON], його представник -адвокат Дяковський Л.В. позов підтримали за викладених у позовній заяві обставин, просять його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення в газеті. (а.с. 28) З'ясувавши думку сторони позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача відповідно до гл. 8 розд. ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14.04.2006 р. (а.с. 4) Згідно довідки ТОВ «ЖЕО» №2041 від 03.06.2015 р. в квартирі по [ADDRESS] м. Вінниці крім позивача зареєстровані: дружина [PERSON], дочка [PERSON], онук [PERSON], зять [PERSON], [INFO] (а.с. 7) Згідно акту ТОВ «ЖОЕ» №1528 від 29.05.2015 р. відповідач [PERSON] з січня 2007 р. у квартирі по [ADDRESS] м. Вінниці не проживає. (а.с. 6) Свідок [PERSON] (дружина позивача) пояснила, що з 2007 р. зять - відповідач [PERSON] у квартирі по [ADDRESS] м. Вінниці не проживає, а комунальні послуги за нього потрібно сплачувати. Свідок [PERSON] (сусід) пояснив, що відповідач в квартирі по [ADDRESS] м. Вінниці не проживає десь з 2007 р. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою по [ADDRESS] м. Вінниці, оскільки без поважних причин понад рік не проживає в помешканні за місцем реєстрації, тобто, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України, в якій йдеться про те, що член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та суду пояснив, що він є власником ? частки квартири [ADDRESS], а також спадкоємцем другої ? частини цієї ж квартири, але спадщину на сьогоднішній день він ще не оформив. Відповідач по справі [PERSON] є донькою його дружини. [PERSON] була зареєстрована у зазначеній квартирі 09.07.2009 року за його згодою. З липня 2014 року [PERSON] виїхала з квартири та забрала свої речі. В теперішній час вона проживає на території Російської Федерації, але залишається зареєстрована у його квартири, що тягне за собою необхідність оплати додаткових комунальних платежів. Просив визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №3 в будинку №289 по вул. Пролетарська в м. Костянтинівка Донецької області. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог та зняття її з реєстрації за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Пролетарська, 289-3; в заяві зазначила адресу свого проживання: Російська Федерація, Калузька область, Жуковський район, с. Восход, 10-12. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п.24 його постанови "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року N 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, вислухавши позивача, дослідивши заяву відповідача, враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить нормам діючого законодавства та не порушує її права, а також права інших осіб, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки встановлено, що між позивачем та відповідачем дійсно існують спірні правовідносини з приводу права на проживання у житловому приміщенні, що є приватною власністю іншої особи, які регулюються ст. 391 ЦК України, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням в будинку № 46 кв.№30 по пр. Леніна в м. Ізюмі Харківської області. Позивач вказує на те, що з 2011 року відповідач у справі [PERSON], яка є донькою позивача виїхала на постійне місце мешкання до Росії..Особистих речей у квартирі не має. Добровільно з реєстрації не знялася, що підтверджується копією домової книги та актом КЖРЕП-1. Він вважає, що його права, як власника квартири, розташованого за адресою: [ADDRESS], порушені. Він не має можливості розпоряджатися своєю квартирою, як власник, не має змоги оформити субсидію. [PERSON] вважає необхідним визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням [ADDRESS] в м. Ізюмі Харківської області. Позивач у судове засідання не з"явився, надав до суду заяву, у якій просить справу розглянути у його відсутності, позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала. В судовому засідані встановлено, що позивачу на праві договору дарування належить квартира за адресою [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 24 січня 2003 року. (а.с.7). Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач порушує право власності позивача, володіння та користування її майном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. При цьому зазначає, що 29.02.2009 року вона придбала у приватну власність будинок [ADDRESS] В 2008 році вона прописала до себе в будинок відповідача, так як у них були дружні стосунки, він не мав житла, зареєструватись в м. Коростені та Коростенському районі йому було ніде. З 2008 року відповідач оселився в її будинку. 08.01.2014 року [PERSON] зібрав свої особисті речі та залишив будинок. За комунальні послуги він не сплачує, участі в утрманні будинку не бере. А тому позивачка звернулась до суду з даним позовом та просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] Сторони до суду не з"явились, позивачка надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує, відповідач до суду не з"явився, причини неявки не повідомив, про день розгляду справи повідомлявся. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що стверджується договором купівлі-продажу (а.с. 5). Як вбачається з копії паспорта [PERSON] він зареєстрований в будинку [ADDRESS] з 27.05.2008 року (а.с. 4). Однак, відповідач по справі у вказаному будинку з 08.01.2014 року, не проживає, його особистих речей в будинку не має, комунальні послуги він не оплачує, земельну ділянку біля будинку не обробляє, що стверджується актом від 09.01.2015 року (а.с.6). З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. З врахуванням вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надала до суду заяву, просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, через оголошення у пресі, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу [PERSON] належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2005 року квартира [ADDRESS]. Відповідач у вищезазначену квартиру, вселилась та була зареєстрована в якості дружини сина позивача - [PERSON] 11.06.2011 року шлюб між [PERSON] і відповідачем [PERSON] було розірвано. В травні 2011 році відповідач забрала свої особисті речі та виїхала із спірної квартири, що підтверджується актом про не проживання від 06.10.2014ЖКП Миколаївської міської ради "Бриз" ЖЕК №3. З того часу відповідач у спірній квартирі не проживає, місце її проживання позивачу невідомо, комунальні послуги та інші види платежів не сплачує, однак, в добровільному порядку не знімається з реєстрації. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Оскільки відповідач в спірному жилому приміщенні не проживає більше 6 місяців без поважних причин, суд приходить до переконання, що [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення його як батька з актового запису про народження [PERSON], [INFO] так як він не є батьком цієї дитини. В підтвердження позову зазначає, що з відповідачем перебував у шлюбі з 14 червня 2008 року. Від цього шлюбу у них є син [PERSON]. Життя з відповідачкою не склалося, тому 19 липня 2017 року їх шлюб було розірвано рішенням Золочівського районного суду Львівської області. Стверджує, що 2014 році коли він перебував в зоні АТО, відповідач завагітніла, та народила дочку [PERSON]. У свідоцтві про народження він записаний як батько. Про зраду дружини він дізнався згодом. Через це він звернувся до експертної установи, на підтвердження батьківства [PERSON]. У зв'язку з тим, що експертиза підтвердила, що він не є біологічним батьком дитини, просить його виключити з актового запису про народження [PERSON]. Позивач в судове засідання подав заяву, із змісту якої вбачається, що він просить розгляд справи проводити без нього, позовні вимоги підтримує, та просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала заяву, що згідна на розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає. Оцінивши подані докази в їх сукупності, суд приходить наступних висновків. З копії рішення Золочівського районного суду Львівської області від 19.07.2017 року вбачається, що між сторонами шлюб розірвано. Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] стверджується, що [PERSON] народилася [INFO], а її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. З висновку експертної установи "Medical genomics" від 02.08.2017 вбачається, що [PERSON] не може бути батьком дитини [PERSON] 2015 р.н.. Відповідно до ч.2 ст. 136 Сімейного кодексу України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Тож в судовому засіданні встановлено, що позивач не є біологічним батьком дитини [PERSON] 2015 р.н., а тому його позов слід задоволити та виключити з актового запису про народження запис про батька. Крім того, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про оспорювання батьківства сплатив судовий збір, то враховуючи вимоги ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 640 грн. судового збору. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.11.2013 року близько 16год відповідач [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS], здійснив крадіжку пластикових карток з яких пізніше зняв грошові кошти в сумі 600грн. Просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 600грн та моральну шкоду в сумі 3000грн В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся вчасно і належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що вироком Костопільського районного суду від 10 червня 2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт. [PERSON] було визнано потерпілим по кримінальній справі про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, про що зазначено у вироці Костопільського районного суду. Сума матеріальної шкоди в розмірі 600грн, спричиненої злочинними діями відповідача позивачу, встановлена у вироці Костопільського районного суду від 10.06.2014р, і на підставі ч.4 ст.60 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно вимог ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Разом з тим, при вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує положення п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та ч.3 ст.23 ЦК України та повною мірою враховує засади розумності, виваженості і справедливості. В результаті скоєного злочину відповідачем позивач поніс моральну шкоду, яка виразилась у порушенні нормальних життєвих зв'язків та неможливостю продовження активного громадського життя. Переніс душевний стрес, так як опинився в скрутному матеріальному становищі, в зв' зку з позбавленням його матеріальної підтримки з єдиного джерела доходу. Зважаючи на характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач у зв'язку з понесеними втратами, враховуючи його позилий вік, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначив розмір понесеної ним моральної шкоди в сумі 3 000 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на дитину, посилаючись на те, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду від 08 грудня 2003 року з нього стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] . в розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця до повноліття дитини. 30 травня 2004 року позивач уклав шлюб з [PERSON]. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач не працює, перебуває на обліку в УПСЗН по догляду за престарілою людиною старше 80 років, отримує дохід менший ніж прожитковий мінімум. В сім»ї склалося складне матеріальне становище. Посилаючись на матеріальне становище просить знизити розмір стягнення аліментів на користь відповідача до 1/6 частини заробітку. У судове засідання позивач не з"явився надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з"явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, при розгляді справи покладається на розсуд суду. Суд,вивчивши матеріали справи приходить до слідуючого. У судовому засіданні встановлено, що згідно копії виконавчого листа від 08.12.2003 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], стягнуті аліменти з [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку до повноліття сина .(а.с.2). Позивач знаходиться у шлюбі з [PERSON], згідно копії свідоцтва про шлюб (а.с.5). Має доньку [PERSON], [INFO], відповідно до копії свідоцтва про народження: (а.с.6). Згідно довідки УПСЗН Ізюмської міської ради, [PERSON] перебуває на обліку в УПСЗН Ізюмської міської ради та отримує компенсаційну виплату як особа, яка здійснює догляд за особою старше 80 років (а.с.7). Позовна заява відповідає вимогам ст.183 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про оспорюваня батьківства, в якому просить виключити відомості про нього як про батька дитини з актового запису №47, вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ярмолинецького районного управління юстиції у Хмельницькій області 4 червня 2015 року, про народження [PERSON], яка народилася 3 травня 2015 року, і матірю якої записана [PERSON]. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 12.01.2007 року між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб, проте сімейні стосунки не склалися, з липня 2007 року вони з відповідачкою проживають окремо і з того часу ніяких стосунків не підтримують. 3 травня 2015 року відповідачка народила доньку, яку назвала [PERSON], і так як дитина народилася під час шлюбу, то в свідоцтві про народження він був записаний батьком дитини, проте позивач заперечує своє батьківство вищеназваної дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві та пояснив, що з липня 2007 року в нього не було статевих стосунків з відповідачкою, вони проживають окремо і він фактично створив нову сім"ю. Відповідачка [PERSON] позов визнала та пояснила, що вони з позивачем не проживають разом з липня 2007 року, вона створила нову сім"ю і батьком дитини є [PERSON] Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 січня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №028393. З липня 2007 року [PERSON] і [PERSON] припинили подружні відносини, проживають окремо, що підтверджується показаннями позивача, допитаного як свідка, і що також визнала в судовому засіданні відповідачка. 03.05.2015 року відповідачка народила дитину доньку [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ярмолинецького районного управління юстиції у Хмельницькій області 4 червня 2015 року складено відповідний актовий запис № 47. Згідно свідоцтва про народження батьком дитини записаний позивач - [PERSON], матірю відповідачка, [PERSON]. В той же час, батьківство дитини - [PERSON], народженої [PERSON] 03.05.2015 року, визнано [PERSON], який був допитаний в судовому засідання як свідок. Відповідно до ч. 2 ст. 136 СК України суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як про батька дитини з актового запису про її народження у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З урахуванням викладеного, суд визнає факт відсутності кровного споріднення між позивачем та дитиною, а тому позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст. 136 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю відповідача в ньому понад одного року без поважних причин. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], в якому зареєстровані його дружина [PERSON] та син [PERSON]. Факт, що відповідач не проживає у його житловому будинку підтверджується актом обстеження домогосподарства, а також показами свідків, які є його сусідами. І оскільки відповідач у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] не проживає більше одного року, не сплачує комунальні послуги, не приймає участі у спільному побуті, позивач просить суд позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням. Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 31-35). Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 26). Відповідач - [PERSON] 18.09.2015 року подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без його участі. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 36). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - [PERSON], 27.08.2015 року надіслала до суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечень не надала (а.с. 25). Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання відповідачем пред'явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved