Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт народження дитини [PERSON]. В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] року, на тимчасово окупованій території України, в м.Донецьку, його невістка [PERSON] народила дівчинку. Народження дитини [PERSON] було зареєстровано Кіровським відділом ЗАГС м.Донецька, який знаходиться на тимчасово окупованій території України. Відділ РАЦС м. Бердянська відмовив у реєстрації народження дитини і видачі свідоцтва про народження дитини українського зразка, оскільки надане свідоцтво про народження дитини від 29.06.2018р., видане Кіровським відділом ЗАГС м.Донецька, не є підставою для державної реєстрації народження. Просить встановити факт народження [INFO] року в м.Донецьк, Україна, дитини [PERSON], вказати данні про батьків: мати - [PERSON], громадянка України, [INFO], уродженка м.Донецька Україна, зареєстрована за адресою: [ADDRESS], батько - [PERSON], громадянин України, [INFO], уродженець м.Донецька, Україна, зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі. Заяву підтримує, просить її задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. Не заперечують проти задоволення заяви. Представник заінтересованої особи - Бердянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у судове засідання не з'явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності заявника і заінтересованих осіб, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані суду докази, суд встановив таке. З заяви [PERSON] вбачається, що [INFO] року о 06 год. 45 хв. в Донецькому республіканському центрі охорони материнства та дитинства, який знаходиться на тимчасово окупованій території, невістка заявника [PERSON] народила дівчинку вагою 2600 гр. На підтвердження цього заявник надав суду копію медичного свідоцтва про народження [NUMBER] від [INFO]р., копію обмінної карти пологового будинку, пологового відділення лікарні «Талон 1. Відомості акушерського відділення про вагітну»; копії протоколів УЗД [PERSON] від 12.01.2018р, 16.06.2018р.(а.с.5,16-22). З копії паспорта [PERSON] видно, що місце її проживання зареєстровано в [ADDRESS].(а.с.10). [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON], який був зареєстрований 02.02.2018 року Приморським районним у м.Маріуполі відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №36, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Згідно з копією паспорту громадянина України [PERSON] місце його проживання зареєстровано в [ADDRESS] (а.с.12). На підтвердження факту народження дитини [PERSON] заявником також надано свідоцтво про народження [PERSON], яке видане 29.06.2018 року Кіровським відділом ЗАГС м.Донецька, так званої Донецької народної республіки.(а.с.4). Згідно зі ст.ст. 293, 315 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, у тому числі справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. Згідно ст.144 СК України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Постановою Верховної ради України №254-УІІІ від 17.03.2015р. «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і сіла Донецької та Луганської областей. При розгляді цієї справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження для реалізації особистих немайнових прав заявника та дитини, суд оцінюючи докази у їх сукупності, в тому числі з урахуванням медичних документів, які видані медичною установою, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, приходить до висновку, що факт народження [INFO] року дитини [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved