Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

16.12.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права спільної власності на житловий будинок. Вказала, що вона та [PERSON] одружилися 20.02.1981 року. Шлюб був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького МУЮ актовий запис №280. . Зазначила, що 10 травня 2012 року шлюб був розірваний за рішенням Хотинського районного суду. У період спільного життя, ними було придбано житловий будинок з по господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] Посилаючись, на викладене просила визнати за ними [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності житловий будинок з по господарськими спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] в рівних частках - по 1/2 частці за кожним. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причину неявки не повідомила. Представник позивача [PERSON] в судове засідання надав заяву відповідно до якої просив справу слухати у його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі. наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. Судом встановленні такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 травня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно довідки за № 321 від 08.11.2013 року вбачається, що в господарстві що розташоване за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Оцінюючи усі докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що житловий будинок із господарською будівлями, що розташований [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя - позивача та відповідача. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. З урахуванням всього вищенаведеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя У відповідності до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 за №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі і частки майна є рівними. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.368 ч.3 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте за спільні кошти членів сім'ї є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлене договором. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян вбачається що шлюб між [PERSON] та [PERSON] 20 лютого 1981 року був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького МУЮ актовий запис №280. Таким чином встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими спорудами є спільною сумісною власністю подружжя, так як був придбаний під час перебування сторін у шлюбі, а тому позивачка має право на визнання за нею права власності на 1/2 частку вказаного будинку. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] і має підстави для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved