Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

15.06.2017р. ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно (а.с. № 3-7). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 19.06.2017р. позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с. № 31). Після усунення недоліків, ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 11.08.2017р. було відкрито провадження у справі (а.с. № 43). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 11.06.2008р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір кредиту автотранспортних засобів №105/03-8 відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в іноземній валюті у розмірі 34687дол. США з кінцевим терміном повернення до 10.06.2015р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% річних. Для забезпечення виконання зобовязань за укладеним договором, 11.06.2008р. між сторонами був укладений договір застави №434, за умовами якого відповідач передав в заставу автомобіль марки SSANG YONG модель REXTON, 2008 р.в., № шасі (кузова) KRTG0B1FS8P264025 VIN-Y7CRJFA0080093858, легковий універсал-В, реєстраційний номер [NUMBER]. Зі свого боку банк виконав зобовязання за договором кредиту, проте відповідач належним чином не виконує зобовязання по погашенню кредиту в строки визначені договором, допустив прострочення платежів, у звязку з чим станом на 16.02.2017р. заборгованість відповідача за договором становить 25107,30 дол. США, з яких заборгованість за кредитом в розмірі 17010,10 дол. США, заборгованість по відсоткам в сумі 8097,20 дол. США. На виконання умов договору, позивачем відповідачу була направлена вимога про усунення порушень, яка станом на день подачі позову відповідачем не виконана, що стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду. Позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту автотранспортних засобів №105/03-8 звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки SSANG YONG модель REXTON, 2008 р.в., № шасі (кузова) KRTG0B1FS8P264025 VIN-Y7CRJFA0080093858, легковий універсал-В, реєстраційний номер [NUMBER] шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України Про виконавче провадження за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, судові витрати покласти на відповідача. Представники позивача - [PERSON], [PERSON], [PERSON] (діяли на підставі довіреностей від 10.11.2016р., 08.11.2017р., 19.01.2018р.) в надісланих суду заявах декілька раз просили суду у всіх судових засіданнях розглядати справу за відсутності представника банку (а.с. № 29, 55, 81). Відповідач [PERSON] в судове засідання 15.05.2018р., не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, судову повістку останній отримав поштою особисто 31.03.2018р. (а.с. № 75). Раніше, а саме 27.02.2018р. до суду надійшло клопотання представника відповідача - [PERSON]В (діє за договором про надання правової допомоги від 07.12.2017р.) про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2016р. у справі №201/6737/16-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту №105/03-8 від 11.06.2008р. та про розгляд цього клопотання за її відсутності (а.с. № 63, 66). В судовому засіданні 27.02.2018р. ухвалою суду (без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) відповідно до положень ст. 251 ЦПК України в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження було відмовлено, оскільки звернення стягнення на предмет застави та стягнення заборгованості за кредитним договором це різні способи захисту порушеного права (а.с. № 72). В судовому засіданні 15.05.2018р. ухвалою суду (без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) було долучено до матеріалів справи копію ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.04.2018р., якою рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2016р. у справі №201/6737/16-ц було залишено без змін (а.с. № 76-80). Пунктом 9 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України (який набрав чинності 15.12.2017р.) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи належне повідомлення відповідача про дату судового засідання 15.05.2018р. (а.с. № 75), повістку останній отримав поштою особисто 31.03.2018р., відсутність заяв про причини неявки, заяв про відкладення, тощо, суд розглянув справу за відсутності відповідача. Підстав для винесення по справі заочного рішення суду, передбачених ст. 280 ЦПК України, не вбачається, оскільки з клопотання відповідача про зупинення провадження по справі (а.с. № 63) вбачається, що він позовні вимоги не визнає, отже його позиція щодо невизнання позову буде врахована судом при винесенні рішення суду та цим запереченням буде надана належна оцінка. З урахуванням заяв представників позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. № 29, 55, 81) про розгляд справи за відсутності представника банку в усіх засіданнях, суд розглянув справу 15.05.2018р. за відсутності представників позивача та у звязку з чим відмовив у задоволенні клопотання про відкладення судового засідання (а.с. № 81). Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченнях сторін в сукупності з наявними у справі письмовими доказами вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між 11.06.2008р. між позивачем та [PERSON] був укладений договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів №105/03-8, згідно якого позичальник отримав кредит в іноземній валюті у розмірі 34687,00 дол. США з кінцевим терміном повернення до 10.06.2015р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% річних. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначає позивач у позовній заяві, внаслідок систематичного порушення позичальником своїх зобовязань за договором, станом на 16.02.2017р. відповідач має заборгованість за тілом кредиту в сумі 17010,10 дол. США, за відсоткам в сумі 8097,20 дол. США, на підтвердження чого позивачем був долучений до матеріалів справи розрахунок суми заборгованості за договором (а.с. № 18-20), а також надана довідка банка від 16.02.2017р.(а.с. № 21), з якої вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості по договору позичальником був здійснений 06.09.2013р. Судом також встановлено, що постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.04.2018р. залишено без змін рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2016р. у справі №201/6737/16-ц за позовом ПАТ Укрсоцбанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів №105/03-8 від 11.06.2008р. в розмірі 30433,10 дол.США. За результатами перегляду справи в апеляційному порядку, судом було встановлено, що в силу діючого законодавства, а саме ст.ст. 526, 530, 611, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову ПАТ "Укрсоцбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості, оскільки позичальник не виконав умови кредитного договору у повному обсязі, враховуючи, що боржником жодним чином не було спростовано факт наявності заборгованості за кредитом, її суму, не надано суду будь-яких доказів, які б підтверджували факт повного чи часткового виконання ним своїх зобов'язань по договору (а.с. № 76-80). Згідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, враховуючи, що рішенням суду у справі №201/6737/16-ц встановлено обставини неналежного виконання позичальником своїх зобовязань, наявність простроченої заборгованості відповідача перед банком, суд вважає встановленими обставини неналежного виконання [PERSON] зобовязань за договором та наявне у позивача з відповідних підстав право задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації заставного майна. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його сконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позичені грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. В забезпечення виконання зобовязань за укладеним договором кредиту, 11.06.2008р. між сторонами був укладений договір застави №434, за умовами якого відповідач передав в заставу автомобіль марки SSANG YONG модель REXTON, 2008р.в., № шасі (кузова) KRTG0B1FS8P264025 VIN-Y7CRJFA0080093858, легковий універсал-В, реєстраційний номер [NUMBER], який належить відповідачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АЕС №22433. Згідно до п.4.1, 4.2 договору застави, право звернення стягнення на предмет застави для задоволення своїх вимог, відповідно до договорів кредиту, виникає у заставодержателя у випадках, обумовлених положеннями договорів кредиту, цим договору та нормами чинного законодавства України. Звернення стягнення на предмет застави чи відповідну його частину здійснюється відповідно до норм чинного законодавства та умов цього договору. Виходячи з положень ч.1 ст.20 ЦК України право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві. Стаття 572 ЦК України визначає, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. ст. 590, 591 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави. Слід додатково зазначити, що позивач, до звернення із позовом до суду, з метою надання відповідачу можливості відновити платіжну дисципліну за кредитним зобов'язанням, надіслав повідомлення боржнику про порушення основного зобов'язання з вимогою у тридцятиденний строк сплатити заборгованість по кредиту, відсоткам та нараховану неустойку, та повідомив, проте що у разі невиконання відповідної вимоги банк має намір розпочати звернення стягнення на предмет застави. Відповідне повідомлення та докази, що підтверджують його направлення подані позивачем разом з позовом (а.с. № 16-17). Пункт 4 ч. 2 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст.26 цього Закону. Приймаючи вищевикладені обставини, наявність у відповідача значної суми простроченої заборгованості, розмір якої не був спростований відповідачем, повідомлення про усунення порушень, норми діючого законодавства, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про звернення за предмети застави знайшли своє підтвердження при розгляді справи та підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги що позовні вимоги позивача задоволено, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені при подачі позову в розмірі 9897грн.65 коп. (а.с. № 2, 34, 38). На підставі викладеного,

Outcome: approved