Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

31 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що до 14.07.2015 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та у період шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Зазначив також, що у червні 2015 року [PERSON] покинула його з донькою та виїхала з постійного місця проживання, її місце знаходження позивачу невідоме, за час своєї відсутності [PERSON] ухиляється від участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, при цьому отримує соціальну допомогу на дитину до досягнення нею трирічного віку. Посилаючись на те, що відповідач залишила доньку з батьком більше, ніж півтора року тому, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, має нерегулярний, мінливий дохід, [PERSON] вважає що є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій формі. 13 квітня 2016 року ухвалою суду оголошено розшук відповідача та зупинено провадження у справі до встановлення місця її перебування. 22.02.2017року судом винесено ухвалу про відновлення провадження у справі у звязку із встановленням місця мешкання відповідача. Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувв. Відповідач, яка належним чином поінформована про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявилася. Про причини неявки суд не повідомила. Суд, у звязку з повторною неявкою відповідача та неповідомленням про причини неявки в судове засідання, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення у справі в порядку, визначеному главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 19.02.2013року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис за №59. Заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 14.07.2015 року у справі №515/1048/15-ц шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с.4). Зі свідоцтва про народження від 22.01.2014року серії І-ЖД №383061 вбачається, що позивач та відповідач є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.5). Зі змісту довідки Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 01.03.2015 року №683 слідує, що дитина проживає разом із батьком [PERSON] та знаходиться на його утриманні (а.с.6). Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] та його малолітньої доньки [PERSON] від 23.11.2015 року житлово-побутові умови та санітарно-гігієнічний стан житла відповідають нормам, батько негативного впливу на дитину не спричиняє. Мати, отримавши одноразову допомогу при народженні дитини, та залишивши її на утримання та виховання батькові, протягом останніх півроку за місцем мешкання відсутня, коштів на утримання дитини не надсилає (а.с.8). Вирішуючи спір, що виник з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 СК України врегульовано, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі відповідно до ч.1 ст.183 СК України. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням того, що на утриманні позивача перебуває малолітня дитина [PERSON], яка потребує витрат на харчування та повноцінний розвиток, позивач не отримує соціальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею трирічного віку, [PERSON] є матірю цієї дитини та повинна брати участь в її вихованні та матеріальному забезпеченні, зважаючи на відсутність доказів в матеріалах справи на підтвердження наявності у [PERSON] офіційного працевлаштування та стабільного регулярного доходу, суд вважає, що є підстави для стягнення з неї аліментів у твердій грошовій формі у розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання доньки до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач у справі звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі, що був встановлений на момент звернення [PERSON] до суду, слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved