Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

24 липня 2018 року позивач, Перший заступник керівника Кам'янець-Подільської місцевої прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Дунаєвецької районної ради, звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальна установа Дунаєвецької районної ради "Дунаєвецька центральна районна лікарня" про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 7303,15 грн., мотивуючи тим, що 20 вересня 2017 року відповідач, керуючи транспортним засобом - автомобілем «BMW 520», біля 02 години, рухаючись по автодорозі Житомир- Чернівці в напрямку м. Хмельницький, на відрізку автодороги в м. Дунаївці, поблизу кафе «Бістро», порушив правила безпеки дорожнього руху і в порушення вимог п.п.2.36; 10.1; 12.1; 12.2; 19.3 Правил дорожнього руху України, не вибравши безпечної швидкості руху і розминаючись з зустрічним автомобілем, не справившись з керуванням та втративши контроль за його керованістю, виїхав на узбіччя правої сторони, по ходу руху автомобіля, де допустив зіткнення з стовпом та перекидання автомобіля. В результаті автопригоди пасажири автомобіля, яким керував обвинувачений, [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Порушення обвинуваченим вказаних Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв'язку з цією автопригодою та її наслідками. Вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08.12.2017 визнано винним та засуджено [PERSON] за вчинене кримінальне правопорушення, що передбачене ч.2 ст.286 КК України. Після отриманих травм [PERSON] ,як потерпіла від кримінального правопорушення, перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Дунаєвецької ЦРЛ з 20.09.2017 року по 02.10.2017 року, витрати закладу охорони здоровя на її лікування становлять 7303 гривні 15 копійок. Вищевказані витрати Дунаєвецької ЦРЛ, повязані із стаціонарним лікуванням потерпілої від вчинення кримінального правопорушення, [PERSON] добровільно не відшкодовані. Оскільки діями [PERSON] шкода заподіяна не тільки потерпілим, а й лікарні, яка фінансується з державного бюджету, і тим самим зачіпаються економічні інтереси держави. Окрім цього, Дунаєвецькою районною радою надані їм державою повноваження не здійснила та під час розгляду кримінального провадження в суді та в порядку цивільного судочинства позов про стягнення витрат на лікування не заявили, тому позов в інтересах держави в особі вказаного органу заявляється прокурором в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Комунальна установа Дунаєвецької районної ради «Дунаєвецька центральна районна лікарня» витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 7303 (сім тисяч триста три) гривні 15 коп. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 31 липня 2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Прокурор Ткаченко Н.В. в судове засідання не зявився, однак подав до суду клопотання, в якому просить справу розглядати в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення та розписка про вручення судової повістки в суді, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у його відсутності не подав. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8\~ст.\~178\~ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно обвинувачення, [PERSON], 20 вересня 2017 року, керуючи транспортним засобом автомобілем «BMW 520» з номерними знаками ВХ 3904 ВО, біля 02 години, рухаючись по автодорозі Житомир-Чернівці в напрямку м. Хмельницький, на відрізку автодороги в м. Дунаївці, поблизу кафе «Бістро», порушив правила безпеки дорожнього руху і в порушення вимог п.п.2.3б; 10.1; 12.1; 12.2; 19.3 Правил дорожнього руху України, не вибравши безпечної швидкості руху і розминаючись з зустрічним автомобілем, не справившись з керуванням та втративши контроль за його керованістю, виїхав на узбіччя правої сторони, по ходу руху автомобіля, де допустив зіткнення з стовпом та перекидання автомобіля. В результаті автопригоди пасажири автомобіля, яким керував обвинувачений, [PERSON] та [PERSON], отримали, відповідно, тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя та легкі тілесні ушкодження. Порушення обвинуваченим вказаних Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному звязку з цією автопригодою та її наслідками. Потерпіла [PERSON], після вчиненого стосовно неї кримінального правопорушення перебувала на стаціонарному лікуванні у КУ «Дунаєвецькій ЦРЛ» з 20.09.2017 року по 02.10.2017 року 12 ліжкоднів. За фактом ДТП було порушено кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 2\~ст. 286 КК України. Відповідно до вироку Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08.12.2017 року [PERSON] визнано винним за ч.2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. Згідно ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк, якщо протягом двох років року не вчинить нового злочину. Відповідно до ч.6\~ст.82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до\~ст.1166 ЦК України\~шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~ст. 1206 ЦК України\~особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно ч.3\~ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат»\~у кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду. Вина\~\~[PERSON]\~\~у вчиненні\~\~кримінального правопорушення, передбаченого\~\~ч. 2\~\~ст.\~\~286 КК України\~доведена повністю, що підтверджується\~\~ завереною копією вироку Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08.12.2017 року, який набрав законної сили 10.01.2018 року. Відповідно до п.3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року\~(далі -Постанова), питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розмірі фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим\~Постановою Кабінету Міністрів України 545 від\~16.07.1993 року (далі - Порядок). Порядком передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обумовленість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Згідно довідки - розрахунку від 10.07.2018 року №531 виданої КУ Дунаєвецької районної ради «Дунаєвецька центральна районна лікарня», витрати на стаціонарне лікування [PERSON] з 20.09.2017 року по 02.10.2017 року 12 ліжкоднів становить 7303,15 грн. Дані кошти винною особою в добровільному порядку не відшкодовано. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоровя або на рахунок юридичної особи, які належать останній. Згідно вищезазначеної\~постанови, в разі, коли при постановленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку судового судочинства за позовом закладу охорони здоровя, органу Мінфіну або прокуратури. З цих підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, та вирішує стягнути з відповідача на користь КУ Дунаєвецької районної ради «Дунаєвецька центральна районна лікарня» кошти на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення в сумі 7303,15 гривень. У відповідності до ч. 6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved