Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

23 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить суд здійснити виділ у натурі 4/13 часток із майна, що є у спільній частковій власності та складається з житлового будинку літ. "Б" житловою площею 43,5 кв. м., загальною площею 60,7 кв. м. по [ADDRESS] , що належить на праві власності позивачу. Також просить припинити за нею право спільної часткової власності у розмірі 4/13 часток на домоволодіння господарськими будівлями по [ADDRESS] . Позивач надала суду заяву, в якій просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідачі надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Законний представник третьої особи надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до довідки КП ММБТІ від 19.06.2018 р., що згідно даних реєстраційної справи станом на 30.12.2012 р., право власності на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] відповідно до часток за наступним колом фізичних осіб: [PERSON] .-4/13 частки; [PERSON] . - 1/13 частки; [PERSON] . - 31/200 частки; [PERSON] . - 31/200 частки. Ще нерухомому майну, які належали [PERSON] та складає 397/1300 частки від нерухомого майна за адресою [ADDRESS] було надано нову адресу [ADDRESS] . Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 вересня 2008 року, спадкоємцями всього майна [PERSON] , померлої [INFO] є її сестра - [PERSON] Спадкове майно складається з 4/13 часток домоволодіння за [ADDRESS], які належали спадкодавиці на підставі Договору дарування, посвідченого 26 липня 1986 р. Першою миколаївською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-1941, зареєстрованого у ММ БТІ 02.08.1986 р. за реєстровим №3304, та Договору дарування, посвідченого 29.06.1989 р. Першою миколаївською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-2155, зареєстрованого у ММБТІ 06.07.1989 р. за реєстровим №3304, ноиер в реєстрі прав власності на нерухоме майно - 24274275. Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.10.2008 р. №20524680 власником є [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності 4/13 частки згідно свідоцтва про право на спадщину №5-826 від 23.09.2008 зареєстрований Першою миколаївською державною нотаріальною конторою. Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав від 17.02.2011 р. №29031144 [PERSON] на праві приватної власності належить 1/1 частка житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 10.02.2011 р. виданий ВК ММР. Згідно Заповіту від 20.05.2013 р. [PERSON] заповідав своїй донці [PERSON] частку домоволодіння [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про права на спадщину за законом від 03.08.2018 р. спадкоємцем, після смерті [PERSON] , 31/200 частки домоволодіння за [ADDRESS] ), з відповідною часткою прилеглих господарських та побутових будівель на споруд, які належали спадкодавцю на підставі Рішення Центрального районного народного суду м. Миколаєва від 22 травня 1978 р., є дочка [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] . Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до положень ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства україни від 18 червня 2007 року № 55. Так, згідно з п. п. 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. У п. п. 2.22, 2.26, 2.27 Державних будівельних норм України № В.2.2-15-2005 визначено, що у квартирах повинні бути передбачені такі приміщення: житлові кімнати і підсобні приміщення - кухня, передпокій, санвузли, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення тощо. В однокімнатних квартирах замість кухонь допускається передбачати кухні-ніші за умови їх обладнання електроплитами та влаштування в них примусової вентиляції. В однокімнатних квартирах допускається суміщений санвузол (ванна, умивальник, унітаз). Площа загальної кімнати в однокімнатній квартирі повинна бути не меншою 15 кв.м., в інших квартирах - не менше 17 кв.м. Відповідно до п. 1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. У п. п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» судам роз`яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Щодо виділу в натурі частки у нерухомоому майні , то відповідачі не заперечували проти задоволення позовних вимог . За такого, суд приходить до висновку, що вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved