Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

18 вересня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 16.09.2015 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 39. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Сімейне життя в сторін не склалося, шлюбні стосунки між ними фактично припинені, відповідач проживє окремо. [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, в зв'язку з чим просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON], дитину залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище "Лозінська". Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягала, а справу просила слухати за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, а відповідач не зявився у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 16 вересня 2015 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 39 ( а.с.6). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради Миколаївської області (а.с.5). Шлюбно сімейні відносини між сторонами не склалися і фактично припинені, на примирення вони не згодні. Відповідно до позовної заяви відповідач змінив своє місце проживання окремо від позивачки. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, що має істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved