Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

16 червня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті\~\~її матері [PERSON]. Свої вимоги обґрунтувала тим, що\~її мати [PERSON] померла 11 червня 2017 року в смт.Новофедорівка Сакського району Автономної Республіки Крим, про що було видано лікарське свідоцтво про смерть серії 35 № 020246 від 13.06.2017 року. Заявниця звернулася до Краснокутського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області з метою державної реєстрації смерті матері та видачі свідоцтва про смерть, однак їй\~\~було відмовлено з тих підстав, що лікарське свідоцтво про смерть видане Сакською районною лікарнею Республіки Крим не є підставою для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть, так як територія смт.Новофедорівка Сакського району Республіки Крим є тимчасово окупованою територією України та рекомендовано звернутися до суду. В судовому засіданні заявниця підтримала заявлену вимогу та прохала встановити факт смерті\~\~її матері. Заінтересована особа до суду не з'явилася, але надала заяву, в якій прохала розглядати справу за її відсутності та проти заяви не заперечує. Суд, заслухавши пояснення заявниці , вивчивши письмові докази по справі , дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Як зазначає п. 18 вище вказаної постанови, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], є матірю заявниці [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ГД № 803300 та свідоцтвом про шлюб від 22.11.1991 р.. [PERSON] на день смерті проживала [INFO] Крим. 11 червня 2017 року [PERSON] померла, про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть серії 35 № 020246 від 13.06.2017 року, видане Сакською районною лікарнею Республіки Крим. Як зазначено у вказаному лікарському свідоцтві про смерть , причиною смерті [PERSON] став рак нижньої частини лівої легені. Вказане лікарське свідоцтво видане на тимчасово окупованій території, у звязку з чим не відповідає встановленим вимогам законодавства України. Суд сприймає надане заявником лікарське свідоцтво про смерть серії 35 № 020246 від 13.06.2017 року, як носій конкретної інформації факту смерті [PERSON] та приймає до уваги, що не прийняття по суті рішення по даній справі може вплинути на права і обовязки заявниці. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для звернення до Краснокутського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області з метою державної реєстрації смерті та управління ПФУ для отримання допомоги на поховання. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON], оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявником свідоцтво про смерть, виданого державним органом України. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання. Приписами п.8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви\~\~про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, що надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про смерть видане відповідним державним органом України. На підставі викладеного, та

Outcome: approved