Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

[PERSON] в особі свого представника пред`явила позов до Лиманської сільської ради Татар- бунарського району Одеської області, в якому просила визнати за нею право власності на земельні ділянки. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті залишилась земельна ділянка площею 0,60 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Трапівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно державного акту на право приватної влас- ності на землю серії [NUMBER] ; земельна ділянка площею 0,2500 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадиб- на ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , та житловий будинок з будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який вона вже успадкувала на підставі рішення Татарбунарського район- ного суду Одеської області від 21.07.2015 р.. Що стосується земельних ділянок, то вона має право прийняти їх у спадщину як спадкоємець першої черги за законом. Але нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із втратою правовстановлюючих документів, що посвідчують право на спадкове майно. Вона не має гадки де знаходяться оригінали правовстанов- люючих документів на земельні ділянки, про їх втрату нею розміщено оголошення в газеті «Та- тарбунарський вісник». Зважаючи на те, що успадкувати земельні ділянки у нотаріальному поряд- ку вона не має можливості, просила визнати за нею право власності на спадкове майно. Крім того, позивач зазначила про наявність розбіжностей у написанні ім`я спадкодавця в свідоцтві про смер- ть, де ім`я правильно зазначено « [PERSON] », а в державному акті серії [NUMBER] записано « [PERSON]», які виникли, на думку позивача, через помилку посадових осіб, що склали зазначений держ- аний акт. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу роз- глянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, сільський голова надав заяву про роз- гляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав, відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здій- снюється. Як передбачено ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження за наявними у справі доказами у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають до- казуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добро- вільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по су- ті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Ко- дексом випадках. З копії паспорту серії [NUMBER] та свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4,6) вбачається, що позивач народилася [INFO] у шахті № 10 ім.Володарського Свердловського району Луганської області, її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] Довідкою № 11/04-76 від 12.03.2008 р., виданою відділом реєстрації актів цивільного стану Та- тарбунарського районного управління юстиції Одеської області (а.с.5), підтверджується, що 26.10. 1975 р. був укладений шлюб між позивачем та [PERSON] , після чого позивачу присвоєно прізви- ще « [PERSON] ». 20.05.1982 р. шлюб між зазначеними особами розірвано, що видно з копії свідоцтва про розір- вання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7). З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.6) слідує, що 26.06.1982 р. був зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO], після чого останній присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.8), мати позивача [PERSON] померла [INFO] в с.Новоселиця Татарбунарського району Одеської області. Копією державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.9) під- тверджується, що земельна ділянка загальною площею 0,60 га, що розташована на території Трапі- вської сільської ради, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, передана у приватну власність [PERSON] . Копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.10) під- тверджується, що земельна ділянка загальною площею 0,2500 га, що розташована по [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), пе- редана у приватну власність [PERSON] . Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 21.07.2015 р. (копія на а.с.11) за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, що роз- ташований по [ADDRESS] , який зали- шився після смерті матері [PERSON] Вартість земельної ділянки загальною площею 0,6 га, що перебувала у власності [PERSON] , становить 12989 грн., що видно із звіту про експертну грошову оцінку, складеного ФОП « [PERSON] » від 07.10.2019 р. (а.с.13-14). Вартість земельної ділянки загальною площею 0,1832 га, яка перебувала у власності [PERSON] , становить 109679,75 грн., що видно із звіту про експертну грошову оцінку, складного від- ділом у Татарбунарському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 03.10.2019 р. (а.с.15). Відмова нотаріуса (а.с.16) свідчить про неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно (спадкова справа № 5/2015 від 13.01.2015 р.), яке залишилось після смерті спадкодавця [PERSON] , у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на успадковане майно - земельні ділянки. Газета "Татарбунарский вестник" № 5 від 06.02.2020 р. містила оголошення про недійсність де- ржавного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] та державно акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] (а.с.28). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В силу ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізич- ної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збе- реженням її цільового призначення, що визначено ч.1 ст.1225 ЦК України. За змістом ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право спадкування почерго- во. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутно- сті спадкоємців попередньої черги. В силу ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спад- кодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подруж- жя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом в порядку пер- шої черги після померлої матері [PERSON] , перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки є те, що оригінали державних актів на право приватної власності на землю втрачені. Враховуючи, що прізвище та по батькові спадкодавця у свідоцтві про смерть та у державному акті на право приватної власності на землю серії І -ЖД № 087819 співпадають, суд вважає доведе- ним факт належності спадкодавцю [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЖД № 087819 від 14.04.2003 р. (а.с.9), виданого на ім`я [PERSON] Отже, суд вважає, що за позивачем має бути визнано право власності на спадкові земельні діля- нки, що залишилися після смерті її матері [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved