Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

30.06.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 04.04.2008 року зареєстрував з нею шлюб. Від спільного проживання народилися син [PERSON], [INFO] Одруження з відповідачкою виявилося невдалим. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, постійні конфліктні ситуації, сварки. На сьогоднішній день фактичні шлюбні відносини з відповідачкою припинені, вони спільно не проживають із 2015 року. За наведених обставин шлюб з відповідачкою носить формальний характер, будь-яке примирення та налагодження сімейних стосунків неможливе, подальше спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з [PERSON], в звязку чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. В судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що на даний час він утворив іншу сім і з цих підстав примирення з відповідачкою неможливе. Відповідачка позовні вимоги визнала, суду пояснила, що після одруження з позивачем подружні відносини між ними не склалися. Сімї фактично не було, оскільки чоловік постійно знаходився на роботі у м. Київ. Не вели спільного господарства, не будували спільних планів на майбутнє. З середини 2015 року будь-яке спілкування між ними припинено. Просила не надавати строк для примирення, оскільки позивач створив сімю з іншою жінкою із цих підстав примирення між ними неможливе. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, подружжя спільно не проживає та не веде спільного господарства, сімя розпалася, шлюб носить формальний характер, позивач створив сім'ю з іншою жінкою, тому збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved