Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

14 вересня 2020 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернувся в суд з позовом до Волинської обласної ради (далі відповідач, Рада) про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Рада з позивачем 02 лютого 2017 року уклала контракт про призначення його на посаду директора Комунального підприємства «Волиньприродресурс» Волинської обласної ради (код ЄДРПОУ 40422121) (далі КП «Волиньприродресурс»). 11 вересня 2020 року розпорядженням голови Волинської обласної ради №233 його звільнено із займаної посади на підставі підпункту «є» пункту 23 контракту, з дня видання розпорядження. Позивач не погоджується із своїм звільненням та зазначає, що воно було проведено не уповноваженою особою, оскільки рішення про звільнення мала прийматися виключно на пленарному засіданні обласної ради, а не її голова одноособово. Крім того позивач зазначає, що станом на 11 вересня 2020 року не існувало законних підстав для звільнення його із займаної посади на підставі підпункту «є» пункту 23 контракту, адже простроченої кредиторської заборгованості підприємство не мало. Також позивач зауважує, що на його думку були допущені процедурні порушення під час прийняття рішення про звільнення його з посади, адже його ніхто не запрошував на засідання відповідної постійної комісії Ради. З наведених вище мотивів та підстав позивач просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Волинської обласної ради від 11 вересня 2020 року №233 «Про звільнення директора комунального підприємства «Волиньприродресурс» Волинської обласної ради»; 2) поновити його на посаді директора Комунального підприємства «Волиньприродресурс» Волинської обласної ради. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач у письмовому відзиві позов не визнав та пояснив, що звільнення позивача із займаної посади відбулося в межах чинного законодавства та правомірно. Свої доводи відповідач обґрунтовує тим, що 04 вересня 2020 року на адресу Ради надійшли листи від КУ «Управління будинком Волинської обласної ради», Державного підприємства «Волиньторф» щодо простроченої кредиторської заборгованості КП «Волиньприродресурс» перед цими контрагентами, яка складала 89\~289,68 грн. та 2\~820\~834,00 грн. відповідно. З метою отримання пояснень щодо причин виникнення кредиторської заборгованості, позивачу було направлено відповідний запит. У відповідь на цей запит, 09 вересня 2020 року позивач надав пояснення, що прострочена кредиторська заборгованість перед ДП «Волиньторф» відсутня, а існує лише поточна заборгованість, яка погашається відповідно до затвердженого між підприємствами графіку платежів. Стосовно простроченої заборгованості перед іншими контрагентами позивач у поясненнях заперечив. Одночасно, листом ДП «Волиньторф» від 09 вересня 2020 року спростовано твердження позивача про наявність між підприємства будь-яких графіків погашення заборгованості, у зв`язку з чим відповідачем сприйняті пояснення позивача як неправдивів. Також відповідач зазначає, що до нього надходили листи стосовно сприяння погашення кредиторської заборгованості перед ПФ «Реформатор» на суму 163\~007,43 грн., ТОВ «Астрея Волині» на суму 78\~000,00 грн. Тому, враховуючи невиконання позивачем умов статуту підприємства та контракту, 10 вересня 2020 року головою Ради внесено на розгляд постійної комісії обласної ради з питань використання майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області подання щодо звільнення з посади позивача. Того ж дня комісія розглянула це подання та рекомендувала голові Ради звільнити позивача з посади директора КП «Волиньприродресурс», у зв`язку з чим 11 вересня 2020 року видано оскаржуване розпорядження №233. Відповідач спростовує доводи позивача про те, що голова Ради не мав права видавати розпорядження про звільнення з посади керівника комунального підприємства, а таке рішення мала б прийматися лише на пленарному засіданні Ради, тим, що голові Ради на підставі п.18 ч.6 ст.55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.8.3 Рішення Ради від 11 червня 2004 року №11/20 доручено в період між сесіями обласної ради за погодженням з профільною комісією обласної ради призначати і звільняти розпорядженням керівників об`єктів спільної власності територіальних громад. Як аргумент правомірності такої позиції стосовно повноважень голови Ради відповідач наводить висновки судів, які наведені у судовій справі №161/9352/16-ц. З наведених вище мотивів та підстав позивач просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача у судовому засіданні просить суд відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у письмовому відзиві. Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 лютого 2017 року у м. Луцьку між Волинської обласною радою з однією сторони, та [PERSON] з іншої сторони, був укладений контракт з керівником підприємства, що є у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області на посаду директора КП «Волиньприродресурс» на термін з 02 лютого 2017 року по 01 лютого 2021 року (далі Контракт) (а.с.59-64). За умовами Контракту, позивач зобов`язувався безпосередньо і через адміністрацію здійснювати управління підприємством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством майна, а Орган управління майном зобов`язується створювати належні умови організації праці керівника (п.1). Керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи органу управління майном до закінчення терміну його дії, зокрема, у разі допущення зростання обсягів простроченої кредиторської заборгованості (п.п. «є» п.23). 10 вересня 2020 року на розгляд постійної комісії з питань використання майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області Ради було розглянуто подання голови Ради про звільнення позивача із займаної посади директора КП «Волиньприродресурс» і в той же день затверджено відповідну рекомендацію за №68/2 (а.с.65-67). В подальшому, на підставі п.18 ч.6 ст.55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пункту 8 рішення Ради від 11 червня 2004 року №11/20, Положення про порядок призначення та звільнення з посади керівників підприємств, установ, організацій об`єктів спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст області, яке затверджено рішенням Ради від 11 червня 2004 року №11/20, враховуючи подання голови Ради та рекомендації постійної комісії з питань використання майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області Ради від 10 вересня 2020 року №68/2, головою Ради видано розпорядження від 11 вересня 2020 року №233 «Про звільнення директора комунального підприємства «Волиньприродресурс» Волинської обласної ради», яким вирішено звільнити позивача з посади директора КП «Волиньприродресурс» з 11 вересня 2020 року, з підстав передбачених контрактом з керівником підприємства, що є у спільній власності територіальних громад, сіл, селищ, міст області, укладеного 02 лютого 2017 року, підпункт «є» пункту 23 контракту, пункт 8 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України, та розірвати з ним контракт з дати видання цього розпорядження (а.с.14). Надаючи свою правову оцінку спірному розпорядженню, суд зазначає наступне. Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон) визначено, що делеговані повноваження - повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом, а також повноваження органів місцевого самоврядування, які передаються відповідним місцевим державним адміністраціям за рішенням районних, обласних рад. Статтею 43 цього ж Закону визначено вичерпний перелік питань, які вирішуються районними і обласними радами виключно на їх пленарних засіданнях. До таких питань, згідно п.20 цієї статті, відноситься і вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України "Про культуру". А у статті 44 закону визначено перелік питань, які можуть бути делеговані районними і обласними радами відповідним місцевим державним адміністраціям. Слід зазначити, що делегування будь-яких повноважень обласної ради їх окремим посадовим особам, як то голові обласної ради, чинним законодавством не передбачено. Із зазначеного слідує, що лише на пленарному засіданні Волинської обласної ради могло бути вирішено питання про звільнення позивача із займаної посади, як керівника об`єкта спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебувають в управлінні Волинської обласної ради КП «Волиньприродресурс». Посилання відповідача на положення п.18 ч.6 ст.55 Закону є помилковими, оскільки це положення законодавства передбачає не делегування повноважень обласної ради її голові, а передбачає доручення йому вирішення інших питань, визначених радою. Такий висновок підтверджується і тим, що законодавець визначаючи у статті 43 перелік повноважень пленарного засідання обласної ради вжив частку «виключно», тобто передбачив, що ці повноваження не можуть бути делеговані будь-які іншому суб`єкту, в тому числі голові обласної ради. До аналогічних за своїм змістом висновків стосовно делегування повноважень органів місцевого самоврядування своїм виконавчим органам та посадовим особам, дійшов і Верховний Суд України у постанові ід 9 листопада 2016 року у справі N 6-2912цс15. Хоча висновок у цій справі стосувався делегування селищною радою своїх повноважень стосовно розпорядження земельними ділянками, такий самий підхід можливо застосувати і до можливості делегування обласною радою своїх повноважень, які мають вирішуватися виключно на її пленарних засіданнях. Посилання відповідача на положення п.8.3 рішення Ради від 11 червня 2004 року №11/20, яким доручено в період між сесіями обласної ради за погодженням з профільною комісією обласної ради призначати і звільняти розпорядженням керівників об`єктів спільної власності територіальних громад, суд відхиляє, оскільки відповідно до ч.7 ст.10 ЦПК України, у разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили. В даному випадку положення п.8.3 рішення Ради від 11.06.2004 року №11/20 в частині делегування голові обласної ради вирішувати питання звільнення керівників об`єкту спільної власності територіальних громад, суперечить приписам акту вищої юридичної сили, а саме вимогам п.20 ч.1 ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а тому суд до розглядуваних правовідносин застосовує саме Закон. До того ж положення п.8.3 рішення Ради від 11 червня 2004 року №11/20, суперечить іншому нормативному акту відповідача пункту 4.4 Положення про порядок призначення та звільнення з посади керівників підприємств, установ, організацій об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, яке затверджено рішенням обласної ради від 11.06.2004 № 11/20 (зі змінами та доповненнями, далі - Положення), в якому визначено, що голова обласної ради, враховуючи рекомендації постійної комісії, вносить питання про звільнення керівника на чергову сесію обласної ради. В цій ситуації застосування підлягають саме п.4.4 Положення, як спеціальна норма, а не загальна норма п.8.3 рішення Ради від 11 червня 2004 року №11/20. Суд зауважує, що на підставі п.18 ч.6 ст.55 Закону Рада могла б доручити своєму голові лише видати відповідний організаційно-розпорядчий документ стосовно звільнення позивача із займаної посади, однак вирішувати по суті дане питання вона могла виключно на своєму пленарному засіданні, як це передбачено приписами п.20 ч.1 ст.43 Закону, п.4.4 Положення. Також суд знаходить передчасними висновки відповідача про наявність у КП «Волиньприродресурс» простроченої кредиторської заборгованості, з наступних підстав. З матеріалів справи слідує, що вищенаведений висновок відповідача ґрунтувався виключно на листах КУ «Управління будинком Волинської обласної ради», Державного підприємства «Волиньторф», ТОВ «Астрея Волині» та ПФ «Реформатор», без дослідження будь-яких первинних документів підприємства, зокрема договорів, актів виконаних робіт, платіжних доручень тощо. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про судові рішення стосовно стягнення з КП «Волиньприродресурс» заборгованості перед цими контрагентами, або про відкриття провадження у відповідних судових справах. Суд звертає увагу, що чинне законодавство надає органу управління комунального підприємства відповідній місцевій раді, декілька способів контролювати фінансові показники створеного підприємства, як то: 1) створення наглядової ради, як це передбачено ч.7 ст.78 Господарського кодексу України; 2) проведення аудиту річної фінансової звітності, як це передбачено ч.8 ст.78 Господарського кодексу України. Жодним із цих способів стосовно контролю фінансових показників створеного КП «Волиньприродресурс», відповідач не скористався, а вдався до власного, на основі лише заяв контрагентів, без дослідження первинних документів та без відповідних судових рішень, встановлення та аналізу фінансово-господарських показників підприємства в частині наявності простроченої кредиторської заборгованості. Також суд вважає доречним доводи позивача про те, що його не запрошували для надання своїх пояснень та доводів стосовно наявності чи відсутності простроченої кредитної заборгованості на засідання постійної комісії обласної ради з питань використання майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області Волинської обласної ради, адже таким чином його позбавили права приймати участь в обговоренні та ухваленні рішення стосовно нього. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки питання про звільнення відповідача з посади всупереч імперативним приписам п.20 ч.1 ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не вирішувалося на пленарному засіданні Волинської обласної ради, враховуючи, що відповідач не повно та не об`єктивно встановлював обставини стосовно фінансово-господарських показників КП «Волиньприродресурс» в частині наявності простроченої кредиторської заборгованості, правові підстави для звільнення позивача із займаної посади на підставі п.п. «є» п.23 Контракту та п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України були відсутні, а саме звільнення проведене незаконно, що зумовлює задоволення позову у повному обсязі. На підставі приписів п.4 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді слід допустити до негайного виконання. На підставі наведеного та

Outcome: approved