Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

[INFO] року помер батько позивача [PERSON]. До складу спадкового майна після його смерті входять, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 2,9283 умовних кадастрових гектара, яка знаходяться на території Плосківської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON]. Крім нього, спадкоємцем є дружина померлого [PERSON], яка спадщини не прийняла і на неї не претендує. Позивач не може оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі, оскільки із суб'єктивних причин пропустив строк для прийняття спадщини після смерті батька, та не може довести належність спадкодавцю спадкового права через відсутність правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку, а тому за захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернувся до суду. Представники позивача за довіреністю (а.с. 25) [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, подали до суду заяву, у якій просили провести розгляд справи у відсутності представників позивача, без фіксування судового процесу (а.с. 31). Представник відповідача - Плосківської сільської ради у судове засідання не з'явився. Сільський голова подав до суду заяву, у якій позов визнав і просив справу слухати у його відсутності (а.с. 32). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Суд, розглянувши справу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] помер [INFO] року в с. Плоске Мурованокуриловецького району Вінницької області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER](а.с. 11) . Довідками виконавчого комітету Плосківської сільської ради № 398 та № 400 від 26 серпня 2016 року (а.с. 12, 19), розпорядженням голови Мурованокуриловецької районної державної адміністрації № 231 від 30 липня 2004 року «Про погодження проекту поділу земель колективної власності та передачу у власність земельних часток (паїв), видачу державних актів на право власності на земельні ділянки із земель колективної власності колишнього КСП «Світанок» с. Плоске (а.с 14-15), списком членів колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» на передачу їм у власність земельних часток (паїв) і виготовлення державних актів взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай) ( а.с. 16-17), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № 29-28-99.2-1520/2-16 від 30 вересня 2016 року (а.с. 18) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) площею 2,9883 умовних кадастрових гектара, яка розташована на території Плосківської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України цей строк визначений як шість місяців, і починається він з часу відкриття спадщини (дня смерті). Приватний нотаріус Мурованокуриловецького районного нотаріального округу Доля Т.І. своєю постановою № 315/02-31 від 08 вересня 2016 року (а.с. 22-23) відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, зокрема, через неподання документів, які б свідчили про вчасне прийняття ним спадщини. Як слідує із позовної заяви, позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вважав, що використовуючи час від часу спадкове майно, фактично прийняв спадщину після смерті батька. Із інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 45462152 та № 45462131, виданих 19 жовтня 2016 року (а.с. 33, 34), а також постанови приватного нотаріуса Мурованокуриловецького районного нотаріального округу (а.с. 22-23) слідує, що спадкодавець по своїй смерті заповіту не залишав, спадкові права після його смерті ніким не оформлялись, спадкова справа не заводилась. Суд вважає вказані позивачем причини пропуску строку звернення до нотаріуса поважними, а тому приходить до висновку, що відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України, а також враховуючи, вищевикладені докази та обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, [PERSON] можна визначити додатковий строк для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Оскільки у цьому рішенні суд прийшов до висновку про наявність підстав для визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийнятття спадщини та встановив відсутність інших спадкоємців, які б прийняли чи бажали прийняти спадщину після смерті [PERSON], суд вважає за можливе, з урахуванням сукупності наявних у матеріалах справи доказів, вирішити питання про визнання за позивачем в порядку спадкування права власності на спадкове майно. Так, судом встановлено, що [PERSON] на підставі зазначених вище документів належало право на земельну частку (пай) площею 2,9283 умовних кадастрових гектара, яка розташована на території Плосківської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Згідно інформації начальника відділу Держгеокадастру у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області № 29-28-99.2-1518/2-16 від 29 вересня 2016 року (а.с. 13) вбачається, що державний акт на земельну ділянку на ім'я [PERSON] не видавався. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. 21 жовтня 1996 року на підставі розпорядження голови Мурованокуриловецької районної державної адміністрації спадкодавцю - [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП «Світанок». Розпорядженням голови Мурованокуриловецької районної державної адміністрації № 231 від 30 липня 2004 року (а.с. 14-15) [PERSON] було включено до списку осіб-членів колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок», які мають право на земельну частку (пай) (а.с. 16-17). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 45462131, виданої 19 жовтня 2016 року (а.с. 34) слідує, що [PERSON] заповіту по своїй смерті не залишав. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги (ст. 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки ( ст. 1261 ЦК України). Свідоцтвом про своє народження (а.с. 10), свідоцтвом про смерть (а.с. 11), довідкою виконавчого комітету Плосківської сільської ради № 400 від 26 серпня 2016 року (а.с. 19), заявою [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців (а.с. 21) стверджується, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, що має право спадкувати у першій черзі після смерті [PERSON] і бажає скористатися цим правом. Ця обставина, а також обставина, що свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця ніхто не отримував, доводяться інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (Спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину ) № 45462152 від 19 жовтня 2016 року (а.с. 33) Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Наданими суду документами, в тому числі витягом з газети «Наше Придністров'я» № 39 від 30 вересня 2016 року (а.с. 24) з оглошенням про втрату сертифіката на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON], постановою приватного нотаріуса Мурованокуриловецького районного нотаріального округу Долі Т.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 22-23) позивач довів, що не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд. Суд враховує обставину, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважної причини, зокрема через юридичну необізнаність та відсутність правовстановлюючого документа, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, що дружина померлого відмовилась від прийняття спадщини після смерті чоловіка на користь інших спадкоємців, суд прийшов до висновку, що за позивачем як спадкоємцем [PERSON] слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай).

Outcome: approved