Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] 21 вересня 2017 року пред'явив позов до [PERSON] про визнання права на спадкове майно, а саме, на середню земельну частку (пай) розміром 1,12 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, яка розташована на території Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області, у порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], котрий помер [INFO]. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що при житті батько склав заповіт, яким будинок заповів йому та відповідачу, однак земельна частка (пай) заповітом не охоплена, спадкоємців обов'язкової частки не має, але нотаріус відмовив йому, позивачу, у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки представлений ним сертифікат є старого зразка. Під час судового розгляду [PERSON] свої позовні вимоги підтримав. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов визнала з підстав, наведених позивачем. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до частин 3 та 4 статті 130 ЦПК України під час попереднього судового засідання для врегулювання спору до судового розгляду суд з'ясовує: чи не відмовляється позивач від позову, чи визнає позов відповідач, чи не бажають сторони укласти мирову угоду або передати справу на розгляд третейського суду. Ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Згідно статті 174 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз'яснено, що у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Визнання позову повинно бути безумовним. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. [PERSON] є сином [PERSON], котрий помер [INFO] (а. с. 4, 7, 14). Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу і у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 1,12 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території с. Загір'я Никловицької сільської ради і призначена для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, однак Рудківська державна нотаріальна контора відмовила спадкоємцю за законом [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину вказане спадкове майно з посиланням на те, що спадкодавець за життя не виготовив сертифікат на земельну частку (пай) нового зразка. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз'яснень, які викладені у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ураховуючи наведене, право позивача на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на це майно. Сторонам роз'яснено наслідки визнання позову, представник відповідача, який висловив намір вчинити ці дії, не обмежений у повноваженнях на їх вчинення. Отже, визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved