Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

17.01.2019 [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просить розірвати договір довічного утримання (догляду), який укладений 04.07.2007 між нею, [PERSON] та [PERSON] , за яким відповідачу передано у власність житловий будинок. Зазначає, що відповідач не виконує взяті на себе обов`язки по утриманню позивача, які передбачені договором. У зв`язку з цим, вона змушена звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді від 25.01.2019 відкрито провадження у даній справі. 25.06.2019 року судом прийнято ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті. Ухвалою від 13.08.2020 дану справу прийнято до провадження судді [PERSON] та призначено судовий розгляд по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив не подав, однак направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. У статті 749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), якими можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша цієї статті). За змістом пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Встановлено, що 04.07.2007 між [PERSON] , [PERSON] (з однієї сторони) та [PERSON] було укладено договір довічного утримання. За вказаним договором [PERSON] та [PERSON] передають у власність належний їм житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0.1500 га, розташовану за вказаною адресою для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, а взамін [PERSON] зобов`язується забезпечувати [PERSON] та [PERSON] кожного з відчужувачів окремо утриманням та доглядом довічно на умовах цього договору. Згідно з пунктом 7 вказаного договору обов`язок набувача майна по наданню відчужувачам довічного забезпечення визначається у вигляді: забезпечення їх житлом, щоденним триразовим калорійним харчуванням, одягом та взуттям, здійснення догляду та наданням необхідної допомоги, побітових послуг, забезпечення потреб у відпочинку, коштами, лікувальними засобами. Договір посвідчений державним нотаріусом Володарсько-Волинської державної нотаріальної контори Житомирської області Скрит Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за №592. Також на підставі статті 73 Закону України "Про нотаріат" та у зв`язку з посвідченням договору довічного утримання від 04.07.2007 накладено заборону відчуження вказаного у договорі майна (а.с.5-6). Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] стверджується укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с. 9) Відповідачем подано до суду дві заяви від 20.02.2019 та 25.08.2020, відповідно до яких він визнає позовні вимоги, підтверджує невиконання ним обов`язків, які передбачені договором довічного утримання, та просив розірвати вказаний договір. (а.сп.17, 35). Згідно із частиною 2 статті 49 Цивільного процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] умов договору по утриманню позивача, а тому договір довічного утримання (догляду), укладений 04 липня 2007 року між [PERSON] , [PERSON] (з однієї сторони) та [PERSON] , засвідчений державним нотаріусом Володарсько-Волинської державної нотаріальної контори Скрит Л.Г., підлягає розірванню. Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved