Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

19 жовтня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування Любимівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, служба у справах дітей Нововоронцовської РДА, державний професійно-технічний навчальний заклад "Херсонський професійний ліцей зв'язку та поліграфії", в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно неї та стягнути на її користь аліменти. В ході розгляду справи [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про оспорювання батьківства. Ухвалою суду від 01.03.2017 року зустрічний позов було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. В обгрунтування своєї позовної заяви [PERSON] зазначала, що відповідач [PERSON] ухиляється від свого обов'язку по її вихованню, в зв'язку з чим має бути позбавлений батьківських прав. [PERSON] в обгрунтування свого зустрічного позову зазначав, що не є біологічним батьком [PERSON], та просив суд виключити відомості про нього як про батька з актового запису про народження цієї дитини. Позивач до зали судових засідань не з'явилась, подавши заяву в якій просила розглянути справу без її участі та зазначала, що проти задоволення зустрічного позову [PERSON] про оспорювання батьківства не заперечує. Відповідач та його представник до зали судових засідань також не з'явилися. Представник відповідача [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність та просив задовольнити зустрічну позовну заяву. Представники третіх осіб до зали судових засідань також не з'явилися, подавши заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку про те, що первісний позов задоволенню не підлягає, в той час як зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Стаття 122 СК України передбачає, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів„ від 15 травня 2006 р. №3 в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (стаття 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (статті 126, 126 СК). Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК),- шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК),- звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який було зареєстровано 24.05.1995 року Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Херсона, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу. Шлюб було розірвано 03.04.2001 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Нововоронцовського районного управління юстиції в Херсонській області в книзі реєстрації шлюбів, 03.04.2001 року зроблено відповідний актовий запис № 19. За період перебування у шлюбі - [INFO] року народилася [PERSON] (до зміни прізвища - [PERSON]). Однак, своє батьківство відносно [PERSON] він заперечує, посилаючись на те, що ще до офіційного розірвання шлюбу з [PERSON] вони вже довгий час разом не проживали і не зустрічались. Крім того, відповідач зазначає, що 12.02.1998 року був заарештований, та 03.03.1998 року був засуджений до 1 року 6 місяців позбавлення волі з відбуттям покарання в ВТК суворого режиму. Відбував покарання у Північній ВК № 90 та звільнився лише 12.08.1999 року. Факт того, що [PERSON], не є рідною донькою [PERSON] не заперечувався і позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] та не може мати кровної спорідненості з нею, даний факт не заперечується сторонами та вважається встановленим. За таких обставин, у відповідності зі ст.136 ч.2 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження, тому суд вважає за необхідне виключити запис про [PERSON] як батька [PERSON] з актового запису № 26 в свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 06.03.1999 року. Що стосується позовних вимог [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неї, то враховуючи, що відповідач не є батьком позивача, суд в задоволенні цієї частини позову відмовляє. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмовлення в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову. Згідно ст. 88 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved