Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

27 грудня 2017 року позивачі, [PERSON], [PERSON], звернулися до суду з позовними вимогами до Смотрицької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Дунаєвецька районна державна адміністрація Хмельницької області про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування (ціна позову 53645,63 грн.) посилаючись на те, що 09 липня 2010 року померла їх мама [PERSON], яка проживала та була зареєстрована в [INFO] ,з нею на день смерті були зареєстровані позивачі та [PERSON], яка спадщину прийняла, однак при житті не оформила своїх спадкових прав, померла 01 жовтня 2013 року . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на земельну ділянку площею 1,64га, яка розташована на території Смотрицької селищної ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності якої посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №331575. [PERSON] заповіту не складала, тому спадщина відкрилась за законом, позивачі є дітьми померлої та відповідно спадкоємцями за законом 1-ої черги, спадщину прийняли згідно ч.3 ст.1268 України. [PERSON], котра також прийняла спадщину після смерті [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON], заповіт від 18 серпня 2010 року, посвідчений секретарем Смотрицької селищної ради, Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрований в реєстрі за №38, є не зміненим та не скасованим. [PERSON] спадщину прийняла після смерті [PERSON] згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, інших спадкоємців немає. 12 грудня 2017 року позивачі звернулись до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу [PERSON] за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, однак нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/3 частині на земельну ділянку, що належала [PERSON], померлій 09 липня 2010 року, яка проживала в [INFO] в звязку з невідповідністю кадастрового номеру у правовстановлюючому документі на земельну ділянку, крім того, позивачка [PERSON] також отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину земельної ділянки, яку успадкувала [PERSON] після померлої 09 липня 2010 року [PERSON], в звязку з невідповідністю кадастрового номера у правовстановлюючому документі. Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області при проведенні інвентаризації земельної ділянки площею 1,6369, яка розташована на території Смотрицької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області (за межами населенного пункту), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виявлено розбіжності в кадастровому номері земельної ділянки (6821855700:05:002:0169). Згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ - 6805735562017 від 23.11.2017 року, кадастровий номер присвоєно вірно - 6821855700:05:005:0191. Вищезазначений державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий за життя спадкодавця, однак його законність та юридична сила, як і право власності є оспорюваним через допущені в ньому помилки, в звязку з цим позивачі не можуть реалізувати свої спадкові права в позасудовому порядку, а тому звернулися з даним позовом до суду. Представник позивачів по довіреностях [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пославшись на обставини викладені у позовні заяві. Представник відповідача: Смотрицької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій визнав позов та просив проводити розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи: Дунаєвецької райдержадміністрації Хмельницької області, в судове засідання не зявився, однак надав до суду повідомлення про розгляд справи у відсутності представника та не заперечив проти задоволення позову. Представник третьої особи: Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не зявився, однак надав суду письмові пояснення по справі в яких зазначив, що при вирішення позову покладається виключно на розсуд суду, просить справу розглядати у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивачів, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Судом встановлено, що 09 липня 2010 року померла мати позивачів [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, народження та одруження, а також витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища. Судом також встановлено, що 01 жовтня 2013 року померла [PERSON], яка була матірю померлої 09 липня 2010 року [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть та народження. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: земельна ділянка розміром 1,64 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Смотрицької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №331575. Позивачі є спадкоємцями першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, померлої 09 липня 2010 року [PERSON], які прийняли спадщину, оскільки проживали та були зареєстровані з померлою за однією адресою та на підставі їх заяв 11.12.2017 року заведена спадкова справа №571-2017 після смерті [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи №571-2017. З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи №572-2017, заведеної після смерті [PERSON], померлої 01 жовтня 2013 року, яка була також спадкоємицею першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті дочки [PERSON] по заяві [PERSON] , вбачається ,що остання прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки проживала та була зареєстрована з померлою за однією адресою, та є спадкоємцем після смерті останньої за заповітом від 18 серпня 2010 року, який посвідчено секретарем Смотрицької селищної ради Дунаєвецького району, зареєстрований в реєстрі за № 38, є не зміним та не скасованим. Згідно постанови приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу від 12 грудня 2017 року нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку по 1/3 частини, яка належала померлій [PERSON], померлій 09 липня 2010 року, в звязку з невідповідністю кадастрового номера земельної ділянки у правовстановлюючому документі. Також у відповідності до постанови приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу від 12 грудня 2017 року нотаріус відмовив позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частини земельної ділянки, яка належала померлій [PERSON], померлій 01 жовтня 2013 року, в звязку з невідповідністю кадастрового номера земельної ділянки у правовстановлюючому документі. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Судом встановлено, що 18 серпня 2009 року [PERSON] на підставі розпорядження Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області №1419/2008-р від 16.12.2008 року видано державний акт на земельну ділянку серії ЯЗ №331575, яка розташована на території Смотрицької селищної ради, розміром 1,64 га, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6821855700:05:002:0169 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010975300166, що підтверджується відповідним актом. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.11.2017 року видно, що власником земельної ділянки площею 1,6369 га є [PERSON], присвоєно кадастровий номер земельної ділянки 6821855700:05:005:0191, дата державної реєстрації земельної ділянки 01.12.2016 року. Вартість земельної частки (паю) по колишній спілці селян «Батьківщина» с.Криничани станом на 01.01.2017 року на підставі Дунаєвецької РДА становить 53645,63 грн., що підтверджується наданою інформацією відділу Держгеокадастру в Дунаєвецькому районі Хмельницької області 07.07.2017 р. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. На підставі абз.2 п.1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п.1 розділу X доповнено абз.2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року №509-УІ). Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87; 90, 97, 100, 102, 108, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161. 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЩІК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №331575, яка розташована на території Смотрицької селищної ради, розміром 1,6369 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6821855700:002:0169 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010975300166 порушує права позивачів на оформлення спадщини, не відповідає вимогам закону, оскільки зроблена помилка в кадастровому номері, а тому суд вважає, що заявлений позов в частині визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку підлягає задоволенню. Відповідно до п. «г» ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Позивачі позбавлені можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на земельну ділянку. Згідно п.3.5 листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут)». Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд вважає, що позивачі, прийнявши у спадщину спадкове майно відповідно до ст. 1269 ЦК України, що підтверджується копіями спадкових справ №571-2017 від 11.12.2017 року та №572-2017 від 11.12.2017 року, вважаються такими, що прийняли спадщину. Тому, з огляду на те, що [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею по 1,6369 га, яка розташована на території Смотрицької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області її право власності на дане майно перейшло у порядку спадкування за законом до позивачів, а тому вимоги обґрунтовані і суд задовольняє їх. Крім того у [PERSON] також виникло право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 1,6369 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, якарозташована на території Смотрицької селищної ради, Дунаєвецького районуХмельницької області, з кадастровим номером 6821855700:05:005:0191 в порядкуспадкування за заповітом після померлої 01 жовтня 2013 року [PERSON].

Outcome: approved