overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

20 грудня 2018 року Золочівська селищна рада Золочівського району Харківської області в особі голови Канівця Л.В. звернулася до суду з вищевказаною заявою, в якій просить визнати спадщину - житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] та належав [PERSON], яка померла [INFO], на праві приватної власності, відумерлою. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла [PERSON], яка на день смерті прожила та була зареєстрована по [ADDRESS]. У власності померлої залишився житловий будинок. Згідно положень ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємців за законом та за заповітом у померлого немає. Ніхто зі спадкоємців не відгукнувся навіть після опублікування оголошення про розшук родичів померлої [PERSON] районній газеті «Зоря» від 11 серпня 2018 року. При цьому з моменту відкриття спадщини ([INFO]) минуло більше року. Представник заявника у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, відповідно до якої заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив розгляд справи проводити за їхньої відсутності. Представник заінтересованої особи, Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області у судове засідання також не з'явилася, надала заяву та просила справу розглядати за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до довідки відділу держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 0-8.09.2018 року вих. № 13527/15.1-04-05 згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян [PERSON] померла [INFO], актовий запис № 11793 від 03.08.2015 року. 19 липня 2018 року Директор КП "Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району" надав заступнику Золочіського селищного голови Попову О.Ф. інформацію, що згідно архівних даних підприємства житловий буцдинок, розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстрований станом на 31.12.2012 рік на праві приватної власності в цілій частині за [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.09.2010 року. [PERSON] на день смерті ([INFO]) була зареєстрована та проживала в с. Феськи Золочівського району Харківської області, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Золочівської селищної ради від 22.11.2018 року вих. №14.12-01-06/354. На момент її смерті ніхто не був зареєстрований, окрім неї. Згідно довідки Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області від 24.01.2019 року вих. № 177/01-16 щодо надання інформації про спадкову справу значиться, що після смерті [PERSON], померлої [INFO], згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру з дня смерті та по теперішній час до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області заяв про прийняття спадщини не надходило, спадкова справа не заводилась. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відповідно до оголошення Золочівської селищної ради у районній газеті «Зоря» від 11 серпня 2018 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

20 грудня 2019 року в провадження суду надійшла позовна заява Акціонерного Товариства КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, відправлена поштовим зв`язком 19 грудня 2019 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву б/н від 14 липня 2016 року, згідно якої отримав кредит в розмірі 200 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www. privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з Умов та правил надання банківських послуг та Витягу з "Тарифів банку" додаються до позовної заяви. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, що передбачено п.2.1.1.5.7 договору. Овердрафт - це короткостроковий кредит який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29 липня 2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05 жовтня 2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

20 грудня 2019 року в провадження суду надійшла позовна заява Акціонерного Товариства КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, відправлена поштовим зв`язком 19 грудня 2019 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву б/н від 03 травня 2012 року, згідно якої отримав кредит в розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www. privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з Умов та правил надання банківських послуг та Витягу з "Тарифів банку" додаються до позовної заяви. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, що передбачено п.2.1.1.5.7 договору. Овердрафт - це короткостроковий кредит який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29 липня 2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05 жовтня 2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

20 жовтня 2002року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають двох дітей: Олега,19.07.2003р.н., та Романа,18.09.2006р.н., і в свідоцтві про їх народження відповідач записаний батьком. Посилаючись на те що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, [PERSON] просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до їх повноліття. В судове засідання позивачка заявила про розгляд справи за її відсутності без застосування технічних засобів, вимоги підтримала повністю. Відповідач у письмовій заві вимоги визнав повністю, просить розглянути справу у його відсутність без застосування технічних засобів. Суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів в порядку ст. 247 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009р., № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" уразі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задоволення вимог про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів доході, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.12.2017р. до досягнення ними повноліття. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182,191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

20 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 09 березня 2013 року. Від подружнього життя сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час сімейні стосунки не склалися, у зв»язку з тим, що з відповідачкою не зійшлися характерами, фактично разом не проживають, тому позивач і вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засіданні позивач [PERSON] не з"явився, надіслав до суду заяву, якою просив заслухати справу в його відсутність, позов задовольнити і шлюб розірвати. Позивач зазначає, що заперечує, щоб йому та відповідачці було надано строк для примирення, оскільки протягом року він вже звертався з аналогічним позовом до суду, судом надавався строк для примирення терміном на два місяці Відповідачка [PERSON] також в судове засідання не з"явилася, передала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 09 березня 2013 року, шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №18 (а.с.5). Від подружнього життя сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Як вбачається із ухвали Білопільського районного суду в цивільній справі №573/1062/14-ц від 05 червня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу та на прохання сторін було надано строк для примирення два місяці, провадження було зупинено. Ухвалою суду в цій же справі від 05 серпня 2014 року позов було залишено без розгляду у зв»язку з тим, що позивач [PERSON] подав заяву про залишення позову без розгляду (ас.с13,14). Як вбачається із матеріалів справи на даний час сім'я фактично розпалась, подружні стосунки припинені, позивач другий раз протягом 2014 року звертається до суду з позовом про розірвання шлюбу, вперше позивач звертався до суду 23 травня 2014 року, ухвалою суду від 05 червня 2014 року сторонам було надано строк для примирення, а 05 серпня 2014 року позов було залишено без розгляду у зв»язку з поданням позивачем заяви про залишення його позову без розгляду, і через два місяці позивач знову звертається з аналогічним позовом. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін та малолітньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

20 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 25 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 201. Від спільного проживання [INFO] у них народився син [PERSON]. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Крім цього, відповідач просила змінити їй прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони написали заяви про слухання справи у їх відсутності, не бажають зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дитини у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Судом також з'ясовано той факт, що відповідач має намір змінити прізвище на дошлюбне "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

20 жовтня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 04 серпня 2001 року Макіївським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, за актовим записом № 699. Від спільного проживання [INFO] у них народилася донька [PERSON]. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, повністю втрачено почуття любові і взаємоповаги. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони написали заяви про слухання справи у їх відсутності, не бажають зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дитини у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Залишити позивачу прізвище "[PERSON]". Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, що підтверджено документально: квитанцією № 1521/з18 від 05.10.2015 року (а.с. 1) у розмірі 487 грн. 20 коп., який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

20 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі. Останній ніякої допомоги на дітей не надає, не бере участі у вирішенні побутових проблем, діти знаходиться на повному її утриманні. Відповідач офіційно не працює, але має можливість надавати кошти на утримання дітей. Просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні під час судового розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, і просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів, однак пояснив, що він офіційно працевлаштований, а саме головним інженером у ТзОВ "Захід [PERSON]", отримує заробітну плату і згоден, щоб з нього стягували аліменти в розмірі по 1/2 частки від його заробітної плати, проти чого позивачка не заперечувала. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Дані обставини стверджуються свідоцтвом про шлюб та свідоцтвами про народження дітей. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач працює, має постійний дохід, з врахуванням даних про стан здоров»я дітей та відповідача, то розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей відповідно до ст.ст.181, 183 СК України, визначає у частці, а саме по 1/2 частки заробітку (доходу) щомісячно з дня подачі заяви в суд і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

20 жовтня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON], яка померла 15 квітня 2017 року є матірю [PERSON]. Заява мотивована тим, що 15 квітня 2017 року померла [PERSON], після смерті якої, відкрилась спадщина на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] прийняла спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON], за заповітом. [PERSON] є матірю заявника, однак в свідоцтві про народження [PERSON], виданим Мурашинським міськрайонним ЗАГС Кіровської області, Російської Федерації, померла записана як - [PERSON]. Таким чином, для особи, яка не є членом сімї встановлюється ставка оподаткування в розмірі 5% від вартості успадкованого майна. Враховуючи те, що заявник є донькою померлої [PERSON], вона не зобовязана сплачувати цей податок. Тобто, визнання факту родинних відносин необхідно для отримання спадкових прав після смерті матері - [PERSON]. В судове засіданні заявник не зявилась, надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Зясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази у справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно свідоцтва про народження серії І-ИР № 808783 виданого 27 липня 2012 року Мурашинським міжрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровської області Російської Федерації, батьками [PERSON], [INFO], вказані російською «Сковородкин Валерий Александрович» та «Сковородкина Маргарита Петровна». Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ХІV-КИ № 559370 виданої 11 червня 1983 року Павлоградським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 11 червня 1983 року, про що зроблений відповідний актовий запис, прізвище [PERSON] після укладення шлюбу «Ковальова». Згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ № 743276, виданого Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 19 квітня 2017 року, 15 квітня 2017 року померла [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], Російської Федерації, про що зроблений відповідний актовий запис № 508. Згідно паспорту громадянина України серії АМ 319795 прізвище ім'я по-батькові померлої [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], російською записано як «Сковородкина Рита Петровна». Згідно паспорту громадянина України серії АК 391909 [PERSON], [INFO], є уродженкою [INFO]. Пенсійне посвідчення № 137702 видане 05 вересня 1995 року російською "Сковородкиной Рите Петровне", [INFO]. Відповідно до копії заповіту [PERSON] від 13.04.2017 року заявник [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті матері. Враховуючи, що імя Ріта прийнято вважати короткою формою імені Маргаріта, та виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин з померлою 15 квітня 2017 року [PERSON] Рітою Петрівною.

Outcome: approved