Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

23 лютого 2016 року [PERSON], [PERSON] звернулися до Київського районного суду міста Одеси з позовом до Відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про скасування усиновлення, в якому просять суд: cкасувати усиновлення [PERSON] та [PERSON] вихованця Білгород-Дністровського спеціалізованого будинку, малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], після усиновлення - [INFO] Внести зміни відносно даних про дитину та батьків до актового №34 від 04.06.2010 року про народження [PERSON], [INFO], зробленого відділом РАЦС Саратського районного управління юстиції, відновивши дані, записані до усиновлення, а саме: змінити прізвище дитини з «[INFO]» на «[INFO]», по батькові з «[INFO]» на «[INFO]», місце народження змінити з «Україна, Одеська область, м. Одеса» на «Україна, Одеська область. Саратський район, смт. Сарата», ім'я дитини та дату народження дитини залишити без змін; в графі «Відомості про матір» записати - [PERSON], громадянка України; в графі «Відомості про батька» записати - [PERSON]. Передати [PERSON], [INFO], на опікування органові опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради. Свої вимоги мотивували тим, що на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 вересня 2014 року вони стали усиновлювачами малолітніх брата та сестер - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Позивачі стверджують, що наприкінці грудня 2014 року [PERSON] почав проявляти необґрунтовано агресивну поведінку до сестер, постійно ображав їх, безпричинно бив їх, кусав, штовхав, внаслідок чого [PERSON] та [PERSON] постійно скаржились на таку поведінку брата. Таку ж саму агресію [PERSON] проявляв і до домашніх тварин, кішок та собаки. Зазначають, що в результаті обстеження було встановлено, що [PERSON] страждає психічною хворобою, діагноз якої: гіперкінечний розлад поведінки F=90.1, про яку на момент усиновлення їм не було відомо. Вищевказана обставина і стала підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання з`явились позивач [PERSON], його представник [PERSON], який також є представником [PERSON], вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача Київської районної адміністрації Одеської міської ради - [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що скасування усиновлення може вкрай негативно вплинути на дитину. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані Сімейним Кодексом України. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.10.2012 року, від шлюбу дітей не мали, у зв'язку з чим вирішили усиновити вихованців Білгород - Дністровського спеціалізованого будинку дитини малолітніх братика та сестер: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] При оформленні всіх необхідних документів позивачам були надані Висновки про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини, яка може бути усиновлена, від 13.06.2014 року, № 466/1, № 466/2, № 466/3 відповідно до яких: [PERSON] має фізичний розвиток середній, а [PERSON] та [PERSON] мають фізичний розвиток гармонійний. Вказані обставини встановленні рішенням Білгород - Дністовського міськрайонного суду Одеської області від 01 вересня 2014 року, по справі № 495/5520/14-ц, яким було оголошено [PERSON] та [PERSON] усиновлювачами громадян України, вихованців Білгород - Дністровського спеціалізованого будинку дитини малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], уродженців смт. Сарата, Саратського району, Одеської області. Внесено зміни до актового запису № 34 від 04.06.2010 року про народження [PERSON], змінивши прізвище дитини з «[INFO]» на «[INFO]», по батькові з «[INFO]» на «[INFO]», місце народження змінено з «Україна, Одеська область, Саратський район, смт. Сарата» на «Україна, Одеська область, м. Одеса», ім'я дитини та дату народження залишено без змін. [PERSON] та [PERSON] записано як матір'ю та батьком дитини. Внесено зміни до актового запису № 40 від 24.06.2009 року про народження [PERSON], змінивши прізвище дитини з[INFO] на [INFO], по батькові з «[INFO]» на «[INFO]», місце народження змінено з «Україна, Одеська область, Саратський район, смт. Сарата» на «Україна, Одеська область, м. Одеса», ім'я дитини та дату народження залишено без змін. [PERSON] та [PERSON] записано як матір'ю та батьком дитини. Внесено зміни до актового запису № 26 від 08.06.2011 року про народження [PERSON] змінивши прізвище дитини з [INFO] на [INFO], по батькові з [INFO] на [INFO], місце народження змінено з «Україна, Одеська область, Саратський район, смт. Сарата» на «Україна, Одеська область, м. Одеса», ім'я дитини та дату народження залишено без змін. [PERSON] та [PERSON] записано як матір'ю та батьком дитини. Також у вказаному рішенні було зазначено, що стан здоров'я дітей добрий, серйозних захворювань не мають (а.с.11, зворот). У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позивачі зазначають, що наприкінці грудня 2014 року [PERSON] почав проявляти необґрунтовано агресивну поведінку до сестер, постійно ображав їх, безпричинно бив їх, кусав, штовхав, внаслідок чого [PERSON] та [PERSON] постійно скаржились на таку поведінку брата. Таку ж саму агресію [PERSON] проявляв і до домашніх тварин, кішок та собаки. Також стверджують , що у поведінці [PERSON] спостерігаються невмотивовані коливання в настрої. Примхливість, часті істерики, напади само агресії - бився головою та руками об стіну, розчісування окремих ділянок тіла до ран, не рідко скаржиться на головний біль. У зв'язку з вищевказаною поведінкою [PERSON], позивачі на протязі 2015 року неодноразово зверталися до дитячого психолога, однак поради та консультації психологів не дали ніяких позитивних результатів. Після чого позивачі звернулись до лікаря - невролога Медичного центру «Надія, Добро та Добробут» за направленням якого дитину було комплексно обстежено а саме було зроблено: електроцефалокартування, УЗІ щитовидної залози, електроенцефалограма, ехоенцефалоскопія, дуплексне дослідження судин голови і шиї, магнітно - резонансна томографія головного мозку, рентгенографія шийного відділу хребта в прямій проекції через відкритий рот, проведені лабораторні дослідження крові та сечі, отримані консультації лікарів отоларинголога, ендокринолога, невролога, офтальмолога, гастроентеролога, алерголога. 21.09.2015 року від лікаря - невролога Медичного центру «Надія, Добро та Добробут» [PERSON] позивачі [PERSON] та [PERSON] отримали направлення на консультацію сина до лікаря психіатра. В грудні 2015 року малолітнього [PERSON] було поставлено на облік районного дитячого психіатра в Міській дитячій поліклініці № 6 та в КУ «Міський психіатричний диспансер». В подальшому для уточнення психічного стану дитини з КУ «Міський психіатричний диспансер», в січні 2015 року позивачі отримали направлення на стаціонарне обстеження до КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я», де в період з 21.01.2016 року по 02.02.2016 року [PERSON] пройшов стаціонарне обстеження. В результаті обстеження було встановлено, що [PERSON] страждає психічною хворобою, діагноз якої : гіперкінетичний розлад поведінки F 90.1, що підтверджується копією епікризу з історії хвороби № 241. Як вказують позивачі в обґрунтування позовних вимог, на час усиновлення ними [PERSON], вони не знали і не могли знати про наявність у останнього вказаного діагнозу, так як на той час, згідно медичного висновку про стан здоров'я та розумового розвитку дитини №466\\2 від 13.06.2014 року, виданого Білгород-Дністровським спеціалізованим будинком дитини, він мав «загальний розлад розвитку, не уточнений F 84.9, розлад розвитку мовлення, не уточнений F 80.9, потребував медично-педагогічної та соціальної корекції». З метою повного та всебічного з'ясування обставин у справі, під час розгляду справи в якості спеціаліста в медичній галузі була допитана дитячий лікар - психіатр [PERSON], що працює в КУ «Міський психіатричний диспансер», де знаходиться на обліку [PERSON], яка повідомила про те, що малолітній [PERSON] дійсно страждає на психічну невиліковну хворобу, про яку на момент усиновлення позивачі не могли знати. Крім того, спеціаліст повідомила суду, що таку хворобу можливо було діагностувати ще в трирічному віці дитини, так як вона виникає внаслідок негативного впливу на плід під час вагітності матері.. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2. ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно ст. 240 СК України право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення чи визнання його недійсним мають батьки, усиновлювач, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, прокурор, а також усиновлена дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.2, 3 ч.1 ст.238 СК України, усиновлення може бути скасовано за рішенням суду, якщо: дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків. Вирішуючи питання по суті, суд також бере до уваги те, що [INFO] року в сім'ї позивачів народилась ще одна дитина, [PERSON], і знаходження в сім'ї [PERSON] може в подальшому негативно вплинути на його сестер та новонародженого брата, так як [PERSON], за словами лікаря, не контролює свою поведінку та є непередбачуваним. Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для скасування усиновлення громадяни України [PERSON] та [PERSON] малолітнього [PERSON] [INFO]), [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.239 СК України, у разі скасування усиновлення відновлюються права та обов'язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням. Для забезпечення виконання зазначеної норми права, дитина повинна мати свої дійсні прізвище, ім'я, по батькові, дату та місце народження, та відомості про батьків, які вона мала до усиновлення, а також у її свідоцтві про народження та в актовому записі про народження мають бути вказані справжні дані щодо дитини. В протилежному випадку неможливо буде ідентифікувати дитину і дитина не зможе документально довести свою спорідненість з родичами за походженням, через що буде позбавлена своїх прав стосовно родичів за походженням. Таким чином, після скасування усиновлення необхідно відновити права дитини, які належали їй стосовно батьків та родичів за походженням. Відповідно до ч.5 ст.239 СК України, у разі скасування усиновлення дитина має право на збереження прізвища, імені та по батькові, які вона одержала у зв'язку з усиновленням. За бажанням дитини їй присвоюється прізвище, ім'я, по батькові, які вона мала до усиновлення. В силу ст.241 СК України після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов'язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини Згідно зі ст.2 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Відповідно до п. 2.16.3 Наказу від 12.01.2011 N 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за N55/1879 "Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання" ( Із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції № 709/5 (0768-12) від 10.05.2012) на підставі рішення суду про скасування або визнання усиновлення недійсним уносяться виправлення в актовий запис про народження усиновленої дитини та поновлюються відомості, записані до усиновлення, про що має бути зазначено в рішенні суду. Крім того відповідно до вимог ст.239 СК України, у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов'язки, що виникли у зв'язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. У разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це не можливо, - вона передається на опікування органів опіки та піклування. Суду не надано доказів про наявність бажання у батьків або інших родичів про передачу їм дитини, тому, дитина підлягає передачі на опікування органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, для подальшого влаштування. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved