Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

17 листопада 2014 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до Морозівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після смерті відкрилася спадщина на належне їй майно: житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS]. Після смерті матері позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини на майно, яке залишилося після смерті матері, яке вона йому заповіла разом з сестрою, і яка від спадщини відмовилася. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом та законом на житловий будинок, який належав матері, не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказаний будинок. Мати не отримувала свідоцтво про право власності на вказане домоволодіння, а тому змушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій позов підтримує повністю, просить справу розглядати без його участі. Відповідач: представник Морозівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій позов визнає повністю і просить справу розглядати без його участі. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. До маси спадкового майна після смерті [PERSON] входить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією технічного паспорту на будівлі особистої власності, зведеним актом вартості будівель і споруд та довідками Морозівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області. Відповідно до ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом та за заповітом, як син померлої, який прийняв спадщину, що підтверджується копією свідоцтва про народження, копією заповіту та довідкою і випискою з погосподарської книги, виданих Морозівською сільською радою Дунаєвецького району про проживання та реєстрацію позивача в будинку померлої. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 листопада 2014 року нотаріус Дунаєвецького районного нотаріального округу не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований в [ADDRESS], який залишився після смерті [PERSON], померлої [INFO], на ім'я позивача в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок. Згідно з довідкою Дунаєвецького КП "Інвентарбюро" від 07 грудня 2012 року акт про завершення будівництвом житлового будинку в [ADDRESS] не складався, свідоцтво про право власності на домоволодіння Дунаєвецькою районною радою не видавалося на ім'я [PERSON]. Як вбачається з виписки та копії з погосподарської книги за 1991-1995роки, виданої Морозівською сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] у сільській раді зареєстрований з 06 жовтня 1993 року за померлою [PERSON], 1926 року народження, рік забудови будинку 1952 рік, для ведення господарства та будівництва виділено біля домоволодіння земельну ділянку розміром 0,61 га.. Згідно ст.ст.86 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачено обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у по господарських книгах визнаються в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Зважаючи на те, що жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці розміром 0,61 га. і прийнятий в експлуатацію в 192 році і з 06 жовтня 1993 року, після смерті її чоловіка [PERSON], зареєстрований в сільській раді за [PERSON], з того часу вона стала власником зазначеного житлового будинку. Відповідно до ч.4 ст. 25, п. 11 ч. 4 ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв'язку з чим позивачка позбавлена можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Суд вважає, що позивач, прийнявши у спадщину спадкове майно після смерті матері, відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Тому, з огляду на те, що [PERSON] на час своєї смерті була власником жилого будинку з належними до нього господарськими будівлями, її право власності на дане майно перейшло у порядку спадкування до позивача. Відповідно до ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем за законом і має право на оформлення спадщини та відповідне право власності на спадкове майно, а тому вимоги обгрунтовані і суд задовольняє їх.

Outcome: approved