Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулась в суд з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 2007 року. Від шлюбних стосунків мають малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO],\~\~який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що з грудня 2016 року шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинилися, спільне господарство не ведеться. Внаслідок несумісності характерів, різності поглядів на ведення господарства та виховання дитини, між ними втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Вважаючи примирення та подальше збереження сім'ї неможливим, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 70, та стягнути з [PERSON] на її, [PERSON], користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною \~повноліття.\~\~ Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.16). Відповідач також в судове засіданні не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити (а.с.22). Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання відповідачем позову, і вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. \~\~ Судом встановлені такі обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16 лютого 2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 70, та видано сторонам свідоцтво про шлюб серії 1-КИ № 065656 вбачається, (а. с. 4). Судом також встановлено, що сторони від сумісного подружнього життя мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 103857 від 16.02.2007 року (а.с. 5). Інших дітей, крім вказаного сина сторони не мають. Стягнення по виконавчим листам з відповідача не проводяться. \~\~ Відповідно до ч.1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ Як вбачається\~ з ч.1 ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачено ч.4 вказаної статті. \~\~ Сторони категорично наполягають на розірванні шлюбу, що говорить про їх стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову в цій частині не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Приймаючи до уваги згоду відповідача на розірвання шлюбу і відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає що причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Відповідно до приписів\~\~до\~ст.113 Сімейного Кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~\~ Позивач\~\~бажає\~\~після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке є в неї з моменту державної реєстрації шлюбу, а саме: «Парубець». \~ Відповідно до приписів ч. 2\~ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~\~Судом також встановлено, а сторонами визнана та обставина, що вказана дитина проживає разом із позивачем. Факт проживання дитини разом із матірю підтверджується довідкою № 44/12-355 від 28.12.2017 року, виданої Житлово-будівельним кооперативом № 44 м. Дніпро (а. с. 6). Згідно\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2\~ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, а саме: розірвати шлюб, що був укладений між сторонами і зареєстрований 16 лютого 2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 70, та стягнути з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини: сина [PERSON], [INFO], починаючи з 10 січня 2018 року. Також відповідно до вимог п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Окрім цього, у зв'язку з тим, що позивач в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір"\~звільнена від сплати судових витрат, а саме за позовну вимогу про стягнення аліментів, то в силу\~ст.141 ЦПК України, судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved