Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

19.04.2021 року позивачі звернулись до суду з позовними вимогами, якими просять визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом та заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 3/4 частки житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивачі мотивують тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. № 91/02-14 від 15.03.2021 року, позивачу було повідомлено про те, що не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку із виправленням у правовстановлюючому документі. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю № [NUMBER] від 28 вересня 1988 року, що підтверджено довідкою Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської область від 09.03.2021 року №318. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.05.2018 року (а.с. 5), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. 20 березня 2015 року [PERSON] залишив заповіт, посвідчений секретарем Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 19, згідно умов якого усе своє майно нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті йому належатиме і на що він за законом матиме право, він заповів [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 63926185 від 15.03.2021 року, наданої приватним нотаріусом Веліксар Т.І., заповіт [PERSON] від 20.03.2015 року, зареєстрований за № 19, не змінювався та не скасовувався. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Встановлено, що осіб, які мають право на обов`язкову часку у спадщині, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що згідно довідки Саф`янівської сільської ради № 318 від 09.03.2021 року, на день своєї смерті, [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , а спільно з ним проживали позивачі по справі, тобто відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Крім того, [PERSON] на час смерті [PERSON] спільно з ним не проживав, із заявою про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку до нотаріальної контори не звертався, отже спадщину не прийняв. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження (а.с. 8); - дочка [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження (а.с.9, 10); - син [PERSON] . Встановлено, що згідно довідки Саф`янівської сільської ради № 318 від 09.03.2021 року, на день своєї смерті, [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , а спільно з ним проживали позивачі по справі, тобто відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Крім того, [PERSON] на час смерті [PERSON] спільно з ним не проживав, із заявою про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку до нотаріальної контори не звертався, отже спадщину не прийняв. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. № 91/02-14 від 15.03.2021 року, позивачу було повідомлено про те, що не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку із виправленням у правовстановлюючому документі. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved