Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 4,3329 га, яка розташована на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з земельної ділянки площею 4,3329 га, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту серії [NUMBER] . За життя 10.10.2012 року [PERSON] був складений заповіт, згідно якого вона земельну ділянку площею 4,3329 га згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] заповіла позивачу, однак у вказаному заповіті було помилково зазначено серію та номер державного акту, а саме вказано серію та номер державного акту, який належав [PERSON] , яка являлася бабусею позивача, після смерті якої мати позивача [PERSON] успадкувала вказаний державний акт та в подальшому виготовила державний акт серії [NUMBER] , що позбавляє позивача права прийняти спадщину в нотаріальному порядку, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. На даний час позивач виявив намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті матері [PERSON] , оскільки являється спадкоємцем за заповітом, в зв`язку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів звернувся до суду з позовом та прохає: встановити факт, що має юридичне значення та визнати за ним право приватної власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з`явився, однак надав суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у його відсутність. \~ \~ \~ \~Представники відповідачів Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області, Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не з`явилися, однак надали суду заяви про слухання справи у їх відсутність та при прийнятті рішення покладалися на розсуд суду. \~ \~ \~ \~Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 4,3329 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , яка знаходиться на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області, що підтверджується копією державного акту. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~ \~ \~ \~У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. Згідно заповіту, посвідченого 10.10.2012 року секретарем Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: земельну ділянку в розмірі 4,49 га, що знаходиться на території Мурафської сільської ради згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] заповідала дочці [PERSON] ; земельну ділянку в розмірі 4,3329 га, що знаходиться на території Мурафської сільської ради згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] заповідала синові [PERSON] ; грошовий вклад по рахунку № [NUMBER] в ХОУ ВАТ «Державний ощадний банк України» філії №10020/0367 заповідала в рівних долях своїм дітям [PERSON] та [PERSON] . На час відкриття спадщини заповіт не змінювався і не скасовувався, про що свідчить відмітка у заповіті. Позивач з метою прийняття спадщини в нотаріальному порядку звернувся до Краснокутської державної нотаріальної контори, однак отримав відмову у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.11.2018 №1327/02-31, в зв`язку з відсутнісю предмета заповіта, оскільки предметом заповіту [PERSON] від 10.10.2012 року була земельна ділянка в розмірі 4,3329 га, що знаходиться на території Мурафської сільської ради згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , натомість як спадкоємець [PERSON] надав нотаріусу Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] . Однак, як вбачається з матеріалів справи, а саме свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 квітня 2005 року серії ВСА [NUMBER] 971206, [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] земельну ділянку площею 4,3329 га, що знаходиться на території Мурафської сільської ради, КСП «Мурафське», що належала спадкодавці на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] . На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 квітня 2005 року серії ВСА №971206 [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , про що свідчить запис в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , в зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з вимогами про встановлення юридичного факту, а саме встановлення факту, що запис у заповіті, складеному 10.10.2012 року [PERSON] в частині «земельну ділянку в розмірі 4,3329 га, що знаходиться на території Мурафської сільської ради згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] заповідаю синові [PERSON] » вважати як записаним «земельну ділянку в розмірі 4,3329 га, що знаходиться на території Мурафської сільської ради згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] заповідаю синові [PERSON] ». Встановлення вказаного факту необхідно позивачу для подальшого успадкування спадщини. Відповідно до ч.2\~ст.315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Постанова Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів,що мають юридичне значення»\~роз`яснено, що такі справи розглядаються якщо: відповідно до закону, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не повязане з подальшим вирішенням суперечки про право. Вищезазначене підтверджує ту обставину, що позивач не має змоги оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, \~ та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г \~ Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] . Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON] , до складу спадкового майна входить земельна ділянка, яка знаходиться на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. \~ \~ \~ \~Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. \~ \~ \~ \~Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач [PERSON] , як спадкоємець після смерті заповідача [PERSON] має законе право на земельну ділянку в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved