Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

21.01.2016р. позивач звернувся до суду з позовом до Байбузівської сільської ради Савранського району Одеської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 31 березня 2009 року померла його рідна мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть, виданим виконавчим комітетом Байбузівської сільської ради Савранського району Одеської області серії І-ЖД № 176801. При житті [PERSON] проживала в [INFO], у зареєстрованому шлюбі із батьком позивача [PERSON], який на даний час важко захворів і потребує стороннього догляду. Тому позивач призначений його опікуном і був змушений переїхати проживати до свого батька в село де проживає близько року. Там позивач випадково в будинку батьків знайшов копію заповіту складеного при житті його рідною бабкою [PERSON], яка заповідає все своє майно своїй дочці [PERSON] (матері позивача) та Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 006600. 22.03.2006р. померла рідна бабка позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії І-ЖД № 043650. Після смерті бабки позивача залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2.350 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Байбузівської сільської ради масив 14, ділянка 4, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 006600, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 389. З довідки Байбузівської сільської ради Савранського району Одеської області № 777 від 24.12.2015р. вбачається, що померла [PERSON] при житті замість сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0114865 отримала Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 006600 від 25.09.2002р. (а. с. 13). При житті бабки мати її доглядала, лікувала, після смерті поховала, робила поминальні обіди, сплачувала комунальні платежі (а. с. 14). Після смерті бабки мати важко захворіла і не встигла звернутися в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом. У своїх батьків позивач єдиний син, окрім нього інших спадкоємців немає, крім того він близько року проживає в [INFO] біля батька, який хворіє і потребує стороннього догляду. Нещодавно позивач знайшов заповіт складений [PERSON] на користь своєї доньки [PERSON] (матері позивача) і Державний акт на право приватної власності на землю, тому він вирішив оформити спадщину після смерті бабки, яку при житті мала право за заповітом оформити мати позивача [PERSON]. При зверненні до нотаріальної контори з вимогою прийняти спадщину після смерті [PERSON] у вигляді земельної ділянки позивачу було розяснено порядок і способи прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду, оскільки в заповіті право розпоряджатися земельною ділянкою надано матері позивача, яка померла. Тому на підставі вищевказаного позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду письмову заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності (а. с. 25). Представник відповідача голова Байбузівської сільської ради Савранського району Одеської області [PERSON], в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов визнав в повному обсязі, заперечень не має, справу просив розглянути за відсутності представника сільської ради (а. с. 21). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено. 22.03.2006р. померла бабка позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 043650 (а. с. 10). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки, посвідчена Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 006600 (а. с. 11). При житті [PERSON] 02.03.2001р. склала заповіт в якому вказала, що все майно, яке їй належить вона заповідає своїй дочці [PERSON] (а. с. 9). 31.03.2009р. померла рідна мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії І-ЖД № 176801 (а. с. 8). Через важку хворобу померла не встигла звернутися в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Відповідно до ст. 1276 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Позивач [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги після смерті рідної матері [PERSON]. Той факт, що померла [PERSON] є рідною матірю позивача [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії ІІ-ЖД № 276916 (а. с. 7). Згідно ч.1\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.\~\~ \~\~\~\~ Статтею 131 Земельного кодексу України\~передбачено, що громадяни України, мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, успадкування. \~\~\~\~ Статтею 125 Земельного кодексу України\~встановлено, що право власності на земельну ділянку, виникає з моменту державної реєстрації цих прав. \~\~\~\~ Стаття 126 Земельного кодексу України\~визначає, що право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". \~Постановою пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~п.10. наголошено, що відповідно до\~статті 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). З огляду на наведене, та враховуючи, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, та є таким, що фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання права власності на зазначену спадкову земельну ділянку є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved