Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

14.09.2017 року Орган опіки та піклування Сколівської районної державної адміністрації Львівської області (далі позивач) звернувся з позовною заявою в інтересах [PERSON], [PERSON] до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про позбавлення батьківських прав відносно його дітей [PERSON] та [PERSON] та стягнення аліментів у розмірі 50 вітсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є батьком дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Вироком Сколівського районного суду Львівської області від 13.09.2012 року [PERSON] призначене покарання у вигляді восьми років позбавлення волі. Мати дітей [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.03.2012 року. Розпорядженням голови Сколівської районної державної адміністрації Львівської області №254 від 30.05.2012 року «Про призначення [PERSON] опікуном над дітьми [PERSON], [PERSON], [PERSON].», дітей влаштовано під опіку до бабці [PERSON] 04.07.2017 року [PERSON] повернувся з місць позбавлення волі, але не звернувся із заявою про повернення дітей до Сколівської райдержадміністрації. 15.08.2017 року звернувся з заявою в Службу у справах дітей Сколівської райдержадміністрації 15.08.2017 року в якій вказав, що його діти [PERSON], [PERSON] не мають бажання з ним проживати, а тому не проти позбавлення його батьківських прав. В свою чергу діти [PERSON], [PERSON] в своїх заявах від 17.08.2017 року вказали, що не хочуть повертатись на проживання до батька. Просить на підставі ст. 164 Сімейного кодексу України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» просить позов задоволити. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 27.09.2017 року відкрито провадження у справі, судове засідання призначено на 25.10.2017 року. З метою недопущення порушення прав відповідача, розгляд справи відкладався на 23.11.2017 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву за вх. №5345 від 20.11.2017 року, згідно якої позов визнав, не заперечує проти його задоволення та просив суд розглядати справу у його відсутності. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації Львівської області - [PERSON] просив позов задоволити. Додатково зазначив, що батько не виявив бажання зайнятися вихованням дітей. Водночас і діти не бажають підтримувати відносин з батьком. Третя особа - [PERSON] при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини ( ч.ч.1,2 ст.155 СК України). Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] є батьком дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.07.2000 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.05.2003 року. Матір'ю [PERSON] та [PERSON] записана [PERSON] (а.с.8). [INFO] мати дітей [PERSON] померла (а.с.16). Вироком Сколівського районного суду Львівської області від 13.09.2012 року (справа №1320/74/12) відповідача визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 121, ч.1 ст.129 КК України, призначено покарання у виді восьми років позбавлення волі (а.с.14-15), звільнений на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.06.2017 року згідно ст. 81 КК умовно-достроково на невідбутий термін 2р. 5 міс. 06 дн. (довідка Дрогобицької виправної колонії №40 про звільнення серії ЛЬВ №14466 від 04.07.2017 року. (а.с.10)). Розпорядженням Сколівської районної державної адміністрації №254 від 30.05.2012 року, [PERSON] призначено опікуном над онуками [PERSON], [PERSON], [PERSON], у зв'язку з тим, що батько дітей перебував під вартою за вчинення злочину, а мати дітей померла (а.с. 20). Відповідно до висновку Служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації від 29.08.2017 року №03/16-658 та рішення комісії з питань захисту прав дитини Сколівської районної державної адміністрації «Про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей» від 30.08.2017 року №3 відповідача доцільно позбавити батьківських прав (а.с.6,7). Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). Суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Зокрема, відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої). Відповідно до роз'яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В судовому засіданні встановлено, що відповідач протягом тривалого часу з синами не спілкується, матеріально не утримує, заходів до спілкування та турботи не приймає. Вихованням та утриманням неповнолітніх [PERSON], [PERSON] займається опікун - бабуся [PERSON] Проте, держава має позитивний обов'язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Разом з тим, в судовому засіданні не встановлено наявності у відповідача реальних і об'єктивних перешкод для спілкування з дітьми при його бажанні. Після звільнення з місць позбавлення волі він не вживав заходів для забезпечення своєї участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, не звертався в правоохоронні органи для встановлення їх місця проживання, до органу опіки та піклування чи до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення порядку такого спілкування. Відповідач не звертався до бабусі дітей з пропозицією надання дітям матеріальної допомоги. Такі обставини свідчать про його не бажання брати участь у вихованні дитини. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності суд вважає, що відповідача, який без поважних на те причин не виявляє щодо власних дітей батьківського піклування, свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей слід позбавити батьківських прав. Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей: не цікавиться їх розвитком, здоров'ям, життям та потребами, тому з метою захисту прав та інтересів дітей є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей і платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців (відповідно до ст. 182 СК України), суд вважає необхідним стягати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 14.09.2017 і до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved