Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

22.12.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонавтокомунсервіс" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником ( в порядку регресу) в сумі 1562, 97 грн , а також судового збору в сумі 1378,00 грн. Обґрунтовуючи тим, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою дальністю «Херсонавтокомунсервіс» та згідно наказу № 205-к від 19.10.2010 року працював на посаді водія автотранспортних засобів. Для виконання трудових обов'язків Відповідачу був ввірений службовий транспортний засіб сміттєвоз КамАЗ-53213, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить «Херсонавтокомунсервіс» на праві оренди, згідно Договору оренди № 04-13/АТ від 12.12.2013 року та на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] і.02.2015 року о 00:30 знаходячись в м. Херсон [PERSON] керуючи сміттєвозом 53213 д/н [NUMBER], не вибравши безпечної швидкості руху та безпечної дистанції допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], спричинивши внаслідок дорожньо-транспортної пригоди механічні пошкодження автомобілю. Згідно постанови Бериславського районного суду Херсонської області від 05.03.2015р. по справі № 647/357/15-п Відповідача було визнано винним у скоєнні ДТП та за порушення вимог п. 12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді накладення штрафу. У липні 2015 року [PERSON] звернулася з позовною заявою до Комсомольського районного суду м. Херсона, в якій просила стягнути з ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» збитки, що були завдані внаслідок ДТП, у вигляді матеріальної шкоди за пошкодження автомобіля та витрат на послуги експерта. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 11.01.2016 року по справі №667/6012/15-ц, яке набрало законної сили 22.01.2016 року, позов [PERSON] було задоволено частково. Згідно рішення суду з ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» на користь [PERSON] було стягнуто 25 000,00 грн. вартості відновлювального ремонту автомобіля, 572,40 грн. вартості послуг експерта та 255,72 грн. витрат по оплаті судового збору. При цьому, судом було надано ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» розстрочку виконання рішення на три місяці в частині стягнення шкоди по 8524,13 грн. щомісячно. Вказану суму боргу, згідно наданої судом розстрочки, ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» було повністю сплачено 26.04.2016 року, що підтверджується платіжними дорученнями . 23.02.2015р. від [PERSON] на адресу ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» надійшла заява з проханням звільнити його з роботи за згодою сторін з 10.03.2015р. Однак до дати звільнення Відповідачем добровільно не було сплачено коштів в рахунок погашення вищевказаної суми матеріальної шкоди. Згідно наказу № 30-к від 10.03.2015р. [PERSON] було звільнено з посади водія автотранспортних засобів ТОВ «Херсонавтокомунсервіс», здійснено повний розрахунок із заробітної плати та виплачено компенсацію за невикористану відпустку, відповідно до вимог ст.116 КЗпП України. Тому позивач просить стягнути збитки в порядку зворотної вимоги з [PERSON] в сумі 1562,97 грн., а також судовий збір в сумі 1378 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити в повному обємі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом було встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою дальністю «Херсонавтокомунсервіс» та згідно наказу № 205-к від 19.10.2010 року працював на посаді водія автотранспортних засобів. ( а.с. 17-18 ) Для виконання трудових обов'язків Відповідачу був ввірений службовий транспортний засіб сміттєвоз КамАЗ-53213, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить «Херсонавтокомунсервіс» на праві оренди, згідно Договору оренди № 04-13/АТ від 12.12.2013 року та на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ( а.с. 16) На підставі протоколу про 06.02.2015 року о 00:30 знаходячись в м. Херсон [PERSON] керуючи сміттєвозом 53213 д/н [NUMBER], не вибравши безпечної швидкості руху та безпечної дистанції допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], спричинивши внаслідок дорожньо-транспортної пригоди механічні пошкодження автомобілю. Згідно постанови Бериславського районного суду Херсонської області від 05.03.2015р. по справі № 647/357/15-п Відповідача було визнано винним у скоєнні ДТП та за порушення вимог п. 12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді накладення штрафу. ( а.с.22 ) У відповідності з ч.3ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У липні 2015 року [PERSON] звернулася з позовною заявою до Комсомольського районного суду м. Херсона, в якій просила стягнути з ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» збитки, що були завдані внаслідок ДТП, у вигляді матеріальної шкоди за пошкодження автомобіля та витрат на послуги експерта. Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29 грудня 1992 року № 14 встановлено, що за шкоду заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприємством установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. За вимогами інших осіб, що ґрунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов'язків відшкодування шкоди їх майну, здоров'ю, виплаченої пенсії, допомоги по соціальному страхуванню та ін.), відповідає підприємство, перед яким винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 11.01.2016 року по справі №667/6012/15-ц, яке набрало законної сили 22.01.2016 року, позов [PERSON] було задоволено частково. Згідно рішення суду з ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» на користь [PERSON] було стягнуто 25 000,00 грн. вартості відновлювального ремонту автомобіля, 572,40 грн. вартості послуг експерта та 255,72 грн. витрат по оплаті судового збору. ( а.с. ) При цьому, судом було надано ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» розстрочку виконання рішення на три місяці в частині стягнення шкоди по 8524,13 грн. щомісячно. Вказану суму боргу, згідно наданої судом розстрочки, ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» було повністю сплачено 26.04.2016 року, що підтверджується платіжними дорученнями .( а.с.26-28 ) 23.02.2015р. від [PERSON] на адресу ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» надійшла заява з проханням звільнити його з роботи за згодою сторін з 10.03.2015р. Відповідно до ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність йа шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Частиною 5 ст. 130 КЗпП України передбачено, що працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. Однак до дати звільнення Відповідачем добровільно не було сплачено коштів в рахунок погашення вищевказаної суми матеріальної шкоди. Згідно наказу № 30-к від 10.03.2015р. [PERSON] було звільнено з посади водія автотранспортних засобів ТОВ «Херсонавтокомунсервіс», здійснено повний розрахунок із заробітної плати та виплачено компенсацію за невикористану відпустку, відповідно до вимог ст.116 КЗпП України. ( а.с. 29-30 ) Частиною 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29 грудня 1992 року № 14 передбачено, що при матеріальній відповідальності в межах середнього місячного заробітку він визначається відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів країни № 100 від 08.02.1995р., а саме виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, а в разі коли працівник останні місяці перед вирішенням справи не працював або справа вирішується після його звільнення - виходячи з виплат за попередні два місяці роботи на даному підприємстві. Згідно довідки ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» від 20.12.2016р. № 1591, розмір середнього лячного заробітку [PERSON] за останні два календарні місяці до моменту його звільнення складає 1562,97 грн., який є ціною позову та заявлено Позивачем до стягнення. У відповідності з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в равах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх ацівниками» від 29 грудня 1992 року № 14, право регресної вимоги до працівника виникає з часу плати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього часу обчислюється строк пред'явлення регресного позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений останнім при поданні позову до суду в розмірі 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved