Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

[PERSON] 21.11.2018 року звернувся до суду з даним позовом до відповідача та просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком №41 по вул.Степова в с.Драбинівка Новосанжарського району Полтавської області, посилаючись на наступні обставини. Він є власником вказаного будинку №41 по вул.Степова в с.Драбинівка Новосанжарського району Полтавської області, що підтверджується рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08.12.2011 року. На даний час в належному йому будинку зареєстрована [PERSON], з якою позивач проживав у цивільному шлюбі, хоча фактично з 2006 року та по теперішній час в зазначеному будинку вона не проживає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що із [PERSON] він перебував у цивільному шлюбі. З 2006 року вона не мешкає в будинку №41 по вул.Степова в с.Драбинівка Новосанжарського району Полтавської області, що належить йому на праві власності. З вказаного будинку вона виїхала добровільно, вивезла свої речі, перешкоди у користуванні житловим приміщенням їй не чинились. Відповідач в судове засідання не зявився і не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надав. Згідно з п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суд іншої адреси. Так, судом направлялись судові повістки за адресою місця проживання [PERSON], що зареєстрована у установленому порядку (а.с. 14) та, яка не повідомила суд іншої адреси (а.с.21, 27). Крім того виклик відповідача до суду був здійснений й через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.16, 24). За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №89775145 від 16.06.2017 року (а.с.7), позивач [PERSON] є власником будинку №41 по вул.Степова в с.Драбинівка Новосанжарського району Полтавської області. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону N475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. \~ Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Такий захист прав може бути здійснено способами передбаченими ст.16 ЦК України. Відповідно до\~ч.2\~ст.405\~ЦК України\~член сімї\~власника житла\~втрачає право\~на користування\~цим житлом\~у разі\~відсутності члена\~сімї без\~поважних причин\~понад один\~рік,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ним та\~власником житла або законом. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 28.11.2018 року, виданої виконавчим комітетом Драбинівської сільської ради, відповідач [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [INFO] (а.с.14). Відповідно до акту обстеження від 05.11.2018 року, складеного комісією у складі депутата сільської ради та 2 свідків (а.с.9) [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], але фактично не проживає за вказаною адресою з 2006 року. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони є мешканцями с.Драбинівка. [PERSON] перебувала з [PERSON] у цивільному шлюбі. З 2006 року [PERSON] не мешкає в будинку №41 по вул.Степова в с.Драбинівка, який належить [PERSON] [PERSON] добровільно виїхала з вказаного будинку, більше в ньому не зявлялася. Підстави вважати, що позивач чинить перешкоди відповідачу у користуванні житловим приміщенням, чи існують інші поважні причини не проживання відповідача у спірному будинку відсутні. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання [PERSON] такою, яка втратила право користування житловим приміщенням будинку №41 по вул.Степова в с.Драбинівка Новосанжарського району Полтавської області підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 317, 319,\~391,\~ч.2\~ст.405\~ЦК України та

Outcome: approved