Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

[PERSON] за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області звернувся до Володимир-Волинського міського суду Волинської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням В позовній заяві посилається на ту обставину, що постійно проживає у квартирі [ADDRESS]. Дана квартира у 1986 році була надана виконавчим комітетом Устилузької міської ради його матері, [PERSON], яка померла [INFO]. Після її смерті він, як син померлої, який постійно проживав і був зареєстрований у вказаній квартирі, відповідно до ст. 106 Житлового кодексу України став квартиронаймачем даної квартири, яка належить до комунальної власності житлового фонду Устилузької міської ради. Ще за життя матері, окрім них в даній квартирі з 13.11.1997 року було зареєстроване тимчасове місце проживання його дядька, рідного брата матері [PERSON], який приїхав з Харківської області, що стверджується відповідним записом в будинковій книзі. Відповідач у справі після його реєстрації декілька разів приїжджав до них, однак останні 10 років зв'язок з ним втрачений. З моменту реєстрації відповідач фактично в квартирі не проживав, будь-яких витрат по комунальних платежах та утриманню квартири не несе. Реєстрація відповідача в квартирі перешкоджає користуванню майном, а також створює певні незручності матеріального характеру, в частині оплати за комунальні послуги, які із-за відсутності, відповідачем не надаються. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, квартирою [ADDRESS]. Ухвалою судді від 03.10.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче судове засідання призначено на 16.10.2018 року. Ухвалою суду від 16.10.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 29.10.2018 року. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, в своїх поясненнях зіслались на обставини викладені в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, свідків, перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Житлового кодексу Української РСР, жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Частиною 4 ст. 9 ЖК УРСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст. 167 ЖК України, у разі вибуття члена сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, він втрачає право користування жилим приміщенням, з дня вибуття. У відповідності до ст. 71 ЖК України, житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутніми членами сімї протягом шести місяців. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з довідки Устилузької міської ради № 2142 від 10.09.2018 року квартира [ADDRESS], перебуває в комунальній власності, а гр. [PERSON] є квартиронаймачем даної квартири, зареєстрований та проживає там з 16.12.1989 року і по даний час. Як стверджується будинковою книгою в спірній квартирі з 13.11.1997 зареєстрований відповідач. Як пояснив в судовому засіданні свідок [PERSON]., відповідач в зазначеній квартирі не проживав і не проживає з 1997 року, будь-яких звязків з позивачем не підтримує і йому невідоме його місце проживання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач не проживав в спірній квартирі, будь-яких витрат по її утриманню не несе, особистих речей в квартирі немає і, на скільки їй відомо, після реєстрації в квартирі виїхав до Республіки Польща на заробітки. Оскільки відповідач в зазначеній квартирі не проживає понад рік, ніяких обовязків щодо утримання квартири не несе, він втратив право користування жилою площею в даній квартирі та, в порядку ст. 405 ч. 2 ЦК України, підлягає до визнання його таким, що втратив право користування житлом в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), отже, відповідач підлягає зняттю з реєстраційного обліку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача в користь позивача також підлягає судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved