Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

14 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова Компанія "Авто Лайф" було укладено договір фінансового лізингу №1031 з додатками (далі договір), згідно якого предметом лізингу є трактор МТЗ 82.1. Позивач сплатив передплату на загальну суму 62 300 грн., підписав договір, оскільки працівники відповідача запевнили його, що зазначений транспортний засід є в наявності та він отримає його в той самий день. Однак, ні одразу після підписання договора, ні протягом килькох тижнів після цього позивач трактор не отримав. Уважно прочитавши договір з додатками позивач зрозумів, що його обманули. Вартість трактора виявилася значно більшою ніж та, на яку він розраховував, а трактор так і не прибув. На свою заяву до відповідача про розірвання договору у звязку з відсутністю техніки та повернення коштів у повному обсязі позивач отримав відповідь, що договір розірвано, кошти в сумі 47700,00 грн. поверненню не підлягають, а з 14600 грн. поверненню підлягає 8760 грн. Останню суму позивачу було повернуто на рахунок, а 53540 грн. відповідач утримав в якості штрафу, що є порушенням Закону України «Про захист прав споживачів». Представником не було розяснено йому призначення платежу в сумі 47700 грн., який виявився комісією за організацію договору. Зазначає, що під час попередніх переговорів представником компанії введено позивача в оману щодо умов виконання договірних зобовязань. Після підписання і вивчення змісту договору стало зрозуміло, що сплачені кошти не повернуть, та можливості розірвати договір за його ініціативою без втрати грошових коштів немає можливості, оскільки договір такого не передбачає, що є порушенням права позивача як споживача. Просить суд визнати договір фінансового лізингу №1031 з додатками від 09.09.2016 року недійсним; стягнути з відповідача на його користь сплачені ним та не повернуті відповідачем кошти в розмірі 53540,00 грн.; стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, додавши, що представник відповідача обіцяв віддати предмет лізингу в день укладення угоди, проте не виконав вказаного. Привабливість ціни трактору була обумовлена представником відповідача тим, що він стояв під відкритим небом, внаслідок чого деякі деталі прийшли в негодність та були замінені. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та письмове заперечення на позовну заяву, в якому посилається на те, що укладений між сторонами договір Фінансового лізингу №1031 від 09.09.2016 року, предметом якого є трактор марки «МТЗ», моделі «82.1.26», обємом двигуна 4,75, механічним типом КПП, приводом 4х4, погодженою вартістю 477000,00 грн. з комісією за організацію договору у 10% співвідношенні платежу до вартості предмета лізингу, що становить 47 700,00 грн., є укладений з дотриманням усіх обовязкових умов, відсутні будь які підстави для визнання його недійсним. При укладенні договору позивач ознайомився з усіма його умовами та отримав від представника усю необхідну інформацію щодо такого договору, що підтверджується власноручно написаною ним заявою. Факт обізнаності з умовами укладеного договору та дійсність бажання позивача на виконання такого правочину та настання наслідків передбачених ним, підтверджується фактичним початком виконання позивачем свого зобовязання за договором - сплати грошових коштів. У відповідних квитанціях в графі призначення платежу позивачем самостійно вказано «Комісія за організацію за дог фін лізингу №1031 від 09.09.2016, [PERSON]» та «Авансовий платіж зг дог фін лізингу №1031 від 09.09.2016, [PERSON]». Заслухавши думку позивача, який позовні вимоги підтримав, свідків, дослідивши та зясуваши всі обставини справи в межах наданих письмових доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.09.2016 року сторони уклали договір фінансового лізингу №1031, предметом якого є трактор МТЗ - 82.1.26, обємом двигуна 4,75, механічним типом КПП, приводом 4х4, вартістю 17865,17 доларів США, гривневий еквівалент вартості якого становить 477000,00 грн. (а.с.10-17). [PERSON] подав заяву до адміністрації ТОВ «Авто Лайф» про розірвання вказаного договору та повернення сплачених ним коштів у розмірі 62 300,00 грн. (а.с.20). На свою заяву отримав відповідь, де повідомляється, що відповідно до ст.12 п.12.1 договору сплачена комісія в розмірі 47700,00 грн. не повертається взагалі, а з суми авансового платежу 14600,00 грн. поверненню підлягає 60% вказаної суми тобто 8760,00 грн. (а.с.21). Останню суму було повернуто позивачу на його рахунок згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 17.01.2017 року №1F0C-M9B4-4LQA-GTFG (а.с.22). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] повідомили суду, що представником ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» не було розяснено призначення платежу в сумі 47700 грн., який виявився комісією за організацію договору, тобто винагородою лізингодавцю за організаційні заходи, повязані з підготовкою, перевіркою, розглядом та укладенням договору. Позивач вважав, що це часткова оплата вартості транспортного засобу. Договором це передбачено, але у позивача не було можливості детально ознайомитися з його умовами до підписання даного договору, оскільки представник відповідача спонукав позивача якнайшвидше підписати договір, мотивуючи тим, що на нього чекають інші особи, які бажають укласти договір лізингу та запевнивши позивача, що транспортний засіб він отримає одразу після сплати авансових платежів та підписання угоди. З показів свідків вбачається, що представник відповідача ввів позивача в оману щодо умов виконання договірних зобовязань. Згідно ч.2 ст.627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно ч.1 ст.18 ЗУ №1023-XII від 12.05.1991 року «Про захист прав споживачів» Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Згідно ч.5 цього закону, якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Відповідно до частин першої та другої статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу або договору поставки. За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування. Частинами першою та третьою статті 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом. Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України. За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню. Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний договір не породжує тих прав і обовязків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України. Положення статті 216 ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Таким чином, аналізуючи статтю 3 договору фінансового лізингу, суд приходить до висновку про те, що його умови є несправедливими, порушують принцип добросовісності та призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків на шкоду позивачу з огляду на те, що у ньому обмежені права лізингоодержувача, як споживача у разі неналежного виконання ним обовязків, передбачених договором та звужені обовязки лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обовязків щодо передачі предмета лізингу. Окрім того, з огляду на вимоги ст.2 ЗУ «Про фінансовий лізинг», ст.799,806 ЦК України, у разі недодержання нотаріальної форми договору лізингу, в розумінні ст. 220 ЦК України, такий договір вважається нікчемним.

Outcome: approved