Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

25.10.2016 року позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, в якому просили: - звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS], яка належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], накладений постановою держвиконавця ВДВС у Солом'янському районі м. Києва від 07.03.2007 року Горбовець О.О. Свої вимоги мотивують тим, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва позовні вимоги КП по УЖГ Солом`янського району м. Києва до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги в сумі 1335,82 грн., були задоволені в повному обсязі. На виконання вказаного рішення суду, 14.11.2006 року був виданий виконавчий лист на підставі якого постановою державного виконавця Горбовець О.О. ВДВС у Солом'янському районі м. Києва від 07.03.2007 року було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на все майно [PERSON] 30.08.2016 року позивачі приватизували квартиру в рівних частках, однак 05.09.2016 року останні отримали інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо спірної квартири, дізнавшись про наявність не знятого арешту. Зазначають, що станом на 18.10.2016 року заборгованість у позивачів за комунальні послуги відсутня. Позивач - 1 [PERSON] зазначає, що вона зверталася до ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві про надання інформації щодо виконавчого провадження та подальшого зняття арешту з квартири, однак головний державний виконавець Цапенко С.М. повідомив останній, що виконавче провадження було знищено за давністю зберігання і винесення постанови про зняття арешту не можливе. Враховуючи вищевикладене, позивачі вимушені звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту в порядку позовного провадження. Представник позивача - 1 [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позивачі 2,3,4 в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, в яких просять розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача - ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін по справі, на підставі наявних матеріалів справи, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить позивачам по справі, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 22.08.2016 року виданого відділом приватизації державного житла управління житлово-комунального господарства Солом"янської районної в м.Києві державної адміністрації (а.с.10). З відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що на квартиру за адресою: [ADDRESS] накладено арешт на підставі постанови про відкриття ВП № 3172272 від 07.03.2007 року ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві, реєстраційний номер обтяження 16213019 (а.с.12-13). Тобто, арешт на вищезазначене майно був накладений у зв"язку з виконанням рішення Солом'янського районного суду м. Києві №2-2011-1, яке набрало законної сили 23.10.2006 року про стягнення заборгованості за комунальні послуги з [PERSON] на користь КП по УЖГ Солом`янського району м. Києва у сумі 1335, 82 грн. (а.с.11). З листа Солом'янського районного ВДВС м. Києва від 13.09.2016 року вбачається, що на виконанні у Солом'янському районному ВДВС м. Київ перебував виконавчий лист № 2-2011-1 від 14.11.2006 року про стягнення заборгованості за комунальні послуги з [PERSON] на користь КП по УЖГ Солом`янського району м. Києва у сумі 1335, 82 грн. Станом на 13.09.2016 року у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження стосовно боржника [PERSON] Виконавче провадження було знищено за давністю зберігання і винесення постанови про зняття арешту не можливе (а.с.16). З огляду на вищевикладене вбачається, що на даний час перестали існувати підстави для будь-яких обтяжень нерухомого майна, що на праві власності належало [PERSON] Як роз'яснено в п. 11. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року №5, при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів (статті 58, 59 ЦПК). Відповідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. З огляду на викладене вище та оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивачів, а тому вважає за можливе звільнити з - під арешту квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved