Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

25.03.2014 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд встановити факт належності сертифікату та визнати право власності в порядку спадкування після смерті бабусі-[PERSON], померлої [INFO] на земельну ділянку розміром 5,17 умовних кадастрових гектарах у ВАТ «Конгресівське» в с.Олександрівка Золочівського району, що належала померлій на підставі сертифікату серії ХР № 0272028. В обгрунтування позовних вимог вказала , що її бабуся [PERSON] померла [INFO] в с.Олександрівка. До смерті вона працювала у ВАТ «Конгресівське», тому 06.11.2000 року Золочівською РДА Харківської області на її ім'я було видано сертифікат про право на земельну частку (пай) у розмірі 5,17 умовних кадастрових гектарах. При оформленні документу її прізвище помилково зазначено як «[PERSON]». Сертифікат вона не отримала у зв'язку зі смертю. Спадкоємцем першої черги після її смерті був син- [PERSON], який помер [INFO] не встигши оформити спадщину. Вона ж є Спадкоємицею першої черги після його смерті, так як він її рідний батько. Звернувшись до нотаріальної контори для оформлення спадщини їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на право на земельну частку (пай). Тому вона змушена звернутися до суду. Від позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог. Від відповідача також надійшла заява про згоду з позовними вимогами та клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи- Олександрівської сільської ради Золочівського району Харківської області не з'явився. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 256 п.6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по батькові, місце та час народження якого, вказані в документі, не співпадають з ім'ям, прізвищем, по батькові, місцем та часом народження цієї особи, вказаними в свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ст. 257 ЦПК України заява особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем його проживання. На підставі розпорядження Золочівської райдержадміністрації від 04.08.2000 року № 211 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Конгресівське» розміром 5,17 в умовних кадастрових гектарах. (а.с. 12) Сертифікат зареєстровано в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 457. З матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого [INFO] Олександрівською сільською радою Золочівського району Харківської області видно, що [PERSON] померла[INFO] в с.Олександрівка Золочівського району Харківської області. (а.с.14). Прізвище померлої [PERSON], а не [PERSON], як зазначено в сертифікаті. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юричне значення" суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Таким чином, суд приходить до висновку, що при внесення особистих даних до сертифікату було допущено описку в написанні прізвища [PERSON] Факт встановлення належності сертифікату для заявника має юридичне значення, а зазначену невідповідність усунути в позасудовому порядку неможливо. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки. Спадкоємцем після смерті [PERSON] був її син, який згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Олександрівською сільською радою, помер [INFO] в с.Нова Покровка Чугуївського району Харківської області. (а.с.15) Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Після смерті [PERSON] його єдиним спадкоємцем першої черги, згідно ст.. 1261 ЦК України є його донька [PERSON] Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1225 ч.1 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0272028 від 06.11.2000 року [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Конгресівське» розміром 5,17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. (а.с.12) З наданої Відділом Держземаганства у Золочівському районі довідки вбачається, що виписаний сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON] знаходиться і Відділі, так як вона його не отримала в зв'язку зі смертю. Вартість земельної частки (паю) загальною площею 5,33 в умовних кадастрових гектарах станом на 01.01.2014 року складає 125174 грн.58 коп.(а.с.11,35) Згідно ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до положень ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають право власності на земельну ділянку внаслідок прийняття спадщини. Відповідно до положень ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення). Відповідно до п.4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Оскільки позивачу відмовлено в оформленні спадщини в нотаріальному порядку, тому [PERSON] звернулася до суду за захистом своїх спадкових прав. Відповідно до ст.1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про підставність та обгрунтованість позовних вимог [PERSON] та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. На відшкодування судових витрат позивачка не наполягає. Виходячи з вищевказаного, згідно ст.ст. 130, 209, 213, 214, 215, 256 п.6 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1225, 1268 ЦК України,-

Outcome: approved