Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

25 травня 2016 року позивач звернулася до суду із відповідним позовом, в якому просить визнати за нею - [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що [INFO] року померла її мати - [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, що складається із житлового будинку [ADDRESS] Проте реєстрація вказаного житлового будинку в КП «АІБ Золочівського району» не проводилася, відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно також не внесено. Державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області в порядку виконання обов'язків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Таким чином, позивач змушена звернутися до суду, оскільки її право не визнається і вона не може розпорядитися своєю власністю. Позивач [PERSON] у судове засідання 06.09.2016 року не з'явилася, надала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи проводити без її участі. Представник Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області також не з'явився, у матеріалах справи міститься заява Золочівського селищного голови Бондаренко Т.А., відповідно до якої селищна рада просить розглянути справу без представника ради. Представник третьої особи - Відділу державної реєстрації Золочівської районної державної адміністрації Харківської області у судове засідання не з'явився. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], актовий запис №132, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 лютого 2015 року, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області (а.с.6). Із наданого суду договору про право на забудову будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 06.10.1952 року вбачається, що [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету районної ради від 14 травня 1952 року про відвід земельної ділянки для будівництва відведено як забудовнику ділянку комунальної землі площею 1152 кв. м для індивідуального будівництва будинку. Вказана земельна ділянка відводиться забудовнику безоплатно у безстрокове користування з обов'язком забудовника вносити земельну ренту за користування ділянкою. На відведеній земельній ділянці забудовник зобов'язується збудувати наступне: житловий будинок із жилою площею 78, 00 кв.м із кількістю 3 кімнати; сарай дерев'яний у [ADDRESS], вбиральню. Договір посвідчено Розсохацькою Т.Є. - державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори від 12.02.1953 року за реєстрованим №207 (а.с.66). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14 червня 1980 року, [PERSON] та [PERSON] 14 червня 1980 року уклали шлюб, про що Золочівським відділом ЗАГС Харківської області у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис №49. Після укладення шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON](а.с.7). Відповідно до рішення виконавчого комітету Золочівської селищної ради народних депутатів №124-5 від 09.07.1991 року, [PERSON] вирішено змінити конфігурацію земельної ділянки із зміною площі на 19.2 кв.м [PERSON] у [ADDRESS] (а.с.40). [INFO] року помер [PERSON] у віці 75 років, про що Золочівською селищною радою Золочівського району Харківської області у книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис №180, та того ж дня видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] Згідно із листом державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області в порядку виконання обв'язків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В. від 03.08.2016 року №1374/01-16, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, відповідно до даних Алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смерті та по теперішнй час до Золочівської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.50). Із наданої суду домової книги на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що за вказаною адресою були зареєстровані [PERSON] та [PERSON], згідно із записами реєстрація здійснена 26.09.1979 року. 04.09.2010 року [PERSON] знята з реєстрації в зв'язку із смертю, а 07.10.2014 року знято з реєстрації з тієї ж підстави [PERSON] (69). На момент смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована також його дружина - [PERSON], яка відповідно до положень ст.ст.548, 549 ЦК УРСР вважається такою, прийняла спадщину після чоловіка [PERSON], який за життя був власником спірного майна. [INFO] року у віці 88 років померла [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області 12 серпня 2014 року зроблено відповідний актовий запис №127 та того ж дня видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.8). 29.11.2014 року до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після матері [PERSON], померлої [INFO] Заяву зареєстровано по книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №238 (а.с.52) Відповідно до листа Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області від 03.03.2016 року №02-18/225 [PERSON] на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. На момент смерті [PERSON] та протягом 6 місяців з дня її смерті за адресою: [ADDRESS] зареєстрованих немає. Із наданих суд витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі №39038302 від 29.11.2014 року, виданого Першою Харківською державною нотаріальною конторою та листа державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, в порядку виконання обов'язків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В. від 18.07.2016 року №1211/01-16 вбачається, що після смерті [PERSON], [INFO], померлої [INFO] року, 29.11.2014 року було заведено спадкову справу №56838417 (номер у спадковому реєстрі); 319/2014 (номер у нотаріуса). Крім того, 29.11.2014 року до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області надійшла заява від онуки спадкодавця [PERSON] про відмову від прийняття спадщини, її заяву було прийнято, зареєстровано у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за 2014 рік за №739 (а.с.33). Згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області в порядку виконання обов'язків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В. від 21.04.2016 року №521/02-1 [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] у зв'язку із відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів (а.с.10). При вирішені спору суд виходив з того, що спірні правовідносини врегульовані наступними нормами. Пункт 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» містить визначення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав). Так, офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до положень ч.2, 3 ст. 3 вказаного вище Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 31 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентарізацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до п.2, 3, 4 вказаної Інструкції об'єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об'єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Якщо домоволодіння складається з двох або більше жилих будинків, які належать громадянам на праві особистої власності, такі будинки з приналежними до них надвірними будівлями підлягають виділенню з складу домоволодінь, як самостійні, з закріпленням за кожним з них окремої земельної ділянки під окремим номером по вулиці, провулку, площі. Реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком N 1. Відповідно до пункту 4 Додатку 1 до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для відбудови і експлуатації будівель, передбачені постановою РНК УРСР і ЦК КП(б)У від 10 листопада 1944 р. "Про впорядкування користування державними будівлями житлового і нежитлового фонду і земельними ділянками, які обслуговують їх" (ЗП УРСР, 1944 р., ст. 6) є підставою для реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР. Відповідно до пункту 4 перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цьогоКодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до відносин, що виникли необхідно застосовувати положення цивільного законодавства, що діяло на момент смерті [PERSON], померлого [INFO] Згідно із положеннями ст.ст. 524, 525, 526 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно із положеннями ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємцями першої черги є в рівних частинах діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Стаття 548 ЦК УРСР (1963 р.) передбачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) закріплено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно із положеннями ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У ст. 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частина 1 ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Стаття 1270 вказаного Кодексу встановлює строки для прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У ч.1, 3 ст. 1296 ЦК України закріплено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відтак, судом встановлено, що [PERSON] за життя на підставі договору про право на забудову будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 06.10.1952 року, який відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року є правовстановлюючим документом, набув право власності на житловий будинок за адресою: Харківська область, Золочівський район, [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], його дружина [PERSON], відповідно до положень ст.ст. 524, 525, 526, 529, 548 ЦК УРСР (1963 р.), як спадкоємець першої черги, яка на момент смерті чоловіка проживала разом з ним, тобто є такою що фактично прийняла спадщину. Відтак, [PERSON] набула у власність в порядку спадкування після смерті чоловіка спадкове майно, яке в тому числі складається з спірного житлового будинку. Водночас свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не отримала, проте законом не передбачено наслідків не отримання вказаного свідоцтва. Інших спадкоємців, що прийняли фактично спадщину, або подали заяву про її прийняття судом не встановлено. Спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] є її донька - [PERSON], яка у встановлений законом строк звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Відтак, відповідно до положень ст.ст.1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України [PERSON] є такою, що прийняла спадщину. Інших спадкоємців, що прийняли спадщину, проживаючи на момент смерті із спадкодавцем або подали заяву про її прийняття судом не встановлено. Спадщина складається в тому числі із спірного житлового будинку за адресою: Харківська область, Золочівський район, [ADDRESS]. Проте через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок у матері позивача, а саме не отримання відповідного свідоцтва, остання позбавлена можливості нотаріально оформити спадщину, через що її право підлягає захисту, а позов задоволенню.

Outcome: approved