Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

[PERSON] 23.09.2019 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом до [PERSON] із вимогами щодо розірвання шлюбу між нею та відповідачем, зареєстрованого 04.10.1996 року у Жмеринському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Вінницької області за актовим записом №221. У позовній заяві позивачем [PERSON] викладена наступна позиція. З відповідачем у справі [PERSON] вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач [PERSON] . Відповідач зловживає алкогольними напоями, на грунті чого між сторонами постійно виникали сварки та непорозуміння, внаслідок чого їх сім`я та шлюб фактично розпалися. Вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Разом з відповідачем вони не проживають та не підтримують сімейних стосунків. що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу та подальше пільне проживання суперечить інтересам подружжя та унеможливлює примирення з відповідачем, тому вона вважає, що шлюб між ними необхідно розірвати (а.с.2). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 21.11.2019 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено її до підготовчого розгляду. Сторони за їх належним викликом в підготовче засідання не з`явились. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, у якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Просив розглянути справу у його відсутність. Позивач [PERSON] також подала заяву, якою підтримала заявлені позовні вимоги, додатково зазначивши, що вона не є вагітною та не має дитини віком до одного року;, просила розглянути справу у її відсутність. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у даній справі можливо постановити без участі сторін, неявка яких за вказаних обставин не перешкоджає розгляду справи по суті. За вказаного неприбуття сторін суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання технічним засобом, що відповідає положенням ст.223, 247 ЦПК України. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони є батьками неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відповідно до копії довідки Квартального комітету "Корчовка" м.Жмеринка від 04.11.2019 року №683 позивач проживає без реєстрації по [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять діти: [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать доводам позивача та ніким не оскаржуються. Згідно положень ч.3,4 ст.200 КПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору про майно та місце проживання дитини між сторонами наразі не заявлено. Викладені позивачем обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, що суперечить інтересам сторін, відповідачем визнані безумовно. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу, визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав та інтересів інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню судом. Питання про розподіл судових витрат суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ч.1 ст.142 ЦПК України, щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого нею при поданні позову, що становить 384,20 грн. Решта 50 відсотків судового збору, що становить 384,20 грн., згідно вимог ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved