Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

25 червня 1994 року [PERSON] уклав шлюб зі [PERSON] (дошлюбне прізвище Хоменко) [PERSON], зареєстрований виконавчим комітетом Карпилівської сільської ради Срібнянського району Чернігівської області, актовий запис № 5. Рішенням Срібнянського районного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Срібнянського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2010 року у справі № 2-1247/2010 р. з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з дня предявлення позову - 11 жовтня 2010 р. і до їх повноліття. З грудня 2013 р. і по цей час неповнолітній син [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON], перебуває на його утриманні і він займається його вихованням. Відповідач не приймає участі у вихованні сина [PERSON], ним не цікавиться, а стягнуті з позивача аліменти на утримання сина, витрачає на власні потреби. На даний час з відповідачкою проживає тільки молодша донька [PERSON], а старша донька [PERSON] досягла повноліття та проживає окремо, але при цьому відповідач продовжує стягувати з [PERSON] за рішенням Срібнянського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2010 р. на свою користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до їх повноліття. Вважає, що відповідач втратила право на отримання від позивача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Добровільно погодитися на зменшення розміру стягуваних з позивача за рішенням суду аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], до 1/6 частини його заробітку, до її повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, [PERSON] не бажає. За таких обставин позивач звернувся з вказаним позовом до суду та просить суд: -припинити право [PERSON] на отримання від [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за заочним рішенням Срібнянського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2010 р. у справі № 2-1247/2010 року; -звільнити [PERSON] з дня звернення до суду від сплати аліментів, які стягуються з нього на підставі заочного рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2010 р. у справі № 2-1247/2010 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини заробітку до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; -зменшити розмір аліментів, стягнутих згідно заочного рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2010 р. у справі № 2-1247/2010 року зі [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], з 1/3 до 1/6 частини заробітку до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач та його представник захисник [PERSON] підтримали позовні вимоги, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, погодилась на припинення стягнення аліментів, що стягуються з позивача її користь на утримання сина [PERSON] та зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача її користь на утримання дочки [PERSON] до 1/6 частини заробітку до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник третьої особи - Срібнянського районного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській в судове засідання не зявився, подав заяву про проведення розгляду справи без його участі. В судовому засіданні встановлено, що 25 червня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. 28 жовтня 2010 року шлюб між сторонами розірваний. Від даного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішенням Срібнянського районного суду від 21 жовтня 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з дня предявлення позову - 11 жовтня 2010 р. і до їх повноліття. З грудня 2013 року син [PERSON] постійно проживає з позивачем, перебуває на його утриманні, що підтверджується довідками Карпилівської сільської ради Срібнянського району Чернігівської області від 20.05.2016 р. № 03-23/374 та від 26.05.2016 р. № 03-23/392, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Таким чином, судом встановлено та визнано відповідачем, що з грудня 2013 року [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] по вул. Озеленена,2 с.Лебединці Срібнянського району та перебуває на його утриманні. [PERSON] 20 вересня 2014 року досягла повноліття. З аналізу положень ст. ст.179-181 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках передбачених цим Кодексом. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, виходячи із змісту наведених правових норм, розмір аліментів визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому платник аліментів у випадках, передбачених цим Кодексом, може подати до суду заяву про зменшення розміру аліментів. Враховуючи викладене та встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про припинення стягнення аліментів на користь відповідача на утримання сина [PERSON] та зменшення розміру аліментів на утримання дочки [PERSON] визнані відповідачем, знайшли підтвердження в ході розгляду справи, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до розміру задоволених вимог немайнового характеру з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог. Понесені витрати на правову допомогу суд стягує з відповідача на користь позивача частково, виходячи з наступного. Згідно з ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Позивач просить стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 1500 гривень, які він сплатив адвокату [PERSON] На підтвердження витрат позивач надав договір про надання правових послуг від 12.07.2016 року, укладений між ним та адвокатом [PERSON] та дві квитанції без номера від 15.07.2016 року: 1) про сплату 500 грн. за підготовку позовної заяви, із зазначенням затрат часу- 4 години; 2) про сплату 1000 грн. за надання правової допомоги. В пункті 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, стягненню підлягають витрати в сумі 500 грн., сплачені позивачем за підготовку позовної заяви, на яку затрачено 4 години, так як вказаний розмір витрат визначено за домовленістю між позивачем та адвокатом [PERSON] і він не перевищує граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу встановленого Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Витрати в сумі 1000 грн., зазначені в іншій квитанції, як за надання правової допомоги стягненню не підлягають. Позивачем та його представником не надано суду розрахунку таких витрат, не зазначено, яку саме кількість годин витрачено адвокатом та на які послуги.

Outcome: approved