Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

22.04.2021 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов Максим Олександрович, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису №1570 від 17.02.2021, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» суми заборгованості у розмірі 19886,23 грн.. Позивач вважає, що виконавчий напис є незаконним, оскільки вчинений після набрання законної сили Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі №826/20084/14, якою визнано незаконною і не чинною Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999 в частині внесення змін Постановою КМУ №662 від 26.11.2014. Крім того, наданий нотаріусу договір для вчинення виконавчого напису не був посвідчений нотаріально. Доказами, що свідчили б про наявність безспірної заборгованості, є первинні бухгалтерські документи, як це передбачено Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які нотаріусу не були надані. Сам по собі розрахунок заборгованості, який зроблений відповідачем, не є тим документом, який підтверджує факт надання кредиту та/або наявність заборгованості позивача. Зокрема, вказаний розрахунок містить нарахування процентів після спливу визначеного договором строку кредитування та без врахування того, що позивач перебував на військовій службі з 29.12.2015. Також оспорюваний виконавчий напис вчинено нотаріусом поза межами строку, протягом якого він може бути вчинений, а відповідач не повідомив позивача про заміну кредитора. Відповідач ТОВ «ФК «Фінрайт» у відзиві на позов проти заявлених вимог заперечував, посилаючись на правомірність вчиненого нотаріусом виконавчого напису, оскільки нотаріусу були надані документи, що підтверджують наявність і безспірність заборгованості позивача, а також оригінал кредитного договору. Позивач у позовній заяві не спростував належними і допустимими доказами про відсутність заборгованості за кредитним договором, що свідчить про законність вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, відповідач повідомляв позивача, про те, що він є Новим кредитором (вх.№13853 від 13.07.2021). Ухвалою від 28.04.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою від 04.06.2021 після надання позивачем доказів сплати судового збору за подання позовної заяви відкрито провадження у даній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням сторін на 05.07.2021. Ухвалою від 17.05.2021 забезпечено позов шляхом зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом. Судове засідання, призначене на 05.07.2021, не відбулося через зайнятість судді в іншому провадженні. Відповідач та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов М.О. про розгляд справи повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Від приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. до суду повернувся конверт із копіями ухвали від 04.06.2021 і позовної заяви з додатками, з відміткою про причини їх невручення: за закінченням терміну зберігання. Враховуючи, що відповідач скористався своїм правом на подачу відзиву, де виклав свою позицію щодо заявлених позовних вимог, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору №999-00057762/1 про надання кредиту від 15 липня 2013 року, що укладений між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] , Банк зобов`язувався надати для власних потреб Позичальника за допомогою платіжної картки VISA у готівковій чи безготівковій формі шляхом сплати з поточного рахунку № [NUMBER] (далі - картковий рахунок) коштів понад кредитовий залишок коштів на рахунку (надалі - Овердрафт) в межах встановленого строку та ліміту овердрафту, а Позичальник зобов`язується своєчасно погашати овердрафт, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку 19% річних від суми заборгованості та виконувати інші зобов`язання згідно цього договору. Отримання кредиту проводиться Позичальником самостійно за допомогою вищевказаної платіжної картки у готівковій чи безготівковій формі. Максимальна заборгованість Позичальника за кредитом на умовах овердрафту встановлюється у сумі 10000 грн. Дата остаточного повернення овердрафту до 14 липня 2016 р. (копія, а.с.17-21). 31.03.2020 ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «ФК «Фінрайт» уклали договір №126 про відступлення прав вимоги (копія, а.с.58-59). Відповідно до розрахунку ТОВ «ФК «Фінрайт» станом на 08.02.2021 за Кредитним договором №999-00057762/1 від 15.07.2013 заборгованість позивача [PERSON] за період із 09.02.2018 по 08.02.2021 склала 19386,23 грн.. в тому числі: прострочена заборгованість (основна сума боргу) - 7411,50 грн.; заборгованість по відсотках - 6844,73 грн.; комісія - 5130 грн. (копія, а.с.22). Виконавчим написом, вчиненим 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. зареєстрованого в реєстрі за №1570, стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» (надалі - Стягувач) заборгованість, що виникла за Кредитним договором №999-00057762/1 від 15 липня 2013 року з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між Публічним акціонерним товариством «ІМЕКСБАНК» та [PERSON] (надалі - Боржник). Правонаступником усіх прав і обов`язків АТ «Імексбанк» за вказаним кредитним договором є ТОВ «ФК «Фінрайт» на підставі Договору №126 про відступлення прав вимоги від 31 березня 2021 року. Строк платежу по Кредитному договору настав, Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 09 лютого 2018 року по 08 лютого 2021 року. Сума заборгованості складається з: ?Простроченої заборгованості за кредитом - 7411 грн. 50 коп.; ?Заборгованості за відсотками - 6844 грн. 73 коп.; ?Заборгованості за штрафами - 0 грн. 00 коп.; ?Заборгованості за комісією - 5130 грн. 00 коп. Загальна заборгованість становить 19386 грн. 23 коп. та сума плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису - 500 грн. 00 коп.. Виконавчий напис набирає чинності від дати його вчинення та має бути пред`явлений до виконання до відділу (підрозділу) державної виконавчої служби або до приватного виконавця для примусового виконання протягом трьох років з моменту його вчинення (копія, а.с.16). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. від 05.03.2021 відкрито виконавче провадження №64730943 з виконання вищевказаного виконавчого напису (копія, а.с.14). За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. У статті 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суду не надано доказів, що при вчиненні напису нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З наявних у справі матеріалів вбачається, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису керувався тільки розрахунком заборгованості з відміткою стягувача про дату та суму, що підлягає стягненню, наданою відповідачем, що не може бути доказом безспірності заборгованості за кредитним договором. Будь-які інші документи на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу не надавалась. Натомість, безумовним фактом, який свідчить про небезспірність заборгованості за кредитним договором, є та обставина, що розмір заборгованості був визначений самостійно відповідачем і існує тільки в складених відповідачем документах, які позивачем не визнані та із ним не узгоджені. Крім того, з тексту оспорюваного виконавчого напису №1570 від 17.02.2021 встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. за № 1172. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017., визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 колегією суддів застосовано вимоги положення п.10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати не чинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до ст.124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 у справі № 910/13233/17), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: "Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та не чинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами". Таким чином, оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості виключено з переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису від 17.02.2021 не врахував, що станом на 17.02.2021 Постановою КМУ №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів. Норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладеним у простій письмовій формі є не чинними, а тому нотаріус повинен був відмовити кредитору у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Аналогічні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц , від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Укладений між ПАТ «Імексбанк» та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18. Відповідач доводи позивача про те, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не спростував. При цьому відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у сумі 908 грн. та заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн.. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved