Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

31.07.2020 позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем, в якому у них народилось троє дітей - син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з відповідача стягуються аліменти на неповнолітніх дітей в розмірі половини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.10.2016 року. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах з листопада 2019 року по червень 2020 року утворилася заборгованість по аліментах, яка становить 28533 грн. Відповідач недобросовісно відносився до обов`язку по сплаті аліментів, ігнорував її вимоги щодо належної сплати аліментів на утримання спільних дітей. Така поведінка відповідача поставила її та дітей у скрутне матеріальне становище. Згідно здійсненого нею розрахунку, загальна сума неустойки (пені) становить 8666,82 грн., яку просить стягнути з відповідача. У вступному слові позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просить позов задоволити. Щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач не з`явився, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, зокрема через оголошення на сайті суду. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Згідно правил ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище викладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними у матеріалах справи доказами. Суд, заслухавши вступне слово позивача, з`ясувавши обставини, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задоволити. Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є батьком для [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а позивач [PERSON] - матір`ю. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.11.2016 ухвалено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в розмірі половини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.10.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Правовідносини в даній справі виникли з підстав, які врегульовані ст. 196 Сімейного Кодексу України, із змісту якої вбачається, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Відповідний правовий висновок викладений в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). При цьому Велика Палата вважала за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухвалених судових рішеннях Верховного Суду України. Відповідно до поданого розрахунку заборгованості по аліментах № 01.07.2020/В15/09-13/25581, складеного старшим державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ЗМУМЮ м.Львів - Костишин Н.Р., вбачається що станом на 30.06.2020 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить - 28533 грн., а також в період з листопада 2019 року існувала щомісячна заборгованість, а саме: листопад 2019 року - 3537 грн., грудень 2019 року - 3537 грн., січень 2020 року - 3576,50 грн., лютий 2020 року - 3576,50 грн., березень 2020 року - 3576,50 грн., квітень 2020 року - 3576,50 грн., травень 2020 року - 3576,50 грн., червень 2020 року - 3576,50 грн. Згідно поданого позивачем розрахунку суми неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, то така становить 8666,82 грн. ( за листопад 2019 року - 1061,10 грн., за грудень 2019 року - 1096,47 грн, за січень 2020 року - 1108,72 грн., за лютий 2020 року - 1037,19 грн., за березень 2020 року - 1108,72 грн., за квітень 2020 року - 1072,95 грн., за травень 2020 року - 1108,72 грн., за червень 2020 року - 1072,95 грн ). За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач достовірно знав про наявне в нього зобов`язання зі своєчасної сплати аліментів, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України, а тому з останнього слід стягнути 8666,82 грн. неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved