Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

29.09.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Балико - Щучинської сільської ради Кагарлицького району Київської області, третя особа, - Державна реєстраційна служба Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, в якій позивач просить суд винест рішення, яким: - визнати за ним, [PERSON], в порядку спадкування, право власності на житловий будинок № 10 по вул. Генерала Ватутіна в селі Балико-Щучинка Кагарлицького району Київської області, який складається з житлового будинку ( літер А] загальною площею 42,3 м. кв. в т.ч. кридора - 5,7 м.кв., комори-5,4 м.кв., кухні-12,4 м.кв., житлових кімнат відповідно 7,8 м.кв. та П.Ом.кв, та туалету ( літер Б). Автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 ЦПК України для слухання справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 20.04.2015 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви. В судове засідання представник відповідача, - Балико Щучинської сільської ради Кагарлицького району Київської області не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій відповідач позов визнає, просить суд слухати справу без участі представника. В судове засідання представник третьої особи, - Державної реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області в судове засідання не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Суд, вислухавши позивача [PERSON], який позов підтримав, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Підсудність. У відповідності до ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Враховуючи, що предметом даного позову є житловий будинок, а даний спір є спором з приводу нерухомого майна і підсудність для подачі позову визначається за правилами ст. 114 ЦПК України - за місцем знаходження нерухомого майна, то, відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду загальної юрисдикції першої інстанції. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні та застосування до них норм права. 11 вересня 2013 року у віці 84 років померла мати позивача, - [PERSON], яка до дня смерті була зареєстрована в установленому законом порядку та проживала у власному будинку № 10 по вул. Генерала Ватутіна в с. Балико-Щучинці Кагарлицького району. Факт смерті підтверджується актовим записом про смерть № 13 від 13 вересня 2013 року, зареєстрованим виконкомом Балико-Щучинської сільської ради Кагарлицького району, та підтверджується свідоцтвом про смерть серії І - ОК № 289697, яке видане 13 вересня 2013 року. По місцю її проживання відкрилася спадщина у вигляді вказаного вище житлового будинку, який належав їй згідно реєстраційних записів погосподарської книги. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ "Про нотаріат, від 23 червня 2005 року N 2709-ІУ "Про міжнародне приватне право, іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відповідно до частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи зазначені у заповіті. Згідно заповіту матері, складеного та посвідченого виконкомом Балико-Щучинської сільської ради 16 березня 2005 року та зареєстрованого у реєстрі вказаного виконкому за №13, спадкоємцем майна померлої матері визначений рідний син заповідача, позивач по даній справі, - [PERSON]. Вказане вище спадкове майно фактично перейшло до позивача [PERSON], спадкоємця вказаного в заповіті, так як заповіт на інших осіб не укладався. Спадщина, яка відкрилася після смерті спадкодавця, матері позивача, - [PERSON], позивачем прийнята шляхом звернення з заявою про її прийняття до нотаріуса Ржищівської міської держнотконтори. Спадкова справа у нотаріуса вказаної вище держнотконтори заведена 25 вересня 2015 року та зареєстрована у нотаріуса за реєстровим № 127/2015. Правом власності, згідно частини першої статті 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 4 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме право власності на нерухоме майно. На час смерті спадкодавця, матері позивача, житловий будинок, який розташований в с. Балико-Щучинка Кагарлицького району по вул. Генерала Ватутіна, 9 та фактично належав їй на праві власності, у визначеному законом порядку зареєстрований не був Згідно ч. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції Закону N 5037-УІ від 04.07.2012 року), державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Згідно п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином, станом на даний час, зареєструвати в установленому законом порядку право власності матері на будинок неможливо, в зв'язку із смертю особи, якій фактично належало нерухоме майно, так як згідно частини 4 ст. 25 ЦПК України її цивільна правоздатність припинилася в момент смерті, вона не може самостійно зареєструвати своє право власності на нерухоме майно чи уповноважити другу особу здійснити вказану вище дію. За таких обставин , оформити спадкові права та отримати після смерті спадкодавця свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок № 10 по вул. Генерала Ватутіна в селі Балико-Щучинка позивач не має змоги, так як вказаний будинок матірю позивача за життя не був зареєстрований у визначеному законодавчо встановленому порядку на нього, тому відсутній правовстановлюючий документ на об'єкт нерухомості, який відповідно до вимог закону підтверджує право власності на нього, а тому нотаріусом відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, що підтверджується вмотивованою відмовою нотаріуса № 127/02-14 від 25 вересня 2015 року у вчиненні нотаріальної дії на підставі ст. 49 Закону України « Про нотаріат», яка додана до позовної заяви. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили. Враховуючи той факт, що власник нерухомого майна помер, юридично не оформивши своїх прав на будинок, у позивача [PERSON], як спадкоємця майна та майнових прав на нього, виникла необхідність звернутися до суду для визнання в порядку спадкування, права власності на обєкт нерухомості, житловий будинок № 10 по вул. Генерала Ватутіна в селі Балико-Щучинка Кагарлицького району за позивачем, спадкоємцем за заповітом. На підставі ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За приписами ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved