Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

20 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою в порядку зворотної вимоги в сумі 4733 грн. 52 коп., а також судового збору в сумі 1762 грн. В позові зазначав, що 8 лютого 2017 року в м. Миколаєві по вул. Китобоїв в районі перехрестя з вул. Заводською, відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки «ВАЗ 21103», р.н. [NUMBER], який належав [PERSON], та автомобіля марки «Renault Trafic», р.н. [NUMBER], належного [PERSON] Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2017 року було встановлено вину відповідача [PERSON] у вчиненні ДТП. Посилаючись на те, що позивач сплатив [PERSON] відшкодування за спричинений їй в результаті ДТП збиток, тому просило стягнути збитки в порядку зворотної вимоги з [PERSON] в сумі 4733 грн. 52 коп., а також судовий збір в сумі 1762 грн. В судовому засідання представник позивача, беручи участь в режимі відеоконференції, позов підтримала, та просила його задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи судом був повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 8 лютого 2017 року в м. Миколаєві по вул. Китобоїв в районі перехрестя з вул. Заводською, відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобіля марки «ВАЗ 21103», р.н. [NUMBER], який належав та перебував під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «Renault Trafic», р.н. [NUMBER], належного [PERSON] Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2017 року було встановлено вину відповідача [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Його було визнано винним у вчинені правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, а також в залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положення ч. 1 ст. 1166 ЦК України вказують на те, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, повинна бути відшкодована винною особою в повному обсязі. 16 листопада 2016 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування власників наземних транспортних засобів, про що оформлений поліс АЕ/9337313. Зазначене ДТП у позивача було визнано страховим випадком і власнику пошкодженого автомобіля [PERSON] виплачено страхове відшкодування в сумі 4733 грн. 52 коп. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з підпунктом «в)» пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після ДТП за його участі самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичними працівниками). Підпунктом «ґ)» пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду у випадку, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп. 33.1.4 п. 33.1 ст.33 цього Закону. За такого, враховуючи те, що позивач відшкодував потерпілій за договором страхування спричинену [PERSON] матеріальну шкоду, а також ту обставину, що він самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, тому позовні вимоги є обґрунтованими. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений останнім при поданні позову до суду в розмірі 1762 грн.

Outcome: approved