Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє адвокат [PERSON], звернулася в суд із позовом до Луковецько-Вишнівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON], яка померла 31 грудня 2017 року. У позовній заяві зазначено, що 31 грудня 2017 року померла матір позивачки [PERSON], яка була власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Луковець-Вишнівської сільської ради площею 2,1635 га. Внаслідок смерті матері відкрилася спадщина за заповітом, складеним на користь позивачки. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає. На даний час позивачка бажає оформити свої спадкові права, про що подала відповідну заяву у нотаріальну контору. Однак через те, що державний акт на право приватної власності на землю виданий на ім'я її матері втрачено, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, рекомендовано звернутися до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку після смерті матері. Просила позовні вимоги задовольнити. У судове засідання позивачка, представник позивачки не прибули, представник позивачки направила на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Представники відповідачів, у судове засідання не прибули, направили на адресу суду письмові клопотання про слухання справи без їх участі. Позовні вимоги визнають повністю, не заперечують проти задоволення позову. Згідно ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла 31 грудня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 261879, виданим 01.01.2018 р. виконавчим комітетом Луковецько-Вишнівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Згідно довідки відділу у Рогатинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 12.09.2018 р. № 1465/3-08 [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Луковецько-Вишнівської сільської ради, площею 2,1635 га., згідно державного акта серії ЯЖ № 630401. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 33125,37 грн. Згідно заповіту, посвідченого [PERSON], секретарем виконавчого комітету Луковецько-Вишнівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 21 грудня 2017 року за реєстровим № 9, [PERSON] все належне їй майно і все майно на яке вона матиме право на день смерті, заповіла [PERSON] Згідно довідки Луковецько-Вишнівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 11.04.2018 р. № 145, заповіт, посвідчений від імені [PERSON] не змінений і не скасований. Останнім постійним місцем проживання [PERSON] було с. Луковець-Вишнівський вул. Івасюка, буд. № 44. На день смерті [PERSON] в житловому будинку разом із нею проживали: зять [PERSON] та онук [PERSON] Приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу [PERSON] 10.09.2018 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], на право на земельну ділянку на території Луковець-Вишнівської сільської ради, через відсутність (втрату) правовстановлюючого документа, який посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку. У газеті "Голос опілля" № 36 від 15 вересня 2018 року опубліковано оголошення про втрату державного акту на право власності на землю серії ЯЖ № 630401 виданого на імя [PERSON] Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного субєктивного земельного права, субєктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Відповідно до п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно дост.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 218 ЦК України). Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з розясненнями Пленуму ВСУ, наданими в п. 11 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», та відповідно до статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. Статтею 182 ЦК України ч. 1 встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. (ст. 1297 ЦК України). Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована,\~не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,\~ а тому\~ позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved