Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

22.03.2018 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила суд встановити факт родинних відносин між нею та її батьками, факт реєстрації шлюбу між батьками, а також визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після померлих батьків на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що за життя її батькам належав, окрім іншого спадкового майна, і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], який було придбано батьком позивачки в 1961 році на підставі договору купівлі-продажу та в подальшому демонтовано і на його місці побудовано новий будинок. Після смерті батька в 2001 році його дружина - мати позивачки, прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, продовжуючи проживати в будинку до самої своєї смерті в 2015 році. Крім [PERSON] спадкоємцем першої черги є рідна сестра позивачки - [PERSON], яка не претендує на спадкове майно, так як в установленому законом порядку не заявила про свої права на спадщину. Звернувшись до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини нотаріусом позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з мотивів відсутності правовстановлюючого документу на будинок та неможливістю встановити факт перебування батьків позивачки [PERSON] та [PERSON] у шлюбі а також факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та позивачкою [PERSON] В даний час позивач змушена звернутися до суду, оскільки її право не визнається і вона не може розпорядитися своєю власністю. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши через канцелярію суду заяву з проханням справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, 17.10.2018 року надала суду заяву в якій позовні вимоги визнала, справу просила розглядати за її відсутності. Від уповноваженого за посадою представника третьої особи - Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, рішення по справі покладають на розсуд суду. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У ч.1 ст. 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Житловий будинок «Б-1» 1962 року будівництва, житловою площею 12,7 кв.м, загальною площею 31,7 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS], складається з приміщень: кухня 6,5 кв.м., житлова кімната 12,7 кв.м., та господарських будівель та споруд: веранди б, сараю Е, сараю В, погрібу Г, вбиральні Д та огорожі №1-2, що вбачається із наданого суду належним чином завіреної копії технічного паспорта виготовленого на замовлення [PERSON] 18.03.2016 року, інвентаризаційна справа №2152, реєстровий №10-1015 (18-20). З інформації, наданої на адвокатський запит директором КП «АІБ Золочівського району» Бєловою С.М. за №33 від 21.03.2016 року та №101 від 27.04.2018 року вбачається, що згідно замовлення [PERSON] 18.03.2016 року була проведена поточна інвентаризація житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно архівних матеріалів КП «АІБ Золочівського району» (інвентаризаційна справа №2152) [PERSON] (померлий [INFO]) у 1961 році придбав дерев'яний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу житлового будинку від 11.05.1961 року, посвідчений Золочівською державною нотаріальною конторою, реєстровий №481. У 1962 році дерев'яний будинок демонтовано, замість нього побудовано житловий будинок «Б-1» цегляний, житловою площею 12,7 кв.м, загальною площею 31,7 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами. Дані будівлі не є самовільними, відповідно до «Інструкції з проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» у редакції від 29.01.2013 року. Матеріалами інвентаризаційної справи з 1987 року проведена заміна номера будинку з «53» на «61», адреса змінена згідно розпорядження Золочівської селищної ради №7 від 17.02.2016 року. Інвентаризаційна вартість житлового будинку «Б-1» станом на 27.04.2018 року складає 65686 грн. Станом на 31.12.2012 року справа власності на даний будинок в БТІ не реєструвалося (а.с.16, 39,111-114). Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] володів житловим будинком [ADDRESS], на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 11.05.1961 року, посвідчений Золочівською державною нотаріальною конторою , реєстровий №481. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. 13.05.1958 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 13.05.1958 року зроблено відповідний запис за №8. Після одруження подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON], що вбачається із наданої суду копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого Петровською сільською радою Золочівського району Харківської області 13.05.1958 року (а.с.10). [INFO] в смт. Золочів Харківської області, у віці 75 років помер [PERSON], про що Золочівською селищною радою Харківської області 08.11.2001 року складено відповідний актовий запис №206, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). [INFO], в смт. Золочів Харківської області, у віці 80 років померла [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції у Харківській області 11.11.2015 року складено відповідний актовий запис №202, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Відповідно до витягів з погосподарських книг №4 (арк. 44,47) на 1958-1960 роки, та №9 (арк. 50) на 1961-1963 роки, вбачається, що в с. Ковалі Золочівського району Харківської області разом із батьками в домогосподарстві [PERSON], особовий рахунок [NUMBER], проживав [PERSON], [INFO], після одруження з [PERSON], [INFO], проживав в тому ж селі в господарстві [PERSON], особовий рахунок [NUMBER], вже як зять, разом зі своєю родиною - дружиною [PERSON], та доньками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В 1961 році вся родина [PERSON] вибула в м. Золочів. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази, немає підстав ставити під сумнів те, що особа вказана в свідоцтві про одруження серія [NUMBER]- [PERSON], в договорі купівлі-продажу житлового будинку від 11.05.1961 року, посвідченому Золочівською державною нотаріальною конторою , реєстровий №481- [PERSON], та в свідоцтві про смерть серія [NUMBER] [PERSON] є однією і тією ж особою, а саме- [PERSON] [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], який на день смерті, [INFO], мав прізвище «[PERSON]». [INFO] у родині [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON], яка після реєстрації шлюбу в 1979 році з [PERSON] обрала прізвище чоловіка та надалі іменувалася як Пантелей, що підтверджується наданими суду копіями свідоцтв про народження серія [NUMBER] та про одруження серія [NUMBER] (а.с.7,8). [INFO] у родині [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON], яка після реєстрації шлюбу в 1983 році з [PERSON] обрала прізвище чоловіка та надалі іменувалася як [PERSON], що підтверджується наданими суду копіями свідоцтв про народження серія [NUMBER] та про одруження серія [NUMBER] (а.с.25,26). З наданої суду на виконання ухвали про витребування додаткових доказів, належним чином завіреної копії запису акта про народження №11 дитини [PERSON], [INFO], вбачається, що остання народилася в с. Ковалі Золочівського району Харківської області. В графі відомості про батьків прізвища останніх значаться як «[PERSON]» та «[PERSON]», як зазначено в графі 17, документом, що засвідчує перебування в шлюбі батьків дитини, є свідоцтво про одруження серія [NUMBER], видане Петровською сільською радою Золочівського району Харківської області 13.05.1958 року, відповідно до якого подружжя мало спільне прізвище - [PERSON] (а.с.158). А отже, суд приходить до висновку, що [PERSON], яка померла [INFO], є рідною матір'ю позивачки - [PERSON], [INFO]. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.95, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення фактів, що має юридичне значення необхідно позивачу для оформлення спадщини. Відповідно до пункту 4 перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до відносин, що виникли необхідно застосовувати положення цивільного законодавства, що діяло на момент смерті [PERSON] та [PERSON] Згідно із положеннями ст.ст. 524, 525, 526 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно із положеннями ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємцями першої черги є в рівних частинах діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Стаття 548 ЦК УРСР (1963 р.) передбачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У п. 1 ч. 1 ст. 549 ч.1 ЦК УРСР закріплено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме будинок [ADDRESS], що є спільною сумісною власністю подружжя, спадкоємцем першої черги після смерті останнього була його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майном, однак не оформила спадщину в установленому законом порядку. Згідно повідомлення Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області спадкова справа після смерті [PERSON], померлого [INFO], не заводилася, заповіти останнього не посвідчувалися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.51). Згідно повідомлення Золочівської селищної ради №02-18/573 від 27.05.2016 року, на момент смерті [PERSON], та протягом шести місяців з дня його смерті, за адресою: [ADDRESS], були зареєстровані та проживали: дружина - [PERSON] (а.с.88). Після смерті 07.11.2015 [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Згідно копій матеріалів спадкової справи №94/2016 (а.с.73-97), заведеної після смерті [PERSON], наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів Золочівською державною нотаріальної конторою Харківської області, із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк -12.04.2016 року, звернулася донька спадкодавця - позивач по справі [PERSON] Її заяву було зареєстровано у книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №175, та заведено спадкову справу №94/2016. Свідоцтв про право на спадщину не видавалося. Заповіти [PERSON] не посвідчувалися. Більше із заявами про прийняття спадщини чи відмову від неї ніхто не звертався, що також вбачається із наданих суду інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №52221536 та №52221535 (а.с. 66, 67-72). [PERSON] на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS]. На момент смерті спадкодавця та протягом шести місяців з дня її смерті за зазначеною адресою зареєстрованих осіб окрім неї не було. 08.09.2016 року постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, в порядку виконання обов'язків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], що належав [PERSON], чоловіку спадкодавця, який помер [INFO], спадкоємцем після якого була його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (а.с.96-97). Згідно положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить, в тому числі, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] В шестимісячний строк із заявою до нотаріальної контори звернулася позивачка по справі [PERSON], яка заявила про свої права на спадщину. [PERSON] на час відкриття спадщини зі спадкодавцем не проживала та не була зареєстрована, із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини не зверталася, а тому вважається такою, що спадщину не прийняла, крім того надала до суду відповідну заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнала. Статті 1268, 1269 ЦК України обумовлюють порядок прийняття спадщини, так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу він не заявив про відмову від неї. Згідно до положень статей 1268,1269 ЦК України позивач є такою, що прийняла спадщину після смерті матері, так як в шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до положень ст. ст. 2,3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації, вищезазначене вбачається з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України. За таких обставин, суд доходить висновку, що до позивачки перейшло право власності на будинок [ADDRESS], Харківської області що належав [PERSON], чоловіку спадкодавця, який помер [INFO], спадкоємцем після якого була його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті чоловіка. Проте у період, коли було побудовано будинок існував інший порядок оформлення права власності, що не потребував його державної реєстрації, через що спадкодавцю не було видано правовстановлюючого документу в розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV, що в даний час унеможливлює нотаріальне оформлення спадщини.

Outcome: approved