Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач - керівник Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Захаров М.Ю. в інтересах держави в особі Кам?янської міської ради, Комунальний некомерційне підприємство Кам?янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. У своєму позові з позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на користь держави в особі Кам?янської міської ради кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] у розмірі 26 709,50 грн. шляхом зарахування на розрахунковий рахунок (IBAN) UA 818999980314010544000004013, отримувач: ДКСУ м. Київ/ККД 24060300, код отримувача: 38028588. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 02.12.2019 р. у справі 208/7301/19 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за примиренням із потерпілим [PERSON] із закриттям кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Під час судового розгляду обвинувачений [PERSON] винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав повністю. Так [PERSON] 08.08.2019 р. вприблизно о 15 год. 45 хв. у світлий час доби, керуючи технічно справним автомобілем «Chevrolet Lacetti» державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , здійснював рух по проїзній частині в?їзду на мостовий перехід через р. Дніпро в м. Кам?янське з боку вул. Тритузна, по дорозі з двосторонньою організацію руху, зі швидкістю близьку 40 км/год. Водій [PERSON] як усвідомлюючи, що перебуває на другорядній дорозі, при здійсненні свого руху повинен був переконатись, що це буде безпечним і він своїми діями не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху став виїжджати момтовий перехід з метою подальшого руху в напрямку лівобережної частини міста та усвідомлюючи, що він знаходиться на другорядній дорозі не пропустив велосипедиста [PERSON] , [INFO] , який рухався по головній дорозі з боку пр. Аношкіна, та здійснив наїзд на нього. В результаті даного ДТП водію велосипеда «Riot Elst Outlear» за висновком СМЕ № 1038 - Е від 09.10.2019 р. заподіяні тілесні ушкодження у вигляді компресійного осколкового перелому 3-го поперекового хребця; саден в ділянці правого колінного суглобу та передпліччя, в ділянці правої сідниці, стегна, правого колінного та гомілкового ступеневого суглобів, які в сукупності відносяться відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров?я більше 21 дня. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка сталась з вини водія [PERSON] потерпілому [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження з приводу чого останній перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні КЗ «Кам?янської міської лікарні швидкої медичної допомоги «ДОР» в період з 08.08.2019 по 20.09.2020 р., витрати на лікування складають 26 709, 52 грн. 2. Заяви, клопотання позивача, відповідача. В судовому засідання представник позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилалась на обставини зазначені в позові, надала відповідь на відзив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав відзив в якому заперечує щодо задоволення позовних вимог. Представники Кам?янської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Кам?янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за відсутністю представника, вимоги підтримують. 3. Процесуальні дії по справі. 03 серпня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Як вбачається з матеріалів справи, вироком ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 02.12.2019 р. у справі 208/7301/19 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за примиренням із потерпілим [PERSON] із закриттям кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (10,11). Умисними діями відповідача [PERSON] потерпілому [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження, за висновком СМЕ № 1038 - Е від 09.10.2019 р. заподіяні тілесні ушкодження у вигляді компресійного осколкового перелому 3-го поперекового хребця; саден в ділянці правого колінного суглобу та передпліччя, в ділянці правої сідниці, стегна, правого колінного та гомілкового ступеневого суглобів, які в сукупності відносяться відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров?я більше 21 дня (а.с.13,14) Як вбачається з позову, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні КЗ «Кам?янської міської лікарні швидкої медичної допомоги «ДОР`в період з 08.08.2019 по 20.09.2020 р., витрачено грошові кошти в розмірі 26 709, 52 грн. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем [PERSON] кошти не повернуті КЗ «Кам?янської міської лікарні швидкої медичної допомоги «ДОР» по лікуванню потерпілого [PERSON] . 5. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадкам і в порядку, що визначені законом. З урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст п. З ч. 1 ст.131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено. Положення п. 3 ч. 1 ст.131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру". Відповідно до ч. З ст. 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку передбаченому ч. 4 цієї статті. Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загрозі порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття інтерес держави. Так, встановлюючи відсутність підстав для представництва інтересів держави, обов`язковими є висновки Конституційного Суду України викладені у рішенні від 08.04.1999 р. № 3-рп/99, про те що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини). Враховуючи зазначене, вважаю, що позовні вимоги обґрунтовані належними нормами матеріального права, які узгоджуються та відповідає Конвенції та практиці ЄСПЛ. Так, Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на ті підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдані за певних обставин, наприклад, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках потрібно захистити інтереси держави (справа «Менчинська проти Росії. Тому участь прокурора у даній справі, з урахуванням вище зазначеної практики Верховного суду та Європейського Суду з прав людини виправданою, не порушує справедливого балансу та зумовлена не та захистом державного, але й публічного інтересу, який полягає у захисті і великої кількості громадян. Таким чином, при порушенні або наявності загрози інтересам держави бездіяльності органу державної влади чи місцевого самоврядування компетенції якого віднесено відповідні повноваження, найефективнішим правовим способом захисту, поновлення порушеного права і припинення які порушують це право, буде саме представництво органів прокуратури: інтересів держави в особі відповідачів. Аналогічної правової позиції дійшла Велика Палата Верховного Суду під час розгляду 15.10.2019 справи № 903/129/18 за позовом заступі прокурора Волинської області в інтересах держави в особі сільської рад; фізичної особи-підприємця Про зобов`язання повернути земельну ділянку водного фонду. Зокрема, у постанові зазначено, що незалежно від причин неспроможності самостійно звернутися до суду вже сам факт не звернення сільською радою до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтересам жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження щодо повернення земельної ділянки, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людині. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України передбачено, що особа, вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди перевищенні межі необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. На підставі вищевикладеного вважає наведені відповідачем у відзиві на позов обставини не доведеними та є безпідставними. Згідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України суду вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно вимог ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. N 545 (надалі Порядку), сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Крім того, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину», та судових витрат передбачено, що позов про стягнення таких витрат може бути пред`явлений закладом охорони здоров`я, органом Державного казначейства України або прокурором. Також, відповідно до вимог п. 3 вищевказаного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та в порядку, встановлених законом. Відповідно зі ст. 121 Конституції України та ч. 2 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. Згідно з ч. 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором в суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. Суд погоджується з доводами прокурора про те, що ненадходження коштів до бюджету призводить до неналежного фінансування діяльності зазначеного лікувального закладу та порушує інтереси держави, внаслідок чого виникає передбачене законом право прокурора на звернення до суду з позовом для їх захисту. Відповідно до п. п. «а» п.3 ч.1 ст. 89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать видатки на первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санітарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, а також дільничні лікарні, медичні амбулаторії, фельдшерсько-акушерські та фельдшерські пункти, центри первинної медичної (медико-санітарної) допомоги). 6. Висновки суду. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що оскільки Комунальному некомерційному підприємству Кам?янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» було понесено витрати на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі 26 709,52 гривень з відповідача слід стягнути вказану суму на користь вказаного комунального закладу. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 7.Розподіл судових витрат. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір у сумі 2102, 00 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України на користь держави. Враховуючи викладене та

Outcome: approved