Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

27.08.2021 [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 312000 грн 00 коп за договором позики від 30.09.2020 р та 3120 грн сплаченого судового збору. В позовній заяві позивачка вказала, що 30.09.2020 року відповідач позичив у неї 100000 гривень і зобов"язався повернути позику до 31.12.2020 року, а у разі невиконання зобов`язання - сплатити пеню в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення боргу, про що склав власноручно розписку. Проте, у визначений строк відповідач свого зобов`язання за договором позики не виконав, борг не повернув і не повертає його до цього часу. Тому позивачка просить задовольнити її вимоги повністю і стягнути з відповідача борг за договором позики з урахуванням пені в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення боргу, а всього - 312000 грн 00 коп і судовий збір. В заяві до суду представник позивача просить розглянути справу за його відсутності на підставі письмових доказів. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи судом в порядку спрощеного провадження, подав суду заяву про визнання позову в повному обсязі та вказав, що дійсно позичив у [PERSON] кошти в сумі 100000 грн та зобов`язався повернути до 31.12.2020 року, а у разі неповернення боргу зобов`язався сплатити пеню в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення. На даний час кошти позивачці не повернув через скрутне матеріальне становище. Просить розгляд справи проводити за його відсутності. Дослідивши позовну заяву та письмові докази, судом встановлено, що між сторонами виникли відносини позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладення договору позики, 30 вересня 2020 року відповідач склав розписку про позику у [PERSON] 100000 гривень та зобов"язався повернути кошти до 31.12.2020 р і, у разі порушення зобов`язання, сплатити пеню в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення боргу (а.с.15). Отже, сторонами дотримано вимог закону щодо форми та умов договору позики, визначених у ст. 1047 ЦК України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що [PERSON] свої зобов`язання за договором позики виконала та передала [PERSON] 100000 гривень, на що вказує [PERSON] у своїй розписці (а.с.15). З розрахунку позивачки вбачається, що розмір заборгованості відповідача за договором позики становить: 100000 грн сума основного боргу та пеня в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення боргу, а саме з 01 січня 2021 р до 01 серпня 2021 року - 212000 грн, а всього 312000 грн 00 коп (а.с.4). Наданий позивачкою розрахунок є достатнім та зрозумілим і визнається відповідачем. На підставі викладеного суд знаходить, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити. Судовий збір в сумі 3120 грн 00 коп підлягає стягненню з відповідача в користь [PERSON] відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved