Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

22 березня 2013 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до ТзОВ "Будсервіс" ЛТД про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своєю власністю шляхом виселення ТзОВ «Будсервіс» ЛТД з нежитлового приміщення - магазину промислових товарів і адміністративного приміщення, площею 359,2 квадратних метри, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 04 лютого 2013 року прийняв участь в прилюдних торгах з реалізації нерухомого майна - магазину промислових товарів і адміністративного приміщення, площею 359,2 квадратних метри, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке належало на праві приватної власності ТзОВ «Будсервіс»ЛТД. За протоколом проведення прилюдних торгів з реалізації вищевказаного майна він, як єдиний хто виявив бажання прийняти участь в торгах визнаний переможцем торгу. Після того як на депозитний рахунок ВДВС Нововолинського МУЮ ним було внесено кошти, 05 лютого 2013 року державний виконавець склав акт прилюдних торгів, на підставі якого приватним нотаріусом [PERSON] видано на його ім'я свідоцтво про право власності на спірне майно. За цими документами, 18 лютого 2013 року він отримав технічну документацію, після чого звернувся до відповідача з вимогою звільнити займане ним приміщення. Спершу директор ТзОВ «Будсервіс» ЛТД в усній формі запропонував йому укласти договір оренди, а згодом повідомив, що ні виселятися ні укладати договір оренди наміру він не має. А тому, 26 лютого 2013 року ним, в письмовій формі було надіслано відповідачу повідомлення про звільнення приміщення, з встановленим строком до 15 березня 2013 року. Станом на 18 березня 2013 року ТзОВ «Будсервіс» ЛТД приміщення не звільнило, про що було складено відповідний акт. Оскільки добровільне звільнення приміщення не відбулося, ним було надіслано відповідачу попередження про звернення до суду у разі повторного ігнорування його прохання, однак дирекція ТзОВ «Будсервіс» ЛТД вкотре не зреагувала на його вимогу. З цих підстав, вважає, що ТзОВ «Будсервіс» ЛТД чинить йому перешкоди у користуванні та володінні майном, законним власником якого він є, а тому просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своєю власністю шляхом виселення ТзОВ «Будсервіс» ЛТД з нежитлового приміщення - магазину промислових товарів і адміністративного приміщення, площею 359,2 квадратних метри, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача в свою користь судові витрати по справі в сумі 1489,70 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, його представник [PERSON] позов підтримала в повному обсязі з підстав наведених у позові. Зазначила, що відповідач втратив право власності на спірне майно, однак незважаючи на неодноразові звернення законного власника [PERSON] відповідач і на даний час користується магазином та адміністративним приміщенням. Вважає, що ТзОВ «Будсервіс» ЛТД незаконно займаючи спірне майно, порушує право користуванні і розпорядження [PERSON] своєю власністю, а тому просить усунути такі порушення шляхом виселення відповідача з нежитлового приміщення - магазину промислових товарів і адміністративного приміщення, площею 359,2 квадратних метри, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Представник відповідача Мисковець О.Ю. в судовому засіданні позов не визнав. Вважає, що права позивача відповідачем жодним чином не порушуно, оскільки [PERSON] не надано жодного належного доказу того, що він висував відповідачу вимогу про виселення. Підтвердив той факт, що ТзОВ «Будсервіс» ЛТД в суді оспорювало правомірність проведених прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна та просило визнати недійсним акт про проведення прилюдних торгів, однак за рішенням суду у задоволенні позову відповідачу було відмовлено. Оскільки не надано доказів, що позивач висував вимоги до відповідача про виселення, тому вважає, що порушення прав позивача не було, а тому просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення у зв'язку з наступним. Я вбачається з протоколу №03-0191/12-1, затвердженого 04 лютого 2013 року, ТзОВ «ТД «Еліт Сервіс» провело прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме - магазину промислових товарів і адміністративного приміщення, площею 359,2 квадратних метри, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке раніше належало відповідачу ТзОВ «Будсервіс» ЛТД (а.с.6). Переможцем торгів визнано позивача [PERSON], який придбав спірне майно за початковою ціною 1075125 грн. Судом встановлено, що 05 лютого 2014 року державним виконавцем - заступником начальника ВДВС Нововолинського МУЮ Гальчиком С.М. складено акт про реалізацію арештованого майна з прилюдних торгів, на підставі якого приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу [PERSON] видано свідоцтво про право власності [PERSON] на вищевказане майно (а.с.8) та видано витяг про державну реєстрацію прав №391115 від 09 лютого 2013 року (а.с.9). На підставі вищевказаних документів КП «Волинське бюро технічної інвентаризації» видало на ім'я [PERSON] технічний паспорт на магазин промислових товарів і адміністративне приміщення, площею 359,2 квадратних метри, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-16). Правомірність проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна відповідачем оспорювалось в суді. Рішенням Нововолинського міського суду від 12 грудня 2013 року у задоволенні позову ТзОВ «Будсервіс» ЛТД було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 25 лютого 2014 року вищевказане рішення залишено без змін і набрало законної сили (а.с.42-45). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] набув право власності на спірне майно на законних підставах, оскільки відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В судовому засіданні встановлено, що на неодноразові вимоги позивача [PERSON] відповідач ТзОВ «Будсервіс» ЛТД добровільно виселитися з займаного приміщення не бажає, чим створює перешкоди у реалізації прав позивача, як власника даного нежитлового приміщення. Вимоги позивача від 26 лютого 2013 року та від 18 березня 2013 року про звільнення спірного приміщення залишені відповідачем без уваги (а.с.17, 19). Згідно ч.1 ст.316 ЦК України право власності передбачає право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Виходячи з змісту ч.1 ст.321 ЦК України власник має право вимагати усунення порушень його права власності. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення дій, які порушують його право, а також з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, позивач позбавлений можливості використовувати приміщення, яке йому належить на праві приватної власності, на власний розсуд, у зв'язку з тим, що в ньому перебувають інші особи. Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що в даному випадку відповідач порушив права позивача на користування та розпорядження своєю власністю, які підлягають захисту. Отже, позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні спірним майном, шляхом виселення відповідача є підставними та підлягають задоволенню, а тому суд виселяє ТзОВ «Будсервіс» ЛТД з нежитлового приміщення - магазину промислових товарів і адміністративного приміщення, площею 359,2 квадратних метри, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до ст.88 ЦПК, суд стягує з відповідача ТзОВ «Будсервіс» ЛТД в корить [PERSON] 114,70 коп. судового збору та 1375 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджуються документально (а.с.1,22-25).

Outcome: approved