Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

21 травня 2021 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Свій позов обґрунтовувала тим, що 17 червня 2006 року між сторонами був укладений шлюб.У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя у них із відповідачем не склалося, вони втратили почуття любові один до одного, зникла повага з боку відповідача. На даний час шлюбні відносини фактично між сторонами припинені, з 2018 р. вони не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет. Позивач зазначає, що причиною стала не спроможність відповідача брати участь у формуванні сімейного бюджету та надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки відповідач має патологічну залежність до азартних ігор і протягом довгого періоду спільного подружнього життя програвав зароблені кошти. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї позивач вважає не можливим та це буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітнього сина. Позивач вказує, що на даний час та в подальшому син буде проживати із нею. Крім іншого позивач зазначає, що на даний час відповідач працює, отримує заробітну плату, а відтак зможе надавати кошти на утримання спільного сина, однак він ухиляється від виконання цього свого обов`язку, що і зумовило необхідність подачі позову до суду з метою вирішення питання стягнення аліментів на утримання сина у примусовому порядку. Позивач у суді позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю, проти розірвання шлюбу та стягнення з нього на користь позивача аліментів у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову - 21 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] не заперечував. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 17 червня 2008 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 584. Від спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON] - [INFO] . За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Домовленості щодо утримання дітей батьком, який проживає окремо, між сторонами не досягнуто. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України). Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач позов визнав, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] у частині стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову - 21 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача в дохід держави (за вимогу про стягнення аліментів) підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., та 908 грн. 00 коп. на користь позивача за сплачений нею судовий збір за вимогами про розірвання шлюбу. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved