Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

23 червня 2015 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Летичівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 48, в якому у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із різними поглядами на життєві цінності між ними почали виникати конфлікти, сварки, що привело до припинення сімейно-шлюбних відносин та окремого проживання, тому [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В судове засідання позивач не з`явилася,проте подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просить суд розірвати шлюб, оскільки з відповідачем протягом 9 місяців проживають окремо, в наданий судом строк примирення між ними не настало, на даний час має намір створити іншу сім`ю. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, вимоги визнає, просить їх задовольнити, оскільки протягом 9 місяців проживають з позивачкою окремо, в наданий судом строк примирення між ними не настало, має намір створити іншу сім`ю. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. Ухвалою Летичівського районного суду від 05.06.2019 року сторонам надано чотирьохмісячний строк для примирення проте примирення між сторонами не відбулося. Спору щодо місця проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , немає. На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved