Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

[PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Добрянської сільської ради В.Писарівського району, третя особа: відділ Держгеокадастру у В.Писарівському районі Сумської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті рідної бабусі по батьківській лінії [PERSON], яка померла [INFO] в м.Охтирка Сумської області, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Добрянської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, загальною площею 2,1393 га відповідно до Державного акту серії [NUMBER]. Позивач являється спадкоємцем за законом вказаного спадкового майна, однак оформити спадкові права на земельну ділянку в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачений правовстановлювальний документ. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач присутній не був. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просить суд його задовольнити. Представник відповідача - Добрянської сільської ради В.Писарівського району - у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у В.Писарівському районі - у судовому засіданні присутнім не був, надав заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Судом встановлено, що [INFO] в м.Охтирка Сумської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Добрянської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, загальною площею 2,1393 га відповідно до Державного акту серії [NUMBER] від 28.12.2001 (а.с.14). Відповідно до заповіту, посвідченого 14.07.1993 року секретарем Добрянської сільської ради, [PERSON] все своє майно заповіла на користь [PERSON], [INFO], вказаний заповіт не змінювався та не відмінявся, що підтверджується довідкою виконкому Добрянської сільської ради В.Писарівського району (а.с.50) та Витягом про реєстрацію у Спадковому реєсті №42697108 від 18.01.2016 (а.с.51). Однак, [PERSON] помер [INFO], тобто до відкриття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.57). Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно роз'яснення Міністерства юстиції України від 11.10.2011 «Щодо окремих питань спадкування» спадкування за законом має місце у випадках, зокрема, смерті спадкоємців, вказаних у заповіті, до відкриття спадщини або їх відмови від прийняття спадщини. Таким чином, у зв'язку зі смертю спадкоємця за заповітом [PERSON], спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Відповідно до ст.ст. 1258, 1265 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття; у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Позивач [PERSON] являється спадкоємцем за законом п'ятої черги як рідний онук померлої, їх родинні стосунки підтверджуються відповідними документами, що маються в матеріалах справи (а.с.9,10). Відповідно до ст.1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину повинна бути підтверджена належними доказами, а саме - відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, а відсутність вказаного доказу є підставою для відмови у позові. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. З інформації приватного нотаріуса Н.В.Васильченко (а.с.13) вбачається, що за заявою [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла [INFO], зареєстровано спадкову справу №335/2016, однак у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, видачі свідоцтва про право на спадщину, відмовлено у зв'язку з відсутністю необхідних документів (оригіналу правовстановлювального документа), який є втраченим. Втрата Державного акту серії [NUMBER] від 28.12.2001 на ім'я [PERSON] підвтерджується оголошенням у газеті [INFO] (а.с.17-18). Рішення повинно відповідати вимогам ст.ст. 213, 215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, за умови прийняття спадкоємцем за законом - позивачем [PERSON] спадщини у встановлений законом строк та порядок після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Outcome: approved