Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

25 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 20 вересня 2003 року між нею і відповідачем [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 85, посилаючись на те, що мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені у зв'язку з різними поглядами на життя, відсутністю порозуміння, втратою почуття любові. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 02 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання також не з'явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав та просив розглядати справу без його участі. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи, що у письмовій заяві [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає можливим ухвалити рішення по суті справи в підготовчому судовому засіданні. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що 20 вересня 2003 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], був зареєстрований шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 48. Прізвище дружини після укладення шлюбу "[PERSON]". Від шлюбу сторони мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO]. З письмових заяв сторін вбачається, що у січні 2019 року сторони припинили шлюбні відносини, примиритися не бажають. Відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з взаємовідносин між сторонами, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а саме відсутність між сторонами взаєморозуміння, приймаючи до уваги всі обставини життя сторін, зокрема, обоюдне небажання зберегти шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб між сторонами слід розірвати. При зверненні з дійсним позовом позивачем були понесені судові витрати у виді сплати судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. Згідно з частиною 1 статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved