Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

18.08.2020 року представник позивачки [PERSON] , адвокат Гаврилюк Т.А., звернулася до суду з позовом про визнання права власності на квартиру, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 05 липня 1996 року позивачка уклала з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна № 327, а саме квартири [ADDRESS] . Вказана квартира належала продавцям на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації заводу будівельних матеріалів від 25 січня 1996 року, зареєстрованого в КП «Первомайське МБТІ» в книзі № 53 за реєстровим номером 12771. Сторони домовилися, що вартість квартири складає 350 мільйонів крб. За оформленням вказаної угоди вони звернулися до Первомайської філії Південної Товарної Біржі. Так, 05.07.1996 року договір купівлі-продажу нерухомого майна № 327, а саме квартири [ADDRESS] , між ними був письмово укладений, та відповідно з вимогами, встановленими ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" зареєстрований на біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 327. У відповідності до ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації. 25.10.1996 року позивачкою було зареєстроване право власності на дану квартиру, про що свідчить здійснений реєстраційний напис про реєстрацію квартири в Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації в книзі № 53 за № 12771. Отже, з цього моменту позивачка стала законним власником вказаної квартири. Пізніше, 01.02.2018 року, право власності на зазначену квартиру було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 24714394. Проте, при зверненні до нотаріуса для оформлення договору дарування квартири, позивачка дізналася, що являється власником вище вказаного житла на підставі біржової угоди, яку необхідно узаконити. Так, згідно вимог ст. 657 ЦК України, встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Недодержання цієї вимоги, згідно ст. 220 ЦК України, тягне за собою недійсність договору. Але законом передбачено право сторони вимагати визнання угоди дійсною, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди (ст. 220 ч.2 ЦК України). На сьогоднішній день оформити укладену між сторонами угоду в нотаріуса не можливо, оскільки вказана біржова угода зареєстрована в Первомайському МБТІ. Тобто, вже проведена державна реєстрація права власності на нового власника та неможливо отримати витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно на колишнього власника. Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 327 від 05 липня 1996 року є вчиненим та виконаним в повному обсязі. Оскільки, відповідачі являлись законними власниками квартири, то ніяких перешкод в розпорядженні майном у неї не було і вона мала право його відчужувати, тобто продавати. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Фактично всі істотні умови договору купівлі-продажу позивачкою та продавцями, були виконані. За домовленістю між ними, квартира, була продана, продавцям були переданій гроші в розмірі 350 млн. крб.. Продавцями передано та позивачкою прийнято квартиру [ADDRESS] . Таким чином, укладений між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна, виконаний в повному обсязі, а тому, вважає, що він є дійсним. В зв`язку з вище викладеним, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, єдиним правовим способом захисту прав позивачки буде визнання в судовому порядку за нею права власності на квартиру [ADDRESS] . Представник позивачки надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Від відповідачів на адресу суду надійшли заяви з проханням слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги визнали, не заперечували проти їх задоволення. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. В судовому засіданні був встановлений факт укладення між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , договору купівлі-продажу нерухомого майна № 327 від 05 липня 1996 року, а саме квартири [ADDRESS] . Даний договір було зареєстровано 05.07.1996 року на Первомайській філії Південної Товарної Біржі, відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 р. За вказаним договором [PERSON] передала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] гроші в рахунок повного розрахунку за майно, а останні в свою чергу отримали гроші та передали позивачці дану квартиру в управління та користування. Таким чином сторони на момент укладення договору досягнули згоди щодо істотних умов договору. Згідно ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на той час, угода може бути визнана дійсною, якщо вона фактично відбулась. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-ІV. Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 553) передбачені умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. З матеріалів справи вбачається, що право власності на трикімнатну квартиру, загальною площею 68,2 кв. м, житловою площею 41,2 кв. м, яка знаходиться за адресою в [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1479256648104, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за позивачкою на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 39551015 від 07.02.2018 р. державного реєстратора виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області Потеряйко О.О., номер запису про право власності: 24714394, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.02.2018 р. № 113106524. Підставою виникнення права власності вказано договір купівлі-продажу нерухомого майна від 05.07.1996 р., зареєстрований Первомайською філією Південної товарної біржі за № 327. На сьогоднішній день нотаріальне посвідчення договору неможливе через те, що право власності на квартиру вже зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.за позивачкою. Оформити укладену між сторонами угоду в нотаріуса також не можливо через реєстрацію вказаної біржової угоди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто, вже проведена державна реєстрація права власності на нового власника та неможливо отримати витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно на колишнього власника. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved