Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

[PERSON] 5 березня 2020 року пред`явила до Вощанцівської сільської ради Самбірського району Львівської області позов про визнання за нею, позивачкою, право власності на земельні ділянки загальною площею 1,0981 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 044975, виданого Самбірською РДА 24 березня 2002 року, з яких Ѕ частина у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та Ѕ частина у порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . У обґрунтування свого позову [PERSON] посилалася на те, що після смерті її батька на майно, яке належало йому на праві власності відкрилася спадщина і вона звернулася до Рудківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус роз`яснив їй, що перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки є те, що Державний акт виданий після смерті спадкодавця. ЇЇ, позивачки, батько [PERSON] працював у колгоспі у с. Канафости, де набув право на земельну частку (пай), що підтверджується Проектом роздержавлення і приватизації земель СВСГ «Світанок» Вощанцівської сільської ради та із списку, які мали право на пай, видно, що її батько був внесений у дані списки та мав право на частку (пай) у СВСГ «Світанок». За життя він отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) старого зразка і згодом звернувся до Самбірської райдержадміністрації із заявою про виділення йому земельної частки в натурі, проте, через тривалість виготовлення Державного акта, такий був виданий вже після його смерті. На день смерті батька разом із ним проживали вона, позивачка, та її мати [PERSON] , які фактично вступили у володіння та управління спадковим майном після смерті [PERSON] і вважаються такими, що прийняли спадщину по Ѕ частині. [INFO] померла її мати [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину земельної ділянки площею 1,0981 га, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка. Оскільки, на день смерті своєї матері вона, [PERSON] , постійно проживала із своєю матір`ю, відтак фактично вступила у володіння та управління спадковим майном і тим самими, відповідно до ст.. 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину. Згідно ухвали судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 6 квітня 2020 року. Відповідно до ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 6 квітня 2020 року справу призначено до судового розгляду по суті на 13 квітня 2020 року. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач Вощанцівська сільська рада Самбірського району Львівської області подала заяву про визнання позову та розгляд справи за відсутності її представника. Згідно ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях. Відповідно до ст. 211 цього Кодексу розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 2 статті 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про здійснення судового розгляду справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Із свідоцтва про смерть та Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі видно, що [INFO] помер [PERSON] . Згідно ст. ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 8.08.1995 року N720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта. Отже, право на земельну частку (пай) виникає у члена господарства з моменту виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Згідно п. 17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно роз`яснень, які викладені у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Із Державного акта на право приватної власності на землю видно, що на підставі розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації від 18 березня 2002 року № 94 [PERSON] , [INFO] , тобто вже після його смерті, передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,0981 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Вощанцівської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( а. с. 14). Отже, до складу спадщини, яка відкрилася унаслідок смерті [PERSON] , належало право на земельну ділянку на яку державний акт виданий вже після його смерті. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, тобто до вказаних правовідносин застосовуються правила ЦК Української РСР. Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР, який був чинний на день смерті спадкодавця, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Отже, [INFO] унаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Згідно ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтями 548 та 549 цього Кодексу було встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із свідоцтв про народження та про одруження видно, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] . Із довідки, виданої виконавчим комітетом Вощанцівської сільської ради Самбірського району Львівської області відомо, що місце проживання [PERSON] до дня його смерті було зареєстроване по [ADDRESS] і разом з ним проживали та було зареєстроване місце проживання його дружини [PERSON] та дочки [PERSON] . Тобто, його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , проживаючи разом із своїм чоловіком та батьком [PERSON] на день його смерті та після смерті фактично вступили в управління та володіння спадковим майном та прийняли спадщину по Ѕ його частині. Із свідоцтва про смерть видно, що [INFO] померла [PERSON] . Отже, 06.07.2002 унаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Із довідки, виданої виконавчим комітетом Вощанцівської сільської ради Самбірського району Львівської області, видно, що місце проживання [PERSON] до дня її смерті було зареєстроване по [ADDRESS] і разом з нею проживала та було зареєстроване місце проживання її дочки [PERSON] . Тобто, дочка [PERSON] , проживаючи у будинку, який належить до спадкового майна фактично вступила в управління та володіння спадковим майном та прийняли спадщину. Рудківська державна нотаріальна контора відмовила спадкоємцю за законом [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку з посиланням на те, що її батько [PERSON] помер [INFO] , а Державний акт на право приватної власності на землю виданий 24 березня 2002 року вже після його смерті. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ураховуючи наведене, право позивачки на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно за законом, а саме права власності на земельну ділянку загальною площею 1,0981 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Outcome: approved