Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] та Будичанської сільської ради про визнання за ним в порядку спадкування права власності на 3/4 частки житлового будинку № 2 по пров. Миру в с. Будичани, Чуднівського району, так як даний будинок належав на праві власності [PERSON], яка померла 10.08.2010 року і після смерті якої відкрилась спадщина, в т.ч. на дане будинковолодіння, яку позивач прийняв згідно заповіту в установленому законом порядку (донька спадкодавиці [PERSON] прийняла спадщину на 1/4 частину згідно ст. 1241 ЦК України), але не може оформити право власності на житло, так як не збереглися документи первинної реєстрації будинку, в звязку з чим він змушений звернутись в суд із позовною заявою щодо визнання за ним, як спадкоємцем покійної, права власності на вказану вище частину будинковолодіння в порядку спадкування. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, вказавши, що вона допомагала доглядати хворого батька, витрачала на нього свої кошти, в т.ч. на його поховання, а тому вважає, що їй повинна належати на праві власності 1/2 частина спірного будинку. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно даних довідки Будичанської сільської ради від 27.08.2015 року № 525 документи, на підставі яких був зроблений запис у погосподарській книзі щодо власника будинку № 2 по пров. Миру в с. Будичани, який побудований у 1925 році, не збереглися. Відповідно до положень діючого до 2004 року законодавства обовязкова державна реєстрація прав власності на будинок у сільській місцевості не була передбачена. Станом на квітень 1991 року [PERSON] та [PERSON] були членами колгоспного двору з особовим рахунком № 449 згідно даних виписки із погосподарської книги Будичанської сільської ради № 5 за 1991-1995 роки і згідно ст. 120 ЦК України 1963 року, що діяв на той час, набули право власності (кожен на 1/2 частину) на майно колгоспного двору, до складу якого входив і будинок № 2 по пров. Миру в с. Будичани. Даний будинок розташований на земельній ділянці, на яку згідно рішення № 18 виконкому Будичанської сільської ради від 23.11.1993 року був наданий дозвіл [PERSON] на приватизацію. [PERSON] помер 17.02.1995 року і після його смерті відкрилася спадщина. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 529 ЦК України 1963 року [PERSON] була спадкоємцем першої черги щодо майна померлого чоловіка. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК України 1963 року спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, подавши заяву у нотаріальну контору, або фактично вступивши в управління або володіння спадковим майном.. Після смерті свого чоловіка [PERSON] єдина із можливого кола спадкоємців прийняла спадщину в установленому законом порядку, в т.ч. на належну померлому частину житла, подавши заяву у нотаріальну контору, що підтверджується матеріалами спадкової справи Чуднівської ДНК № 199 за 1997 рік. В свою чергу, [PERSON] померла 10.08.2010 року і після її смерті відкрилася спадщина, в т.ч. на весь будинок № 2 по пров. Миру в с. Будичани. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1234 ЦК України позивач є спадкоємцем щодо майна померлої згідно заповіту, посвідченого Будичанською сільською радою 02.07.2002 року. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, подавши заяву у нотаріальну контору, а спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, після смерті [PERSON] спадщину прийняли, подавши відповідні письмові заяви у нотаріальну контору, її син [PERSON] згідно ст. 1234, 1269 ЦК України та донька [PERSON] згідно ст. 1241 ЦК України, будучи пенсійного віку на час настання смерті спадкодавиці та маючи право на обов"язкову частку у спадщині, яка становить 1/4 частину власності померлої спадкодавиці. Водночас, доля позивача у спадковому майні становить 3/4 частини, в зв"язку з чим його вимоги грунтуються на нормах діючого законодавства. На підставі викладеного,

Outcome: approved