Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

19 липня 2018 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON]., в якій просила суд позбавити його батьківських прав відносно себе - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що її матір померла [INFO] року, а відповідач є її батьком, але вона проживає разом з бабусею в м. Києві, батько не приділяє уваги її вихованню, не утримує її матеріально, постійно ухиляється від виконання батьківських обов'язків, її життям не цікавиться. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи судом повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду нотаріально посвідчену заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, оскільки перевіркою сім'ї позивачки було встановлено, що відповідач неблагонадійний, вихованням та матеріальним утриманням доньки не цікавиться. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві 12 лютого 2002 року, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Мати позивачки -[PERSON] померла [INFO] року. У відповідності до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від свої обов'язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В теперішній час позивачка проживає та перебуває на утриманні своєї бабусі в м. Києві. Як пояснила в судовому засіданні позивачка, після розлучення батьків, її батько фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, крім того написав заяву в якій не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. За період з часу розлучення не зв`язувався з нею, не відвідував, ніякої матеріальної допомоги не надавав. Відповідно до висновку Подільської районної державної адміністрації в м. Києві від 22 серпня 2018 року відповідач не виконує своїх батьківські обов'язків відносно своєї дитини, її життям та здоров'ям не цікавиться, не підтримує її матеріально, а тому орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити його батьківських прав в судовому порядку. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, ухиляється від обов'язку по її вихованню. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків, згідно частини 4 статті 155 СК України, є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків. Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Окрім цього, згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь держави в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved