Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

24 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 14 лютого 2015 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. У звязку з тим що відповідач перестав належним чином утримувати сімю, вона звернулася до Марганецького міського суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на її утримання, а вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, засобів для існування, крім державної допомоги при народженні дитини не має, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач має змогу сплачувати аліменти на її утримання до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку, так як працює, має стабільний заробіток, інших утриманців не має. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином [PERSON], [INFO] трирічного віку. Відповідно до ст.\~274\~ЦПК України справу розглянуто у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, у зв'язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Враховуючи вимоги ст.247\~ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 86,180-183, 191 СК України. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.2 ст.84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст.80\~СК України встановлено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За положеннями ч. 2, 3 ст.\~80\~СК України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосу-вання судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони уклали шлюб 14 лютого 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [PERSON] 1-КИ № 302203, виданого 14 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 21 ( а.с. 4). Копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] , [PERSON] 1-КИ № 569261, виданого 16 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області підтверджується, що його батьками є: батьком [PERSON], матірю [PERSON] ( а.с.. 5). Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дружини у зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення трирічного віку не надає, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. На даний час позивач не працює, тому що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку, а тому не має можливості працювати та отримувати кошти на своє утримання. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Суд вважає, що відповідач має можливість надавати позивачу таку допомогу. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утри-мання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд звичайно вихо-дить з того, що відповідач є молодою працездатною особою, інших утриманців немає, тому спроможний платити аліменти на утримання дружини, яка про-живає зі спільною дитиною, і враховуючи відсутність в неї самостійного до-ходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійсню-ється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кож-на сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 182 Сімейного кодексу України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є здоровою, працездатною особою, отримує заробітну плату, а тому суд вважає, що аліменти на утримання позивача він повинен сплачувати у розмірі 1/4 частини, обставин та доказів неможливості надання ним матеріальної допомоги позивачу суду не надано. Виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та можливості відповідача, суд присуджує аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини щомісячно, що буде відповідати інтересам обох сторін, в зв'язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Вказаний розмір аліментів суд пов'язує з прожитковим мінімумом для працездатної особи, який визначений державою. Відповідно до ст.\~79\~Сімейного кодексу\~України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати Оскільки позов задоволено, а позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від\~08.07.2011\~року №\~3674-VI звільнена від сплати судового збору за вимоги про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 704,80 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягувати на користь позивача на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) із дня пред'явлення позову - з 24 жовтня 2018 року, щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 07 грудня 2018 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved