Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до відділу культури та туризму виконавчого комітету Вараської міської ради у якому (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог поданої 26.02.2018р), просив: 1) поновити його на посаді директора центру дозвілля відділу культури та туризму виконавчого комітету Вараської міської ради; 2) стягнути із відділу культури та туризму виконавчого комітету Вараської міської ради (далі відділ культури та туризму) у його користь заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 17875, 98 грн. Позов обґрунтовується тим, що [PERSON] працював на посаді директора центру дозвілля відділу культури та туризму з 10.03.2010р. по безстроковому трудовому договору. Із 23.08.2016р. з позивачем було укладено контракт. 21.12.2017р. [PERSON] звільнено із займаної посади згідно з п.4 статті 40 КЗпП України. Таке звільнення з посади позивач вважає незаконним та безпідставним. Покликається, що відповідно до п. 6 плану роботи центру дозвілля відділу культури та туризму на листопад 2017р., який був затверджений начальником відділу культури та туризму 20.10.2017р., передбачено участь в Міжнародному фестивалі-конкурсі культури та мистецтв «Зірковий парад 2017» в м. Львів у період з 24.11.2017р. по 26.11.2017р. та відповідальним виконавцем призначено позивача. На підставі листа-запрошення від 02.11.2017р. голови правління ВГО «Європейська фестивальна-концертна молодіжна ліга», завізованого начальником відділу культури та туризму [PERSON] позивачу до виконання, були придбані проїздні документи та оплачено вартість оренди житла. 16.11.2017р. видано наказ про відрядження працівників Центру дозвілля до м.Львів, а також на імя в.о. начальника відділу культури та туризму направлено службову записку, щодо службового відрядження [PERSON] у м. Львів у період з 23.11.2017р. по 27.11.2017р. 20.11.2017р. в.о. начальника відділу культури та туризму підписано табель обліку робочого часу за листопад місяць, в якому у графі щодо [PERSON] період з 23.11.2017р. по 27.11.2017р. значилось «ВД» - відрядження. Тому, 24.11.2017р., з метою забезпечення участі народного аматорського ансамблю бандуристів «Берегиня», солістів [PERSON] і [PERSON] у Міжнародному фестивалі-конкурсі культури та мистецтв «Зірковий парад 2017», позивач виконував розпорядження керівництва та перебував у службовому відрядженні у м. Львів. Після повернення з відрядження [PERSON] дізнався що складено акт про його відсутність на робочому місці. Доводить, що лише 28.11.2017р. культорганізатор центру дозвілля [PERSON] отримала у відділі культури та туризму лист про те, що відмовлено [PERSON] в службовій записці №116 від 16.11.2017р. Позивач вважає, що наказ про його звільнення є незаконним, необґрунтованим і протиправним, так як виданий з грубим порушенням законодавства України про працю, оскільки трудової дисципліни та трудових обов'язків він не порушував, а відповідачем не було дотримано вимог норми ст.43 КЗпПУкраїни (щодо отримання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації). Також [PERSON] посилається на порушення відповідачем порядку звільнення його з посади, оскільки він є депутатом Вараської міської ради Рівненської області, і не було дотримано норми ст.33 ч.3 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» щодо попередження позивача про звільнення та письмового повідомлення про таке попередження не менш ніж за 15 днів відповідної місцевої ради. Заявляє позивач вимогу про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 47 робочих днів у розмірі 17875,98 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги, давав суду пояснення, близькі за змістом до обґрунтувань позову. Крім того з його пояснень вбачається, що питання щодо свого відрядження він усно та шляхом подачі службової записки узгодив із т.в.о. начальника відділу культури та туризму [PERSON], оскільки із 15 по 22 листопада 2017р. начальник перебувала у тимчасовій непрацездатності. [PERSON] погодила службову записку позивача, зазначивши резолюцію «До виконання», що означало видачу наказу про відрядження. На думку позивача, саме тому відповідач не надає суду копії зазначеної службової записки, так як там була вищевказана резолюція, а сам позивач представив копію службової записки, виготовлену із примірника, що залишився у центрі дозвілля. Вважає, що його звільнення повязане із політичними мотивами, оскільки начальник відділу культури та туризму була заінтересована у присутності позивача 24.11.2017р. на сесії Вараської міської ради при вирішенні питання щодо відставки міського голови, так як був дуже важливим голос [PERSON], а останній має свою думку. Іти на сесію чи ні депутат має вирішувати сам. Депутати [PERSON] та [PERSON], які брали участь у складанні акта про відсутність позивача на робочому місці теж були заінтересовані в присутності позивача на сесії міської ради. Просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позову не визнала повністю. До суду від імені відділу культури та туризму надійшов відзив на позов, у якому відповідач посилається на те, що відповідно до плану роботи на листопад 2017 року відповідальним виконавцем визначено [PERSON], та згідно листа-запрошення від 02.11.2017р. начальником відділу культури та туризму було завізовано «До виконання», що означає забезпечити безпосередню участь тих ансамблів та солістів, про яких йдеться у листі-запрошенні, а [PERSON] запрошено не було. З власних міркувань позивач вирішив поїхати у відрядження до м. Львів та надіслав службову записку центру дозвілля відділу культури та туризму №116 від 16.11.2017р. з проханням відрядити у відрядження. У такому проханні йому було відмовлено у зв'язку з тим, що він не є ні учасником ансамблю, а ні солістом. Відповідь на службову записку, у вигляді резолюції, надіслано та зареєстровано в журналі реєстрації вихідних документів 22.11.2017р., а відповідь позивач зареєстрував у журналі вхідної документації тільки 28.11.2017р. Таким чином, вважають, що [PERSON] порушив умови контракту ) пп.14 п.6 розділу 2), не погодивши своє відрядження з начальником відділу культури та туризму. Зокрема, на період відрядження наказом покладено на [PERSON] участь та забезпечення підготовки заходу у зв'язку з 85-ми роковинами Голодомору 1932-1933 років в Україні. Наказ про відрядження позивача до м. Львів не видавався. Складати табель робочого часу у центрі дозвілля відділу культури та туризму уповноважено [PERSON] та подавати до відділу культури та туризму для затвердження до 20 числа щомісячно, тому він самостійно поставив відомості про своє відрядження до м. Львів на 24-26 листопада 2017р. По факту відсутності [PERSON] на робочому місці 24.11.2017р. у приміщенні центру дозвілля було складено відповідний акт про відсутність працівника на робочому місці. На засіданні комісії з проведення службового розслідування винесено рішення про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] у вигляді звільнення відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України. Відповідачем було надіслано лист від 04.12.2017р. №157/01-18/17 до голови профспілкового комітету «Про надання згоди на звільнення [PERSON] за прогул», однак відповіді у встановлений строк не надійшло. Тому, відділ культури та туризму вважає, що виборний орган первинної профспілкової організації дав згоду на розірвання трудового договору, та власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації. 21.12.2017р. виданий наказ №142-к «Про звільнення за прогул [PERSON]М.». Посилаються на дотримання вимог норми ст.33 ч.3 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», оскільки позивач, будучи депутатом місцевої ради, не працює на виборній посаді, а вказана гарантія поширюється тільки на депутата місцевої ради, який працює на виборній посаді. Просили відмовити у задоволенні позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] подала до суду письмові пояснення про те, що 21.11.2017р. до відділу культури та туризму надійшла факсограма №118 від 21.11.2017 р. про запрошення депутата Вараської міської ради [PERSON] [PERSON], як начальник відділу культури та туризму, поставила резолюцію «[PERSON] до виконання 21.11.2017р.», довела резолюцію до його відома під підпис. Проте, позивач не з'явився ні на сесію Вараської міської ради Рівненської області, ні на робоче місце протягом дня. Зазначає про те, що позивача 24.11.2017р. ніхто не відряджав в м.Львів. Вважає, що позивач 24.11.2017р. використав день на власні потреби. Посилається на те, що позивачем не було дотримано вимог п.4 ст.40 КЗпП України, порушено пп.10, 14, 20 п.6 розділу 2 контракту від 18.08.2016р. Суд, заслухавши та проаналізувавши пояснення позивача, представника відповідача, показання свідків, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Нормою ст.40 ч.1 п.4 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише, в тому числі, у випадку \~прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до ст.21 ч.3 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Копією контракту від 18.08.2016р., укладеного між [PERSON] та відділом культури виконавчого комітету Кузнецовської міської ради, копією трудової книжки серії БТ-І № 8586057 підтверджено, що з 23.08.2016р. [PERSON] прийнятий на посаду директора центру дозвілля. Контракт діє до 22.08.2021р. Пунктом 25 Контракту передбачено припинення його дії до закінчення строку дії у випадках, передбачених ст.ст.40 і 41 КЗпП України. Відділ культури виконавчого комітету Кузнецовської міської ради перейменовано у відділ культури та туризму виконавчого комітету Вараської міської ради. У копії акта від 24.11.2017р., складеного о 14 год. 00 хв. начальником відділу культури та туризму [PERSON], заступником міського голови [PERSON], депутатом Вараської міської ради [PERSON], головними спеціалістами [PERSON] та [PERSON], спеціалістом першої категорії [PERSON] йдеться про те, що [PERSON], директор центру дозвілля відділу культури та туризму, був відсутній на робочому місці з 08год. 00хв. до 16год. 00хв. Копією наказу відділу культури та туризму від 21.12.2017р. №142-к підтверджено, що з 21.12.2017р. припинено дію контракту з директором центру дозвілля від 18.08.2016р. укладеного з [PERSON] згідно п. 25 «з ініціативи органу управління до закінчення строку дії цього контракту у випадках, передбачених статтями 40 і 41 Кодексу законів про працю України та цим контрактом»; звільнено [PERSON] 21.12.2017р. з посади директора центру дозвілля відділу культури та туризму за прогул без поважних причин, п.4 ст.40 КЗпП України. При встановленні обставини чи мав місце 24.11.2017р. у діянні [PERSON] прогул без поважних причин суд виходить із наведеного нижче. Та обставина, що 24.11.2017р. [PERSON] не перебував у приміщенні центру дозвілля, на робочому місці, сторонами не оспорюється. Показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджено в суді, що 24.11.2017р. [PERSON] перебував у м.Львів, займався питаннями безпосередньої організації участі солістів та Народного аматорського ансамблю бандуристів «Берегиня» у фестивалі-конкурсі «Зірковий парад 2017» (реєстрація учасників, розміщення на проживання, доїзд до місця виступу, забезпечення харчуванням). Учасники конкурсу не займалися організаційними питаннями, а лише готувалися до свого безпосереднього виступу. У розділі ІІ «Культурологічні заходи» плану роботи центру дозвілля відділу культури та туризму на листопад 2017р., затвердженого профорганізатором центру дозвілля та начальником відділу культури та туризму, містяться відомості про те, що [PERSON] є відповідальним виконавцем за участь у Міжнародному фестивалі-конкурсі «Зірковий парад 2017». Із листа-запрошення голови правління ВГО «Європейська фестивальна-концертна молодіжна ліга», адресованого на імя начальника відділу культури та туризму [PERSON], вбачається запрошення Народного аматорського ансамблю бандуристів «Берегиня» та солістів [PERSON] і [PERSON] на Міжнародний фестиваль-конкурс культури та мистецтв «Зірковий Парад 2017», який відбудеться 24-26 листопада 2017р. у м. Львів (далі фестиваль-конкурс «Зірковий парад 2017»). На копії запрошення міститься вхідний номер 157 від 06.11.2017р. та віза «[PERSON]. До виконання. Підпис.» Копією службової записки директора центру дозвілля [PERSON] від 16.11.2017р. №116 підтверджено, що позивач звертався до в.о. начальника відділу культури та туризму з проханням відрядити його у службове відрядження в м.Львів у період з 23.11.2017р. по 27.11.2017р., з метою забезпечення участі Народного аматорського ансамблю бандуристів «Берегиня» та солістів у фестивалі-конкурсі «Зірковий парад 2017». Отримання такої службової записки не оспорюється представником відповідача та підтверджено копією із журналу реєстрації вхідної документації відповідача (номер 215/01-21 21.11.2017р.) Копією табелю обліку використання робочого часу (за листопад 2017р. що не оспорюється сторонами), засвідченого підписами директора центру дозвілля та в.о. начальника відділу культури та туризму 20.11.2017р., стверджено, що 24.11.2017р. проти прізвища [PERSON] є відмітка ВД/8, що означає перебування у відрядженні. Виходячи із зазначеного слід вважати, що доведено у суді наявність погодження із в.о. начальника відділу культури та туризму спірного відрядження позивача, щонайпізніше 20.11.2017р. коли [PERSON] було засвідчено вищевказаний табель обліку робочого часу. Листа про «непогодження відрядження у звязку з факсограмою» тобто про заборону позивачу відбувати у відрядження суду не надано, однак, судячи із копії реєстрації вхідної документації (№176) до центру дозвілля лише 28.11.2017р. надійшов зазначений лист, тобто після 24.11.2017р. Стороною відповідача іншими доказами не спростовано цієї обставини. Отже, перебування 24.11.2017р. [PERSON] у м.Львів з метою забезпечення безпосереднього виконання службового завдання, як відповідальної особи, відповідно до плану роботи центру дозвілля відділу культури та туризму на листопад 2017р. підтверджено вищенаведеними доказами і немає підстав це кваліфікувати як прогул без поважної причини. Та обставина, що позивач був запрошений як депутат на участь у сесії міської ради не змінює істотних для даної справи обставин, оскільки обовязком роботодавця є лише забезпечення можливості участі депутата у депутатській діяльності, однак, не примушування до цього. Далі, в умовах відсутності чіткої службової визначеності (згідно умов укладеного між сторонами контракту від 18.08.2016р. абзац 14 п.6, абзац 3 п.12) щодо необхідності, зокрема письмового, погодження з органом управління (відповідачем) відрядження директора центру дозвілля в межах України, або необхідності отримання позивачем наказу про його відрядження, суд вважає безпідставним твердження сторони відповідача про неузгодженість службового відрядження у встановленому порядку. У такому випадку не спростовано доводів позивача про те, що таке узгодження відрядження може бути й усним. При цьому, в разі, якщо після узгодження відрядження позивача, змінилися службові обставини так, що необхідно було заборонити працівнику відбувати у відрядження, то саме обовязком відповідача було безсумнівно довести до позивача своє розпорядження чи рішення про те, що [PERSON] заборонено (чи відмовлено) відбувати у відрядження. Однак, суду не подано доказів про те, що до 24.11.2017р. позивач про таку заборону чи відмову у відрядженні був би повідомлений. Згідно із ст.43 ч.1 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. З копії листа відділу культури та туризму від 04.12.2017р. (отриманий адресатом 05.12.2017р.) вбачається, що відповідач звернувся до голови профспілкового комітету з проханням розглянути ситуацію щодо звільнення [PERSON] з посади директора центру дозвілля на підставі ст.40 п.4 КЗпП України (у звязку з прогулом без поважних причин) та ухвалити рішення про надання згоди на таке звільнення. Як видно із витягу з протоколу від 20.12.2017р. №5 Первинна профспілкова організація центру дозвілля, розглянувши у встановлений нормою ст.43 ч.2 КЗпП України пятнадцятиденний строк (з дня отримання 05.12.2017р.) вищевказаний лист щодо надання згоди на звільнення, не надала згоди на звільнення позивача за ст.40 п.4 КЗпП України. З наведеного, а також пояснень представника відповідача про те, що не було отримано відповіді від первинної профспілкової організації, слідує, що приймаючи наказ про звільнення позивача за прогул без поважної причини від 21.12.2017р. №142-к, при тому, що зазначений виборний орган первинної профспілкової організації у встановлений строк розглянув лист щодо надання згоди на звільнення, відділ культури та туризму не дочекавшись повідомлення про прийняте рішення (з урахуванням норми ст.43 ч.5 КЗпП України мало б бути здійсненим в триденний строк після його прийняття (тобто до 23.12.2017р.)) з порушенням встановленого ст.43 КЗпП України порядку звільнив позивача з роботи 21.12.2017р., безпідставно вважаючи пропущеним строк на повідомлення про прийняте рішення. Крім того, нормою ст.33 ч.3 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» визначено, що депутат місцевої ради може бути звільнений з роботи з ініціативи власника або уповноваженого ним органу від займаної посади, виключений з навчального закладу за умови його попередження в порядку, встановленому законом. Про таке попередження відповідний власник або уповноважений ним орган письмово повідомляє не менш ніж за 15 днів відповідну місцеву раду. Позивач є депутатом Вараської (Кузнецовської) міської ради сьомого скликання (2015-2020р.р.), що підтверджено посвідченням №12. Однак, вищезазначеної гарантії про необхідність попередження його у встановленому законом порядку про звільнення та про письмове повідомлення про таке попередження не менше ніж за 15 днів відповідної місцевої ради, дотримано відповідачем не було. З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку про відсутність законної, з дотриманням визначеного законом порядку, підстави для звільнення позивача з роботи за нормою ст..40 ч.1 п.4 КЗпП України. Відповідно до ст.235 ч.1 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Вирішуючи вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд виходив з такого. За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок) З урахуванням цих норм, зокрема абзацу третього пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Оскільки звільнення [PERSON] відбулося 21 грудня 2017 року то середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися виходячи з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме за жовтень та листопад 2017 року. З довідки про доходи від 12.01.2017р. №03-30/23/18 вбачається, що заробіток [PERSON] за жовтень 2017р. складає 9427,40 грн., за листопад 2017р. 6927,40 грн., тому розрахункова величина (середньоденний заробіток) для нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 380,34 грн. (9427,40 грн. + 6927,40 грн.) / (21 відпрацьований день у жовтні 2017р. + 22 відпрацьовані дні у листопаді 2017р.). Тому, заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача, складає 17875,98 грн. (380,34 грн. х (6 робочих дні у грудні 2017р.+ 21 робочий день у січні 2017р. + 20 робочих днів у лютому 2017р.)). Із зазначеної суми мають бути утримані загальнообовязкові платежі (податки) відповідно до закону. Відповідно до ст.5 ч.1 п.1 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору. Позовна заява [PERSON] містить по одній вимозі майнового та немайнового характеру. Тому, на підставі ст. 141 ч.1 ЦПК України слід на відповідача покласти сплату судового збору в сумі 1409,60 грн. (1762 грн. х 0,4 х 2).

Outcome: approved