Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

28.01.2019 року представник заявників адвокат [PERSON] звернувся до суду в інтересах заявників з, уточненою в подальшому, заявою, з викликом заінтересованої особи - Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та встановлення факту родинних відносин, в якій просить встановити факт родинних відносин між заявником [PERSON] та спадкодавцем [PERSON], як сином та батьком, та встановити факт належності Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ОД № 049555, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 26 жовтня 2005 року на ім’я [PERSON], спадкодавцю – [PERSON], що помер 07 серпня 2013 року в місті Татарбунари Одеської області. Свої вимоги мотивують тим, що 07 серпня 2013 року помер син та батько, відповідно, заявників – [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,21 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ОД № 049555, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 26 жовтня 2005 року на ім’я [PERSON]. Зазначену земельну ділянку заявники мають право успадкувати, як спадкоємці першої черги за законом згідно ст.1261 ЦК України. Після смерті [PERSON], заявники звернулися до державного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу спадщини, але [PERSON] було відмовлено у видачі з причин відсутності доказів належності правовстановлюючого документу померлому, оскільки в Державному акті на право приватної власності на землю прізвище власника зазначено як «Димитров», а в свідоцтві про смерть останнього - прізвище зазначене як «Дімітров». Заявнику [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону з причин ненадання доказів родинних відносин з спадкодавцем, так в його свідоцтві про народження прізвище спадкодавця зазначене як «Димитров», а в свідоцтві про смерть спадкодавця - прізвище зазначене як «Дімітров». На думку заявників, розбіжності виникли із-за неправильного перекладу прізвища під час видачі документів, а саме: Державного акту на право приватної власності на землю та свідоцтва про народження заявника [PERSON] За таких обставин, вони вимушені звернутися до суду з даною заявою. Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії. 05 лютого 2019 року ухвалою суду заяву [PERSON] та [PERSON] залишено без руху. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 15 лютого 2019 року було прийнято справу до розгляду та відкрито провадження. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 14.03.2019 року витребувано від державного нотаріуса Саратської державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] інформацію щодо наявності спадкової справи та кола спадкоємців до майна померлого. Заявники та їх представник адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак направили до суду заяву з проханням розгляд справи провести без їх участі, підтримуючи вимоги заяви в повному обсязі (а.с. ) Представник заінтересованої особи - Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання, в якому просить розгляд справи провести без участі представника заінтересованої особи, не заперечує проти задоволення заяви (а.с.31). Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні письмові докази, суд, враховуючи відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, вважає можливим заяву задовольнити з таких підстав. За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, суд керується вимогами статті 55 Конституції України, згідно якої права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Судом з достовірністю встановлено, що заявники позбавлені можливості в установленому законом порядку вступити у спадок після смерті [PERSON], за відсутності доказів родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документа спадкодавцю, про що наявні відмови нотаріуса. Разом з тим, дослідивши надані заявниками докази, суд приходить до наступного. У відповідності до п.1 та п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається із копії паспорту серії КЕ № 586597, виданого Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 19.03.1997 року (а.с.4), довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера від 15.11.2007 року (а.с.4 зв.) прізвище заявниці зазначено як “Дімітрова” [PERSON]. Згідно копії паспорту громадянина України серії КМ № 791141, виданого Татарбунарським РВ ГУ ДМС України в Одеській області 10.09.2012 року (а.с.5), довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера від 19.11.2010 року (а.с.6), прізвище заявника вказано як «Димитров» [PERSON]. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-ЖД № 084966, виданого Дмитрівською сільською радою народних депутатів Татарбунарського району Одеської області 07.08.1996 року (а.с.7), батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON]. Заявниця [PERSON] є матір’ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження ІІ-ЖД № 316214 від 07.01.1977 року, виписаного російською мовою (а.с.8). Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 049555, виданого 26 жовтня 2005 року (а.с.10-12), [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,21 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Разом з тим, із копії свідоцтва про смерть І-ЖД № 351650, виданого відділом РАЦС реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області 10.08.2013 року (а.с.10) вбачається, що [PERSON] помер 07 серпня 2013 року в місті Татарбунари Одеської області. Листами Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області за вих. № 1590/02-14 та 1591/02-14 від 22.12.2018 рр. (а.с.14-15) підтверджується, що заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого 07.08.2013 року [PERSON], з причин того, що у поданих документах на спадкове майно, а саме – в Державному акті на право приватної власності на землю власника вказано як «Димитров», а у свідоцтві про смерть спадкодавця вказано як «Дімітров». А заявнику [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що у свідоцтві про смерть, прізвище спадкодавця вказано як «Дімітров», проте у його свідоцтві про народження в графі «батько», за даними реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, прізвище батька вказано як «Димитров». Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №55777327 від 09.04.2019 року (а.с.59) вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] відкрита спадкова справа у Саратській районній державній нотаріальній конторі за № 343/2018 від 04.12.2018 року (номером у спадковому реєстрі 63431086) за заявою [PERSON], зареєстрованої за № 911 від 04.12.2018 року (а.с.42) та за заявою [PERSON], зареєстрованої за № 912 від 04.12.2018 року (а.с.43). Інформація щодо наявності спадкової справи та видачі на її підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця на момент звернення, у спадковому реєстрі відсутня, про що свідчить інформаційна довідка зі спадкового реєстру за №54337475 від 04.12.2018 року (а.с.58). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року із змінами, внесеними 25.05.1998 року, суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім’єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України. За вказаних обставин, надавши правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам, суд прийшов до висновку, що заявник [PERSON] дійсно мав родинні зв'язки з спадкодавцем [PERSON] та був його сином. Різниця в написанні прізвищ спадкодавця та спадкоємця виникла внаслідок невірного перекладу прізвища з російської на українську мови. Крім того, враховуючи відсутність заперечень заінтересованої особи, в матеріалах цивільної справи містяться належні та достатні докази на підтвердження факту належності спадкодавцю [PERSON], Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 049555, виданого 26.10.2005 року Татарбунарською РДА (а.с.11) на ім'я [PERSON], замість вірного прізвища останнього - "Дімітров". При цьому, до вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». На думку суду, встановлення фактів, про які просять заявники у заяві, не пов'язані з вирішенням спору про право, при цьому наявний спір про факти, які мають безспірний характер і встановлення яких необхідно заявникам для оформлення спадкових прав. Встановлення даних фактів має для заявників юридичне значення, так як дозволить їм реалізувати своє право на спадкове майно. Із врахуванням викладеного, наявні підстави для встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], як батьком та сином, а також для встановлення факту належності правовстановлюючого документу - Державного акту на право приватної власності на землю, спадкодавцю. Обставини родинних відносин та факт належності правовстановлюючого документу спадкодавцю підтверджені належними та достовірними доказами, долученими до справи, які є достатніми та узгоджуються між собою. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи, відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved