Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

26 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що з 21 грудня 2002 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу народилась дитина - син [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу, за домовленістю між подружжям, дитина залишилась проживати разом з позивачем, перебуває на її утриманні, однак домовленості про надання матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку між сторонами не досягнуто, позивач самостійно несе витрати на утримання дитини, врегулювати питання про сплату аліментів на утримання дитини в досудовому порядку відповідач не погоджується, тому позивач вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позивач просила врахувати, що відповідач є особою працездатного віку, спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 1-2) Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у відсутність відповідача та його уповноваженого представника, просив визначити розмір аліментів у частці від заробітку відповідача, а не в твердій грошовій сумі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За умов ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що з 21 грудня 2002 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, факт припинення шлюбу підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві від 13 вересня 2005 року (актовий запис №934). Під час шлюбу у сторін народилась дитина - син [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві 30 квітня 2004 року, (актовий запис №1048). (а.с. 5) За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що малолітня дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], батько дитини, працює на посаді заступника начальника УВТК ПАТ «Фірма «Нафтогазбуд», середньомісячна заробітна плата складає 2000,00 грн., разом з тим відповідач не скористався процесуальним правом надати докази, які мали підтвердити виконання батьківського обов'язку щодо утримання дитини, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини. Крім того, суд вважає безпідставними твердження відповідача щодо неспроможності надавати неповнолітній дитині утримання понад визнаний ним розмір аліментів, оскільки відповідач є особою працездатного віку та не має на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків, а тому з огляду на застережений законом спільний обов'язок батьків надавати утримання неповнолітній дитині, суд визнає справедливим покладення саме на відповідача переважного обсягу відповідного обов'язку у спосіб грошового забезпечення потреб дитини, з урахуванням наявних обставин здійснення позивачем обов'язків по догляду за малолітньою дитиною. За умов ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Також, суд не убачає підстав для визначення розміру аліментів у частці від доходу відповідача, оскільки відповідно до положень частини першої ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог. З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи положення ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" де встановлено з 01 січня 2015 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 1032,00 грн., а дітей віком від 6 до 18 років - 1286,00 грн., на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, та вимог ст. 181 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню в повному обсязі, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 26 березня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В порядку п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000,00 грн., у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Враховуючи наведене та

Outcome: approved