Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

17.11.2016 року [PERSON] звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить скасувати арешт майна, накладений постановою державного виконавця ВДВС у м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АН №323601 від 23.04.2007 року на майно, яке належить позивачу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником житлового будинку №83 по вул. Кутузова в с. Салгани Білгород-Дністровського району Одеської області. 11.11.2016 року їй стало відомо про те, що 23.04.2007 року державним виконавцем ВДВС у м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АН №323601. Крім того, позивач зазначає, що відповідно до листа начальника Білгород-Дністровського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа №2-947 знищено згідно акту про знищення виконавчих проваджень. При цьому позивач зазначає, що вона, як власник зазначеного майна позбавлена права на вільне володіння, розпорядження та користування належним їй майном, у зв'язку з чим просить задовольнити позов. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила також, що позов підтримає та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином що підтверджується розпискою про отримання судової повістки на засідання, призначене на 22.11.2016 року, про причини неявки суд не повідомив, заперечень не надав, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначене суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку №83 по вул. Кутузова в с. Салгани Білгород-Дністровського району Одеської області. (а.с. 7) Постановою державного виконавця ВДВС у м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АН №323601 від 23.04.2007 року накладено арешт на усе майно, яке належить позивачу. (ас. 7) Відповідно до листа начальника Білгород-Дністровського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, вбачається, що в період з 03.11.2008 року по 05.02.2009 року в провадженні ВДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції на примусовому виконанні знаходився виконавчий лист № 2-947 від 04.09.2008, виданий Білгород-Дністровським міськрайонним судом про стягнення боргу в сумі 6225,43 грн. з [PERSON] на користь РЕМ. На даний час виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа №2-947 знищено згідно акту про знищення виконавчих проваджень. (а.с. 6) Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.16 ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. У відповідності до положень ст. 41 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не су Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про\~зняття\~з нього арешту. Таким чином, враховуючи те, що арешт майна був заходом виконання рішення суду, а виконавче провадження на даний час знищено, однак державним виконавцем не вчинено дій щодо скасування даних заходів, що обмежує права позивача як власника даного майна на володіння, користування та розпорядження ним, суд вважає правильним здійснити захист прав позивача як власника майна шляхом скасування арешту. На підставі викладеного та

Outcome: approved