Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

24 липня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі з 31.08.1991 року до 12.05.2009 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] [INFO], який на сьогоднішній день проживає з ним. Відповідач відповідно до рішення Вознесенського міськрайонного суду від 14.02.2013 року отримує аліменти на утримання дитини та додаткові витрати на дитину, хоча дитина проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Посилаючись на те, що в інтересах дитини проживати разом з ним, а не з матір'ю, оскільки він проживає у комфортному будинку, він забезпечує його всім необхідним, має час та можливість займатися розвитком дитини та піклуватися про неї, в той час як відповідачка постійно свариться з дитиною, після чого позивач і забрав дитину жити до себе, позивач просив позов задовольнити. Ухвалою суду від 13 серпня 2014 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору був залучений Орган опіки та піклування Вознесенської райдержадміністрації Миколаївської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] відмовився від позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини, позовні вимоги про припинення стягнення з нього аліментів та стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] визнала заявлені позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи органа опіки та піклування Вознесенської райдержадміністрації Миколаївської області вважав позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, при цьому виходить з наступного. За правилами ст. ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER], видане 22 червня 2000 року). (а.с.6) З матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживають окремо. З квітня 2014 року неповнолітня дитина проживає разом з батьком за адресою [ADDRESS]. (а.с.10) та має бажання постійно проживати разом з батьком. Батьком створені всі умови для проживання разом з ним неповнолітньої дитини. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини , яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду від 14 лютого 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини його заробітку та додаткові витрати в розмірі 100 гривень щомісячно до повноліття дитини. Встановивши ту обставину, що дитина на сьогоднішній день проживає разом з батьком, суд вважає за можливим припинити стягнення аліментів та додаткових витрат з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], що стягуються за виконавчим листом №1407/5313/2012. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище відповідача [PERSON], прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України "Про судовий збір" та ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 243,60 грн. на користь держави.

Outcome: approved