Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

18.09.2017 року заявниця звернулась до суду з вищевказаною заявою, посилаючись на слідуючі обставини. 30 травня 2017 року в с. Бобрик Перший Любашівського району Одеської області померла [PERSON], яка за життя зробила заповідальне розпорядження, заповівши заявниці земельну ділянку, площею 8,18 га, розташовану на території Трапівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №063437, виданого Трапівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 31 липня 2002 року на імя [PERSON]. Своєчасно звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини по заповіту після померлої [PERSON], заявниця отримала відмову в звязку з наявними розбіжностями, де у свідоцтві про смерть по батькові спадкодавця вказано «Мефодіївна», а у правовстановлюючому документі - Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №063437 від 31.07.2002 року по батькові власника зазначено «Мифодіївна». Зважаючи на вищевикладене, заявниця вимушена звернутися до суду з даною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу померлому. В судове засідання представник заявниці не зявився, надавши до суду заяву з проханням справу слухати у його відсутність, вимоги заяви підтримав в повному обсязі (а.с. 18 ). Представник Трапівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, не заперечуючи проти вимог заяви (а.с.17). Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши заяву та надані заявницею письмові докази, за відсутності заперечень заінтересованої особи, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів інших осіб, суд вважає можливим заяву задовольнити з таких підстав. Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Справи окремого провадження, в силу ч.3 ст.294 ЦПК України, розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. При цьому, суд керується вимогами статті 55 Конституції України, згідно якої права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що заявниця [PERSON], яка є спадкоємцем за заповітом, позбавлена можливості вступити у спадок в установленому законом порядку після смерті [PERSON], померлої 30.05.2017 року, через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця, оскільки у свідоцтві про смерть останньої по батькові зазначено як Мефодіївна, а у правовстановлюючому документі спадкодавця Державному акті на право приватної власності на землю, допущена помилка і по батькові вказано - Мифодіївна. Вказане підтверджується: - листом нотаріуса №1953/01-16 від 12.09.2017 року (а.с.4), який відмовив заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо майна померлої [PERSON], мотивувавши відмову наявними розбіжностями у свідоцтві про смерть, де по батькові спадкодавця вказано «Мефодіївна», а у правовстановлюючому документі Державному акті на право приватної власності на землю, де допущена помилка і по батькові власника вказано «Мифодіївна»; - копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №488194 від 31 травня 2017 року (а.с.4 зв.), згідно якого [PERSON] померла 30.05.2017 року в с. Бобрик Перший Любашівського району Одеської області; - копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №063437 від 31.07.2002 року (а.с.5), згідно якого [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 8,18 га, розташованої на території Трапівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - рішенням Трапівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 28 січня 2002 року (а.с.6), з якого вбачається, що саме [PERSON] отримала Державний акт на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0190732 від 14.02.1997 року, що підтверджується додатком до цього рішення (а.с.7); - довідкою, виданою Бобрицькою сільською радою Любашівського району Одеської області від 12.09.2017 року (а.с.8), якою підтверджується, що [PERSON] дійсно проживала та була зареєстрована в [INFO] до дня своєї смерті, яка настала 31.05.2017 року. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №49065604 від 12.09.2017 року (а.с.27 зв), наданою Любашівською районною державною нотаріальною конторою, інформація щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої 30.05.2017 року [PERSON] - відсутня. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 12.09.2017 року (а.с 28-30) вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON], у спадковому реєстрі наявні заповіти: за номером 56368202 від 31.07.2014 року, за номером 58540273 та №58540291 від 16.07.2014 року, які чинні на теперішній час. Крім цього, державним нотаріусом [PERSON] відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 61212169, зареєстрована у нотаріуса за №323/2017 від 12.09.2017 року; також надано копію заяви заявниці [PERSON] щодо прийняття спадщини за заповітом на земельну ділянку площею 8.18 га, належну [PERSON] (а.с.25) та копії заяв [PERSON] та [PERSON], які є доньками спадкодавця [PERSON] та, відповідно, спадкоємцями першої черги за законом, про відмову від прийняття спадщини у встановленому законом порядку (а.с.26,34) . У відповідності з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення"при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як вбачається з матеріалів справи, встановлення вказаного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати її право на спадкування по закону вказаної нерухомості після смерті спадкодавця. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою та є достатніми, за відсутності заперечень заінтересованої особи (а.с.17), враховуючи неможливість вирішення справи позасудовим шляхом, оскільки вносити зміни в правовстановлюючі документи померлих не передбачено чинним законодавством, суд вважає, що вимоги заявниці підлягають задоволенню відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, як основані на законі, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності спадкодавцю [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №063437, виданого Трапівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 31.07.2002 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4938 на підставі рішення 23 сесії ХХІІ скликання Трапівської сільської ради народних депутатів Татарбунарського району Одеської області від 28 січня 2002 року №146 на імя [PERSON] (а.с.5). На підставі викладеного,

Outcome: approved