Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

23 квітня 2018 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить встановити факт постійного проживання на території України за адресою: вул. [PERSON], б. 44, кв. 19, м. Жовті Води, Дніпропетровської області, станом на 24 серпня 1991 [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], РФ. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 1956 року вона постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO] 18 березня 1977 року в Жовтоводському МВВС Дніпропетровської області вона отримала паспорт ІІ-КИ № 694083 колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік (зразка 1974 року). В періоди: з 1963 по 1967 роки працювала в СМСЧ-9 м. Жовті Води, з 1967 по 1989 роки - на Державному підприємстві «Південний радіозавод», з 1989 по 1994 роки - у Державній службі страхування. В 1994 році вийшла на пенсію. В 1997 році виїхала до місця проживання в Російську Федерацію, де мешкала і була зареєстрована за адресою: [INFO]. У звязку з обміном паспорта колишнього СРСР (зразка 1974 року), вона отримала, паспорт громадянина РФ. Заяву про вихід з громадянства України при цьому не надавала. В 2018 році вона повернулася на постійне місце проживання до [INFO] та звернулась до Жовтоводського МС ГУДМС України в Дніпропетровській області із заявою щодо процедури встановлення належності до громадянства України. Так, як вона проживала та була зареєстрована на території України за адресою: Дніпропетровська область м. Жовті Води вул. Б. Хмельницького, 6.44, кв.19, у період з 1957 р. до 1997 р. на неї розповсюджується дія норми, встановленої положеннями п. 1. ч. 1. ст. З Закону України «Про громадянство України». Так як паспорт громадянина колишнього СРСР (зразка 1974 року) і відмітки в ньому про прописку на дату «24 серпня 1991 року» в неї не має, вона змушена звернутися до суду з питання встановлення факту постійного проживання на території України у вказаний період. Встановлення даного факту необхідно заявнику для отримання паспорту громадянина України. Крім того, внаслідок реформи системи реєстрації в Україні, що відбулася в 2016 році, Державна міграційна служба (ДМС) не володіє актуальною інформацією про зареєстрованих осіб. Законодавством на теперішній час не визначено орган, який зберігає дані про зареєстрованих (прописаних) на 1991 рік та відповідає за їх збереження. У судовому засіданні позивач [PERSON] на підставі викладеного просила її позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала не заперечувала. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02.04.2018 року відмовлено у відкритті провадження за заявою [PERSON] про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Ухвалою суду від 24.04.2018 року відкрито провадження за даним позовом. Ухвалою суду від 16.05.2018 року замінено неналежного відповідача [PERSON] міський сектор Головного управління Державної міграційної служби України на Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області. Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню за таких підстав. З трудової книжки [PERSON] встановлено, що остання в періоди: з 1963 по 1967 роки працювала в СМСЧ-9 м. Жовті Води, з 1967 по 1989 роки - на Державному підприємстві «Південний радіозавод», з лютого 1989 по жовтень 1994 року - в Жовтоводському відділенні Інспецкції Держстраху, згодом Жовтоводський відділ НАСК "Оранта", на посадах страхового агенту, інспектора, сторожа (а.с.9-11). З копії карточки прописки (Форми А) на [PERSON], [INFO], вбачається, що остання мала паспорт серии ІІ-КИ 694083 виданий 18 березня 1977 року Жовтоводським РВВС, адресою проживання зазначено вул. Хмельницького 44/19 в м. Жовті Води, працювала інженером. 14 лютого 1997 року вибула до міста Орел, РФ. Відмітка про прописку з 18.03.1977 року по 14.02.1997 року (а.с.34). З копії поквартирної карточки (Форма Б) за адресою [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] була наймачем вказаної квартири (а.с.35) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON]О, підтвердили, що з 70-х років знають [PERSON], яка з 1956 року по 1997 рік проживала в м. Жовті Води за адресою вул. Хмельницька 44/19, працювала в м. Жовті Води, станом на 24 серпня 1991 року перебувала в м.Жовті Води на постійній основі. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України\~«Про громадянство\~України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про громадянство\~України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1\~цього ж\~Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується поясненнями позивача, показами свідків та наявними у матеріалах справи та дослідженими судом доказами, тому, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. За таких обставин вимоги позивача [PERSON] обґрунтовані і суд вважає можливим встановити факт постійного проживання позивача станом на 24 серпня 1991 року на території України. На підставі викладеного,

Outcome: approved