Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

24 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06 грудня 2011 року у Зубівській сільській раді Миргородського району Полтавської області, актовий запис № 01. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06 грудня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу є діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу позивач зазначає виникнення непорозумінь та сварок з дрібних приводів, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. Подружні відносини припинені з вересня 2019 року. Примирення неможливе. Ухвалою судді від 03 січня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання . Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, направила заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати та відновити дівоче прізвище « [PERSON] » (а.с. 19) Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, направив заяву в якій позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 20). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06 грудня 2011 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Зубівській сільській раді Миргородського району Полтавської області, актовий запис № 01 (а.с.5). Від шлюбу є неповнолітні дати: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 15.03.2012 , серії [NUMBER] від 04.02.2014 та серії [NUMBER] від 05.01.2016 відповідно (а.с.6-8). Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та неповнолітніх дітей. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з положенням ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач [PERSON] заявила, що вона бажає після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] », суд вважає за необхідне відновити позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] » При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (а.с. 1). Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 384,20 грн. Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 384 грн. 20 коп.

Outcome: approved