overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

27.05.14 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить винести рішення про стягнення з відповідача аліментів в її користь на утримання малолітнього сина. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що шлюб з відповідачем укладений 12.11.2011р. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] На даний час, вони припинили подружні відносини, проживають окремо, дитина проживає разом із нею, чоловік добровільно не надає кошти на дитину. Вона одна займається її матеріальним утриманням, самостійно утримувати сина їй важко, тому просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач зменшила розмір позовних вимог, а саме просила стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 800 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні визнав уточнені позовні вимоги, вказав, що згідний на сплату аліментів на утримання дитини в розмірі 800 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 12.11.2011 року. Від спільного подружнього життя останні мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження останнього в матеріалах справи /а.с. 3/. Судом також встановлено, що на даний час сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Дитина від шлюбу знаходиться на повному матеріальному утриманні позивача та проживає разом з нею, що вбачається із довідки ЛКП "Рясне 403" від 07.05.14р. /а.с.4/. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. В зв'язку з наведеним, суд вважає, що позов слід задовольнити і стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений станом на час розгляду справи, матеріальне становище сторін, матеріальне становище дитини від шлюбу та платника аліментів, відсутність в нього на утриманні малолітніх дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, які мають істотне значення для справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

27.05.2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 1045,17 грн. та сплаченого судового збору в сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. У зв'язку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 жовтня 2007 року між позивачем Публічним акціонерним банком «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №001-14058-281007. Відповідно до п. 1.1 позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 867,00 грн. На придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором. Згідно п.2.3. Договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 12% в рік. А також, за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 3,25% в місяць. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі, а саме суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених договором. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконувала у зв'язку з чим станом на 27.03.2014 року виникла заборгованість в сумі 1045,17 грн., а саме: заборгованість за сумою кредиту у сумі 652,86 грн.; заборгованість за відсотками у сумі 45,15 грн., заборгованість за комісіями у сумі 347,16 грн. На день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем не сплачена, тому з неї слід стягнути 1045,17 грн. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. На підставі ст. ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 1050 ч. 1 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму, відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно зі ст. 1054 ч. 1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача судового збору в сумі 243,60 грн., то суд вважає за необхідне задовольнити їх, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

27.05.2015р. [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання в сумі 700 грн. щомісячно мотивуючи тим, що є студентом інституту пожежної та техногенної безпеки Львівського державного університету безпеки життєдіяльності, самостійно не в змозі забезпечити необхідні матеріальні потреби, які виникають у звязку з його навчанням, відповідач утримання не дає. В суді позивач позов підтримав покликаючись на мотиви такого, просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання в сумі 700 грн. щомісячно і до закінчення навчання. Відповідач в судове засідання не з'явився, 16.06.2015р. подав до суду пояснення, в яких позов по суті заперечив (а.с.13-14). Третя особа - [PERSON] висловилась на підтримку позову мотивуючи тим, що син навчається, доходів не має, а вона не в змозі самостійно надвати йому утримання. Заслухавши позивача, третю особу, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов частково. За положеннями ч.1, ч.2 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умовами, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З пояснень позивача, із копії свідоцтва про народження, довідки інституту пожежної та техногенної безпеки Львівського державного університету безпеки життєдіяльності № z/486 від 14.05.2015р. і № 274 від 15.06.2015р. (а.с. - 3, 6, 18) видно, що він - 14.05.1997р.н., є студентом першого курсу денної форми навчання за освітньо-професійною програмою підготовки бакалавра за напрямом "Пожежна безпека" за державним замовленням, навчання закінчує в червні 2018р., отримує стипендію, яка в середньому складає 240 грн. Відповідач, як видно із пояснень позивача, третьої особи та копії рішення Городоцького районного суду Львівської обл. від 23.07.2003р. (а.с. 20) позбавлений щодо позивача батьківських прав. За положеннями ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. За наведеного та з огляду на те, що [PERSON] не досяг 23 років, продовжує навчання, не працює, а відповідач є фізично здоровим та працездатним і має обов'язок надавати утримання сину до закінчення ним навчання, суд задоволює позов частково та стягує з відповідача аліменти на позивача, в розмірі 500 грн. щомісячно і до закінчення тим навчання. Задоволюючи позов частково, суд враховує той факт, що позивач навчається за державним замовленням, має стипендію, проживає при матері, яка працездатного віку і також в змозі надавати утримання сину. Покликання відповідача у поясненні від 16.06.2015р., що він має на утриманні двоє малолітніх дітей суд розцінює як такі, що не можуть слугувати підставою до відмови у позові, оскільки із наданих ксерокопій свідоцтва про народження дітей, їх батьком відповідач не значиться. З огляду на вимоги ст.ст. 79, 88 ЦПК України, Закону України Про судовий збір, суд стягує з відповідача в користь УДКСУ у Городоцькому районі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

27.05.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким шлюб, зареєстрований 12.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №270, між нею і [PERSON] розірвати, тому що в них різні погляди на життя. Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Позивачка просить також при реєстрації розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву, в якій повідомляє, що позов визнає в повному обсязі, просить суд справу розглянути у його відсутності (а.с. 11). Позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 12.08.2011 року, шлюб зареєстрований 12.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №270, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.13). Від цього шлюбу у сторін дітей не має. Сторони миритися не бажають, наполягать на розірванні шлюбу (а.с. 2, 11). Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує формально, а тому підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

27.05.2015 року по вищевказаній заяві винесено судовий наказ, яким з [PERSON] на користь заявника стягнуто заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.07.2013 року по 01.05.2015 року в сумі 2882,24 грн. та судовий збір 121,80 грн., але судом не вирішено питання про стягнення з боржника інфляційних витрат в сумі 1611,27 грн. , тому заявник просить суд винести додаткове рішення та вирішити це питання. В судове засідання сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду питання в судовому засіданні. Оскільки судове засідання проводиться без участі сторін, суд вважає, що його можливо провести без фіксування технічними засобами, на підставі наявних у справі матеріалів, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ст. 625 ч. 2 ЦКУ , боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлено договором або законом. Згідно п.2 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати. Так, в наказі суду від 27.05.2015 року по справі №211/2985/15-ц не вирішено питання про інфляційні витрати, а тому необхідно стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОСЕРВІС-КР" інфляційні витрати в розмірі 1611,27 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

27.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з водопостачання і водовідведення в розмірі 2552 грн. 80 коп. та судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась про розгляд справи повідомлялась в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.. Відповідач, як власник квартири [ADDRESS] є споживачем послуг з водопостачання і водовідведення, які надає позивач. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 відповідач зобов'язана своєчасно оплачувати їхню вартість. Проте відповідач за отримані послуги не розраховується, внаслідок чого за період з 01.05.2012 року по 01.05.2015 року виникла заборгованість в розмірі 2 552 грн. 80 коп.. Розмір заборгованості та оплата позивачем судового збору підтверджується матеріалами справи та є підставою для їх стягнення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

27.05.2019 р [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 вересня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 2029. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу, про що подав письмову заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з вимогами ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом роз`яснено сторонам наслідки визнання позову відповідачем. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб. Тому суд знаходить за необхідне прийняти визнання позову відповідачем та позов задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону Укрпаїни "Про судовий збір" у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384 грн 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

27.05.2021 року позивач звернувася до суду із вищевказаним позовом, з таким обгрунтуванням вимог. 11.05.2019 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований Міжгірським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за №16. У сторін від шлюбу дітей не має. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Сторони припинили спільне проживання та не підтримують шлюбних стосунків, шлюб існує формально. Позивач покликається на вимоги ст.ст.110-113 СК України, та просить шлюб укладений між ним та відповідачкою розірвати. Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 17.06.2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення, щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику, від сторін до суду не надходили. Відповідачка [PERSON] будучи повідомленою про розгляд справи за фактичним місцем проживання та реєстрації, відзив на позовну заяву [PERSON] та будь-які клопотання до суду не подала. Згідно поштового повідомлення "Укрпошти" відповідачка отримала ухвалу суду про відкриття провадження у справі, та позовну заяву [PERSON] про розірвання шлюбу - 22.06.2021 року, строк для подання відзиву сплив. Клопотання про надання їй додаткового строку для подання відзиву станом на 28.07.2021 року [PERSON] не заявила. Позивач подав суду заяву в якій вказує, що позов підтримує, наполягає на розірванні шлюбу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити виходячи з такого. Згідно Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 11.05.2019 року у Міжгірському РВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області, про що 11.05.2019 року складено відповідний актовий запис №16. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] ; дружини - [PERSON] . Позивач вказав, що він з відповідачкою спільно у шлюбі не проживає, шлюбних відносин та стосунків з ознаками сім`ї сторони не підтримують. Дітей від шлюбу сторони не мають. Ці обставини відповідачкою не заперечені. Жодна із сторін не заявила клопотання про вжиття судом заходів для примирення у шлюбі. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. За наведених обставин, суд, вважає, що відновлення шлюбу між сторонами є неможливим, оскільки жодна сторона не бажає примирення у шлюбі. Встановлене дає підстави визнати, що подружнє життя сторін фактично припинене і застосувати ст.ст.112, 113 СК України. Судових витрат до стягнення чи повернення немає, бо позивачем не заявлено про це відповідного клопотання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

27.06.2014 року [PERSON] звернулась з цим позовом до суду, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не виконує добровільно обов'язки надавати кошти на утримання дітей: синів [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], дочки [PERSON], [INFO], просила постановити рішення за яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 350 грн. на кожну дитину, щомісячно, до повноліття дітей. В судове засідання позивачка подала заяву про підтримання вимог позову (а.с.30). Відповідач письмово звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, визнав вимоги позову (а.с.32). Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.6-9). Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Гайсинської міської ради Гайсинського району № 1043 від 25.03.2014 року діти проживають з матір'ю [PERSON] і перебувають на її утриманні (а.с.5). [PERSON] є підприємцем, доказів про свої доходи суду не надав. Спірні правовідносини регулюються: - ст. ст. 180, 181 п.3, 182, 184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при ухилянні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей присуджуються в частці від доходу за рішенням суду, розмір якої не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; якщо ж платник аліментів має нерегулярний дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника, одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону; - ст. 7 Закону України " Про державний бюджет України на 2014 рік", визначає, що прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 1 січня - 1032 грн., з 1 липня - 1059, з 1 жовтня - 1102 грн., від 6 до18 років з 1 січня - 1286 грн., з 1 липня - 1320, з 1 жовтня - 1373 грн. Оскільки, встановлені обставини свідчать, що відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку по утриманню дітей, чим порушує їх права, то кошти на утримання дітей потрібно стягувати з нього примусово. За умови визнання відповідачем вимог позову, визначеного прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та за відсутності доказів про майнове становище сторін, стягненню підлягають аліменти у твердій грошовій сумі по 350 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до повноліття дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved