Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

15 лютого 2021 року позивач звернувся в суд з позовом до Крухиничівської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами в порядку спадкування. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя спадкодавцем заповіту не було складено. Відповідно до заяв позивача про прийняття спадщини та заяв [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відмову від прийняття спадщини в Локачинській державній нотаріальній конторі Волинської області 13 грудня 2013 року була заведена спадкова справа № 242/2013 до майна померлого [PERSON] . 13 листопада 2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Локачинського районного нотаріального округу Волинської області з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, однак, йому відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в смт. Локачі Волинської області. 19.02.2021 року суддею Локачинського районного суду Волинської області постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Позивач разом з позовом подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача через канцелярію суду також подав заяву від 30 березня 2021 року про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Судова повістка, ухвала про прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження у справі в порядку загального позовного провадження, позовна заява з додатками на ім`я [PERSON] повернулася на адресу суду з відміткою "адресат померла". 02 квітня 2021 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: [PERSON] подала до суду копію свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 24.03.2020 року, [PERSON] , померла [INFO] . Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача [PERSON] та [PERSON] подали заяви в яких просять позов задовольнити, заперечень не мають та розгляд справи проводити без їх участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, матеріали спадкової справи № 242/2013 до майна померлого [PERSON] , суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] від 21 серпня 2020 року (а.с. 6). Після його смерті залишилося спадкове майно, зокрема, земельні ділянки та житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , рік побудови будівлі 1980 року, який по особовому рахунку № 01:0215:1 з погосподарської книги № 3 за 2020 рік Крухиничівської сільської ради Локачинського району, належав [PERSON] , після смерті покійного у володіння його спадковим майном фактично вступили: його дружина [PERSON] та син [PERSON] , які на момент смерті були зареєстровані та проживали із померлим за однією адресою. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] : дочка - [PERSON] , [PERSON] - син, що підтверджується довідкою Крухиничівської сільської ради Локачинського району Волинської області № 340 від 09.11.2020 року, випискою з погосподарської книги № 3 за 2020 рік (а.с. 7,8,23). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до заяв позивача [PERSON] про прийняття спадщини від 13.12.2013 року та заяв [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відмову від прийняття спадщини від 13.12.2013 року в Локачинській державній нотаріальній конторі Волинської області 13 грудня 2013 року була заведена спадкова справа № 242/2013 до майна померлого [PERSON] (а.с.18-21). Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] (позивача) серії [NUMBER] виданого 26.05.1972 року, в графі батько: зазначено [PERSON] (а.с.25). Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , судом не встановлено, із копії спадкової справи їх теж не вбачається. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 листопада 2020 року встановлено, що позивач звернувся до приватного нотаріуса Локачинського районного нотаріального округу з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Однак йому відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки ним не подано відповідних правовстановлюючих документів на будинок (а.с. 16,40). Представник відповідача позов визнав, що стверджується заявою від 30.03.2021 року (а.с. 59,69). Відповідно до частини першої, четвертої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону, або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки на момент відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON] належало право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , суд дійшов висновку, що право власності на нього переходить до позивача [PERSON] , як спадкоємця за законом і за ним необхідно визнати право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову повністю у підготовчому судовому засіданні.

Outcome: approved