Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

22 листопада 2018 року [PERSON] , звернувся до суду із позовом до Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області про встановлення факту та визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] в с. Миколаїв Радехівського району Львівської області померла його баба [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 11 грудня 1996 року. Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , видане Миколаївською сільською радою Бродівського району Львівської області від 01.07.1963 року, [PERSON] народився [INFO] . Батько - [PERSON] , мати- [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00019985468, від 19.04.2018 року, виданий Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області, [PERSON] народився [INFO] . Батько - [PERSON] , мати- [PERSON] . [INFO] в с. Миколаїв Радехівського району Львівської області помер батько [PERSON] . Відповідно до виданої довідки № 121 від 02.02.2018 року виконкомом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала і зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею на день її день смерті в житловому будинку проживала свекруха [PERSON] та внук - [PERSON] . Тобто внук спадкодавця фактично вступив у володіння спадщиною після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті спадкодавця, окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, земельна ділянка загальною площею 1,0193 гектарів та земельна ділянка загальною площею 0,0905 гектарів. Крім позивача, інших осіб які б претендували на майно ні за законом ні за заповітом немає. Позивач після смерті спадкодавця, фактично вступив в володіння спадщиною і продовжує користуватись та розпоряджається майном, а саме городом, садом, земельною ділянкою загальною площею 1,1098 гектарів. Проте, на даний час з метою отримання свідоцтва про право на спадщину в установленому законом порядку позивач до нотаріуса не звертався. Відсутність правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію майнових прав позивача, як спадкоємця, у позасудовому порядку. Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт прийняття [PERSON] спадщини, шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, що залишилося після смерті його баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті його баби [PERSON] , яка померла [INFO] , які належали спадкодавцю на праві приватної власності, відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серії І-ЛВ №034551, згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №034551, а сааме земельну ділянку загальною площею 1,0193 гектарів та земельну ділянку загальною площею 0,0905 гектарів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задоволити. Представник відповідача Миколаївської сільської ради Радехівського району, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.45). За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), зокрема який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданого Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області 11 грудня 1996 року (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , видане Миколаївською сільською радою Бродівського району Львівської області, від 01.07.1963 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , в графі "батьки" значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, №00019985468, від 19.04.2018 року, виданий Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] . Батько - [PERSON] , мати- [PERSON] (а.с.11,11-зворот). [INFO] в с. Миколаїв Радехівського району Львівської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 23 березня 1996 року (а.с.14). Відповідно до копії довідки № 121 від 02.02.2018 року, виданої виконкомом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею на її день смерті в житловому будинку проживала свекруха [PERSON] та внук [PERSON] (а.с.15). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії I-ЛВ №034551, виданого 24.01.2001 року головою Радехівської райдержадміністрації на підставі рішення ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської райдержадміністрації від 23.06.2000 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12322, вбачається, що земельна ділянка, площею 1,1098 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ммколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.16 - зворот). Окрім цього, факт, що [PERSON] проживав спільно із спадкодавцем до дня її смерті за адресою в [ADDRESS] , які факт належності земельної ділянки, підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON] , не довірити показам якого в суду підстав немає (а.с.55). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача його законних прав та інтересів, є те, що він позбавлений у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] . Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved