Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява мотивована тим, що 22.05.2020 р. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис № 1204, згідно якого з [PERSON] на користь АТ "ІДЕЯ БАНК" стягнуто заборгованість, яка виникла за Договором № G01.10701.004612905 від 03.12.2018 р. у розмірі 45 560,47 грн. Про існування вищевказаного виконавчого напису нотаріуса позивачу стало відомо після ознайомлення із відповідним виконавчим провадженням відносно неї, що знаходиться у провадженні Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Позивач вважає, що виконавчий напис № 1204, який вчинено Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 25.05.2020 р. є таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною з моменту її прийняття постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662, а тому спірний виконавчий напис не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Ухвалою від 26.08.2020 року позовну заяву призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копії позовної заяви з додатками та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Представник відповідача повідомлений про розгляд справи належним чином. 01.10.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник заперечував, щодо вимог позовної заяви посилаючись на те, що відповідно до п. 3.2. Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (надалі - Перелік). Згідно з п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежівза зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. На виконання вимог Переліку, АТ «Ідея Банк» надало нотаріусу всі необхідні документи для вчинення приватним нотаріусом 22.05.2020 виконавчого напису № 1204, у тому числі: заяву АТ «Ідея Банк» про вчинення виконавчого напису; Генеральний кредитний договір № ГКД.670882.1; Графік щомісячних платежів за траншем №G01.10701.004612905 до Генерального Кредитного договору № ГКД.670882.1; Докази направлення на адресу Позивача Графіка щомісячних платежів за Траншем (кредитним договором) № G01.10701.004612905 до Генерального кредитного договору №ГКД.670882.1; Довідку АТ «Ідея Банк» про ненадходження платежів; Вимогу АТ «Ідея Банк» до [PERSON] про усунення порушення кредитних зобов`язань; Довідку-розрахунок заборгованості [PERSON] за Кредитним договором (Траншем) № G01.10701.004612905 від 03.12.2018, видану АТ «Ідея Банк» станом на 07.04.2020; Список згрупованих поштових відправлень АТ «Ідея Банк» (№ 1 ф. 103); список згрупованих поштових відправлень цінних листів АТ «Ідея Банк», опис вкладення до цінного листа, що підтверджує направлення на адресу Позивача вимоги; фіскальний по оплаті вище вказаних послуг поштового зв`язку; Виписку по особовому рахунку [PERSON] , виконану станом на 07.04.2020; Виписку по особовому рахунку [PERSON] , виконану станом на 18.05.2020; Детальний розрахунок заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № G01.10701.004612905, виконаний станом на 07.04.2020. Сукупний аналіз усіх вище перелічених документів дає змогу стверджувати, що такі в повній мірі встановлюють суму заборгованості Позивача, як боржника, перед АТ «Ідея Банк», з врахуванням усіх сплат, визначених Кредитним договором № G01.10701.004612905, в межах Генерального Кредитного договору, та внесеними боржником; відповідають вимогам Переліку, а відтак підтверджують безспірність заборгованості Позивача.Також, 14.04.2020 АТ «Ідея Банк» надіслало на адресу Позивача вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, за допомогою якої Позивач була повідомлена про те, що в неї наявна заборгованість згідно Кредитного договору № G01.10701.004612905, вказано розмір боргу, а також з чого вона складається. Попереджено також про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір Відповідача у випадку її непогашення в тридцятиденний строк з дня направлення відповідної вимоги. Відтак, все вище наведене підтверджує той факт, що спірний виконавчий напис, вчинений 22.05.2020 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за № 1204, щодо стягнення з [PERSON] заборгованості згідно Кредитного договору № G01.10701.004612905 від 03.12.2018 у розмірі 45560,47 грн. (включаючи плату за вчинення виконавчого напису нотаріуса), відповідає всім вимогам Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а відтак є законним та підлягає виконанню. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович повідомлений про розгляд судом даного провадження належним чином, про що свідчить відмітка про вручення поштової кореспонденції суду. 21.09.2020 від третьої особи надійшли пояснення на позовну заяву, згідно яких третя особа просить відмовити в задоволені позовних вимог з огляду на те, що в своїй позовній заяві Позивач посилається на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною з моменту її прийняття постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662.Проте, ці ствердження Позивача не відповідають дійсності. Оскільки, відповідно до п. 10.2. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» із змісту статті 162 КАС України випливає, що у разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень. При цьому, суди повинні мати на увазі, що одночасне застосування обох способів захисту порушеного права - визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта - є помилковим. Скасування акта суб`єкта владних повноважень, як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта. Визнання ж акта суб`єкта владних повноважень нечинними означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту - лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Більше того, Позивач не прийняв до уваги той факт, що Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017 року по справі № 826/20084/14 дію постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було зупинено до закінчення касаційного розгляду. Судовий процес по справі № 826/20084/14 триває й досі, а тому остаточного рішення суду по цій справі на сьогоднішній день немає, а постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», згідно з даними Офіційного порталу Верховної Ради України - є чинною. Більше того, Постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» в поточній редакції (яка діяла і на момент вчинення виконавчого напису - 22 травня 2020 року) містить пункт 2, яким передбачено, що: для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Позивач також стверджує в своїй позовній заяві, що не був повідомлений про наявність у нього простроченої заборгованості. Також, позивач повідомляє суду, що: «Про існування вищевказаного виконавчого напису нотаріуса позивачу стало відомо після ознайомлення із відповідним виконавчим провадженням, однак в матеріалах нотаріальної справи наявна вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань із застереженням про вчинення виконавчого напису нотаріуса, у разі невиконання вимог від 07.04.2020 р. вих. № 12.4.2/ G01.10701.004612905. Згідно опису вкладення в цінний лист, встановлено, що АТ «Ідея Банк» було направлено на адресу позивача вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань із застереженням про вчинення виконавчого напису нотаріуса, у разі невиконання вимог; належним чином завірену копію довіреності на представника АТ «Ідея Банк»; довідку-розрахунок заборгованості за Кредитним договором № G01.10701.004612905 від 03.12.2018 р. станом на 07.04.2020 р. Відповідно до даних офіційного веб-порталу ПАТ «Укрпошта», при відслідковуванні трек-номеру направленої Позивачу вимоги чітко вбачається, що вказану вище вимогу Позивачем було отримано особисто 22 квітня 2020 року (що підтверджується Додатком № 1 до цих пояснень). Тому твердження Позивача про те, що про існування виконавчого напису їй стало відомо після ознайомлення із виконавчим провадженням - не відповідають дійсності. Отже, на думку нотаріуса його дії, щодо вчиненого виконавчого напису, в повному обсязі відповідають вимогам чинного законодавства та підтверджують безспірність заборгованості. Представник Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про розгляд судом даного провадження повідомлений належним чином. Пояснень з приводу позовних вимог від уповноваженої особи відділу не надходило. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено судом 22.05.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк», невиплачені в строк грошові кошти на підставі Графіку щомісячних платежів за траншем № G01.10701.004612905 від 03 грудня 2018 року, що діє в рамках Генерального кредитного договору № ГКД.670882.1 від 22.11.2018 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , строк платежу за яким настав 03.09.2019 року. За результатом виконавчого напису задоволено вимоги АТ «Ідея Банк», стягнуто з [PERSON] за період з 04.10.2019 по 07.04.2020 року включно у розмірі 26 718, 60 грн. - строковий основний борг; 3477, 74 грн. - прострочений основний борг; 4202, 43 грн. - прострочені проценти; 63, 70 грн. - строкові проценти; 815, 00 - строкова плата за обслуговування кредиту; 7 335, 00 грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту; 1048, 00 грн. - пеня; 1900, 00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 45 560, 47 грн. Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 1204. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5. Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, який має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року,№1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду у Справі. № 320/8269/15-ц Провадження № 14-83цс18 від 16 травня 2018 року. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Разом з тим, як вбачається з доданих до виконавчого напису документів, на підставі яких він був вчинений, довідка - розрахунок заборгованості [PERSON] , складена станом на 07.04.2020 року містить зазначення сум заборгованості, однак не вказано за який саме період стягувачем нараховано боржниці вказаний розмір заборгованості, а саме відсутнє зазначення періоду нарахування 4202, 43 грн. - прострочених процентів; 63, 70 грн. - строкових процентів; 815, 00 - строкової плати за обслуговування кредиту; 7 335, 00 грн. - простроченої плати за обслуговування кредиту; 1048, 00 грн. - пені. Таким чином, суд вважає, що вказана довідка - розрахунок заборгованості не відображає безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, оскільки неможливо здійснити перевірку розрахунку вказаних сум без зазначеного періоду їх нарахування. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 840, 80 грн.. Враховуючи викладене та

Outcome: approved