Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

25.03.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS], що є об'єктом права спільної сумісної власності. В обґрунтування позову зазначила, що 20 березня 1982 року вона уклала шлюб з відповідачем, який було реєстровано в Зміївському відділі ЗАГС Зміївського району Харківської області 12 березня 1991 року, про що зроблено запис за №31. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області по справі 2014/58/2012 від 03.04.2012 року шлюб з відповідачем було розірвано. За період шлюбу ними було придбане спільне майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS], який був зареєстрований на [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку. Питання стосовно розподілу цього майна між ними не врегульовано та не вирішено. Добровільно відповідач відмовляється вирішити між ними питання стосовно розподілу майна. Відповідач відмовляється добровільно поділити спільне майно, відмовляється навіть зустрітися та перебалакати з цього питання. Тим самим своїми діями відповідач порушує вимоги статті 63 Сімейного Кодексу України, якою передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Крім того, відповідач ігнорує вимоги по утриманню і сплаті поточних платежів по обслуговуванню будинку, не мешкає в будинку з грудня 2006 року, особистих речей в будинку немає, до будинку не навідується та не утримує його, що підтверджується актом обстеження від 03.02.2014 року, складеного депутатом Зміївської міської ради Зміївського району Харківської області. Враховуючі вищезазначене, вона змушена звернутися до Зміївського районного суду з проханням виділити їй її частку у спільному сумісному майні та визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаного житлового будинку з надвірними спорудами. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та представник відповідача адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги визнали. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України дружині і чоловікові надано право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно свідоцтву про укладення шлюбу та копії рішення Зміївського районного суду Харківської області від 03.04.2012 року вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.03.1982 року по 14.04.2012 року. (а. с. 7, 8). Даними довідки КП "Зміївське БТІ" від 18.03.2014 року, договору купівлі-продажу, посвідченого Зміївською Держнотконторою 17.12.1988 року р-р №3630, технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, підтверджується, що [PERSON] на підставі зазначеного договору належить житловий будинку [ADDRESS]. Дійсна інвентаризаційна вартість складає 38755 грн. (а. с. 9-10, 11, 13-15). Позивачкою [PERSON] надано докази того, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями були набуті під час її перебуванні у шлюбі з відповідачем [PERSON], відповідно, вказаний житловий будинок з надвірними будівлями є їх спільною сумісною власністю, у разі поділу якої вони мають право на рівні частки зазначеного нерухомого майна. За таких обставин, позовна заява про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину вказаного домоволодіння є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved