Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], звернулася в суд з позовом до Копачинецької сільської ради, в якому просить визнати за позивачкою [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивує тим, що бабуся позивачки - [PERSON], як голова колгоспного двору, мала у приватній власності житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS]. [PERSON] померла [INFO]. На час її смерті разом із спадкодавцем в одному житловому будинку був зареєстрований, проживав та вели спільне господарство її син, батько позивачки, - [PERSON]. В розумінні ст. 549 ЦК УРСР 1963р. [PERSON] фактично прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті його матері, однак юридично її не оформив. [PERSON], який був зареєстрований та постійно проживав по [ADDRESS], помер [INFO]. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок за вищевказаною адресою. На час смерті батька позивачка проживала разом з ним, вели спільне господарство. Звернувшись із заявою до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області про прийняття спадщини, позивачка отримала Постанову про відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на вищезгаданий житловий будинок. Вартість спадкового будинковолодіння згідно Звіту про оцінку майна становить 106 714,00 грн. Оскільки позивачка прийняла спадщину після смерті свого батька, а нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому позивачка, покликаючись на ст.ст. 317,391,392,1268,1269,1216,1258,1261-1265 ЦК України, звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 20 січня 2017 року до участі в справі за позовом [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], до Копачинської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, як співвідповідачів, залучено: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають в с. Копачинці Городенківського району Івано-Франківської області. Сторони, їх представники в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності; Копачинецька сільська рада не заперечує проти позову [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов визнають, від своїх часток в колгоспному дворі відмовляються. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Випискою № 545 від 23.09.2016р. із погосподарської книги № 2 Копачинецької сільської ради особовий рахунок № 87 за 1991-1995 роки стверджено, що станом на 15.04.1991 року в господарстві по [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: голова господарства [PERSON], [INFO]; члени сім'ї: син [PERSON], [INFO]; невістка [PERSON], [INFO]; онука [PERSON], [INFO]; зять [PERSON], [INFO]; онука [PERSON], [INFO], ( вибула в господарство №14 24.11.1991р.); правнука [PERSON], [INFO] [PERSON] померла [INFO] у віці 74 років в с. Копачинці, актовий запис № 12 від 07.12.1996 р., що стверджено копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 07 грудня 1996 р. Копачинецькою сільською радою.Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. На час смерті [PERSON] [PERSON] до складу її сім'ї входили: син [PERSON], 1941 р.н.; невістка [PERSON], 1952 р.н.; онука [PERSON], 1970 р.н.; чоловік онуки [PERSON], 1964 р.н.; правнука [PERSON], 1989 р.н. та правнука [PERSON], 1995 р.н., що стверджено Довідкою Копачинецької сільської ради № 780 від 20.12.2016 р. Отже, син спадкодавця [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері. [PERSON] помер [INFO] у віці 72 років в с. Копачинці, актовий запис № 8 від 12.08.2013 р., що стверджено копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 12 серпня 2013 р. виконкомом Копачинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. На час його смерті був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 13 серпня 1970 р. Кунисівським сільським ЗАГС Городенківського району, стверджено, що батьками [PERSON] , яка народилась [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації 03.09.1988 р. шлюбу з [PERSON] [PERSON] змінила прізвище [PERSON] на [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 03.09.1988 року виконкомом Кунисівської сільської ради Городенківського району. Відміткою в паспорті [PERSON], серії [NUMBER] виданого 21.11.1997р. Городенківським РВ УМВС в Івано-Франківській області, стверджено, що відповідачка [PERSON] 31 жовтня 1967 року зареєструвала шлюб із [PERSON]. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом [PERSON] є його дочка, позивачка [PERSON] та дружина, відповідачка [PERSON]. Довідкою № 546 від 23.09.2016р., виданою виконавчим комітетом Копачинецької сільської ради Городенківського району, стверджено, що на час смерті [PERSON] разом з ним проживали: дружина [PERSON], [INFO]; дочка [PERSON], [INFO]; зять [PERSON], [INFO]; онуки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. З поданої до суду заяви [PERSON], непрацездатної вдови спадкодавця [PERSON] за законом, яка відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України має право на обов'язкову частку у спадщині, вбачається, що вона відмовляється від спадщини, яка залишилась після смерті її чоловіка [PERSON], позов [PERSON] визнає. До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка зверталася до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу. Постановою приватного нотаріуса Яшана Р.Р. від 15.12.2016 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, після смерті батька [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1963 р., інші господарські будівлі збудовані в 1970, 1990 роках. Як вбачається із Звіту про оцінку житлового будинку (загальною площею 97,6 кв.м.) № 07112016_00085 від 07.11.2016 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] на 07.11.2016 р. - становить 106 714 грн. Через відсутність правовстановлюючих документів про власність спадкодавця на будинок, спадкоємець за законом [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON], права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1222,1258, 1241, 1261,1274, 1268,1269, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved