Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

20 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 02 листопада 1996 року між ними укладено шлюб, який зареєстрований Миргородським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавської області, про що складено відповідний актовий запис № 272. У зв`язку із розірванням шлюбу через відділ ДРАЦС виникла потреба у поділі майна набутого під час шлюбу. В період шлюбу, а саме 01.08.2001 року нею з відповідачем була набута на праві власності, 2-х кімнатна квартира, що знаходиться за адресою, [ADDRESS] . Право власності на вищевказану квартиру підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.09.2021 року. Також розроблений новий технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Просила поділити спільне майно подружжя, припинити право спільної сумісної власності на квартиру у будинку та визнати за сторонами право приватної власності по 1/2 частині квартири у будинку квартирного типу, загальною площею 70,9 кв.м., житлова площа: 40,2 кв.м. що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .Вважає. що такий поділ є пропорційним, співмірним та таким, що відповідає інтересам обох сторін. Ухвалою судді від 24.09.2021 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася. Представник, адвокат Акрітов П.К. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Суду пояснив, що сторонами в період шлюбу було придбано квартиру що знаходиться за адресою, [ADDRESS] ., яка є спільною сумісною власністю подружжя. На час прозгляду справи між сторонами шлюб розірвано. Просив припинити право спільної сумісної власності на квартиру та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири та залишити у власності відповідача Ѕ частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити Суду пояснив, що дійсно квартира була придбана в період шлюбу. На даний час шлюб розірваний в органах ДРАЦС. Заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 02.11.1996 між [PERSON] та [PERSON] 02 листопада 1996 року укладено шлюб, який зареєстрований Миргородським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавської області, про що складено відповідний актовий запис № 272 (а.с.20). Відповідно до довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 27.08.2021 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] зареєстроване право власності на підставі свідоцтва про право власності від 01.08.2001 виданого Виконавчим комітетом Миргородської міської ради на підставі рішення виконкому міської ради №551 від 25.07.2001, на квартиру, що знаходиться за адресою, [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Оскільки право власності на спірний будинок було зареєстроване за відповідачем 30.04.1988 року, тобто, до 01.01.2004 року, то суд вважає, що застосовуванню підлягають положення Кодексу про шлюб та сім`ю України (1969 року), який був чинним на момент реєстрації права власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 22 КпШС України (1969 року) майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно п. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст.16 Закону "Про власність", ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути, протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1,3 ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі розподілу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружися, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положенням ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Позовні вимоги позивача не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає до задоволення. За таких обставин, так як право власності на спірну квартиру набуте під час перебування сторін у шлюбі, відповідно до положень ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (1969 року) що кореспондується з ч. 1 та 2 ст. 60 СК України, належить їм на праві спільної сумісної власності, у зв`язку з визнанням позову відповідачем, суд вважає, за можливе, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири та залишити за [PERSON] право власності на: 1/2 частину квартири у будинку квартирного типу, загальною площею 70,9 кв.м., житлова площа: 40,2 кв.м. що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з поділом майна, необхідно припинити право спільної сумісної власності на квартиру у будинку квартирного типу, загальною площею 70,9 кв.м., житлова площа: 40,2 кв.м. що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з тим, що позивач просила не стягувати судові витрати з відповідача, тому суд,

Outcome: approved