Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

26 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання у шлюбі у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. 07 липня 2010 року їх з відповідачем шлюб розірваний. Після розірвання шлюбу відповідач залишив сім'ю, зібрав речі та виїхав з будинку. Відповідач не підтримує з нею ніякого зв'язку, де він зараз проживає і чим займається їй невідомо. Батько жодного разу не приходив до дитини в школу, не провідував дитину вдома, не цікавився її навчанням, не приймає участі у вихованні та не надає матеріальної допомоги. Тому вона просить позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні доньки - [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні при вирішенні позову покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 28- оголошення в газеті "Вісті Придніпров'я") Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 15.07.2006 року по 07.07.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі ( а.с. 6,7 - копія свідоцтв про шлюб та розірвання шлюбу). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] ( а.с. 8 - копія свідоцтва про народження). Відповідач з позивачем не проживає, у вихованні дитини участі не приймає, у шкільному закладі де навчається дитина не з'являвся (а.с. 9 - акт, а.с. 10 - довідка). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що відповідач [PERSON] є безвідповідальною людиною. Подружжя розійшлося і після цього відповідач зник. На теперішній час відповідач не проживає з позивачем, не займається вихованням дитини. Дитину утримує бабуся та мати. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідача не цікавить його дитина. Відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні дитини. Останній раз бачила відповідача приблизно шість років тому та з тих пір він не з'являвся. Батько спілкувався з дитиною, ще тоді, коли вона не ходила в школу. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що батька [PERSON] вона не бачила на сімейних святах, та на хрестинах. Вона спілкується з сім'єю позивача на Дні Народження та Новий Рік. Відповідач з родиною не спілкується, матеріально родину не утримує, подарунків дитині не дарує. Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної у місті ради м. Кривого Рогу від 07.04.2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав вважають не доцільним позбавлення батьківських прав відповідача, у зв'язку з відсутністю відомостей про його фактичне місцезнаходження (а.с. 31-32). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п.2 частини 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. З наданих позивачем доказів, суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON] не займається вихованням доньки, не забезпечує її матеріально, зареєстрованим або зняти з реєстрації не значиться, не виявляє щодо доньки батьківського піклування, тому враховуючи вказані обставини та письмові докази по справі, суд вважає, що відповідач [PERSON] повинен бути позбавлена батьківських прав відносно своєї доньки - [PERSON], [INFO].

Outcome: approved