Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Сороківської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] Позовні вимоги мотивував тим, що зазначений будинок належав йому та його дружині [PERSON]. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га, що доводиться довідкою Сороківської сільської ради № 174 від 25.05.2016 року. Проте, свідоцтво про право власності на житлове господарство відсутнє. [INFO] року [PERSON] померла. Дітей у позивача та його дружини не було, а тому [PERSON] являється її єдиним спадкоємцем 1 черги за законом. Після смерті дружини в межах передбаченого законом 6-місячного строку позивач звернувся в Городенківську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус оформив йому свідоцтво про право на спадщину на майновий пай. Через брак коштів та проблеми із здоров'ям [PERSON] не оформив свідоцтво про право на спадщину на будинок, так як спору за майно не було. У червні 2015 року позивач повторно звернувся в Городенківську державну нотаріальну контору з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину на будинок. Однак, у вчиненні такої нотаріальної дії йому було відмовлено через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документу на майно. В судове засідання сторони та їх представники не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити. Сороківська сільська рада позовні вимоги визнає. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Випискою з інвентаризаційних матеріалів Вих № 6988, виданою 12.06.2014 р. Обласним комунальним підприємтвом «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 р. не зареєстровано. В силу вимог абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 3 ст. 3 зазначеного Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Згідно абзацу 2 п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних)житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Постановою КМУ №95 від 19.03.2013 року, д окументом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в [ADDRESS] складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 41,4 кв.м., житловою площею 19,6 кв.м., побудованого 1940 р., л. кухні, комори, 3 сараїв, стодоли, вбиральні, криниці, воріт-огорожі, вимощення. Інвентаризаційна вартість становить 58962 грн. Згідно п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (затвердженої Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року N 127) не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Як слідує з листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України N 12/5-126 від 23.03.1999 року, по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими на нормативними актами). Згідно роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За господарством за адресою [ADDRESS] рахується земельна ділянка розміром 0,30 га (під будівництвом - 0,25 га, для ОСГ - 0,05 га), що доводиться довідкою Сороківської сільської ради № 174 від 25.05.2016 року. Довідкою № 175 від 25.05.2016 р., виданою виконавчим комітетом Сороківської сільської ради стверджено, що станом на 15.04.1991 р. в господарстві за адресою [ADDRESS] проживали [PERSON] - голова двору та [PERSON]. Копією повторного свідоцтва про одруження серії [NUMBER] стверджено, що [PERSON] та [PERSON] з 14.11.1981 року перебували в шлюбі. Довідкою № 552 від 24.11.2014 року, виданою виконавчим комітетом Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджено, що [PERSON] була дружиною [PERSON], проживала в [ADDRESS]. [PERSON] померла [INFO] року, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим 18.08.1998 року. Ч.3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Городенківського районного суду від 11.08.2015 р. по справі № 342/556/15-ц встановлено факт, що [PERSON], [INFO], дані про яку вказані у свідоцтві про одруження серії [NUMBER] від 14.10.1998 року та в свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 23.06.1978 року, [PERSON], дані про яку вказані у свідоцтві про право на спадщину № 525 від 13.04.2000 року, та [PERSON], дані про яку вказані у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 18.08.1998 року, є однією й тією ж особою. Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємцем [PERSON] за законом першої черги є [PERSON] (позивач), який прийняв спадщину. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 525 від 13.04.2000 року, спадкоємцем майна [PERSON], яка померла [INFO] року є її чоловік [PERSON]; спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з майнового паю. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини [PERSON], померлої [INFO] року, на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки позивачем не подані правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на згаданий житловий будинок. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Документи, які посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок відсутні. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем. На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 316, 317, 328, 392 ЦК України,

Outcome: approved