Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

24 лютого 2020 року представник позивача - адвокат Самойленко П.М., який діє в інтересах фізичної особи-підприємця [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 30 740 грн., сплачений судовий збір у розмірі 840, 80 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 757 грн. 60 коп. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 02.04.2020 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі. Розгляд справи відбувся 30.04.2020 року без учасників справи. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 15.12.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (надалі - Страхувальник) та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/144372560 (надалі - Поліс), за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу марки «Мерседес Віто», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». 14 квітня 2019 року близько 15 год. 45 хв. на автодорозі Київ-Одеса мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «MERCEDES-BENZ VITO», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «CHERY E5», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, транспортному засобу марки «CHERY E5», державний номерний знак « [NUMBER] », було завдано механічних ушкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.10.2019 року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124\~та \~ч.\~1\~ст.\~130\~КУпАП та провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. З огляду на вищевказане, потерпіла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особа [PERSON] - звернулась до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №ЕР/144372560. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» визнало вказану подію страховим випадком та відповідно до страхового акту № 05102-24 від 14.05.2019 року, здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілого у розмірі 30 740 (тридцять тисяч сімсот сорок) грн. Відповідно до постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.10.2019 року, [PERSON] вчинив наїзд на автомобіль марки «CHERY E5», державний номерний знак « [NUMBER] », після чого самовільно покинув місце ДТП, чим вчинив правопорушення, передбачені ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 14 травня 2019 року, що підтверджується платіжним дорученням. З огляду на вищезазначене в розумінні ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ВУСО» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом № ЕР/144372560. 20.12.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] (Новий кредитор) укладено Договір № 20/12/2019 про відступлення права вимоги (надалі - Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування (Полісом) № ЕР/144372560. В розумінні статтей Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у Відповідачів виникло зобов`язання перед Позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого страхового відшкодування, тобто 30\~740 грн. Таким чином, до Позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з Відповідача вищевказаної суми боргу. З метою досудового врегулювання спору позивачем відповідачеві 27.12.2019 року та повторно 27.01.2020 року було направлено Акт (Вимогу) № 05102-24 про відшкодування збитків в порядку регресу. Жодних дій, спрямованих на добровільне погашення заборгованості зі сторони відповідача вчинено не було, внаслідок чого Позивач змушений звертатись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України. Відповідачі були належним чином повідомлені про дату час і місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та оголошенням про виклик, розміщеного на сайті суду, відзиву на позовну заяву не подали, своїм правом подати клопотання про розгляд справи з викликом сторін не скористались. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.10.2019 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушеннях, передбачених ст. 122-4, ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме такий 14.04.2019 року на автодорозі Київ-Одеса, 78 км., керуючи автомобілем марки «MERCEDES», державний номерний знак [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «CHERY E5», державний номерний знак « [NUMBER] », після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до якої він був причетний, чим порушив вимоги п. 2.5, п. 2.3 «б», п. 12.1, п. 13.1, п. 2.10 Правил дорожнього руху України. За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~п.\~в ч.\~38.1.1\~ст.\~38-1\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземного транспортного\~засобу»,\~Страховик після\~виплати страхового\~відшкодування має\~право подати\~регресний позов до\~страхувальника або\~водія забезпеченого\~транспортного засобу,\~який спричинив\~дорожньо-транспортну\~пригоду,\~якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). У позовній заяві позивач зазначив, що 15.12.2018 року, між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/144372560 (надалі - Поліс), за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ VITO», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Закон України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У відповідності до положення п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Як вбачається з повідомлення від 17.04.2019 року [PERSON] повідомила Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 14.04.2019 року за участю її автомобіля марки «CHERY E5», державний номерний знак « [NUMBER] » та автомобіля марки «MERCEDES-BENZ VITO», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . 14.04.2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» визнало вказану подію страховим випадком та відповідно до страхового акту №05102-24 від 14.05.2019 року, здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 30 740 (тридцять тисяч сімсот сорок) грн., що підтверджується платіжним дорученням №11791 від 14 травня 2019 року. Як вбачається з ремонтної калькуляції №1022865 від 25.04.2019 року вартість ремонту без ПДВ транспортного засобу «CHERY E5», державний номерний знак « [NUMBER] », становить 36\~740 грн. 27 коп. 20.12.2019 року, між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] (Новий кредитор) укладено Договір №20/12/2019 про відступлення права вимоги (надалі - Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору, таким чином до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідачів суми боргу у розмірі 30 740 грн. Отже позивач вважає, що відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 30 740 грн., заподіяну відповідачем внаслідок ДТП 14 квітня 2019 року, ФОП [PERSON] отримав право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 30 740 грн. Повідомлення № 0510224 від 27.12.2019 року про відступлення права вимоги [PERSON] було направлено за місцем його проживання, а також, з метою досудового врегулювання спору, йому 27.12.2019 року та повторно 27.01.2020 року було направлено Акт (Вимогу) № 05102-24 про відшкодування збитків в порядку регресу. Як встановлено в судовому засіданні, ніяких дій, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку зі сторони відповідача проведено не було. Відповідно до ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 2 ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна особа (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності до ст.\~993\~ЦК України та ст.\~27\~Закону України\~"Про\~страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до пункту 22.1 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст.\~29\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно норм ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як вбачається з долучених до матеріалів справи доказів, між ФОП [PERSON] та адвокатським об`єднанням «АДВОКАТУС» в особі Голови адвоката Самойленко П.М. 10.12.2019 року укладено договір №1 від про надання правової (правничої) допомоги, згідно умов якого адвокат Самойленко П. [PERSON] зобов`язується надати позивачу правову допомогу у даній справі. На підставі зазначеного договору, ведення справи позивача та вчинення усіх необхідних для цього дій доручено адвокату (голові адвокатського об`єднання) [PERSON] на підставі ордеру серії КВ № 452032 від 13.02.2020 року (оригінал долучено до матеріалів справи). Відповідно до п. 1.1 Договору Клієнт доручає, а Адвокат здійснює правову допомогу Клієнту в повному обсязі та на умовах, які передбачені цим договором, а саме: представництво та захист інтересів Клієнта у всіх установах незалежно від форми власності та в судах всіх інстанціях України щодо захисту його інтересів, за що Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар (винагороду) у розмірі та на умовах визначених Договором (Роздід 4 цього Договору). Адвокат надає правову допомогу Клієнту тільки на підставі тих документів, які були надані [PERSON] Адвокату, або були їм зібрані. На виконання умов договору адвокат Самойленко П.М. надав позивачу наступні послуги: вивчення матеріалів страхової (регресної справи), формулювання правової позиції, підготовка та відправка запитів, підготовка позовної заяви, підготовка процесуальних документів у кількості необхідній для подачі позову до суду, підготовка заяв, клопотань та представництво інтересів позивача у суді, що становить 10\~757,60 грн. відповідно до Додаткової угоди № 2 Акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 10.12.2019 року. Зазначена сума була сплачена позивачем відповідно до платіжного доручення № 22 від 15.02.2020 року, копія якого долучена до додатків позовної заяви. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. А відтак суд приходить до висновку, що витрати позивача по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідачів пропорційно.

Outcome: approved