Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

[PERSON], 26.04.2018р. звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи тим, що їхній шлюб був зареєстрований 10.05.2008р. у Бучалівській сільській раді Городоцького району Львівської області, актовий запис №03, у шлюбі мають дітей [PERSON], 22.07.2008р.н., [PERSON], 22.12.2010р.н., [PERSON], 20.03.2012р.н., [PERSON], 07.04.2015р.н., спільне життя між ними не склалося з вини відповідача, який зловживав алкогольними напоями, вчиняв сварки, дебоширив, принижував жіночу гідність позивачки, як наслідок з січня 2018 року припинили подружні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, за таких обставин переконана, що втратила до [PERSON] почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить її інтересам. Ухвалою судді від 27.04.2018р. провадження у справі відкрито. Позивачка в суді вимоги підтримала з мотивів наведених у заяві, категорично заперечила щодо примирення. Просить розірвати шлюб, судові витрати стягнути з відповідача. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що з січня 2018 року проживають окремо, оскільки позивачка зраджує йому у подружній вірності, має іншого чоловіка, поновлювати шлюбні відносини не бажає. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. За положеннями ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч.1 ст.24, ч. 3 і ч. 4 ст.56, ч. 2 ст.112 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Із пояснень сторін в суді, із матеріалів справи убачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 10.05.2008р. шлюб у Бучалівській сільській раді Городоцького району Львівської області, актовий запис №03, у шлюбі мають дітей [PERSON], 22.07.2008р.н., [PERSON], 22.12.2010р.н., [PERSON], 20.03.2012р.н., [PERSON], 07.04.2015р.н., сторони з січня 2018 року разом не проживають, стосунків як подружжя не підтримують, спільного господарства не ведуть, причина розпаду сім"ї - різні погляди на шлюб та сім"ю. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка в суді настоює на розірванні шлюбу, категорично заперечила можливість примирення з відповідачем, поновлювати сімейні стосунки з останнім - не бажає. Відповідач не заперечує розірванню шлюбу. З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON], суд доходить висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає\~ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення. Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх дітей, повноцінний розвиток та виховання яких у сімї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим. З огляду на вимоги ст. ст.\~133,\~141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 704 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved