Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

16 березня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] селищної ради Миргородського району, в якому просила визнати за нею право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Переможець» на території [PERSON] селищної ради Миргородського району Полтавської області розміром 2,90 в умовних кадастрових гектарах. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з 1992 року працювала в КСП «Переможець» тобто була членом КСП на той час коли розпочався процес розпаювання земель КСП «Переможець», а саме в 1996 році. В 2002 році було виготовлено проект щодо організації території земельних часток (паїв) на території [PERSON] селищної ради Миргородського району і її під прізвищем «Мірошниченко» було включено у список власників сертифікатів. В додатку № 1 до рішення [PERSON] селищної ради Миргородського району Полтавської області від 23 березня 2001 року «Про розгляд та затвердження проекту поділу території на земельні ділянки в межах розпайованих земель реформованого КСП «Переможець» її зазначено власником земельної ділянки (паю) під номером 502 площею 2,90 га. В 2018 році їй стало відомо, що Держаний акт на право на колективну власність на землю колишнього КСП «Переможець» на території селищної ради серії ПЛ № 34 зареєстрований 28.10.1996 року, а списки осіб, які мають право на земельну частку (пай) до Державного акта відсутні, що унеможливлює отримання нею сертифіката. Відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай) перешкоджає реалізувати право на отримання земельної частки (паю) в натурі. Тому вона звернулася до суду за захистом свого права. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Копію позову з додатками, ухвалу від 21.03.2018 відповідач отримав 23.03.2018 (а.с. 22).Заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву, зустрічного позову, відповіді на відзив, заперечень відповідач не надав. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 1992 року працювала в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Переможець», що підтверджується трудовою книжною колгоспника (а.с.12). 28 жовтня 1996 року було зареєстровано та видано Державний акт на право на колективну власність на землю КСП «Переможець» на території [PERSON] селищної ради серія ПЛ № 34 (а.с. 11). Рішенням [PERSON] селищної ради Миргородського району Полтавської області від 23 березня 2001 року «Про розгляд та затвердження проекту поділу території на земельні ділянки в межах розпайованих земель реформованого КСП «Переможець» було затверджено зазначений проект і вирішено посвідчити право власності громадян на земельні ділянки (паї) державними актами на право приватної власності на землю в розмірах, вказаних в додатку 1 без встановлення меж кожної з них в натурі (на місцевості). В додатку № 1 до рішення власником земельної ділянки (паю) під номером 502 площею 2,90 га зазначено позивача [PERSON] (а.с.4-6). В 2003 році у звязку з укладенням другого шлюбу позивач змінила прізвище з «Мірошниченко» на «Андрущенко», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу та свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.13,14). Згідно проекту щодо організації території земельних часток (пай) на території [PERSON] селищної ради Миргородського району виготовленим Українською академією аграрних наук Інститут землеустрою Полтавської філії 2002 року [PERSON] включена у список власників сертифікатів (а.с.10). Відповідно до повідомлення відділу у Миргородському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області Держаний акт на право на колективну власність на землю колишнього КСП «Переможець» на території селищної ради серії ПЛ № 34 зареєстрований 28.10.1996 року, а список осіб що мають право на отримання земельної частки (паю) до Державного акта відсутні (а.с. 11). Належність позивачу земельної частки (паю) згідно рішення [PERSON] селищної ради від 23.03.2001 року підтверджується довідкою №346 від 07.02.2018 [PERSON] селищної ради та викопіюванням із схеми організації території земельних часток (паїв) в межах розпайованих земель КСП «Переможець» [PERSON] селищної ради Миргородського району Полтавської області (а.с.7-8). Відсутність списку (додатку до рішення [PERSON] селищної ради Миргородського району 18 сесії 23 скликання від 23 березня 2001 року) до Державного акта на право на колективну власність на землю КСП «Переможець» унеможливлює отримання позивачем сертифіката, а відсутність сертифікату па право на земельну частку (пай) перешкоджає реалізувати її право на отримання земельної частки (паю) в натурі. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта па право колективної власності на землю. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, зокрема й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Оскільки, земельна ділянка в натурі (на місцевості) не виділялась, сертифікат на право на земельну частку (пай), не видавався то є дійсним право на земельну частку (пай) (п. 17 Перехідних положень ЗК України). Яке позивач набула як член колишнього КСП «Переможець», оскільки була включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, з дня видачі цього акта. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Участь у справі як відповідача [PERSON] селищної ради Миргородського району передбачена ст. 335 ЦК України, оскільки у разі визнання нерухомої речі безхазяйною до неї перейде право на земельну частку (пай). За таких обставин позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, і тому підлягають до задоволення в повному обсязі. Виходячи з принципу диспозитивності, передбаченого положенням ч. 3 ст. 13 ЦП К України, судові витрати, понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved