Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

19.02.2020\~року [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~утримання їхньої\~повнолітньої доньки\~ [PERSON] до\~закінчення нею\~навчання в\~розмірі 1/4\~частини всіх\~видів його\~заробітку (доходу), мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем, який було розірвано за рішенням суду від 16.04.2004 року, вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . На даний час повнолітня дочка [PERSON] є студенткою 1-го курсу денної форми навчання за державним замовленням на факультеті землевпорядкування Національного університету біоресурсів і природокористування України. Дочка перебуває на утриманні позивачки, у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, а лише її доходів не достатньо для утримання дочки. Відповідач після розірвання шлюбу ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, тому за рішенням суду з нього були стягнуті аліменти на її утримання до досягнення дитиною повноліття. На даний час відповідач також не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дочки, хоча має таку можливість. У судове засідання позивачка не з`явилася, але подала до суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.п.41). Відповідач в судове засідання не з`явився також, проте завчасно подав заяву до суду, в якій просив розглянути справу без його участі (а.п.58), а також відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги [PERSON] не визнав з тих підстав, що на даний час має на утриманні нову сім`ю та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , а також зазначив про те, що відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При цьому, їхня дочка навчається на денній формі навчання у Національному університеті біоресурсів і природокористування України у м.Києві, а позивачка проживає у м.Прилуках Чернігівської області, що не відповідає її твердженню про спільне проживання з дочкою, яка знаходиться на її утриманні. Згідно з ч.2 ст.83 ЦПК України [PERSON] повинна була подати при необхідності інші докази, на які вона посилалася разом з поданням позовної заяви, що не було нею здійснено. Позивачкою було фактично зазначено місце проживання повнолітньої дитини, відмінне від її місця проживання, що не спростовано іншими доказами, тому [PERSON] не наділена правом для звернення до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання на денній формі та проживає у іншому місті (а.п.20-21), Відповідно до ч.2\~ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7) сторони перебували в шлюбі, який 16.04.2004 року був розірваний. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6) вбачається, що сторони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки №3 від 04.02.2020 року, виданої Національним університетом біоресурсів і природокористування України, [PERSON] дійсно навчається в даному ВУЗі та є студенткою 1 курсу денної форми навчання, факультет землевпорядкування, дата завершення навчання 30.06.2023 року (а.п.9). Як вбачається з копії довідки про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] , [INFO] , з 18.09.2019 року зареєстрована у гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS] (а.п.6). Відповідно до довідки про склад сім`ї №532 від 19.05.2020 року, виданої Линовицькою сільською радою Прилуцького району Чернігівської області, [PERSON] проживає разом з дружиною [PERSON] та неповнолітньою дочкою -- [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.п.23). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] та її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.п.22). Відповідно до «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та «Декларації прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Статтею 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до абз.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі. Якщо батьки добровільно не виконують свій обов`язок, аліменти можуть бути стягнені в примусовому порядку. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають: а) повнолітні дочка, син; б) той з батьків, з ким проживають повнолітні дочка, син. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживають повнолітні дочка, син. Батьки є законними представниками своїх дітей тільки до досягнення ними повноліття. Втім, в законі визнане за можливе закріпити за матір`ю, батьком право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина. Однак таке право надане тільки тому з батьків, з ким проживають дочка, син. Як правило, саме цей з батьків продовжує добровільно утримувати дочку, сина протягом часу продовження навчання, фактично виконуючи обов`язок і за іншого з батьків. Один з батьків може подати позов про надання утримання повнолітнім дочці, синові і в тому разі, якщо дитина проживає окремо, оскільки навчання в іншому населеному пункті є досить розповсюдженим. Дочка, син можуть проживати в гуртожитку, у родичів або наймати житло, але таке проживання є тимчасовим лише на період навчання. Тому очевидним є те, що у такому випадку вирішального значення набуває не фактичне спільне проживання дитини з тим з батьків, хто подає позов, а факт продовження надання цим з батьків їй утримання добровільно і самостійно. Отже, незважаючи на те, що [PERSON] навчається на денній формі навчання та проживає у м.Києві у гуртожитку, що є її тимчасовим житлом на період навчання, а не фактично з матір`ю, але [PERSON] має повне право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання їхньої з відповідачем повнолітньої дитини, оскільки саме вона добровільно та самостійно продовжує утримувати дочку. Зважаючи на те, що сторони являються батьками [PERSON] та зобов`язані матеріально утримувати її, відповідач спроможний виплачувати на користь позивачки аліменти на утримання їхньої повнолітньої дочки до закінчення нею навчання, оскільки наразі є здоровим та перебуває у працездатному віці, про що також свідчить факт утворення ним нової сім`ї та утримання неповнолітньої дитини, яка в ній народилася, тому може у повній мірі сплачувати аліменти на утримання і повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, при цьому відповідач не надав жодних доказів на підтвердження неможливості надання ним такої матеріальної допомоги своїй старшій дитині, у зв`язку з чим суд приходить до беззаперечного висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1\~ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору. Згідно з\~ч.6\~ст.141\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 840 грн 80 к. слід стягнути з відповідача [PERSON] . На підставі наведеного, ст.180-184, 199-200 СК України,

Outcome: approved