Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

29.12.2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON], неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], просив залишити на утриманні та вихованні з відповідачкою. Свої вимоги мотивував тим, що різні погляди на права та обов"язки подружжя, відсутність порозуміння під час вирішення сімейних проблем призвело до поступового погіршення стосунків. Між ними фактично припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Вказав, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин та примирення неможливе. Сторони у судове засідання не прибули, надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності; позивач позовні вимоги підтримав повністю, які просив задовольнити; відповідачка позовні вимоги визнала, не заперечила проти їх задоволення, крім цього, просила прізвище після розірвання шлюбу залишити без змін. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 23 вересня 2004 року зареєстрували шлюб у Виконкомі Наталівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області , актовий запис № 12, що стверджується свідоцтвом про одруження /а.с.4/. Дошлюбне прізвище відповідачки [PERSON]. Від цього шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], що слідує з копії свідоцтва про народження/ копія а.с. 6/. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, поступово втратили зв'язки між собою, а, отже, сім'я припинила своє існування. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Місце проживання неповнолітньої дитини слід визначити за місцем проживання її матері, про що у сторін спору не виникло. Прізвище відповідачці після розірвання шлюбу суд залишає без змін.

Outcome: approved