Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

19 червня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи - [PERSON] , Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради, в якій просить суд постановити рішення, яким: 1. зобов`язати відповідача не чинити їй перешкоди, брати участь у вихованні та спілкуванні з внуком [PERSON] , [INFO] ; 2. визначити способи участі її як бабці у спілкуванні та вихованні внука шляхом встановлення систематичних зустрічей з дитиною без присутності відповідача у будь - який день тижня та святкові дні за попередньою домовленістю батьків: - з можливістю прогулянок по місту і відвідування закладів культури з врахуванням погодних умов, стану дитини, режиму дня та харчування; - з можливістю тимчасового перебування внука з нею по місцю її проживання, в тому числі, з його ночівлею в узгоджені дні доби; - спільно з внуком відвідувати святкування днів народження, інших свят родичів по лінії матері в узгодженні годин, незалежно від днів тижня; - мати побачення з внуком у святкові та неробочі дні при можливій присутності інших осіб з числа родичів та знайомих дитини, в тому числі, за місцем її проживання з узгодженими годинами; - при умові відвідування внуком навчальних закладів освіти, мати можливість побачення в цьому закладі освіти під час проведення свят, організованих вихователями, вчителями або адміністрацією цього закладу; - мати можливість відводити та забирати внука з навчального закладу освіти; 3. стягнути з відповідача на її корить понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог зазначала, що вона, [PERSON] , є бабусею [PERSON] , [INFO] , народженого у шлюбі від її доньки [PERSON] та від відповідача, її зятя [PERSON] . Внук [PERSON] проживає із донькою [PERSON] та відповідачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , співвласницею якої разом із донькою є також вона, тому має право вільно перебувати у цій квартирі. З моменту народження внука, практично проживаючи разом, у сусідніх квартирах одного будинку, вона приймала активну участь у його вихованні, допомагала дочці у його догляді, у фізичному та розумовому розвитку. Між нею та внуком встановилися дуже хороші стосунки, вони дуже прив`язалися один до одного, із поведінки внука видно, що йому подобається проводити час із нею, він після їх спільно проведеного часу залишається у радісному, насиченому позитивними емоціями стані. Вона спілкувалися із внуком без будь - яких обмежень. Проте, протягом останніх двох років таке становище змінилося, відповідач усіма своїми діями намагається чинити перешкоди у спілкуванні з внуком, що проявляється в агресивному ставленні до неї. При кожній зустрічі з внуком, яка відбувається із дозволу її доньки [PERSON] , відповідач постійно влаштовує скандали, у її бік лунає нецензурна лексика і це все відбувається у присутності дитини, її внука. Неодноразово відповідач, у її присутності, після повернення разом із внуком додому агресивно ставився до дитини, кричав до нього, боляче шарпав його за руку, вириваючи його від неї. Дитина починала плакати та налякано, розгублено із сльозами на очах йшла до кімнати. При останній зустрічі із відповідачем, яка відбулася із черговим скандалом у її бік, він заявив, що вона ніхто і не має права підходити до дитини, розмовляти з ним та брати участь в навчально - виховному процесі. Весь цей час вона намагалася мати можливість вільно, без перешкод спілкуватися з внуком, приймати участь у його вихованні, розвитку його фізичних та інтелектуальних здібностей та забезпечувати його всім необхідним для нормального розвитку та становлення, підвищувати його свідомість щодо оточуючого світу, забезпечувати його усім необхідним та виховувати онука у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, батьків. Її права як бабці сьогодні є порушеними. Після чисельних мирних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, вона вимушена звернутися до суду із даною позовною заявою. Ухвалою суду від 03 липня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У визначений в ухвалі від 03 липня 2019 року строк від відповідача відзив не надійшов. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, місце та дату розгляду справи. Однак, подала у канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що вона позов підтримує та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце розгляду справи, та не подали відзив. Однак, відповідач [PERSON] подав у канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу за його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, місце та дату розгляду справи. Однак, подала у канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглянути справу за її відсутності. Представник Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи. У відповідності до ст.247 Цивільного процесуального кодексу України ( далі - ЦПК України) у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 жовтня 2015 року Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. З вказаного свідоцтва про народження вбачається, що батьком малолітнього [PERSON] являється - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.12). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є бабою [PERSON] , [INFO] . Статтею 257 Сімейного кодексу України ( далі по тексту - СК України) передбачено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до ст. 263 СК України, спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Таким чином, згідно з вимог закону батьки мають переважне право при визначенні порядку та способу виховання дитини. Згідно з вимог закону баба чи дід також мають право брати участь у вихованні дитини, перешкоди чинитися батьками не можуть. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, чергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 6 вказаної Конвенції, держави-учасниці визнають, що кожна дитина має невід`ємне право на життя. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. За принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Згідно з ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1). Відповідно до Конвенції ООН про права дитини діти мають право на належне спілкування та допомогу. Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Позбавлення позивача [PERSON] права щодо її участі у спілкуванні та вихованні онука [PERSON] може позбавити останнього родинних зв`язків з рідними, любові та турботи з боку останньої, що суперечить приписам Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року. Судом не встановлено жодних умов, які б могли усувати позивача від спілкування з її онуком, яка прагне спілкуватися з ним, підтримувати родинні стосунки, приймати участь у його вихованні. Враховуючи наведене вище та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки встановлено, що відповідач не бажає, щоб позивач спілкувалась з внуком, чим порушує її законне право на спілкування з онуком та на участь у його вихованні. Разом з тим, приймаючи до уваги вік дитини, особливості її розвитку, виховання, необхідності дотримання розпорядку дня та відпочинку, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, враховуючи проживання позивача [PERSON] з онуком в одному будинку, суд вважає, що запропонований графік для спільних побачень позивача з онуком є доцільним. Такий порядок спілкування буде, на переконання суду, достатнім і відповідатиме принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини, підтримці зв`язків з родичами. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ними понесені.

Outcome: approved