Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до АПК „Старосільський, в якому просить розірвати договір оренди земельної ділянки, загальною площею 4,0967, кадастровий номер 7421480400:05:000:0466, від 15.08.2013 року, укладений між нею та відповідачем. Також позивачка просить стягнути з АПК „Старосільський на її користь судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 908 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що всупереч умов договору, укладеного між сторонами, відповідачем виплата орендної плати за 2013-2020 роки проводилась без урахування п.п.11,12 Договору, тобто без застосування індексів інфляції. Порушення носило систематичний характер. В силу статтей 316,317,\~319 ЦК України\~позивачка, як власник земельної ділянки, обрала захист своїх прав шляхом розірвання договору за рішенням суду, як це передбачено\~ст. 32 Закону України «Про оренду землі». У судовому засіданні позивачка та її представник вимоги позову підтримали і позов просили задовольнити, а договір оренди землі розірвати. Позивачка пояснила, що орендну плату отримувала у натуральній, відробітковій формі за розцінками, встановленими відповідачем. Спеціальними знаннями сама не володіє, однак з консультації юриста їй відомо, що суми сплаченої орендної плати занижені. Представник позивачки заперечував з приводу того, що у довідках відповідача (а.с.97,98,122) вказані достовірні відомості, зокрема нормативно-грошова оцінка за 2015-2016 роки. Долучив витяги із технічної документації за 2015-2016 роки (а.с.97-98), де нормативно-грошова оцінка вища. Представник позивачки також звертав увагу суду на те, що усі документи про розмір нарахованої та виплаченої орендної плати, подані відповідачем до справи, містять невідповідності, інформація в них є спотвореною та не відповідає тим відомостям про розмір орендної плати, які наявні у податковій службі. При цьому, інформацію про розмір нарахованої орендної плати до податкової служби протягом усього періоду оренди подавав саме відповідач, який виконує функцію податкового агента. У судовому засіданні представник відповідача у позові просив відмовити. Вказав, що відповідач розраховувався з позивачкою навіть раніше до визначеної у договорі дати, а в останні роки у сумі більше ніж, 3 % від поточної нормативно-грошової вартості. Такі дії відповідача свідчать про сумлінне виконання своїх обов`язків за договором оренди землі. Крім того, відповідно до\~статі 257 ЦК України\~встановлена позовна давність у три роки, тому позивачка, стверджуючи про порушення обов`язків відповідача за 2013-2016 роки, пропустила строк позовної давності. Заслухавши позивачку, її представника та представника відповідача, допитавши в судовому засіданні свідків, дослідивши письмові докази та інші матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Доведено, що між сторонами укладено договір оренди від 15.08.2013 року земельної ділянки (рілля) загальною площею 4,0967, кадастровий номер 7421480400:05:000:0466, строком на 15 років. (а.с.6) За змістом врегульованих умов у розділі «Орендна плата» п.10,11,12 сторонами встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3 % нормативної грошової оцінки землі, яка здійснюється у грошовій, натуральній та відробітковій формах. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Орендна плата вноситься у такі строки: у грошовій формі - 1 раз на рік до кінця першого за звітним роком місяця, натуральна та відробіткова - протягом року в міру потреби та можливостей в їх наданні. Повний розрахунок по орендній платі проводиться не пізніше як 1-го березня наступного за звітним роком. Із первинних\~документів (а.с.59-75)\~вбачається,\~що орендна\~плата виплачувалась\~як у\~грошовій,\~так і\~у натуральній\~формі.\~При цьому\~натуральна форма\~не оформлялась\~актами приймання,\~а грошовий\~вираз,\~вказаний у\~накладних внутрішньо-господарського\~призначення (а.с.58-81) є меншим від сум, належних до виплати за умовами п.10,11.12 Договору. Крім того, подані відповідачем до справи товарні накладні не містять підписів особи, яка прийняла товарні цінності. Вказане ставить під сумнів достовірність цих доказів. Колективні відомості про отримання сільгосппродукції, які подані стороною відповідача, не містять ціни цієї продукції, наявні лише дані про кількість відпущеної продукції. В оглянутих в судовому засіданні оригіналах колективних відомостей відсутні дати видачі продукції та період, за який відбувалася оплата; ціна та сума в грошовому вимірі проставлена олівцем або ручкою та не містить підпису отримувача продукції. У копіях колективних відомостей, доданих до справи, наявні записи, які відсутні на оригіналах. Невідповідність копій оригіналам представник відповідача пояснив тим, що копії документів до справи робилися з копій, на яких виконувалися відповідні записи. Дослідженням інформації, яка міститься у відповіді на запит суду ГУ ДПС у Чернігівській області від 08.06.2021 року встановлено, що підприємством АПК "Старосільський" за 2013-2016 роки орендна плата за землю [PERSON] не виплачувалась, за 2017-2020 роки такі виплати нараховувались та/або здійснювались у сумах: по 3393,15 грн нараховано та стільки же виплачено орендної плати у 2017 та 2018 роках, в т.ч. нараховано та перераховано податку 610,77 у 2017 році та 601,6 грн у 2018 році; у 2019 році нараховано 5655,25 грн орендної плати, виплачено 0 грн нараховано податку 1002,68 грн, сплачено податку 0 грн.; у 2020 році нараховано та виплачено 5655,25 грн орендної плати, нараховано податку 1002,0 грн, перераховано податку 0 грн. (а.с.117-119) Судом встановлено, що нормативно грошова вартість орендованої земельної ділянки за вказані роки є наступною: 2013 рік - 75463,66 грн, 2014 рік- 94258,85 грн ,\~2015\~рік -\~113101,19 грн (а.с.125), 2016 рік - 113101,19 грн (а.с.98), 2017 рік - 113101,19 грн, 2018 рік - 113101,19 грн, 2019 рік - 77053,38 грн, 2020 рік - 77053,38грн. Водночас індекси інфляції за вказаний період були затверджені у розмірах: 2013 рік - 100,5 %, 2014 рік - 124,9 %, 2015 рік - 143,3 %, 2016 рік 112,4 %, 2017 рік - 113,7 %, 2018 рік - 109,8%, 2019 рік - 104, 1 %, 2020 рік - 105,0 %. Таким чином, з урахуванням поданих доказів, при виплаті орендної плати відповідачем індекс інфляції не враховувався, орендна плата за 2013-2018 роки сплачувалась неналежним чином, залишалась недоплаченою, відбувалося систематичне порушення умов договору з боку відповідача. (а.с. 16,17,99, 124-125) Свідок [PERSON] (головний бухгалтер) засвідчила, що АПК «Старосільське» до 2018 року нараховувалась орендна плата у розмірі 3-х % нормативно-грошової оцінки землі, індекс інфляції ураховувався. Податки сплачувались в цілому по АПК «Старосільське» із загальної вартості. Не заперечувала того, що податки сплачувались з сум, які нараховані як орендна плата, проте без урахування індексу інфляції. Пояснити причину наявності розбіжностей у документах, які подані підприємством, та які витребувані з ДПС, свідок не змогла. Також пояснила, що починаючи з 2018 року, директор наказав всім сплачувати однаково із суми 5655,25 гривень, із подальшим вирахуванням податків і військового збору, що у підсумку за останні три роки, виходячи із нормативно-грошової оцінки пая та індексів інфляції за 2018-2020 роки було більше від суми, яку мав виплатити орендар. Свідок також пояснила, що умови договору у встановленому законом порядку не змінювались, договори не переукладались. Сума визначена до сплати була врегульована оносторонньо директором АПК «Старосільське». Аналогічні показання надав суду допитаний в судовому засіданні як свідок керівник АПК «Старосільське» Сечин І.С. Виходячи з принципу диспозитивності у цивільному процесі, позивач має самостійно вирішувати, чи поєднати, чи заявити окремо вимоги про стягнення недоплаченої суми орендної плати, або не заявляти таких вимог. Стягнення суми недоплаченої орендної плати не є предметом цього позову. У відповідності до частини 1\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу\~та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із\~статтею 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 та 2\~статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду за вимогою однієї із сторін у разі істотного порушення договору іншою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавлялась того на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до частини першої\~статті 32 Закону України «Про оренду землі»\~у редакції чинній на момент укладання договору, на вимогу однієї із сторін договір орени може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.\~24\~і\~25\~цього\~Закону\~та умовами договору, а також на підставах, визначених\~ЗК України\~та іншими Законами України. Відповідно до пункту «д» частини 1\~статті 141 ЗК України\~підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. При цьому неважливо, чи несплата орендної плати була в повному обсязі або частково. Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Такого висновку дійшла об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі 153/262/17 (провадження № 61-41932 сво18). У пункті 12 договору від 15.08.2013 року сторони узгодили, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, однак у 2013-2018 роках орендна плата систематично сплачувалась з порушенням умов договору, індекс інфляції не враховувався, відбулась систематична недоплата. До вказаного висновку суд дійшов, враховуючи відомості про розмір виплаченої орендної плати, які містяться у листі ГУ ДПС у Чернігівській області від 08.06.2021 року (а.с.117-119), з якого вбачається, що за 2013-2016 роки орендна плата за землю [PERSON] не виплачувалась, за 2017-2018 роки такі виплати нараховувались без застосування індексу інфляції. При цьому, розв`язуючи клопотання сторони відповідача про застосування строку позовної давсності, судом, перш за все враховується, що\~ЦК України\~сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнає. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Тому, відповідач, сплативши орендну плату за 2019 та 2020 роки у більшому, ніж передбачено договором оренди розмірі, без внесення відповідних змін до договору, фактично спрямував надлишок на покриття свого обов`язку виплатити недоплату за попередні роки. 31 липня 2020 р. у справі № 479/1073/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду однозначно вказав, що акт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати\~орендної плати є підставою для розірвання такого договору незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість. За встановлених обставин позов слід задовольнити, а договір оренди достроково розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved