Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього пеню, інфляційні втрати та три відсотка річних в загальній сумі 340205,11 грн. виниклих внаслідок невиконання відповідачем рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 18.03.2010 року про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18 березня 2010 року суддею Чугуївського міського суду Харківської області було винесено рішення по справі №2-641/2010 згідно якого було вирішено стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] борг за договором позики в сумі 104 650,00 грн., три проценти річних за користування чужими грошовими коштами в сумі 5 375,86 грн., інфляційні витрати в сумі 12 606,00 грн., судові витрати по оплаті держмита в сумі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн., а всього загальною сумою 122 802 (сто двадцять дві тисячі вісімсот дві) грн. 86 коп. Вищевказане рішення набрало законної сили 29.03.2010 року. З моменту набрання рішенням законної сили [PERSON] не вчинено жодних дій щодо його виконання та станом на день звернення до суду рішення не виконано та не виконується в будь-якій його частині, у звязку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно шляхом надрукування оголошення в засобах масової інформації (а.с. 25). Враховуючи цей факт, суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача за наявними доказами справи. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 18 березня 2010 року з [PERSON] на користь позивача стягнути борг за договором позики в загальній сумі 122802,86 грн.(а.с. 6-7). Згідно довідки від 11.11.2016 року № 14.15-36/26861 виданої Чугуївським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області на виконанні у відділі виконавчої служби знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа № 2-641/2010 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики в загальній сумі 122802,86 грн., станом на 11.11.2016 року боржником рішення суду не виконано, стягнень не було, сума боргу складає 122802,86 грн. (а.с. 16). Відповідно до ч. 4 ст. 124 Конституції України, передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених ст. 11 ЦК України. Частиною 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Згідно ст. 526 цього ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З моменту набрання рішенням Чугуївського міського суду Харківської області №2-641/2010 від 18.03.2010 року законної сили, зобовязання по сплаті боргу [PERSON] не виконані. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 1 ст. 611 у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно п 1.3 ППВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу. Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 1, 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Враховуючи вищевикладене пеня розраховується за формулою: (Пеня = [Сума боргу (грн)] * [Облікова ставка НБУ(%)] * 2 / 100% / 365 * [Кількість днів прострочення]. Відповідно до розрахунку (а.с. 8) загальний розмір пені за невиконання рішення суду складає 187 035,87 грн. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зазначені нарахування індексу інфляції здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Виходячи з викладеного індекс інфляції за час прострочення розраховується за формулою: (індекс інфляції) добуток щомісячних індексів за відповідний період ( (втрати від інфляції) = (сума боргу)х (індекс інфляції):100% - (сума боргу). Відповідно до розрахунку інфляційних втрат (а.с. 9-10)заборгованість становить 129 782,87 грн. Розрахунок трьох процентів річних слід підрахувати за формулою:(3% * суму боргу * кількість прострочених днів) /365 (кількість днів у році) 3/100* 122 802,86 грн. сума боргу * 2 317 прострочених днів / 365 днів у році = 23 386,37 грн. Всього три проценти річних за невиконання рішення суду становить 23 386,37 грн. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частина 4 ст. 55 Конституції України гарантує право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved