Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

21.09.2021 року до суду звернувся представник: адвокат Сивоненко О.В. в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері. 05.10.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання. В позові посилалися на те, що [INFO] народилася позивач [PERSON] , а [INFO] у позивача народився син [PERSON] . На даний час позивач із сином проживають окремо, позивач зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно Довідки сімейного лікаря Войтюк Ю.О. позивач перебуває під спостереженням та отримує постійне амбулаторне лікування, обмежена в здатності до активного пересування, потребує ортопедичного лікування. Наразі усі витрати щодо себе позивач несе самостійно, самостійно дбає також про вирішення своїх побутових проблем, адже позбавлена змоги самостійно вийти з квартири, придбати продукти, ліки, здійснити оплату комунальних послуг. Здебільшого прохає про допомогу сусідів, далеких родичів. Позивач неодноразово зверталася до сина з проханнями про матеріальну допомогу та допомогу у побуті, однак відповідач такої допомоги не здійснює, до матері має неприязне ставлення, протягом довгого часу не відвідує її, а під час останнього візиту, за словами позивача, застосовував до неї фізичне насилля. Позивач на сьогодні є непрацездатною, з 2004 року отримує пенсію за віком у розмірі 3401,11 грн., вона не отримує жодних доходів окрім пенсії, соціальних допомог не отримує, додаткових джерел доходу не має, жодного майна у власності немає, хоча розмір пенсії позивача покриває прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, однак є недостатнім для забезпечення її мінімальних потреб з огляду на стан здоров`я, неможливість самостійного пересування та потребу у сторонній допомозі, лише на оплату комунальних послуг, за умови постійної економії, позивач витрачає близько 1000-1500 грн. на місяць, не враховуючи харчування та потреби у ліках. Відповідач працездатний, працює вчителем у КЗ «Гуляйпільський колегіум «Лідер» та за сумісництвом у інших навчальних закладах, неповнолітніх дітей на утримані не має, проте ухиляється від покладеного обов`язку по утриманню непрацездатної матері, допомогу у добровільному порядку не надає. Вказані обставини також можуть підтвердити свідки: [PERSON] та [PERSON] , які неодноразово за її проханнями надавали допомогу. Прохали стягнути з відповідача щомісячно аліменти на утримання непрацездатної матері [PERSON] у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи стягнення з 21.09.2021 року та допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. 02.11.2021 року до суду звернувся представник відповідача: адвокат Яковенко О.С. з відзивом на позов, в якому посилався на те, що тлумачення ст.202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків виникає на підставі сукупності наступних умов: 1. Походження дитини від матері, батька або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків; 2. Непрацездатність матері, батька; 3. Потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Отже, зобов`язання повнолітніх дітей утримувати своїх батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу (Постанова Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі №212/1055/18-ц). Відповідач вважає, що позивач не довела обставину як потреба матері в матеріальній допомозі. Позивач посилається на те, що розмір пенсії складає 3401.11 грн. на місяць та вказаної суми не достатньо для забезпечення її мінімальних потреб, однак, вважають, що вищевказані обставини є абстрактними, тобто не конкретизовані. Станом на момент подачі позову розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність становить 1854 грн., що свідчить про те, що позивач отримує пенсію, яка вища мінімального прожиткового мінімуму. Позивач оминає факт того, що при визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Вказана обставина взагалі позивачем не зазначена, внаслідок чого позивач надмірно вимагає сплати аліментів у розмірі 1/4 від всіх доходів. Вважають, що за таких обставин, позивач повинен був визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На даний час відповідач розлучений, має двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Донька зареєстрована та мешкає разом із відповідачем за адресою: [ADDRESS] та перебуває на утриманні батька, що має враховуватися при визначенні розміру аліментів. Прохав відмовити у задоволенні позову (а.с.30-31). 08.11.2021 року до суду звернувся представник позивача: адвокат Сивоненко О.В. з відповіддю на відзив, в якій посилалася на те, що позивач зазначає, що під час виходу на пенсію мала особисті заощадження у розмірі 800 доларів США та 45000 грн., які дозволили б їй не просити допомоги у дітей. З відповідачем вони не спілкувалися протягом 16 років, оскільки останній неодноразово проявляв до неї фізичне насилля, та коли у 2018 році він розлучився з дружиною, продав власний будинок та автомобіль, став зловживати спиртними напоями, то звернувся за допомогою до позивача, вона як мати, утримувала його, віддала усі свої заощадження, крім того, довгий час надавала допомогу для оплати навчання сина відповідача, на що витратила близько 50000 грн. Оскільки позивач не має власного житла, вона проживає у квартирі далекої родички [PERSON] , тому всі комунальні платежі здійснюються за особистими рахунками власника. Крім того, відповідачу відомо, що його матір є обмеженою у пересуванні, у зв`язку чим самотужки не може забезпечити себе продуктами харчування, ліками, при цьому вона не може оформити соціальну допомогу на догляд, оскільки, не досягла 80 річного віку та має працездатних родичів, які зобов`язані за законом її утримувати. У зв`язку з цим вона вимушена звертатись за допомогою по походах до продуктових магазинів, аптек, банків сторонніх осіб, однак зрозуміло, що витрати на власні потреби позивач несе самостійно. Оплату лікування наразі частково здійснює донька позивача, яка надає їй щомісячну допомогу у розмірі 1500 грн., тому до доньки позивач претензій не має, однак вважає, що вона не повинна самостійно нести витрати на лікування матері. Прохала позов задовольнити в повному обсязі (а.с.42-43). 06.12.2021 року до суду звернувся представник позивача: адвокат Сивоненко О.В. з уточненою позовною заявою, в якій прохала стягнути з відповідача щомісячно аліменти на утримання непрацездатної матері [PERSON] у розмірі 1500 грн., починаючи стягнення з 21.09.2021 року та допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. 06.12.2021 року до суду звернулися відповідач та його представник: адвокат Яковенко О.С. з заявами про визнання позову, прохали справу розглянути у їх відсутність. В судовому засіданні представник позивача: адвокат Сивоненко О.В. уточнену позовну заяву підтримала та прохала задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Відповідач та його представник: адвокат Яковенко О.С. в судове засідання не з`явилися, 06.12.2021 року подали заяви про визнання позову, прохали справу розглянути у їх відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Васильківка Дніпропетровської області народилася позивач - [PERSON] , зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 21.11.1995 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області (а.с.4-5) та витягом з реєстру територіальної громади №12397271 від 17.09.2021 року (а.с.12). Позивач є пенсіонером за віком, отримує пенсію в розмірі 3401,11 грн. на місяць, розмір пенсії з період з березня 2021 року по серпень 2021 року склав 20401,70 грн., також отримує допомогу від своєї доньки в розмірі 1500 грн. щомісяця (а.с.6,7). Позивач будь-яких соціальних виплат та допомог не отримує, у ІІ кварталі 2021 року отримала субсидію у розмірі 1373,68 грн., будь-якого нерухомого майна не має, мешкає у квартирі далекої родички [PERSON] (а.с.8,9,11). Позивач несе витрати на комунальні послуги близько 1000-1500 грн. на місяць, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.13-17). Позивач перебуває під спостереженням сімейного лікаря Войтюк Ю.О. та отримує постійне амбулаторне лікування, обмежена у здатності до активного пересування, потребує ортопедичного лікування, що підтверджується довідкою лікаря від 17.09.2021 року (а.с.18). [INFO] в м. Гуляйполе Запорізької області народився відповідач - [PERSON] , матір`ю якого є позивач [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.09.2021 року (а.с.10). Відповідач є працездатним, працює вчителем у КЗ «Гуляйпільський колегіум «Лідер» ГМР та за сумісництвом у інших навчальних закладах, мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи. Відповідач розлучений, має дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та мешкає разом із відповідачем та перебуває на його утриманні (а.с.33-37). Позивач наполягає на тому, що відповідач ухиляється від покладеного обов`язку по утриманню непрацездатної матері, допомогу у добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Відповідно ч.2 ст.51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Відповідно ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п.21 роз`яснив, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК, не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Згідно з ч.2 ст.205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 05.09.2019 року у справі №212/1055/18-ц дійшов наступного висновку: «Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги». Судом встановлено, що до суду звернулася позивач, яка є матір`ю відповідача, з вимогою про стягнення з нього аліментів на її утримання у розмірі 1500 грн. щомісячно, з підстав того, що вона є непрацездатною, жодних доходів окрім пенсії не має, соціальних допомог не отримує, додаткових джерел доходу не має, жодного майна у власності немає, розмір її пенсії є недостатнім для забезпечення її мінімальних потреб з огляду на стан здоров`я, неможливість самостійного пересування та потребу у сторонній допомозі, а відповідач ухиляється від покладеного обов`язку по утриманню непрацездатної матері, допомогу у добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість. Суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання непрацездатної матері в розмірі 1500 грн. щомісяця, оскільки останній іншим особам аліменти не виплачує, є платоспроможним, працездатним, працює вчителем у КЗ «Гуляйпільський колегіум «Лідер» ГМР та за сумісництвом у інших навчальних закладах, та позов і його обставини визнав в повному обсязі. При цьому суд враховує, що отримання позивачем пенсії у розмірі, який є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що вона не потребує матеріальної допомоги, а також враховує отримання позивачем матеріальної допомоги від доньки в розмірі 1500 грн. щомісяця. Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач визнав пред`явлений до нього позов і визнання відповідачем позову не суперечить закону, тому суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Так як дана справа є справою про стягнення аліментів, то суд відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволено в повному обсязі, а позивач звільнена від сплати судового збору, то суд відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України покладає на відповідача сплату судового збору в сумі 908 грн. та стягує його в дохід держави.

Outcome: approved