Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] про припинення договору поруки. Свій позов мотивує тим, що 30.11.2007 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 06/07-СІ/КД у вигляді відкличної кредитної лінії з лімітом в сумі 50000,00 доларів США, терміном повернення кредиту 30.11.2012 року, сплатою відсотків у розмірі 14 % річних і 0,5 % процентів річних від суми невикористаного ліміту. Вказує, що в рахунок забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором, між ним та ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» 30.11.2007 року було укладено договір поруки, згідно якого у разі невиконання кредитних зобовязань позичальником, він несе солідарну відповідальність перед кредитором. Крім того, зазначає, що 07.10.2009 року, 29.12.2009 року та 26.02.2010 року між сторонами було укладено додаткові угоди до договору поруки, за яким новий термін дії кредитного договору встановлено до 30.11.2022 року, якщо тільки не буде засновано інший термін повернення кредиту, відповідно до кредитного договору. 29.08.2015 року банк звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] та нього, як поручителя про солідарне стягнення 533539,68 грн. Позивач вважає поруку припиненою, оскільки кредитор протягом шести місяців від настання строку виконання основного зобовязання, тобто з січня 2015 року банк не предявив вимоги до нього, як поручителя про виконання основного зобовязання, у звязку з невиконанням таких позичальником. На підставі викладеного, з врахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить суд визнати поруку згідно договору поруки від 30.11.2007 року за додатками від 07.10.2009 року, 29.12.2009 року та 26.02.2010 року припиненою. Представник відповідача в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявсяь належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи. Просив суд позов задовольнити. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представник позивача за наявними матеріалами справи. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. 30.11.2007 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 06/07-СІ/КД у вигляді відкличної кредитної лінії з лімітом в сумі 50000,00 доларів США, терміном повернення кредиту 30.11.2012 року, сплатою відсотків у розмірі 14 % річних і 0,5 % процентів річних від суми невикористаного ліміту (а.с. 8-15). В рахунок забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором, 30.11.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» було укладено договір поруки, згідно якого у разі невиконання кредитних зобовязань позичальником, він несе солідарну відповідальність перед кредитором (а.с. 18, 19). Крім того, 07.10.2009 року, 29.12.2009 року та 26.02.2010 року між сторонами було укладено додаткові угоди до договору поруки, за яким новий термін дії кредитного договору встановлено до 30.11.2022 року, якщо тільки не буде засновано інший термін повернення кредиту, відповідно до кредитного договору (а.с. 20-23). З наданого розрахунку загальної суми заборгованості вбачається, що позичальник проводив оплату відсотків 13.01.2015 року. Таким чином, заборгованість, виникла в боржника за період з 31.01.2008 року до 27.08.2015 року (часу звернення позивача до суду) у зв'язку з несплатою боржником поточних щомісячних платежів із погашення кредиту та процентів за користування ним. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність\~\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою\~для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Із норм матеріального права вбачається, що цивільним законодавством передбачено два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки\~(ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Отже, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто\~\~можливості реалізувати\~\~своє право в примусовому порядку через суд. За вимогами ч. 1 ст. 533 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що і боржник, однак в межах вимог ст. 559 цього ж Кодексу. Тобто, для пред'явлення вимог до поручителя встановлено шестимісячний строк. Ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" вказує, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Із поданої позивачем копії повідомлення, вбачається, що з вимогою про виконання зобов'язання за кредитним договором, забезпеченим порукою, банк, як кредитор звернувся до поручителя лише 05.08.2015 року, тобто після припинення поруки (ч.4 ст.559 ЦК України). 29.08.2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] та [PERSON], як поручителя про солідарне стягнення 533539,68 грн. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON], оскільки порука останнього припинилася, тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved