Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Вінницької міської ради Департаменту адміністративних послуг про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина на гараж № [NUMBER] в ГБК « [ADDRESS] », [ADDRESS] розташований по вул [ADDRESS] в м. Вінниця, площею 19,9 кв.м. з оглядовою ямою площею 1,4 кв.м., який належав спадкодавцю на праві власності відповідно до свідоцтва №626 про право власності від 19.05.2004 року, а також на автомобіль марки ВАЗ 21101-125- 51, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до заповіту від 26 травня 1995 року [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповів своєму синові - [PERSON] . Позивач зазначає, що він є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку в спадковому майні немає, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі позивач не має можливості, так як ним не надано доказів фактичного прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , з яким він постійно проживав разом на час відкриття спадщини. Неможливість оформлення спадщини в нотаріальній конторі підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24.04.2019 року, що й стало підставою для його звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 02.10.2019 року залучено до участі у даній справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] , яка являється спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача адвокат Коваль Т.Д. позовні вимоги підтримала в повному обсязі за обставин, викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити. Представник відповідача Вінницької міської ради Департаменту адміністративних послуг [PERSON] Т. [PERSON] , заявлені позовні вимоги не визнав та заперечив проти їх задоволення, мотивуючи свої заперечення тим, що позивач [PERSON] зареєстрований як ФОП (КВЕД - програмне забезпечення) в м. Києві, і крім того, позивач зареєстрований в м. Києві, а тому він не міг постійно проживати разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини в м. Вінниці. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить суд їх задоволити в повному обсязі. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали пояснення, якими підтверджується той факт, що дійсно позивач [PERSON] постійно проживав разом із своїм батьком [PERSON] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини. Так, свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач [PERSON] постійно проживав разом зі своїм батьком в м. Вінниці та здійснював за ним догляд, в тому числі на момент смерті [PERSON] , так як останній був похилого віку (91 рік) та потребував стороннього догляду. Пояснив, що про даний факт він знає особисто, так як він неодноразово був у квартирі позивача в м. Вінниці. Також пояснив, що [PERSON] працював в своїй квартирі в м. Вінниці, де він проживав з батьком, так як його робота була пов`язана з програмним забезпеченням, що не заважало йому виконувати роботу вдома. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає по сусідству з позивачем, і що знає сім`ю [PERSON] дуже давно, десь з 2000 років, від тоді, як вони вселилися у квартиру [ADDRESS] . Пояснила, що [PERSON] постійно проживав разом із своїм батьком [PERSON] , втому числі й на час відкриття спадщини, ввечері ходив з батьком на прогулянки, до магазину. Частиною 2 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~12.06.2009 р.\~№2\~"Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при розгляді справ\~у суді\~першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 124\~Конституції України та статті З\~ППК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 13 ППК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Копією свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 07.10.1993 року, підтверджується, що його батьком є [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 17.05.2018 року, виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] помер [INFO] . Як вбачається із свідоцтва про право власності №626 від 19.05.2004 року [PERSON] є власником гаража № [NUMBER] в ГБК « [ADDRESS] », [ADDRESS] у [ADDRESS] по [ADDRESS] ,1а. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] [PERSON] є власником автомобіля марки ВАЗ [NUMBER] - 51, д.н.з. [NUMBER] . Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.04.2019 року, нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його батька [PERSON] в зв`язку із тим, що спадкоємцем не надано доказів фактичного прийняття спадщини після смерті батька. Відповідно до положень ст.\~315\~ЦПК України факти, що мають юридичне значення встановлюються судом; ч. 2 ст.\~315\~ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім тих, які визначені ч. 1ст. 315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «\~Про судову практику у\~справах про\~спадкування» за\~№ 7\~від 30.05.2008\~року справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до\~підпункту 1\~п.\~23\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~за №\~7\~від 30.05.2008\~року,\~якщо постійне\~проживання особи\~зі спадкодавцем\~на час відкриття спадщини\~не підтверджено\~відповідними документами,\~у зв`язку із чим\~нотаріус відмовив\~особі в\~оформленні спадщини,\~спадкоємець має\~право звернутися в\~суд із\~заявою про\~встановлення факту\~постійного проживання\~зі спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~а не\~про встановлення\~факт прийняття спадщини. Згідно ч.\~3\~ст.\~1268\~ЦК України\~спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом із\~спадкодавцем на\~час відкриття\~спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв спадщину,\~якщо протягом\~строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270\~ЦК України\~визначено,\~що для\~прийняття спадщини\~встановлюється строк\~у шість\~місяців,\~який починається\~з часу\~відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Під вільним вибором місця проживання чи перебування розуміється право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. Частиною 2 ст. 29 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. У відповідності до положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Відповідно до ч.9 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі, якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. Відповідно до ч. 6 ст. 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання. Отже, враховуючи зазначене вище, суд вважає, що [PERSON] , не був обмежений у праві вибору ним місця його проживання, а реєстрація місця проживання жодним чином не зобов`язує його постійно проживати саме за місцем його реєстрації, оскільки законодавством України передбачено, що фізична особа може мати кілька місць проживання. Враховуючи те, що ЦК України передбачає можливість автоматичного прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем, встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на день смерті спадкодавця (день відкриття спадщини) має визначальне значення для подальшого оформлення спадщини заявником. Поясненнями свідків, представника позивача та дослідженими в судовому засіданні доказами, доводиться факт постійного проживання позивача [PERSON] із батьком [PERSON] (спадкодавцем) за адресою: [ADDRESS] на день його смерті. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved