Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просила встановити факт, що він по лінії свого батька, [PERSON], за етнічним походженням є німцем та внести відповідні зміни в актові записи про народження його синів [PERSON],[INFO]., та [PERSON], [INFO], де вказати національність їх батька [PERSON] «німець», такі ж зміни внести у свідоцтва про народження синів, а також в актовий запис та свідоцтво про одруження заявника, оскільки заявник має намір підтвердити німецьке походження роду та змінити країну проживання. Представник заявника в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності заявника та його представника, вимоги підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, від начальника Дарницького районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшла заява про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 234 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно статті 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь -які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, допитаних свідків, письмових доказів. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився в місті Дніпропетровську [INFO] (паспорт серії [NUMBER], виданий 26.05.1997 Саксаганським РВ Криворізького МГ УМВС України у Дніпропетровській області) та є батьком: -[PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 10.06.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м.Києва, актовий запис №1288 від 10.06.2004. -[PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 14.01.2012 Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №78 від 14.01.2012. Батько заявника, [PERSON], за національністю був німець, про що зазначено в свідоцтві про народження заявника, а також підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00017021873 від 23.08.2016р. В графі 4 паспорту зразка колишнього СРСР серії [NUMBER] виданого 10.03.1994 Саксаганським РВ у м. Кривому Розі ГУДМС України в Дніпропетровській області, зазначена національність заявника [PERSON] - «німець», що підтверджується довідкою Саксаганського районного відділу у місті Кривому Розі Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України №1229/М-78 від 29.08.2016. 26.05.1997 на заміну зазначеного паспорту Саксаганським РВ у м.Кривому Розі ГУДМС України в Дніпропетровській області заявнику було видано новий паспорт серій [NUMBER], бланк якого не передбачав зазначення в ньому національності його власника. Дід заявника - [PERSON] та баба - [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]), згідно свідоцтва про народження батька заявника - [PERSON], були німцями та громадянами Німеччини. Крім того, прадід заявника - [PERSON] та прабаба заявника [PERSON] були німецької національності, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON]), а також прабаба [PERSON] була німкою відповідно до свідоцтва про народження [PERSON]. Таким чином, як вбачається із матеріалів справи [PERSON] за національністю є німець. 22.10.2016 для впорядкування документів та реалізації своїх особистих прав та прав синів - [PERSON] і [PERSON] - відновлення та збереження свого етнічного німецького походження, а також реалізації збереження національності та індивідуальності, заявник звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва із заявами (вхідні номери 5752/02-121, 5753/02-121 від 22.10.2016) про внесення до актових записів про народження синів відомості про національність батька - «німець». Проте, листами від 25.10.2016 №5752/02-121 та 5753/02-121 Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м.Києва відмовив у внесенні до актових записів про народження синів заявника - [PERSON] та [PERSON] відомості про національність [PERSON] як батька - «німець». Відповідно до ст.ст. 256, 258 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №86/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.7 Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність і має право на збереження своєї національної культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 1 та 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 26.06.1992 року гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної свідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Згідно з ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, виходячи з наведеного, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки встановлені факти свідчать про те, що [PERSON] по лінії свого батька [PERSON] за етнічним походженням є німець.

Outcome: approved