Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

27.12.2017 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, яким просить здійснити розділ житлового будинку за адресою [ADDRESS], - згідно порядку користування, що склався, виділивши їй у власність в натурі її частку в будівлі житлового будинку з господарськими спорудами і надвірними спорудами. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником частини житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані по [ADDRESS] яку вона успадкувала після смерті батьків. Друга частина цього житлового будинку належить відповідачу - [PERSON], який не має належних правовстановлюючих документів на свою частину домоволодіння. На даний час вона має намір розпорядитись своєю вищезазначеною частиною житлового будинку, для чого звернулася до приватного нотаріуса, яка їй роз'яснила, що, оскільки ані у відповідача [PERSON], ані в Болградської міської ради Одеської області відсутні належні правовстановлюючі документи, право власності на домоволодіння в неї, позивача і відповідача [PERSON] є спільним, тому, щоб отримати поштову адресу на свою половину їхнього спільного житлового будинку і розпорядитися своєю власною нерухомістю, їй необхідно звернутися до суду з позовом про виділення в натурі її частки у спільній будівлі. Позивач у судове засідання не з'явилася, у своїй заяві просила задовольнити її позовні вимоги та розглянути справу за її відсутністю. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - Болградської міської ради Одеської області, - надіслали суду заяви про те, що вони копії позовної заяви отримали, вимоги позивача визнають, просять розглянути справу без їх участі. Розглянувши надані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,81,84 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільні справи не інакше, ніж за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи; письмові докази, як правило, подаються в оригіналі, але якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу; сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу (ЦК) України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Судом були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу належить 1 / 4 частина житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], що зареєстровано у реєстрі за №6922 (а.с.18); - згідно витягу реєстрації права власності на нерухоме майно, позивачу належить 1 / 2 частина житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], зареєстровано в реєстрі за №6913256 ( а.с.16) - з технічного паспорту на садибний (індивідуальній ) житловий будинок, розташований по [ADDRESS] вбачається, що замовником його є позивач [PERSON], а спірне майно складається наступного: з житлової будівлі літ."А-1ж,а-а", що містить: коридор -12,7кв.м., коридор - 8,9кв.м.,коридор - 4,6кв.м., санвузол - 4,4кв.м., кухня- 19,7кв.м., житлова кімната - 8,7кв.м., коридор - 5,1кв.м., житлова кімната -11,6кв.м.,жиітлова кімната - 11кв.м., а загальною площею - 131,6кв.м., житловою - 61,6кв.м., допоміжною -70,0 кв.м.; кухні літ.«Е», сараїв літ.«Б»,«Г»,«І», гаражу літ.«З», вбиралень літ.«В»,«Д», навісу літ.«К», погрібу літ.«Ж», та дворових споруд №1-10 (ворота, огорожа, басейн, водопровід (а.с.6-12 ); - згідно звіту, оціночна вартість (оцінка) частини житлового будинку, що належить позивачу та розташована на [ADDRESS], вона, станом на 26.06.2017р., з урахуванням ПДВ, - складає 5264 грн. (а.с.19-21); - відповідно до заяви представника відповідача - Болградської міської ради Одеської області, - відповідач вимоги позивача визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення; - відповідно до заяви відповідача [PERSON], він вимоги позивача визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Положеннями ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Частиною 1 ст. 355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно ст. 358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною 1 ст. 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом, або ж є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно ч. 3 ст. 364 ЦК України, в разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Вирішуючи питання про виділення частки позивача зі спільного з відповідачем майна - спірної нерухомості, суд керується роз'ясненнями, наведеними в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», де зазначено, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд, з врахуванням конкретних обставин, може провести його зі зміною у зв'язку з цим відповідно до положень ст.119 ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Відповідачі позов визнали, тому обставини, визнані ними, не підлягають доказуванню у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України. Судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб.

Outcome: approved