Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

28 травня 2015 року позивачі звернулись до суду із вказаним вище позовом. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачі вказували, що вони є співвласниками 2/3 житлового будинку з частиною надвірних будівель по вул. Пролетарська, 45 в м. Ржищів Київської області. Співвласником іншої 1/3 частини будинку була [PERSON] яка 08.05.2007 року померла, після її смерті відкрилася спадщина і спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідачі є громадянами [PERSON] і до м.Ржищів не приїжджають Позивачі хочуть оформити належним чином своє право власності на частину земельної ділянки Посилаючись на ст. 120 ЗК України, ст.ст. 815, 820 ЦК України позивачі просили виділити [PERSON] в натурі 1/3 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська область, м.Ржищів, вул. Пролетарська, 45 відповідно до технічної документації розподілу земельної ділянки; виділити [PERSON] на натурі 1/3 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська область, м.Ржищів, вул. Пролетарська, 45 відповідно до технічної документації розподілу земельної ділянки. У судове засідання позивачі та представник позивача не з'явились, подавши заяви, в яких позовні вимоги підтримали, просили розгляд справи проводити без їхньої участі. Відповідач та представник недієздатного відповідача в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені. Суд заслухавши позивачку та відповідачку, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.05.1989 року після смерті [PERSON] є [PERSON] [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожна. [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], а також 01.11.2007 року вони уклали договір про поділ спадкового майна. Спадкове майно [PERSON] та [PERSON] кожної складається з 1/3 частини житлового будинку № 45 з відповідними частинами приналежних до нього господарських будівель та споруд, що знаходяться по вул. Пролетарській в м.Ржищів Київської області. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами по справі: копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.05.1989 року, копіями свідоцтв про право на спадщину за законом від 01.11.2007 року, копією договору про поділ спадкового майна від 01.11.2007 року, копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.11.2007 року (а.с. 4, 6, 7, 8, 9). Також, судом встановлено, що після смерті [PERSON] прийняли спадщину її діти: [PERSON] та недієздатний [PERSON] Ці спадкоємці є власниками всього майна, яке належало померлій [PERSON], що підтверджується копією листа Ржищівської міської державної нотаріальної контори від 07.05.2015 року № 201/01-16 (а.с. 11). Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. В ст.1 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними протоколом № 11) передбачено, зокрема, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 3 ст. 88 Земельного Кодексу України, учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки. У відповідності з вимогами ч. 4 ст. 88 та ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, передбачається, що учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки; у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року Про практику застосування судом земельного законодавства при розгляді цивільних справ передбачено, що порядок користування спільною земельною ділянкою у тому числі і тією на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі і споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст. 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди не визначався, суду при визначенні частини спільної ділянки, права на користування якою має позивач, слід виходити з розміру його частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачами було надано на підтвердження варіантів розподілу земельної ділянки технічну документацію, виготовлену АПБ "Агропроект" (а.с. 24-25, 31-32), відповідно до якого було запропоновано можливий варіант розподілу земельної ділянки у співвідношенні 1/3 до 1/3 до 1/3, що знаходиться в м.Ржищів по вул. Пролетарська, 45, відповідно до часток співвласників в житловому будинку, яка приймається судом як належний та допустимий доказ, оскільки судом встановлено, що зазначена технічна документація є обґрунтованою, повною, сумніву не викликає, оскільки виконана організацією, яка має ліцензію на виготовлення даної документації. Суд вважає, що за таких обставин необхідно провести поділ земельної ділянки відповідно до часток співвласників в житловому будинку та запропонованого варіанту поділу, викладеного у технічній документації, оскільки такий варіант передбачає поділ в ідеальних частках сторін в праві власності на земельну ділянку. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивачів в частині розподілу земельної ділянки в натурі, оскільки вони відповідають вимогам ст. ст. 57-59 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, незважаючи на те, що згідно позовних вимог позивачі просять виділити їм в натурі по 1/3 частині земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська область, м. Ржищів, вул. Пролетарська, 45, відповідно до їх часток в житловому будинку, виходячи з вимог ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, з метою недопущення порушення прав позивачів [PERSON], [PERSON] та відповідачів [PERSON], [PERSON] на земельну ділянку, вважає за необхідне визнати за позивачами право власності по 1/3 частині земельної ділянки за кожним та визнати за відповідачами право власності на 1/3 частину земельної ділянки в рівних частках за кожним, що знаходиться у м. Ржищів Київської області по вул. Пролетарська, 45 відповідно до їх частки в житловому будинку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] та [PERSON] 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору

Outcome: approved