Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Комунального підприємства «Реєстраційний офіс» Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення та запис про державну реєстрацію права власності. В обґрунтуванні позовних вимог зазначає, що відповідачем, [PERSON] подано до нього позов про визнання його та членів його родини такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою Корецького районного суду Рівненської області від 22.03.2018 року вказана позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Із змісту позовної заяви відповідача, позивач дізнався, що 14.02.2018 р. відповідач-1 оформила право приватної власності на житловий будинок, що по вулиці Шевченка, 24-Б, у селі Старий Корець Корецького району Рівненської області, що вона підтвердила витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №113920770. Оскаржуване рішення та проведену державну реєстрацію права власності за відповідачем на житловий будинок, розташований по вул. Шевченка, 24-Б у с. Старий Корець Корецького району Рівненської області вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав заявлених у позовній заяві, просили позов задовольнити повністю. Відповідач, [PERSON], та її представник в судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечили. Свої доводи обґрунтовували тим, що будь-яких документів, на підтвердження права власності на житловий будинок в с. Старий Корець Корецького району Рівненської області, вул. Шевченка, 24-Б не надано. Вказує, що [PERSON] проживає у цьому будинку, сплачує комунальні платежі, здійснює ремонт. Вважають, що позивач не має жодних прав на вказаний будинок і його вимоги не підтверджені, а судове рішення не може грунтуватись на припущеннях. Відповідач, Комунальне підприємство «Реєстраційний офіс» Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позов не надав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є дружиною позивача. І їм, як працючим в колгоспі "Перемога", було надано житловий будинок за адресою: Старий Корець Корецького району Рівненської області, вул. Шевченка, 24-Б. В ньому проживали з 1988 року по 1998 роки. У вказаному житловому будинку зареєстровані і він рахується за [PERSON] Коли захворіла мати [PERSON], то вони переїхали її доглядати в с.Річки Корецького району Рівненської області. А [PERSON] дозволили пожити у своєму будинку і договарювались, що на 2-3 роки, поки вона не знайде собі інше житло. [PERSON] жила у їх будинку без приписки. Як було проведено [PERSON] державну реєстрацію права власності на їх житловий будинок [PERSON] не зрозуміло. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що є сином позивача. Знає, що батькам житловий будинок за адресою: Старий Корець Корецького району Рівненської області, вул. Шевченка, 24-Б було виділено як працюючим в колгоспі. З 1988 року проживали в цьому будинку постійно до 1998 року. Вказаний будинок у погосподарській книзі значиться за його батьком [PERSON] [PERSON] не є власником будинку і як за нею зареєстровано право власності не розуміє. Знає, що [PERSON] батьками було дозволено пожити в їх будинку 2-3 роки поки вона не знайде собі іншу квартиру. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є сусідкою відповідача. [PERSON] із дітьми проживає у будинку по вул. Шевченка, 24-Б в с.Новий Корець Корецького району Рівненської області з 2000-х років. За вказаний час [PERSON] неодноразово проводила ремонтні роботи у будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є сусідкою [PERSON] і що відповідач проживає у вказаному будинку з дітьми. Хто раніше жив у будинку не знає, оскільки переїхала у 2008 році. Бачила як [PERSON] робила ремонтні роботи, нею також було добудовано веранду. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні суду показав, що [PERSON] разом із своєю сім'єю отримав житловий будинок у селі Старий Корець Корецького району Рівненської області, вул. Шевченка, 24-Б як працівник колгоспу і проживав там з 1988 року. Прожив у вказаному будинку 10 років, тобто до 1998 року. Оскільки [PERSON] переїхав жити до хворіючої матері в с.Річки Корецького району Рівненської області, то дозволив пожити у його будинку [PERSON] Знає, що житловий будинок проданий [PERSON] не був і досі рахується за [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що працював із [PERSON] в одній тракторній бригаді. На Загальних Зборах колгоспу було вирішено надати йому та його сім'ї житловий будинок, як працівникам колгоспу. З 1988 по 1998 роки проживав у вказаному житловому будинку. Стверджує, що [PERSON] не продавав [PERSON] житловий буинок, а лише дозволив у ньому пожити. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що 12 лютого 2018 року державним реєстратором Комунальне підприємство «Реєстраційний офіс» Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок №24-Б по вулиці Шевченка, що у селі Старий Корець Корецького району Рівненської облсті за [PERSON]. Підставою для проведення реєстрації стала довідка Жадківської сільської ради Корецького району Рівненської області від 09.02.2018 року №110. Відповідно до змісту цієї довідки сільської ради, за відповідачем обліковується у по господарській і книзі із 2000 року цей житловий будинок, розташований по вул.Шевченка, 246 у с.Старий Корець Корецького району Рівненської області, та в якому відповідач-1 проживає із 2000 року. Реєструючи за відповідачем право власності на житловий будинок по вул.Шевченка, 2-Б в с.Старий Корець Корецького району державний реєстратор відповідач-2 виходив з того, що оскільки за погопосподарським обліком сільської ради відповідач-1 проживає у цьому житловому будику із 2000 року і за нею з цього часу в цьому погосподарському обліку сільська рада обліковує цей житловий будинок, то ця обставина, на переконання державного реєстратора, засвідчує набуття відповідачем-1 права власності на житловий будинок, яке можливо зареєструвати шляхом внесення відповідних відомостей в державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Між тим, згідно ч.1 ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських і селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених обєктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація права власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені обєкти документом, посвідчує речові права на земельну ділянку під таким обєктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність (ч.2 ст. 3 вищезазначеного Закону). Ці норми кореспондуються із пунктами 42-43 Порядку державної реєстрації речових прав нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (за наступними змінами та доповненнями). При цьому, за змістом п.3 ч.1 ст.2 та ч.1 ст.31 Закону України «Про державну \~ \~ \~ \~реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заявник це особа, за якою закріплений особовий рахунок в по господарській книзі відповідної сільської, селищної, міської ради, або уповноважена нею особа у разі проведення державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові. Дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку. Отже, системний аналіз змісту п.3 ч.1 ст.2 та ч.1 ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» засвідчує, що цими нормами передбачено можливість так-званої «первісної» підстави реєстрації заявником права власності на новостворене ним майно, яке ним же було закінчене будівництвом до 05.08.1992 року, що значиться у погосподарській книзі, яку веде сільська рада. Натомість, у разі набуття права власності за «похідними» підставами (спадкування, продаж, набувальна давність тощо) підставами виникнення права власності за таких обставин є не сам по собі погосподарський облік (який в такому разі є похідним) в сільській раді, відповідний правовстановлючий документ (свідоцтво про право на спадщину, правочин, рішення суду суду тощо) який відповідно до закону засвідчує виникнення у особи такого права власності. Відтак, оскільки відповідач-1 не закінчив будівництво вищезазначений житловий будинок до 05.08.1992 року і за ним не був закріплений особовий рахунок в погосподарській книзі на момент закінчення будівництва цього житлового будинку та, враховуючи, що відповідач-1 не надав будь-яких документів, які б посвідчували перехід права власності від іншої особи, яка побудувала цей будинок (від особи, \~ \~ \~ \~яка вперше набула право власності на нього як на новостворене майно), чи від особи, яка набула його на законних підставах в такого забудовника, то за таких обставин, відповідач-1 не вважається заявником у розумінні п.3 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та за ним не могло бути зареєстроване право власності на цей житловий будинок з підстав, передбачених ч.1 ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Наведені вище обставини узгоджуються із інформацією (повідомленням) Жадківської сільської від 14.03.2018 року № 204 за змістом якої відповідач-1 лише із 2000 року проживає без реєстрації у зазначеному житловому будинку, натомість там давно за цією інформацією зареєстрований позивач та його сімя. Суд критично ставиться до доводів відповідача, [PERSON], щодо того, що з 2000 року вона утримувала будинок та сплачувала комунальні платежі, оскільки вказані дії не можуть бути підставою в своїй сукупності для позбавлення первинного власника, в даному випадку позивача правомочностей володіння, користування та розпорядження власністю, яка йому належить. Вказані дії по утримаю будинку є звичайними, господарськими заходами особи, яка на певній підставі, або без такої володіє певною річчю, в даному випадку обєктом нерухомості. Правовідносини власності виникають, змінюються та припиняються на підставі певних юридичних фактів, які називають підставами набуття права власності. Набуття права власності у однієї особи в переважній більшості пов'язане з припиненням права власності в іншої. Дії з набуття права власності мають бути правомірними та добросовісними. Це стосується: а) способів набуття права власності; б) процедури набуття права власності та в) особи-набувача. Статтею 328 ЦК\~встановлюються принципові засади набуття права власності. Ними є передусім відкритість переліку підстав його виникнення. Це означає, що право власності може набуватися у будь-який спосіб, що не суперечить закону. Зокрема, найбільш поширеною підставою набуття права власності, як і набуття цивільних прав взагалі, є правочини. Не менш важливою є й презумпція законності набуття права вчасності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або якщо незаконність набуття права власності встановлена рішенням суду. Відповідно до\~ЦК України, право власності може набуватися на: а) майно, якого раніше не існувало, а відтак воно не мало власника (на нову річ, у тому числі на плоди та виготовлену продукцію, побудову тощо); б) майно, яке хоча й існувало, але права власності на нього ні в кого не було, або власник якого невідомий, або від якого власник відмовився чи втратив право власності; в) майно, яке перебуває у власності певної особи (до цієї групи можна віднести правочини; таку подію, як смерть особи з відповідним набором юридичних фактів, необхідних та достатніх для набуття права власності спадкоємцями; реорганізацію юридичної особи). Відповідач, [PERSON], достовірно знала, що вони цей будинок не будувала, попередній власник права на нього не втратив, тобто, відповідач по справі не придбала спірний будинок за будь-яким договором, а тому і жодних законних підстав для оформлення на себе права власності на цей будинок у неї не було. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державній реєстрації підлягає право власності. Відповідно ч.3 ст. 10 даного Закону, державний реєстратор : 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Відповідно до п.9 ч.1 ст. 27 даного Закону, державна реєстрація права власності на інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд серед інших вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин,яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, суду доведено, що при проведенні реєстрації будинку, що по вулиці Шевченка, 24-Б, у селі Старий Корець, Корецького району, Рівненської області не було повідомлено працівників органу реєстрації, що власником спірного будинку є інші особи, переоформлення будинку відбувалося без згоди і відома останнього, сам позивач про це нічого не знав, аналізуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, які підлягають до задоволення, оскільки реєстрацією будинку, що по вулиці Шевченка, 24-Б, у селі Старий Корець, Корецького району, Рівненської області на ім'я [PERSON] були порушені права [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved