Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

29.07.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їхньої повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] до закінчення нею навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем, який було розірвано, вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . На даний час повнолітня дочка [PERSON] є студенткою природничого факультету денної форми навчання Криворізького державного педагогічного університету. Термін навчання - з 07.09.2020 року по 30.06.2024 року. Дочка перебуває на утриманні позивачки, у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, а лише її доходів не достатньо для утримання дочки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, тому за рішенням суду з нього були стягнуті аліменти на її утримання. На даний час відповідач також не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дочки, хоча має таку можливість. Ухвалою суду від 16 листопада 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій свої позовні вимоги вона підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Статтями 43,211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 26 жовтня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06.12.2013 року (справа № 212/10130/13-ц). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . 12 грудня 2015 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Відповідно до довідки №19/117 від 15.09.2020 року, виданої Криворізьким державним педагогічним університетом Міністерства освіти і науки України, [PERSON] дійсно навчається в даному ВУЗі та є студенткою денної форми навчання, факультет природничий, дата завершення навчання 30.06.2024 року. Відповідно до «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та «Декларації прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Статтею 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до абз.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі. Якщо батьки добровільно не виконують свій обов`язок, аліменти можуть бути стягнені в примусовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають: а) повнолітні дочка, син; б) той з батьків, з ким проживають повнолітні дочка, син. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживають повнолітні дочка, син. Батьки є законними представниками своїх дітей тільки до досягнення ними повноліття. Втім, в законі визнане за можливе закріпити за матір`ю, батьком право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина. Однак таке право надане тільки тому з батьків, з ким проживають дочка, син. Як правило, саме цей з батьків продовжує добровільно утримувати дочку, сина протягом часу продовження навчання, фактично виконуючи обов`язок і за іншого з батьків. Зважаючи на те, що сторони являються батьками [PERSON] та зобов`язані матеріально утримувати її, відповідач спроможний виплачувати на користь позивачки аліменти на утримання їхньої повнолітньої дочки до закінчення нею навчання, оскільки наразі є здоровим та перебуває у працездатному віці, позов визнав у повному обсязі, тому може у повній мірі сплачувати аліменти на утримання і повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, при цьому відповідач не надав жодних доказів на підтвердження неможливості надання ним такої матеріальної допомоги своїй дитині, у зв`язку з чим суд приходить до беззаперечного висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 908,00 грн. слід стягнути з відповідача [PERSON] .. На підставі наведеного, ст.ст. 180-184, 199-200 СК України,

Outcome: approved