overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

19 березня 2015 р. позивачка звернулася з даним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач, з яким вона перебувала до 2006 року в шлюбі, є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], однак кошти на її утримання не надає. Оскільки відповідач має нерегулярний заробіток на сезонних роботах, інших утриманців не має, тому просить стягувати з нього на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно. 31 березня 2015 року позивачка подала письмову заяву в якій позовні вимоги зменшило до 400 грн. на місяць. В судове засідання позивачка не зявилася, подала письмову заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач з зменшеними позовними вимогами згідний, подав письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання не проводилося. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Відповідно до вимог ст.ст.180, 182, 184 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], однак добровільно кошти на її утримання не надає, тому з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. Визначаючи розмір аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

19 березня 2018 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON], просила постановити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем 18 листопада 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Романівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 54, неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], залишити на проживання з нею до її повноліття, стягнути судові витрати по справі. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що на протязі двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із них має протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких стають діти, що впливає на їх психічний стан. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Вважає, що їх подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, де вона позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився , про час та місце розгляду справи він повідомлений належно, що підтверджується поштовим повідомленням. Відповідач подав заяву про визнання позовних вимог. При таких обставинах фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Оскільки відповідач позов визнав, про що подав письмову заяву , що не протирічить вимогам закону, не порушує права та законні інтереси інших осіб , тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, суд постановляє рішення у підготочому судовому засіданні , що відповідає вимогам ч. 3 ст. 200 ЦПК України . Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] обгрунтований, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритись вона не бажає, відповідач позовні вимоги визнав згідно письмової заяви , тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Так як спір про місце проживання дитини відсутній, суд залишає неповнолітню [PERSON], [INFO] на проживання для позивача. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги позивача , а тому відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України позивачу з державного бюджету підлягає повернення 50% судового збору, сплаченого при подачі позову. По даній справі позивачем сплачено судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. , а тому з державного бюджету підлягає поверненню 50% від вказаної суми, тобто 352 грн. 40 коп. Решту суми 352 грн. 40 коп. судового збору на підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує із відповідача на користь позивача , так як ці витрати документально підтверджені, а суд вимоги задовольняє повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

19 березня 2018 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 18 лютого 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини припинили у 2015 році, та з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Спір щодо поділу майна буде вирішений окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. У судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 14, 20). У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 лютого 2012 року, про що в книзі реєстрації шлюбів виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 1 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 5). 07 квітня 2012 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 6). За час спільного проживання через\~\~взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними\~\~почуття любові один до одного,\~припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені у 2016 році, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 грн. 40 коп. (а.с.\~1), решта суми підлягає відшкодування з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

19 березня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітнії дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дітьми повноліття. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Згідно довідки виконавчого комітету Романівської селищної ради Житомирської області, спільні діти відповідача та позивача проживають разом з останньою та знаходяться на її утримані. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов`язок утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов"язку щодо утримання неповнолітніх дітей визначаються за домовленістю між ними. Якщо ж такої домовленості не досягнуто кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Загальними положеннями ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що він виконує свої обов"язки щодо утримання неповнолітніх дітей не надав. З огляду на викладене, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позову [PERSON] За змістом статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

19 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить надати їй право на шлюб з [PERSON], оскільки вони кохають один одного, мають намір створити сім"ю; крім того, вона вагітна. З [PERSON] вирішили одружитися у вересні 2014 року до досягнення нею шлюбного віку, але у реєстрації шлюбу відділом реєстрації актів цивільного стану було відмовлено. Мати заявниці не заперечує проти укладання ними шлюбу. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, та пояснила, що вони з [PERSON] кохають один одного та бажають створити сім'ю, станом на час розгляду справи [PERSON] вагітна та бажає народити дитину. Щоб узаконити свої відносини бажають з [PERSON] укласти шлюб. Просить суд надати їй право на шлюб, оскільки це відповідає її інтересам. Зацікавлена особа [PERSON] також просить заяву [PERSON] задовольнити, оскільки бажає укласти шлюб з нею. Вони кохають один одного, бажають жити однією сім"єю. Вважає, що отримання заявником права на шлюб відповідає їхнім обоюдним інтересам. Зацікавлена особа [PERSON], яка є матірью заявниці по справі не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] про надання їй права на шлюб, оскільки вважають, що це відповідає інтересам заявниці та [PERSON], перешкод для укладення шлюбу немає. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги засновані на законі та підлягають повному задоволенню. Згідно ст.234 ЦПК України судом у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO], що підтверджується копією паспорта (а.с.3-4). Згідно довідки № 148 від 18 вересня 2014 року (а.с.5) перебуває на обліку в жіночій консультації ЦРБ м.Костянтинівка з діагнозом вагітність 13 тижнів. Відповідно до ст. 22 СК України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Право на шлюб чоловіка та жінки, які досягли шлюбного віку, закріплено у статті 12 Конвенції про захист прав людини і основаних свобод. Особами, які приймають участь у розгляді справи, не заявлено про наявність будь-яких перешкод для укладення шлюбу. На думку суду, надання [PERSON] права на шлюб з [PERSON], відповідає її інтересам, оскільки вони кохають один одного, існує взаємоповага та турбота, сторони бажають зареєструвати шлюб та утворити сім'ю, у зв'язку з чим заява [PERSON] про надання права на шлюб підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

19 вересня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 27 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 85. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Крім цього позивач просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, не бажає зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання малолітніх дітей у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Судом також з'ясовано той факт, що позивач має намір залишити прізвище "[PERSON]". Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, що підтверджено документально: квитанцією № 69 від 19.09.2014 року (а.с. 2) у розмірі 243 грн. 60 коп., який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

19 вересня 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначено, що 10 серпня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк», та відповідачем було укладено кредитний договір № 004-05007-100812, згідно якого [PERSON] було відкрито картковий рахунок та надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 50000 грн. Посилаючись на те, що [PERSON] скористалася кредитними коштами, але умови кредитного договору не виконує, позивач просить стягнути з неї заборгованість на загальну суму 3193,21 грн, яка виникла станом на 23 червня 2014 року. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача та відповідач, які були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явилися. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, при цьому позовні вимоги він підтримав в повному обсязі. Відповідач про причини неявки в суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України ( далі ЦПК України ). Судом встановлено, що 10 серпня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено договір про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, відповідно до якого позивач надав відповідачу, як держателю картки, кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в розмірі 50000 грн та на день укладання договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2000 грн. Протягом часу з 28 серпня 2012 року по 29 жовтня 2012 року [PERSON] періодично користувалася кредитом, наданим позивачем, шляхом зняття готівки, однак, внаслідок несвоєчасного та неповного його погашення станом на 23 червня 2014 року утворився борг у розмірі 3193,21 грн, в тому числі: тіло кредиту - 754,71 грн; прострочене тілу кредиту - 1245,29 грн; заборгованость за комісіями - 1193,21 грн. Вказані обставини підтверджуються розрахунком, наданим позивачем. Згідно статті 1054 частини 1 Цивільного кодексу України ( далі ЦК України), за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини 2 цієї ж статті та частини 2 статті 1046 ЦК України кредитний договір вважається укладеним з моменту передання грошей. Статтею 526 ЦК України визначено, що, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідачем доводи позивача щодо невиконання зобов'язань за договором не спростовано, а тому майнові права ПАТ "Дельта Банк" підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] суми заборгованості. Відповідно до статті 88 частини 1 ЦПК України, суд стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

19 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 003-03037191207, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1421 гривню зі сплатою відсотків, виходячи зі ставки у розмірі 12% на рік. А також, за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору сплату плату в розмірі 2.7% в місяць. Відповідач порушив умови кредитного договору і має заборгованість станом на 25 лютого 2014 року в сумі 1353,44 гривні, яка складається з: заборгованість за кредитом - 807,52 гривень; заборгованість за відсотками - 47,95 гривень; комісії - 497,97 гривень, яку представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "Дельта Банк". Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 243,60 гривень судового збору. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений належним чином, повідомив суду просьбу вирішити справу за його відсутності. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № 003-03037191207 від 19 грудня 2007 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у розмірі 1421 гривню, у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а також, за ведення справи відповідач сплачує кредитору сплату плату в розмірі 2.45% в місяць, про що свідчить п.2.3 Договору. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 25 лютого 2014 року в сумі 1353,44 гривні, яка складається з: заборгованість за сумою кредиту - 807,52 гривень; заборгованість за відсотками - 47,95 гривень; заборгованості за комісіями - 497,97 гривень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконав зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат - 243,60 гривень судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

19 грудня 2013 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON], в якому зазначила, що їх неповнолітня донька [PERSON], 2012 року народження, проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, який є батьком дитини, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча працює та має таку можливість. Вона самостійно забезпечити належні умови утримання їх доньки не може, оскільки не працює та доходу немає. За вказаного була змушений звернутися до суду із цим позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання їх доньки в розмірі 1/ 4 частини усіх видів його доходу до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] також звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив справу розглянути у його відсутність. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до довідки Полігонівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, неповнолітня [PERSON] мешкає разом з матір'ю [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 та ч. 1 і ст.183 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Враховуючи вимоги ст.ст.180, 182, 191 СК України, матеріальне становище дитини та позивачки, обов'язок обох батьків по утриманню дитини, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання його неповнолітньої доньки [PERSON], в розмірі 1/ 4 частини усіх видів його доходу до досягнення дитиною повноліття. Окрім цього, згідно зі ст. 79, ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved