Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

23 листопада 2016 р. позивач звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням поданих уточнень, просив суд, встановити факт його сумісного проживання з [PERSON], на день смерті останнього 23.08.2012 р., за адресою: Луганська область, Антрацитівський район, с. Дякове, буд.3, та визнати право власності на житловий будинок №26 (кол. №16), розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Малинівка, вул. Рєпіна (кол. Репіна), в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] В обґрунтування свого позову позивач зазначав наступне. За життя його батьку [PERSON] належав житловий будинок №26 (кол. №16), розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Малинівка, вул. Рєпіна (кол. Репіна). 23.08.2012 р. батько позивача [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок №26 (кол. №16), розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Малинівка, вул. Рєпіна (кол. Репіна). Позивач, проживав зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, поховав батька, від спадщини не відмовлявся, отже прийняв її, але оформити своє право на спадщину у вигляді вищевказаного житлового будинку він не може, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлювальних документів. Належним чином повідомлений про місце та час судового засідання позивач до суду не зявився. Від його представника через канцелярію суду надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутність позивача та його представника. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не з'явились, подали через канцелярію суду заяви про визнання позову [PERSON] та розгляд справи без їх участі. (а.с.54,55). Відповідач [PERSON], був своєчасно та належним чином повідомлений про місце та час судового розгляду справи шляхом направлення на адресу його проживання копії позовної заяви та судової повістки про виклик (а.с. 49), а також оголошенням в газеті «Слобідський край» від 21.01.2017 року № 6 (а.с. 78), однак у судове засідання повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Від представника третьої особи надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 10 квітня 1962 р. батьки позивача [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] уклали шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії І-ВЛ№ 305026, виданим повторно 27.01.1995 р. Малинівською селищною радою Чугуївського району Харківської області (а.с.12). За життя, на підставі договору купівлі-продажу від 30.08.1965 р., посвідченого Чугуївською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 2141, батькові позивача [PERSON] на праві власності належав житловий будинок №26 (кол. 16), розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Малинівка, вул. Рєпіна (кол. Репіна). (а.с.17). 12.11.1999 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 212287, виданим 13.11.1999 р. Малинівською селищною радою Чугуївського району Харківської області (а.с. 11). 23.08.2012 р. помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 563558, виданим повторно 15.12.2016 р. виконавчим комітетом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області. (а.с.80). Після смерті [PERSON] відкриласть спадщина до складу якої входить вищевказаний житловий будинок №26 (кол. №16), розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Малинівка, вул. Рєпіна (кол. Репіна). На момент смерті батька позивач проживав разом із ним за адресою: Луганська обасть, Антрацитівський р-н, с. Дякове, 3. Згідно статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, відповідно до статті 1258 ЦК України, право на спадкування одержують спадкоємці за законом почергово. Позивач є спадкоємцем першої черги, оскільки є сином померлого [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії І-АГ № 532356 (а.с.15). Іншими спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] Спадкоємці: [PERSON], [PERSON], та [PERSON], померли, що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть (а.с. 8,9,10). Інші спадкоємці: [PERSON] та [PERSON] в поданих ними заявах зазначали, що не заперечують проти задоволення позовних вимог і факту постійного проживання позивача разом із батьком на момент смерті останнього. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачається, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна, припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 23 постанови Пленум Верховного Суду від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку, що саме постійне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкоємця за адресою місця проживання спадкодавця. Позивач не заявляв про відмову від спадщини, отже, він прийняв спадщину після смерті батька. Частиною 1 статті 1296 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з частиною 3 статті 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що за наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні спадщини такі справи розглядаються за правилами позовного провадження. Позивач, як спадкоємець, який прийняв спадщину, позбавлений можливості оформити своє право на спадщину у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлювального документу на житловий будинок №26 (кол. №16), розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Малинівка, вул. Рєпіна (кол. Репіна). Таким чином, оцінивши за внутрішнім переконанням надані докази в їх сукупності, їх належність, достатність та взаємозв'язок, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, оскільки позивач є спадкоємцем першої черги, який на момент смерті спадкодавця проживав разом з ним, від спадщини не відмовлявся, а отже, з огляду на те, що інші спадкоємці до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались, доказів постійного проживання інших осіб разом із [PERSON] на момент його смерті суду не надано, суд приходить до висновку, що позивач є особою, яка прийняла спадщину у визначеному законом порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved