Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в липі 2020 року вона отримала постанову приватного виконавця про стягнення з неї на користь ТОВ «ФКУА» суми в розмірі 22241,51 грн., а також винагороду приватного виконавця в сумі 2224,15 грн., підстава виконавчий напис нотаріуса. Зазначає, що ніяких відносин з відповідачем вона ніколи не мала, тому звернулась до приватного виконавця із заявою про надання інформації щодо підстав відкриття виконавчого провадження. З відповіді вбачається, що відповідач, звертаючись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису долучив до неї копію кредитного договору від 12.01.2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , про надання їй кредитних коштів у сумі 5540,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,1% річних з датою остаточного його повернення 14.01.2016 року. Ознайомившись з наданими матеріалами, позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з грубим порушенням норм чинного законодавства, що потягло за собою неправомірне та безпідставне утримання грошових коштів з її заробітної плати. Вказує, що їй невідомо: ким і за який період була розрахована заборгованість перед відповідачем і коли виникло право вимоги до неї. Також, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності відсутності спору щодо заборгованості. Виконавчий напис вчинено на підставі розрахунку заборгованості, складеного невідомо ким, оскільки право вимоги неодноразово було відступлено. Крім того, зі змісту виконавчого напису вбачається, що право вимоги у відповідача виникло на підставі договору факторингу від 20.01.2020 року, укладеного з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», якому в свою чергу ТОВ «Дата Майніиг Груп» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу від 10.10.2016 року, якому в свою чергу ПАТ «Альфа Банк» на підставі договору факторингу відступлено право вимоги за кредитним договором від 12.01.2013 року. Однак, вказані обставини виконавчий напис не містить, а також позивача про це ніхто не повідомляв. До того ж, у виконавчому написі відсутнє посилання на досудову вимогу про погашення заборгованості за договором та відповідної заяви відповідачем додано не було. Таким чином, позивач вважає, що на підставі документів, наданих відповідачем третій особі із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог відповідача до позивача, у зв`язку з чим такий виконавчий напис вчинено з порушенням закону, а тому позивач просить його визнати його таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 04.09.2020 року вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01.12.2020 року справу призначено до судового розгляд по суті. Позивач [PERSON] в судовому засідання підтримала заявлені вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача повідомлявся про розгляд справи належним чином, а саме поштовою кореспонденцією (ухвала, повістка, копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів), які повернулись до суду врученими з відміткою «вручено 08.02.2021 року особисто [PERSON] ». Проте, в судове засідання представник відповідача не з`явився, відзиву на позовну заяву у строк встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Гуревічов О.М., в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки, жодних клопотань не надсилав. Третя особа приватний виконавець Табінський О.В. в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки, причини неявки суду не повідомив, жодних клопотань не надсилав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.ст.280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з матеріалів справи, між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] 12.01.2013 року було укладено договір №500335646 про надання кредиту в розмірі 5540,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,1% річних з датою остаточного його повернення 14.01.2016 року. З матеріалів справи вбачається, що 20.01.2020 року приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №733, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» невиплаченої в строк відповідно до умов кредитного договору №500335646 від 12.01.2013 року, заборгованості за період з 08.10.2016 року по 20.01.2020 року в сумі 22241,51 грн. У виконавчому написі зазначено, що відповідачу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу від 20.01.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Дата Майніиг Груп» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу від 10.10.2016 року, якому в свою чергу ПАТ «Альфа Банк» на підставі договору факторингу відступлено право вимоги за кредитним договором №500335646 від 12.01.2013 року. На підставі виконавчого напису №733 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. відкрито виконавче провадження № 62392150.. За загальним правилом статей 15,16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно\~ст..81 ЦПК\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. При цьому, відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.34 ЗУ "Про нотаріат"\~визначено, що нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема виконавчі написи. Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999року\~№1172«Про\~затвердження переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Так, відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст.88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач отримував від відповідача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, [PERSON] не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання такої вимоги позивачем, що унеможливило подання нотаріусу обґрунтованих заперечень, щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Крім того, виконавчий напис приватного нотаріуса оспорюється, зокрема, у тому числі і з мотивів його вчинення з порушенням строку, встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат» Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктами 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом, і не може бути змінений домовленістю сторін. Отже, виконавчі написи вчиняються за умови безспірності заявленої заборгованості та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до статті 256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88\~Закону України\~«Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою\~ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Таким чином, нотаріус не з`ясував, станом на час вчинення спірного виконавчого напису , чи не пропущений банком строк позовної давності, а так само, трирічний строк з дня виникнення у нього права вимоги, не встановив коли здійснено останню плату по кредиту. Крім цього, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи, щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки) у зв`язку з чим у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, є безспірними. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням діючого законодавства, а також з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, отже позовні вимоги підлягають задоволенню. В зв`язку з задоволенням основної вимоги, на підставі ст.141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат з відповідача, які сплачено позивачем при подачі позову в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved