Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

16.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 29.11.2012 року рішенням Оратівського районного суду шлюб розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає біля неї та знаходиться на її утриманні. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач не займається вихованням сина, матеріальної допомоги на його утримання не надає, чим ставить сімю у скрутне матеріальне становище. В судове засідання сторони не зявилися. До суду поступила заява від позивачки [PERSON] про розгляд справи у її відсутності. Згідно поданої заяви позивач [PERSON] позов підтримує, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] на виклик суду не з'явився. Зареєстроване місце проживання [PERSON] згідно повідомлення Оратівського РС УДМС України у Вінницькій області за № 505 від 12.08.2015 року: с. Оратів Оратівського району Вінницької області вул. Привокзальна, 41 (а.с.16). Судом направлялася повістка за вказаною адресою, проте судова повістка повертається до суду з відміткою про відсутність відповідача за вказаною адресою (а.с. 25). За правилами ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, в судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає за можливе розглянути справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 29.11.2012 року рішенням Оратівського районного суду Вінницької області шлюб розірвано (а.с.4). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.3), який проживає біля матері і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Копистиринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 510 від 18.06.2015 року (а.с.6). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 180-184, 191 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно із ст.ст. 180-184, 191 батьки зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У разі ухилення батьків від виконання цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з матері, батька дитини в частці від їх доходу і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів і приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є молодою працездатною особою і спроможний сплатити аліменти на утримання сина в обсязі, визначеному позивачем, а саме: у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 16 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, право малолітньої дитини [PERSON], [INFO] на матеріальне утримання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту. Відповідно до вимог ст.79 ЦПК України, ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 487, 20 грн.

Outcome: approved