Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до Новоайдарської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] року помер її батько - [PERSON]. [INFO] року померла мати позивача - [PERSON]. На підставі договору дарування [PERSON], померлому [INFO] року, та [PERSON], померлій [INFO] року, належить житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. В установлений законом строк позивач прийняла спадщину, однак за видачею свідоцтва про право на спадщину до нотаріуса не зверталась до теперішнього часу. При зверненні позивача до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Кузьменко М.С. їй було роз'яснено, що видати свідоцтва про право на спадщину на даний час неможливо, оскільки після смерті [PERSON] та [PERSON] заведені спадкові справи, але про видачу свідоцтв про право на спадщину інформація відсутня, а оскільки вищезазначені спадкові справи передані на зберігання до Луганського обласного державного нотаріального архіву за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонна, буд. 112а, отримати дані спадкові справи або їх копії неможливо, при цьому згідно діючого законодавства спадкова справа до майна померлого заводиться тільки один раз, у зв'язку з чим позивачу рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. 05.03.2019 року позивач звернулась до суду з заявою про збільшення розміру позовних вимог, в якій просила суд поновити строк звернення до суду за захистом порушеного права (а.с.39). Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.38). Представник відповідача Новоайдарської селищної ради - Шопін І.В. в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи покладався на розсуд суду (а.с.40). Згідно положень ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.17). Факт того, що [PERSON], померлий [INFO] року, та [PERSON], померла [INFO] року, є батьками [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Факт зміни прізвища матір'ю позивача з «[PERSON]» на «[PERSON]» (дошлюбне прізвище - [PERSON]) підтверджується копіями свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.14), свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.15), свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.16). Факт зміни прізвища позивачем підтверджується копіями свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.8), свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.9), свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10). З копії договору дарування від 28.10.1970 року, посвідченого виконавчим комітетом Ради депутатів трудящих с-ща Новоайдар Новоайдарського району Ворошилоградської області, за реєстром №56 (а.с.11-12), вбачається, що [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] та [PERSON] домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. З копії розпорядження виконавчого комітету Новоайдарської селищної ради №16 від 16.02.2016 року вбачається, що вулиця «[INFO]» перейменована на вулицю «[INFO]» (а.с.21). При зверненні позивача до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Кузьменко М.С. їй було роз'яснено, що видати свідоцтва про право на спадщину на даний час неможливо, оскільки після смерті [PERSON] та [PERSON] заведені спадкові справи, але про видачу свідоцтв про право на спадщину інформація відсутня, а оскільки вищезазначені спадкові справи передані на зберігання до Луганського обласного державного нотаріального архіву за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонна, буд. 112а, отримати дані спадкові справи або їх копії неможливо, при цьому згідно діючого законодавства спадкова справа до майна померлого заводиться тільки один раз, у зв'язку з чим позивачу рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом (а.с.25). Відповідно до ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Позивач просила поновити їй процесуальний строк для звернення до суду за захистом свого права, зазначивши, що вважала, що строки позовної давності нею не було пропущено, оскільки вона в установлений законом строк прийняла спадщину, що, на думку суду, можливо визнати поважною причиною пропуску строку. Відповідно до положень Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК (в редакції 2004 року), якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, тобто в даному випадку підлягає застосуванню положення ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилась у 1987 році, а після смерті [PERSON] - у 1992 році. Відповідно до ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК України в редакції 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 526 ЦК України в редакції 1963 року місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 527 ЦК України в редакції 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Оскільки [PERSON] є дочкою померлих [PERSON] та [PERSON], то відповідно до положень ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, вона є спадкоємцем першої черги за законом. Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 6 ЦК України в редакції 1963 року, захист цивільних прав здійснюється в установленому порядку, зокрема, судом шляхом визнання цих прав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування". Позивачем доведено відсутність у неї можливості в нотаріальному порядку оформити право на спадкове майно, що є підставою для звернення до суду за захистом права в судовому порядку, зокрема, й шляхом його визнання. З урахуванням вищенаведеного, суд вбачає законні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки остання є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] та [PERSON] першої черги за законом, яка прийняла спадщину, підтвердила належними доказами обставини, викладені в позовній заяві, та відсутність можливості вирішення даного питання в позасудовому порядку. Представник відповідача при вирішенні справи покладався на розсуд суду, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 524, 525, 526, 527, 529, 548 ЦК України в редакції 1963 року, Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved