Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

21 листопада 2017 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що з 09.11.2013 року вона перебувала в шлюбі з [PERSON], зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №341. Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З початку жовтня 2017 року шлюбні відносини фактично припинились і вони проживають окремо за різними адресами. Спільне господарство не ведуть. Примирення неможливе, тому просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON] (дошлюбне прізвище Вишнякова) і [PERSON], зареєстрований 09 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №341. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище "[PERSON]". Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить неповнолітнього сина залишити проживати разом з нею, а також надалі іменувати її прізвищем «[PERSON]». Спір по розподілу майна відсутній. На примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає у повному обсязі, на розірвання шлюбу згоден, не заперечує проти того, щоб після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачкою. Просить розглянути справу за його відсутності. Спір по розподілу майна відсутній. На примирення не згодний. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 09 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №341. Від спільного життя мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з жовтня 2017 року, відновлювати подружні відносини позивач не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірванні шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 Сімейного Кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», що підтверджується її заявою. На підставі ч.1 ст.160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи, що сторони дійшли згоди стосовно місця проживання дитини, суд вважає можливим залишити проживати неповнолітього сина [PERSON] з матір'ю. Спору стосовно поділу майна подружжя не має. Частина 3 ст.115 Сімейного Кодексу України регламентує документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь позивачки [PERSON]. На підставі ст.ст. 10, 11, 197, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved