Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 29 червня 2021 року позивач звернулася до суду з вище зазначеним позовом до відповідача посилаючись на те, що між сторонами 06.07.2006 року було укладено договір на дольову участь в будівництві житлового будинку. Відповідачем умови договору не виконувались тому за рішенням суду зазначений договір було розірвано, стягнуто заподіяні збитки у розмірі 469575,34 грн. проте, зазначене рішення в частині грошового зобов`язання не виконується відповідачем. Рішенням суду 01.06.2018 року стягнуто з відповідача збитки за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 108056,94 грн. Крім цього, за рішенням суду від 05.02.2020 року також стягнуто збитки у розмірі 471649,88 грн. за період з 01.05.2018 року по 29.08.2018 року. Тому у позові позивач просить стягнути з відповідача збитки за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.01.2020 року по 06.05.2021 року у розмірі 8719,83 грн., 3% річних за зазначений період у розмірі 6034,65 грн., інфляційні витрати за період з 07.05.2021 року по 31.05.2021 року в сумі 65956,68 грн., 3% річних за прострочення грошового зобов`язання 673688,198 грн., за період з 07.05.2020 по 31.05.2021 рік в сумі 21594,94 грн. В судове засідання представник позивача з`явився, підтримав позов, надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання з`явився, заперечив проти позовних вимог. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 05.07.2021 року справу призначено до судового розгляду у спрощеному проваджені. 06.10.2021 року до суду відповідачем подано відзив на позов у якому заперечуються позовні вимоги. 06.10.2021 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Дослідивши докази суд вважає, що позов слід задовольнити з таких мотивів. Встановлено, що 06.07.2006 між Відділом капітального будівництва УМВС України в Хмельницькій області та позивачем було укладено договір №4/1170-06 на дольову участь в будівництві житлового будинку по [ADDRESS] . Однак, відповідач не виконав умови вище зазначеного договору. Рішенням\~суду розірвано\~зазначений вище\~договір №4/1170-06\~від 06\~липня 2006\~року на\~дольову участь\~в будівництві\~житлового будинку\~по [ADDRESS] ,\~стягнуто з\~відповідача заподіяні\~збитки в\~розмірі 469575,\~34\~грн.\~ та\~ 2074,54\~грн. судових витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи, що становить 471 649,88 грн., що набрало законної сили. На неодноразові письмові звернення до Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, позивач отримала письмові відповіді про відсутність коштів та про ліквідаційну процедуру відповідача. Повторно, за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 01 червня 2018 року стягнуто з відповідача на користь позивача збитки, заподіяні в результаті прострочення виконання грошового зобов`язання внаслідок інфляції за період з 24.11.2016 по 30.04.2018 в сумі 87 821,22 грн., а також три проценти річних від простроченої суми за період з 24.11.2016 по 30.04.2018 рік в сумі 20235,72 грн., всього 108056,94 грн., що набрало законної сили. Внаслідок продовження невиконання судових рішень у справах №686/4569/15-ц та №686/5712/18, позивач знову звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом про стягнути із відповідача збитків, які завданні простроченням виконання грошового зобов`язання. Рішенням суду від 05.02.2020 року стягнуто із відповідача на користь позивача збитки, завдані в результаті невиконання грошового зобов`язання: інфляційні втрати за період з 30.08.2018 по 30.09.2019 рік в сумі 61\~448,92 грн., а також три проценти річних від простроченої суми за період з 30.08.2018 по 30.09.2019 в сумі 18820,61 грн., збитки, завдані в результаті невиконання грошового зобов`язання: інфляційні втрати за період з 1.10.2019 по 31.12.2019 в сумі 4637,65 грн., а також три проценти річних від простроченої суми за період з 1.10.2019 по 31.12.2019 в 4383,54 грн. В решті вимог відмовлено. Постановою Хмельницького апеляційного суду по зазначеній справі №686/29171/19 від 07 травня 2020 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2020 року в частині відмови у стягненні 3% річних за прострочення грошового зобов`язання за період з 01.05.2018 по 29.08.2018 підлягає до скасування із постановленням нового судового рішення в цій частині та стягнуто із відповідача на користь позивача 3% річних за прострочення грошового зобов`язання за період з 01.05.2018 по 29.08.2018 в сумі 4690,65 грн. Таким чином суд вважає, що внаслідок прострочення виконання судових рішень, які набрали законної сили, позивачу завдані збитки, які полягають у інфляційних втратах, а також передбаченою законом відповідальністю у розмірі 3% річних. Суд вважає, що наведені позивачем розрахунки завданих збитків є вірними та відповідають простроченим періодам невиконання грошового зобов`язання. Як вбачається із судових рішень, останнім розрахунковим періодом нарахування збитків, які завданні невиконанням судового рішення є 31.12.2019, таким чином, при поданні цього позову, розрахунок здійснювався за період з 01.01.2020 по дату набрання законної сили рішеннями у справі №686/29171/19 06.05.2020. За основу боргу, вірно береться суму - 579\~706,82 грн., яка була об`єктом нарахування збитків у судовій справі №686/29171/19, але в період до 31.12.2019 року тому до стягнення з\~відділу капітального\~будівництва УМВС\~України в\~Хмельницькій області\~в особі\~Голови ліквідаційної\~комісії Відділу\~капітального будівництва\~УМВС України\~в Хмельницькій\~області (код\~ЄДРПОУ 23315404)\~на користь [PERSON] на думку суду підлягають інфляційні витрати за прострочення грошового зобов`язання в розмірі 579706,82 грн. в сумі 8719,83 грн., 3% річних за прострочення зазначеного грошового зобов`язання в сумі 6034,65 грн. При здійсненні іншого розрахунку завданих збитків, позивач вірно виходила з того, що після набрання законної сили судових рішень у справі №686/29171/19, відповідач не виконав грошового зобов`язання, чим також, спричинив збитки. Таким чином, періодом розрахунку збитків є з 06.05.2020 (набрання законної сили судових рішень) по 31.05.2021 (на момент здійснення розрахунків). За основу суми боргового зобов`язання взято, суми грошових зобов`язань які були нараховані попередніми судовими рішеннями - 579 706,82 + (61 448,92 + 18 820,61 + 4 637,65 + 4 383,54 + 4 690,65) = 673688,19 грн. тому до стягнення з відповідача підлягають інфляційні витрати за прострочення грошового зобов`язання в розмірі 673688,19 грн. сумі 65956,68 грн., 3% річних за прострочення зазначеного грошового зобов`язання в сумі 21594,94 грн. 4. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення Судом не\~приймається до\~уваги обгрунтування заперечень\~відповідача щодо\~ безпідставності\~вимог стягнення коштів з відповідача так, як зазначені обставини спростовуються доказами що містяться в матеріалах справи. Крім цього, суд вважає необгрунтованим і посилання відповідача, щодо неможливості виконання грошового зобов`язання через ліквідацію відділу. 5. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав. Суд вважає,\~що представником\~позивача доведено\~порушення прав\~позивача простроченням виконання\~грошового зобов`язання\~відповідачем за\~рішеннями судів. Тому позов\~є обґрунтованим\~та до\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягають інфляційні витрати за прострочення грошового зобов`язання в розмірі 579706,82 грн. в сумі 8719,83 грн., 3% річних за прострочення зазначеного грошового зобов`язання в сумі 6034,65 грн., інфляційні витрати за прострочення грошового зобов`язання в розмірі 673688,19 грн. сумі 65956,68 грн., 3% річних за прострочення зазначеного грошового зобов`язання в сумі 21594,94 грн., витрати на правничу професійну допомогу у розмірі 10000 грн., всього стягнути 112306,10 грн. 6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно із п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, аналізуючи ст. 11 ЦК України можна стверджувати, що цивільно-правові відносини виникли із юридичного факту розірвання договору (постановлення рішення суду), як самостійного грошового зобов`язання. Відповідно до п. п. 8, 9. ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Так, статтею 509 ЦК Українипередбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом\~ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Відповідно до\~статті 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною 1\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з\~Законом України «Про індексацію грошових доходів населення»\~індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями\~17,\~18 Закону України «Про інформацію»\~є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою\~статті 625 ЦК України, є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду яка викладена в постанові від 22 вересня 2020 року по справі №918/631/19 (провадження 12-42гс20): п. 70: «З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Відповідно до встановлених судами обставин справи, за змістом статті 625 ЦК України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума інфляційних втрат та 3 % річних від несплаченої (неповернутої) суми попередньої оплати є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19)».п. 77: «Слід зазначити, що стаття 625 розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Приписи розділу І книги п`ятої ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, у тому числі як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої цього Кодексу)».п. 78: «При цьому у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань». Тобто, з огляду на позицію Великої Палати Верховного Суду у ст. 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань (якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону). 7. Судові витрати Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 1816 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь держави так, як позивач звільнений від сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі 10000 грн. з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Частинами 3-5\~ст.137 ЦПК України\~передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд з урахуванням наведених норм права, конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, заперечень представника позивача, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правової допомоги, складністю справи та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову і значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, вважає обґрунтованими вимоги щодо відшкодування за рахунок відповідачів понесених позивачем у даній справі судових витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції в розмірі 10000 грн. з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved