Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

31 травня 2017 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно (ціна позову 38000 грн.) посилаючись на те, що [INFO] року померла його мати - [PERSON], яка в останні роки проживала разом з позивачем в [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок площею 79,9 м.кв., сарай площею 37,7 м.кв., які знаходяться за адресою: [ADDRESS], який рахувався за [PERSON] з 1954 року забудови. Відповідно до зведеного акту вартості будинку інвентаризаційна вартість жилого будинку з належними до нього господарськими будівлями на 26.01.2017 року становить 38000 гривень. За заявою позивача було виготовлено технічний паспорт, а свідоцтво про право власності покійної мами на будинок не може бути видане в силу п.11 ч.1 ст. 346 Цивільного кодексу України 01 лютого 2017 року, позивач звернувся до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу Бугерко Н.А. про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно за законом. Постановою від 04.02.2017 року приватний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що залишилося після смерті матері, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями,. Дунаєвецьке КП «Інвентарбюро» довідкою від 26.01.2017 року повідомило, що акт про завершене будівництво жилого будинку в с.Рахнівка, вулиця Шевченка, 15а Дунаєвецького району Хмельницької області не складався, свідоцтва про право власності на домоволодіння Дунаєвецькою районною (міською) радою не видавалося на прізвище [PERSON]. Позивач вступив у фактичне володіння та управління будинком, користуюсь ним та присадибною земельною ділянкою, а тому спадщину прийняв, проте не може отримати в нотаріальні конторі свідоцтво про успадкування будинку, оскільки мати при житті не виготовила технічний паспорт на будинок і не отримала свідоцтва про право власності на нього, а тому звернувся з даним позовом до суду. Представник позивача по договору про представництво [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити пославшись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача: Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в судове засідання не з'явився, однак надав суду повідомлення про розгляд справи у відсутності представника, не заперечив проти задоволення позову. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27 квітня 2017 року. Відповідно до Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 47971348 від 06.06.2017 року спадкові справи після смерті [PERSON] не заводилися. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), позивач є спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину, що підтверджується копією рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12 квітня 2017 року, яким встановлено факт, що [PERSON], [INFO], уродженець с.\~Рахнівка Дунаєвецького району Хмельницької області є рідним сином померлої [INFO] року [PERSON], [INFO], уродженки с. Рахнівка Дунаєвецького району Хмельницької області. Дане рішення набрало законної сили 25.04.2017 року. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. До маси спадкового майна, після смерті [PERSON], входить житловий будинок площею 79,7 м.кв. з належними до нього господарськими будівлями та спорудами: веранда та сарай, вартістю 38000 грн., що підтверджується зведеним актом вартості будівель і споруд, технічним паспортом на житловий будинок. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 лютого 2017 року приватний нотаріус Дунаєвецького районного нотаріального округу не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], що належав [PERSON], яка померла [INFO] року, на ім'я позивача в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок. Згідно з довідкою Дунаєвецького КП "Інвентарбюро" від 26 січня 2017 року видно, що акт про завершення будівництвом житлового будинку в [ADDRESS] не складався, свідоцтво про право власності на домоволодіння Дунаєвецькою районною (міською) радою на ім'я [PERSON] не видавалося. Як вбачається з виписок з погосподарських книг за 1954-1998 рр., виданих Дунаєвецькою міською радою Хмельницької області [PERSON] з 1954 року стала головою двору, за нею рахувався житловий будинок в [ADDRESS], будинок 1954 року забудови, площею 79,9 м.кв., сарай площею 37,7 м.кв. 1954 року забудови. Виділено для будівництва і обслуговування двору 0,28 га земельної ділянки. Виникнення права власності у спадкодавця [PERSON] регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, померла [PERSON] своє право власності в БТІ не оформила. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Тому, [PERSON] набула право власності на житловий будинок в [ADDRESS]. Відповідно до ч.4 ст. 25, п. 11 ч. 4 ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). За таких обставин позов слід задовольнити та визнати за позивачем [PERSON] право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року.

Outcome: approved