Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

[PERSON] є відповідальним наймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується копією особового рахунку № 1435954, виданого ТОВ «Абонент-XXI», копією паспорту з відміткою про реєстрацію в цій квартирі. Близько двох років Відповідачі, з якими позивач перебуває у родинних відносинах, як виїхали до Російської Федерації, де мають постійне місце проживання та роботи. Між позивачем та відповідачами на період 2014 року було досягнуто домовленість щодо зняття їх з реєстрації за адресою: квартира [ADDRESS], на підтвердження чого відповідачами [PERSON][PERSON] було надано доручення на імя позивача щодо зняття їх з реєстрації за вказаної адреси, але скористуватися довіреностями позивач не мав можливості так як це ж питання стосувалося і дітей відповідачів. Тому вимушений звернутися до суду з зазначеним позовом. Позивач самостійно сплачує за житлово-комунальні послуги, що підтверджується звітом по особовому рахунку, яким підтверджується факт сплати платежів за житлово-комунальні послуги. Відповідачі не надають будь-якої допомоги на їх відшкодування. Тому просить суд визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги та суду пояснив, що [PERSON] є його рідною сестрою, яка з чоловіком [PERSON], та дітьми [PERSON], [PERSON] раніше були зареєстровані та проживали у [INFO], але більш 10 років вже не проживають за зазначеною адресою, так як виїхали за межі держави на постійне місце проживання. На даний час особистих речей відповідачів за вказаною адресою не має. Перешкод у їх проживанні за місцем реєстрації не чиниться. Відповідачі не несуть витрати за сплату комунальних послуг за вказаною адресою. Тому позовні вимоги просить задовольнити. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги [PERSON] зазначив, що у відповідності до діючого законодавства України, відповідачі більш одного року, а саме приблизно більш 10 років не проживаються на території України, а саме в квартирі [ADDRESS], так як мешкають за межами України на постійному місці проживання Росія. Зазначене питання щодо зняття їх з реєстрації, між позивачем та відповідачами вирішено за обоюдною згодою, але усно, за раніше виданими довіреностями на здійснення цих дій, сплинув строк їх дії, тому просить позов задовольнити з визначених підстав викладених у позовній заяві. Відповідачі, в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомила, судова повістка - виклик направлена відповідачу на останню відому суду адресу, крім того у газеті «Вісті Придніпровя» №22 (1721) від 31.03.2016 р. було надруковане оголошення про час місце та дату розгляду справи, і тому в силу ст.77 ЦПК України відповідач вважається повідомленою, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Заводський районний відділ у м. Дніпродзержинську Головного управління Департаменту міграційної служби України в Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву щодо проведення судового розгляду у їх відсутність. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Свідок [PERSON] суду пояснив, що особисто знайомий як з позивачем так і відповідачами, так як є сусідом сторін і мешкає у будинку № 64 по пр. Аношкіна у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області. Більш 10 років відповідачі не проживають у спірній квартирі, так як виїхали до Росії, де і живуть. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона товаришувала з матірю позивача, та була знайома зі всіма членами родини позивача. Більш 10 років тому відповідачка сестра позивача, разом з чоловіком та дітьми, виїхала до Росії на постійне місце проживання, і до м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області більш не поверталися. Дослідивши матеріали справи, вислухав позивача, представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON], повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини [PERSON] є відповідальним наймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується копією особового рахунку № 1435954, виданого ТОВ «Абонент-XXI», копією паспорту з відміткою про реєстрацію в цій квартирі (а.с. 5). Крім того, у квартирі [ADDRESS] також зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджено позивачем, представником позивача та особовим рахунком на квартиру (а.с. 5). Судом також встановлено, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], приблизно з 2005 року не проживають у зазначеній квартирі, квартирою не цікавиться, не оплачують комунальні платежі, не приймають участі у підтриманні квартири у належному санітарно-гігієнічному стані, не несуть інших витрат по утриманню квартири та не приймують участь у спільному побуті, тому вважається такими, що втратили право користування нею, що підтверджено показами позивача, представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON]. Згідно до акту про не проживання № 291 від 20.08.2015 року вбачається, що відповідачі не мешкають за вищезазначеною адресою, що підтверджується його копією (а.с. 7). Згідно до копії довідки КЖЕП «Оріон» від 31.08.2015 року зазначено, що Відповідачі не звертались щодо вчинення ним будь-яких перешкод у проживанні за вищезазначеною квартирою (а.с. 8). Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. В силу ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 71 ЖК України якщо особа не проживає в житловому приміщенні понад 6 місяців без поважних причин, така особа за рішенням суду може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особй понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ч. 1 та 4 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. У п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 р. № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" зазначено, що у справах визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Зібраними у справі доказами підтверджується факт відсутності відповідачів за зареєстрованим місцем проживання більш 10 років, без поважних причин з 2005 р., суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved