Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

17.05.2021 [PERSON] подав заяву, в якій просить суд ухвалити додаткове судове рішення, яким вирішити питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом цивільної справи №344/1622/21 в сумі 8400 грн. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 31.05.2021 до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотання подано [PERSON] . Представники відповідача та заінтересованої особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви ( ч. 4 ст. 270 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 31.05.2021 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне: Рішенням Івано-Франківського міського суду від 12.05.2021 року позов [PERSON] , який було заявлено до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, 09.09.2020, зареєстрований у реєстрі за №3472, відповідно до якого звернуто стягнення з [PERSON] на кошти в сумі 302894 (триста дві тисячі вісімсот дев`яносто чотири) гривні 76 копійок за кредитним договором №242-014/ФК-08, від 7.07.2008, укладеним з ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого вказане Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС». Стягнуто з Товаритва з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» в користь [PERSON] 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок судового збору. У відповідності до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положення п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати , пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до частин 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Таким чином суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Представництво у суді адвокат Волосянко Р.О. здійснював на підставі ордеру від 18.09.2020 (а.с.17) та копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №955 (а.с.18). На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано: - договір №11/09-2020 про надання правової допомоги від 18.09.2020 ( а.с. 82-83; - додаткову угоду №2 до договору про надання правової допомоги №11/09-2020 від 18.09.2020 від 28.01.2021, де зазначено про попередню вартість послуг адвоката ( а.с.84); - акт приймання-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) від 14.05.2021, який містить детальний розрахунок витрат ( а.с. 85); - копії квитанцій №0.0.2000695530.1 від 02.02.2021, АТ КБ «Приватбанк» та 0.0.2126803260 від 17.05.2021 АТ КБ «Приватбанк» ( а.с. 86). Судом встановлено, що стороною позивачів було дотримано строки та порядок звернення з даною заявою; витрати на правничу допомогу, надані представником позивача - адвокатом Волосянко Р.О. 28.01.2021 було проведено консультацію (500 грн.), вивчено проблеми проаналізовано документи та законодавство, підготовлено пропозиції щодо можливих перспектив вирішення спору (1400 грн.), складено позовну заяву (2500 грн.), також представник позивача був присутній у судових засіданнях від 25.05.2021, 22.03.2021, 15.04.2021, 28.04.2021, 12.05.2021, що підтверджується протоколами судових засідань у матеріалах справи. Всього на правову допомогу витрачено 8400 (вісім тисяч чотириста) гривень 00 копійок. 31.05.2021 до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до 1500 грн., від представника відповідача. В обґрунтування такого зазначає, що такі значно завищеними. Зокрема, покладення на відповідача витрат в сумі 1400 грн. за вивчення, аналіз документів і законодавства, підготовка позицій не є адвокатською послугою в розумінні Закону України « Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тому така вимога є безпідставною та необґрунтованою. Не мають відшкодовуватись витрати позивача на вивчення його адвокатом вищенаведених аспектів. Щодо складання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, то вважає, що було виконано незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки такої. Заявлені витрати не відповідають критеріям обґрунтованості, розумності та пропорційності. Так, суд вважає за необхідне зауважити, що постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (адміністративне провадження № К/9901/27657/20) зазначено, що розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, суд звернув увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Договором про надання правової допомоги від 18.09.2020 за №11/09-2020 та додаткової угоди від 28.01.2021 за №2 до цього договору, передбачено, що сторони погодили фіксовану суму, зокрема п. 4 « Порядок оплати гонорару». Відтак, суд не бере до уваги заперечення представника відповідача щодо відсутності детального розрахунку вартості виконаних робіт як на самостійну підставу для відмови у стягненні витрат на правничу домогу. Разом з тим, дослідивши надані докази на підтвердження витрати на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу має не обґрунтовано завищену вартість. Таким чином, судом встановлена неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатом робіт (наданих послуг), часові, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг) та участі у судових засіданнях. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу до 5 000 грн., які можна вважати необхідними і неминучими для позивача, який був змушений до залучення професійної допомоги адвоката.

Outcome: approved