Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз», в якій просить стягнути з відповідача 46452,66 грн, з яких заборгованість по заробітній платі в сумі 20877,01 грн, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 14967.84 грн; компенсація вартості невикористаної відпустки у розмірі 4371,21 грн, вихідна допомога, відповідно до ст.44 КЗпП України у сумі 6236,60 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну (немайнову) шкоду в розмірі 5000 грн. та витрати пов`язані з розглядом справи, допустити негайне виконання судового рішення. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» на посаді наповнювача балонів АГЗП м.Мерефа Безлюдівської дільниці з реалізації скрапленого газу Харківського регіонального управління скрапленого газу за сумісництвом згідно наказу №204 від 17.12.2019. 21.04.2021 позивача було звільнено у відповідності до п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників згідно з наказом №180-П від 21.04.2021. За період з січня 2021 по квітень 2021 сума невиплаченого остаточного розрахунку становить 18735 грн.38 коп., також позивачу не сплачувались кошти за роботу в нічний час та утримувались кошти у зв`язку з простоєм, якого насправді не було, в загальному розмірі 2141,63 грн. Середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за весь період затримки становить 623,66 грн*24 дні =14967,84 грн. Крім того, відповідачем не сплачено кошти за невикористану основну щорічну відпустку за 22 дні, що складає 4371.21 грн., а також вихідну допомогу в розмірі 6236,60 грн. У зв`язку з затримкою у проведенні з боку відповідача розрахунків позивач зазнав моральних страждань, які оцінює в 5000 грн. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи суд вирішив проводити у порядку спрощеного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, в ході судового розгляду представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Будь-яких інших клопотань сторонами не надано. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд на підставі наданих сторонами доказів встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З 17.12.2009 по 21.04.2021 [PERSON] працював в ТОВ «Харківрегіонгаз» на посаді наповнювача балонів АГЗП м.Мерефа Безлюдівської дільниці з реалізації скрапленого газу Харківського регіонального управління скрапленого газу. Дохід за період з 01.01.2021 по 21.04.2021 склав 29220,35 грн, сума до виплати 23335,38 грн, натомість сплачено 4600 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Харківрегіонгаз» від 19.05.2021 №ХР000000049. Відповідно до наказу ТОВ «Харківрегіонгаз» від 21.04.2021 №180-П [PERSON] звільнено з посади наповнювача балонів АГЗП м.Мерефа Безлюдівської дільниці з реалізації скрапленого газу Харківського регіонального управління скрапленого газу звільнено 21.04.2021, у зв`язку з скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Згідно з п.2 наказу ТОВ «Харківрегіонгаз» від 21.04.2021 №180-П бухгалтерії зробити повний розрахунок та провести виплати [PERSON] компенсувавши кошти за 22 дні невикористаної основної щорічної відпустки, виплатити вихідну допомогу у розмірі середньої місячної заробітної плати відповідно до ст.44 КЗпП України. За графіком робочого часу наповнювача балонів АГЗП Зміїв, АГЗП Безпалівка, АГЗП Нова Водолага, АГЗП Мерефа Безлюдівської дільниці з реалізації скріпленого газу Харківського регіонального управління скрапленого газу ТОВ «Харківрегіонгаз» на 2021 рік, складеного провідним економістом [PERSON] , погоджене з директором [PERSON] та головою профспілкового комітету [PERSON] , в лютому 2021 року встановлено 10 нічних годин. Відповідно до розрахункового листка за лютий 2021 р. [PERSON] вираховувалась оплата простою 3999,55 грн., доплата за роботу в нічний час в сумі 141,18 грн. не здійснено. Відповідно до довідки «Індивідуальні відомості про застраховану особу», що надано позивачем з особового кабінету платника, дохід [PERSON] за квітень 2020 - березень 2021 склав 70535,48 грн. Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та не спростовано відповідачем, що [PERSON] працював в ТОВ «Харківрегіонгаз» на посаді наповнювача балонів АГЗП м.Мерефа Безлюдівської дільниці з реалізації скрапленого газу Харківського регіонального управління скрапленого газу. Відповідно до наказу ТОВ «Харківрегіонгаз» від 21.04.2021 №180-П [PERSON] звільнено, у зв`язку з скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч.1 та ч.5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Згідно із частиною 1 статті 115 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до положень частини 1 статі 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляду і вирішення цивільних прав з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи спір щодо розміру належних позивачу, як звільненому працівникові сум, суд враховує докази про нараховану та невиплачену відповідачем заробітну плату позивачу. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що загальний розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» перед позивачем за період з 01 січня 2021 року по 21 квітня 2021 року (по день звільнення) складає 18735,38 грн. Крім того, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували простій підприємства та підстави звільнення позивача від роботи в нічний за графіком чергувань, а тому вважає, що позивачу у лютому 2021 року не нараховано 2141,63 грн ( 2000,45 грн. частина окладу + 141,18 грн. доплата за роботу в нічний час. З розрахунку, наданого позивачем, з яким погоджується суд: - середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період затримки з 22.04.2021 по 28.05.2021 складає 14967,84 грн ( 623,66 грн - середньоденна заробітна плата * 24 дні); - за невикористані 22 днів основної щорічної відпуски заборгованість становить 4371,21 грн. (70535,48 грн. - сукупний дохід за квітень 2020 року - березень 2021 року/355 - кількість календарних днів без врахування святкових= 198,69 грн. на день*22 дні); - вихідна допомога 6236,60 грн ( 12473,25 грн. сукупний дохід за лютий-березень 2021/20-кількість робочих днів=623,66 грн. *10). На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості з заробітної плати перед позивачем та про причини несвоєчасного погашення заборгованості, не надано розрахунку, який спростовує відомості, надані позивачем, тому суд вважає, що позивачем доведено заборгованість відповідача в загальному розмірі 46452,66 грн. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Суд з урахуванням характеру та обсягу заподіяних позивачу моральних та фізичних страждань, їх тривалістю, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути у відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Відповідно до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Викладені обставини дають суду підстави для задоволення вимог позивача та допущення негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць в частині стягнення заробітної плати. Відповідно до платіжного доручення №21 від 28 травня 2021 року при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, судовий збір в розмірі 908 грн. стягується з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved