Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

28 липня 2021 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшла вказана позовна заява, якамотивується тим, що 03 червня 2005 року між ФГ «Коваленко Т.М.» та [PERSON] укладено договір оренди, яким передано у строкове платне користування ФГ «Коваленко Т.М.» земельну ділянку площею 3,97 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаним договором було встановлено орендну плату в розмірі 1,5% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становило 556,06 грн на рік, або надання послуг і сільськогосподарської продукції. Також було передбачено, що обчислення орендної плати здійснюється з урахування індексу інфляції. 04 лютого 2021 році позивач отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку з кадастровим номером 5920688200:02:001:0392. Відповідач ФГ «Коваленко Т.М.» у 2018-2020 роках не сплачувало орендну плату. Окрім того, п. 40 договору передбачено таку підставу для його розірвання як зміна власника. Тому позивач просить розірвати договір оренди землі, укладений 03 червня 2005 року між [PERSON] і ФГ «Коваленко Т.М.», з підстав зміни власника орендованої земельної ділянки та систематичної несплати орендної плати орендарем та стягнути на його користь судові витрати. Ухвалою суду від 29 липня 2021 року відкрито провадження і справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не прибув, його інтереси представляла адвокат Власенкова Т.В., яка позовні вимоги підтримала, зазначила, що підставами для розірвання спірного договору оренди є зміна власника земельної ділянки та систематична несплата орендної плати відповідачем. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача ФГ «КоваленкоТ.М.» у судове засідання не прибув, причин свого неприбуття не повідомив, про день, час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Відзив на позов не подав, заява про відкладення судового засідання від нього не надходила. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в заочному провадженні за згодою представника позивача та за наявними в справі доказами. Заслухавши представника позивача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 3.9707 га, розташована на території Супрунівської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 21-22). 03 червня 2005 року між [PERSON] та ФГ «Коваленко Т.М.» укладено договір оренди земельної ділянки, на підставі якого [PERSON] передала господарству в оренду належну їй земельну ділянку площею 3,97 га. Договір укладено строком на 20 років з 03 червня 2005 року по 03 червня 2025 року (а. с. 9-14). Копію примірника спірного договору оренди з мокрою печаткою, яку представник позивача отримала у відділі №2 Управління у м. Сумах та Сумському районі, судом був оглянутий у судовому засіданні. Відповідно до п. 40 вказаного договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. 22 грудня 2006 року вказаний договір було зареєстровано у Білопільському відділі Сумської регіональної філії, про що в Державному реєстрі земель зроблено запис за №4446 (а. с. 14). Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори Ковальовою Л.Б. 16 березня 2016 року, земельну ділянку загальною площею 3,9707 га, з кадастровим номером 5920688200:02:001:0392, яка належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі державного акту серії ІV-СМ №027238 від 31 травня 1999 року, успадкувала її дочка [PERSON] , після смерті якої, згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори Ковальовою Л.Б. 04 лютого 2021 року, успадкував [PERSON] та 05 лютого 2021 зареєстрував на вказану земельну ділянку право власності (а. с. 23, 25, 26, 28). Листом від 24 лютого 2021 року позивач, як новий власник спірної земельної ділянки, повідомив орендаря про офіційне набуття ним права власності на землю та своє бажання розірвати договір оренди. Цей лист відповідач отримав 03 березня 2021 року (а. с. 17-20). Відповіді на свою заяву [PERSON] не отримав. Відповідач продовжує використовувати спірну земельну ділянку в своїх інтересах. Отже, судом установлено, що позивач належним чином повідомив відповідача про його бажання розірвати договір оренди землі. Згідно з ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно з ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Також статтею 770 ЦК України передбачено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Суд звертає увагу на те, що умова договору оренди землі від 03 червня 2005 року щодо припинення договору шляхом його розірвання у разі зміни власника земельної ділянки, переданої в оренду, не суперечить чинному законодавству, оскільки сторони договору, укладаючи даний договір, погодили таку умову, при цьому заборони щодо такої умови законодавством не встановлено. Отже, за вказаних обставин позивач має право вимагати у судовому порядку розірвання договору оренди землі від 03 червня 2005 року саме з підстав зміни власника на підставі п. 40 цього договору, оскільки відповідач не визнає такого права позивача. Окрім зміни власника позивач також зазначив, що підставою для розірвання спірного договору є систематична несплата відповідачем орендної плати, на що суд зазначає таке. Відповідно до п. д ч. 1 ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою, серед іншого, є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Такий правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 06 березня 2019 року в справі №183/262/17 та постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року в справі №392/1663/15-ц, від 15 квітня 2020 року в справі №322/266/18. Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 10 жовтня 2019 року в справі №293/1011/16-ц дійшла висновку, що тлумачення пункту д частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплати у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Згідно з ч. 1 ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Судом встановлено, що позивач набув права власності на земельну ділянку 05 лютого 2021 року (після її державної реєстрації), а отже, лише з 05 лютого 2021 року у позивача виникло право вимагати у відповідача сплати орендної плати, а саме: з моменту отримання ним спадщини. Враховуючи момент виникнення у позивача права на одержання орендної плати, порушення строків сплати орендної плати буде у разі її невнесення орендарем до 31 грудня 2021 року. Вказаний висновок суду сформульовано у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі № 709/1089/17 (провадження № 61-12745сво18). З огляду на викладене суд зазначає, що підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки від 03 червня 2005 року між ФГ «Коваленко Т.М.» та [PERSON] у зв`язку з систематичною несплатою орендної плати немає. Але враховуючи, що позивач набув право власності на спірну земельну ділянку в установленому законом порядку, як новий власник спірної земельної ділянки не бажає продовжувати дію договору оренди землі, укладеного з попереднім власником, а умовами договору оренди землі передбачено його розірвання у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та розірвати спірний договір оренди землі саме з підстав зміни власника земельної ділянки у відповідності до п. 40 спірного договору оренди. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 908 грн судового збору, сплаченого ним при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved