Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

30 липня 2019 року позивач звернулася в суд з позовом до Себинської сільської ради, Новоодеського району Миколаївської області, [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та права власності в порядку спадкування за законом. Позивач вказує на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який на час смерті мешкав за адресою [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , як така, що постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інший спадкоємець за законом донька померлого [PERSON] спадщину не приймала. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] , а також земельні ділянки :1) призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га, кадастровий номер, 482488801:04:013:0032, 2) призначену для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1409 га, кадастровий номер, 482488801:04:013:0033, що розташовані за тією ж адресою. 15 лютого 2001 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] . Вказаний договір був складений у простій письмовій формі та був посвідчений біржею нерухомості «ЄДВАЙС-КОНСУЛЬТ». Сторони домовились про ціну житлового будинку за яку його буде продано. На виконання домовленості позивач, [PERSON] передав продавцю всю суму грошей у розмірі 2000 гривень, яка відповідала ціні житлового будинку. Позивач вказує, що спірний договір купівлі-продажу сторонами повністю виконаний, продавець звільнив будинок, знявся з реєстрації за вказаною адресою, а [PERSON] отримав ключі від будинку, технічний паспорт на будинок та заселився до вказаного будинку. Вознесенським міжміським бюро було видано реєстраційне посвідчення, відповідно до змісту якого вказаний житловий будинок було зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до нормативних актів, що діяли на час укладення договору, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Оскільки в інший спосіб позивач не може документально встановити право спадкодавця (свого покійного чоловіка) на вищевказаний житловий будинок то вона вирішила звернутися до суду за захистом своїх прав та просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку укладений між її покійним чоловіком [PERSON] та [PERSON] та визнати за нею, право власності на цей будинок у порядку спадкування. Позивач в судове засідання не з`явилася, але її представник надав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглядати в їх відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала відзив на позов [PERSON] в якому визнала пред`явлену до неї позовну вимогу про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку. Представник Себинської сільської ради у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив не надавав. З матеріалів справи видно, що [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане виконавчим комітетом Себинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 07.10.2016року). За життя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу укладеного та зареєстрованого на біржі нерухомості «ЄДВАЙС-КОНСУЛЬТ» від 15.02.2001року купив у [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , складається із самого житлового будинку А-1 житловою площею 16,40кв.м.; комори Б-1; сараю В-1; сараю Г-1; сараю Д-1; гаражу Ж-1; літньої кухні З-1; підвалу І-1; огорожі №№1-3; басейну №4, за 2000грн., що підтверджується оригіналом цього договору. Сторони договору купівлі-продажу виконали всі умови договору. Після укладення вказаного договору купівлі-продажу 15.02.2001року [PERSON] зареєстрував своє право власності на спірний будинок у Вознесенському Бюро технічної інвентаризації, що підтверджується реєстраційним посвідченням №251 від 26.02.2001року. За життя [PERSON] неодноразово звертався до [PERSON] із проханням оформити вищевказаний договір нотаріально, але остання відмовлявся посилаючись на небажання займатися справами будинку який вона вже продала. Вулицю Ворошилова в с. Себине Новоодеського району Миколаївської області було перейменовано на вулицю Івана Богуна. Частиною 3 статті 5 ЦК України передбачено, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно до ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР який діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Згідно до ч.2 ст. 47 ЦК України ( в редакції 1963року) та ч.2 ст.220 ЦК України в чинній редакції, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності до правової позиції яка міститься у п. 61 постанови ВС від 26.09.2018 року у справі за № 910/21911/14, у разі застосування судом вищевказаних норм та визнання договору дійсним наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст.224 ЦК України ( в редакції 1963року) та ст.655 ЦК України в чинній редакції обов`язки покупця виконано в повному обсязі, що підтверджується договором купівлі-продажу укладеним на біржі нерухомості «ЄДВАЙС-КОНСУЛЬТ» 15.02.2001року. Фактичне і повне виконання правочину відбулося ще 15.02.2001року, відповідач [PERSON] повністю визнає ці обставини. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа мас право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу укладеного 15.02.2001року на біржі нерухомості «ЄДВАЙС-КОНСУЛЬТ». Як видно із спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину після його смерті є позивач [PERSON] , однак отримати свідоцтво про право на спадкове майно і довести у безспірному порядку те, що право власності [PERSON] на спірний житловий будинок перейшло до позивача немає можливості. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину після смерті [PERSON] то позов про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved