Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

[PERSON] в серпні 2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна, вказавши, що з 2004 року вона та [PERSON], [INFO], почали проживати разом однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство за адресою [ADDRESS]. До початку їхнього сумісного проживання [PERSON] перебував у шлюбі, який рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 липня 1997 р. було розірвано. 06 жовтня 2005 р. між нею та [PERSON] було укладено мусульманський шлюб згідно із Шаріатом, про що організацією Духовне управління мусульман України було видано свідоцтво про шлюб. [INFO] під час сумісного проживання в них народилась дочка - [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень 14.12.2005 р. складено відповідний актовий запис №1196 та видано свідоцтво серії [NUMBER]. Під час проживання однією сім'єю, вони із [PERSON] мали спільний бюджет, оскільки обидва працювали. В 2005 р. її чоловік, [PERSON], зареєструвався як фізична особа-підприємець та з того часу вона допомагала йому у здійсненні підприємницької діяльності, зокрема за кодом виду економічної діяльності 47.81 - «роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами». В 2010 р. нею також було здійснено реєстрацію підприємницької діяльності в т.ч. за КВЕД «роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах». Вони спільно із чоловіком здійснювали оптову закупівлю товару, ведення бухгалтерського обліку, транспортування товару та роздрібний продаж. Отриманий дохід вони витрачали на спільне ведення побуту, родинні потреби, навчання та розвиток їхньої дочки [PERSON]. На отримані від ведення господарської діяльності кошти ними спільно було придбано автомобіль марки Chery Amulet, 2007 р.в., реєстраційний [NUMBER]. Ринкова вартість даного автомобіля станом на дату направлення позову становить 25 000,00 грн. Крім того, протягом сумісного проживання, чоловік, [PERSON], відкрив декілька рахунків, в т.ч. депозитних, у фінансових установах, зберігав та накопичував кошти, отримані від їхньої підприємницької діяльності. 26 лютого 2018 р. у чоловіка раптово трапилась клінічна смерть, медичною швидкою допомогою його було доправлено до реанімаційного відділення Третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги, звідки 08.03.2018 р. його було переведено до відділення кардіології. Протягом всього строку перебування [PERSON] в лікарні вона здійснювала постійний догляд за ним в палаті, для його швидкого одужання нею щодня купувались необхідні ліки, рекомендовані лікарями. 23 березня 2018 р. чоловіка було виписано з лікарні додому, де вона продовжила доглядати за ним. 28 березня 2018 р. до них приїхала старша дочка чоловіка - [PERSON], яка за допомогою сторонніх осіб вивезла [PERSON] з місця їхнього спільного проживання до себе додому за адресою, [ADDRESS]. Позивач вказує, що [INFO] її чоловік, [PERSON], помер, про що 03 квітня 2018 р. складено відповідний актовий запис №969 та Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Черкаській області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Про те, що [PERSON] помер вона та їхня дочка дізнались від родичів чоловіка, які 02 квітня 2018 р. повідомили її шляхом направлення смс про його смерть та поховання. 15 квітня 2018 р. вона в інтересах дитини звернулась до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Михайловської А.А. із заявою про прийняття спадщини, яку було направлено приватному нотаріусу Левицькій Е.А., оскільки нею була відкрита спадкова справа. Також позивачка зазначала, що 10.07.2018 р. вона звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю із [PERSON], зацікавлені особи: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Е.А., [PERSON], [PERSON] Ухвалою від 16 липня 2018 р. Придніпровського районного гуду м. Черкаси її заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. На підставі викладеного просила суд: визнати автомобіль марки Chery Amulet, 2007 р.в., реєстраційний [NUMBER] об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON]; визнати за нею право власності на 1/2 частини вказаного автомобіля; визнати об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] грошові кошти, що знаходяться на рахунках у всіх банківських установах, відкритих на ім'я [PERSON]; Визнати за нею право власності на 1/2 частини всіх грошових коштів, що знаходяться на рахунках у всіх банківських установах, відкритих на ім'я [PERSON]; судові витрати покласти на відповідачів. [PERSON] неодноразово збільшувались позовні вимоги. В остаточній редакції позовні вимоги [PERSON] викладено в заяві про збільшення позовних вимог від 15.09.2020 року, в якій позивач просить: -встановити факт проживання [PERSON] із [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2004 р. по 28 березня 2018 р.; -визнати автомобіль марки Chery Amulet, 2007 р.в., реєстраційний [NUMBER], шасі [NUMBER] об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON]; -визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини автомобіля марки Chery Amulet;, 2007 р.в., реєстраційний [NUMBER], шасі [NUMBER]; -визнати об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] грошові кошти в сумі 63174,26 грн., що знаходяться на депозитних та карткових рахунках, у АТ КБ Приватбанк, відкритих на ім'я [PERSON]; -визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини грошових коштів в сумі 63174,26 грн., що знаходяться на депозитних та карткових рахунках, відкритих у АТ КБ Приватбанк, на ім'я [PERSON]; -судові витрати покласти на відповідачів. 03 жовтня 2018 року ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Шипович В. В. провадження у справі відкрито, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. 17 січня 2019 року ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Шипович В. В. Закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті. 11 травня 2019 року суддю Шиповича В. В. було відраховано зі штату суду у зв'язку із призначенням на посаду судді Верховного Суду у Касаційний цивільний суд. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 травня 2019 року справа передана судді Казидуб О. Г. 16 травня 2019 року ухвалою судді Казидуб О.Г. позовну заяву прийнято до свого провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті спору. 08 серпня 2019 року ухвалою судді Казидуб О. Г. було позовну заяву залишено без розгляду, на підставі ст. 257 ЦПК України. 25 вересня 2019 року постановою Черкаського апеляційного суду ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 серпня 2019 року було скасовано, а матеріали справи було направлено до суду першої інстанції для подальшого розгляду. 14 листопада 2019 року позивачем [PERSON] через канцелярію суду було подано заяву про відвід судді. 15 листопада 2019 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси було зупинено підготовче провадження у справі до вирішення заяви про відвід, поданої [PERSON] 22 листопада 2019 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси (Головуючий суддя Кондрацька Н. М. ) було відмовлено у задоволенні заяви про відвід, поданої [PERSON] 26 листопада 2019 року ухвалою суду поновлено підготовче провадження у справі. 17 грудня 2020 року ухвалою суду закінчено підготовче провадження по цивільній справі №711/7300/18 та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, викладені в редакції від 15.09.2020 та просила їх задоволити повністю. Додатково в судовому засіданні пояснила, що починаючи з 2004 року вона та померлий [PERSON] проживали разом, як подружжя. 06.10.2005 року між ними було укладено мусульманський шлюб згідно із Шаріатом. [INFO] в них з померлим народилась дочка [PERSON], батьком якої було записано [PERSON]. За час спільного проживання в них з померлим був спільний сімейний бюджет, вони вели спільне господарство, разом займались підприємницькою діяльністю з продажу товарів. За спільні кошти ними було придбано автомобіль Чері Амулет, а також на ім'я [PERSON] було відкрито депозитні та карткові рахунки в банківській установі. За весь час спільного проживання з [PERSON] вони називали один одного чоловіком та дружиною, а рідні та знайомі можуть підтвердити, що вони були чоловіком та дружиною. Після того, як в [PERSON] стався серцевий напад та він потрапив в лікарню, вона весь час доглядала його та купувала всі необхідні ліки. Після виписки з лікарні вона відвезла його додому за адресою [ADDRESS], де вони з [PERSON] постійно проживали разом з 2004 року. 28.03.2018 року до них приїхала старша дочка [PERSON] - [PERSON], яка за допомогою сторонніх осіб, вивезла його до себе додому за адресою [ADDRESS]. Про те, що чоловік помер вона дізналась 02.04.2018 року з смс-повідомлення від його родичів. У відповіді на відзив від 04.12.2018 року [PERSON] заперечувала доводи викладені у відзиві на позов, вказуючи що вони не відповідають дійсності. Адвокат позивача - Сергієнко О.П. в судовому засіданні просила позовні вимоги [PERSON] викладені в редакції від 15.09.2020 задоволити. Додатково зазначила, що наданими ними доказами та показами свідків було доведено факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON], як чоловіка та жінки, однією сім'єю без реєстрації шлюбу починаючи з 2004 року. В 2005 році між ними було укладено шлюб за законами Шаріату та в 2005 році у них народилась дочка [PERSON], батьком якої записано [PERSON]. В кожного з них були дорослі діти від попередніх шлюбів. [PERSON] та померлий [PERSON] проживали разом за однією адресою, виховували дочку [PERSON], вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, несли різні витрати на потреби їхньої сім'ї. Також вони разом займались спільним бізнесом, вони обоє були приватними підприємцями. За час спільного проживання їхня сім'я придбала за спільні кошти автомобіль та відкрила рахунки в банку для заощадження та накопичення спільних коштів. Коли у [PERSON] стався серцевий напад та він потрапив до лікарні, то саме [PERSON] була з ним поряд в лікарні протягом всього часу його перебування там, купувала всі необхідні ліки, доглядала за своїм чоловіком. Після виписки вони поїхали до себе додому за адресою [ADDRESS], де разом проживали з 2004 року. Після того, як [PERSON] повідомила дочок [PERSON] про стан батька, то 28.03.2018 його старша дочка [PERSON], яка постійно проживає в м. Стамбул, приїхала до позивачки та за допомогою сторонніх осіб вивезла його до своє квартири, де він і помер [INFO]. А тому заявлене позивачкою майно (автомобіль та грошові кошти) має бути визнане спільною власністю подружжя та за позивачкою визнано право власності на його Ѕ частину. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Могилей С.В. заперечував проти доводів викладених в позові [PERSON], вважав його безпідставним та недоведеним належними доказами та просив відмовити в його задоволенні повністю. Додатково вказав, що позивачем не надано доказів спільного проживання позивачки та померлого однією сім'єю без реєстрації шлюбу, ведення ними спільного побуту, наявність спільного бюджету. Наявність спільної дитини доводить лише факт батьківства [PERSON] відносно дочки [PERSON]. У відзиві на позов представник відповідачів - адвокат Могилей С.В. заперечував проти доводів викладених в позові [PERSON], вказуючи, що позивачем на підтвердження своїх доводів не надано жодного належного доказу. Зокрема не надано доказів на підтвердження факту спільного проживання [PERSON] та померлого [PERSON], саме як чоловіка та дружини. Відповідачі заперечують даний факт та наполягають на тому, що їхній батько не проживав з [PERSON] постійно, а лише періодично і протягом нетривалого часу. Постійно ж він мешкав з дочкою Лалою за адресою [ADDRESS]. Так як [PERSON] займався підприємницькою діяльністю, то мав власні кошти, на які і було придбано автомобіль Чері Амулет та внесено кошти на рахунки в банківську установу. Оскільки [PERSON] не знає в який саме банк було внесено кошти померлим [PERSON], то це також є доказом того, що з померлим вона не проживала разом та не мала спільного бюджету. Наявність у [PERSON] та померлого [PERSON] спільної дитини є лише доказом батьківства померлого відносно дитини, але це не є доказом постійного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Після того як в березні 2018 року [PERSON] потрапив до лікарні, [PERSON] проти його волі забрала його до себе додому. Про бажання жити в себе дома за адресою [ADDRESS], [PERSON] неодноразово говорив друзям та рідним. Також вказував, що [PERSON] змушувала [PERSON] скласти заповіт або укласти з нею шлюб. Заперечував також факт постійного догляду [PERSON] за померлим, оскільки відповідно до його діагнозу, хвороба в нього була запущена та не лікувалась, що свідчить про байдужість позивача щодо стану здоров'я померлого. Місцем реєстрації ФОП [PERSON] було місце його постійного проживання за адресою [ADDRESS] , що також спростовує доводи позивачки про ведення спільного господарства та наявність спільного бюджету. А тому просив відмовити в задоволенні позову повністю. Відповідачі Рахманова К.Ф. та Рахманова Л.Ф. в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про наявність справи в суді, а також час та місце судового засідання для розгляду справи по суті. Представник третьої особи Виконавчого комітету Черкаської міської ради, як органу опіки та піклування - Дахновська Т.В. не заперечувала проти задоволення позову. Третя особа,яка є неповнолітньою [PERSON] в судовому засіданні просила позовні вимоги матері [PERSON] задоволити. В судовому засіданні пояснила, що її батько [PERSON] все її життя жив разом з нею та її матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS], скільки вона себе пам'ятає. Батьки разом займались бізнесом, мали спільний сімейний бюджет. Обоє батьків разом займались її вихованням та приймали однакову участь у її вихованні та забезпеченні. Батько водив її в садочок та в 1-2 класи початкової школи. З його дочками від першого шлюбу вона спілкувалась не дуже часто, але його старша дочка [PERSON] приходила до них в гості за адресою [ADDRESS], коли приїжджала з Туреччини, де постійно проживає. Дочки батька від першого шлюбу знали, що він проживає разом з [PERSON] за вказаною адресою. Коли батько захворів, то її мати постійно була з ним в лікарні та купували всі необхідні ліки. Після виписки мати забрала його додому. В той час були канікули в школі і вона поїхала в гості до сестри, по материній лінії, в м. Київ, де і дізналась з телефонного дзвінка від матері, що приїхала [PERSON], та самовільно забрала батька від них і відвезла його за адресою [ADDRESS]. Потім їм повідомили, що батько помер і його поховали. Вона розуміє та усвідомлює позовні вимоги матері і не заперечує проти їхнього задоволення, оскільки [PERSON] була дружиною її батька та вони постійно проживали разом , як сім'я. Суд, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Щодо встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. Згідно вимог ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини при розгляді справи Кичана зауважив, що відносини де-факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям. У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України. Так у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (т. 1 а.с. 246). 06.10.2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб за законами Шаріату в присутності двох свідків, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Духовним управлінням мусульман України (т. 1 а.с. 130). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (т. 1 а.с. 236). Згідно Витягу з історії хвороби №3844 кардіологічного відділення КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої допомоги» ЧМР - [PERSON], що мешкає за адресою [ADDRESS], перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні з 26.02.2018 по 20.03.2018 року (т. 1 а.с. 125). [PERSON] та [PERSON] спільно було здійснено замовлення в ТОВ «Нові вікна» на заміну вікон, що підтверджується заказом від 05.10.2015 року, в якому замовниками вказано [PERSON]/[PERSON] та зазначено адресу [ADDRESS] (т. 1 а.с. 116). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом за однією адресою як сім'я без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, разом виховували спільну дитини. Зокрема допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснив, що він проживає за адресою [ADDRESS] та є сусідом [PERSON] Свідок вказав, що знає [PERSON] та померлого [PERSON] давно, вони були подружжям і померлий [PERSON] проживав з [PERSON] ще до народження дочки [PERSON]. Коли народилась [PERSON], то він з нею часто гуляв. [PERSON] постійно жив разом з [PERSON] з 2004 року. Він його постійно бачив то з вікна своєї квартири, то вони зустрічались в під'їзді, то бачив їх з [PERSON] в магазині. Крім того його квартиру неодноразово затоплювало з квартири №10, де жили [PERSON] та [PERSON], і коли він піднімався в квартиру №10, то там був [PERSON] і вони з ним з'ясовували причини затоплення. [PERSON] був одягнутий по домашньому, а не так ніби прийшов в гості. Після того як [PERSON] виписали з лікарні, то через два тижні [PERSON] розповідала, що [PERSON] потроху почав сам ходити по квартирі, його стан поліпшувався. Востаннє він бачив [PERSON] в січні 2018 року, коли той приходив вітати його дружину з днем народження. Свідок [PERSON] вказала, що вона проживає за адресою [ADDRESS] та знає сім'ю [PERSON] з 2006 року. З моменту знайомства з останньою вона знає, що [PERSON] була в шлюбі з [PERSON], з яким проживала разом та виховувала спільну дитину. Вона часто була в квартирі [ADDRESS], де проживали [PERSON] та [PERSON] з дочкою [PERSON]. Їхні діти часто грались разом. Коли вона до них приходила, то [PERSON] був одягнутий по домашньому, дивився телевізор, а не так ніби прийшов в гості. Крім того вона була репетитором [PERSON] по математиці доки не влаштувалась на роботу в школі, тож вона часто бувала в них дома, бо займалась з [PERSON]. [PERSON] постійно розповідав якісь історії, жартував, він жив разом з [PERSON] та їхньою дочкою. Він часто підвозив її на роботу. Також вона знає, що після виписки з лікарні в березні 2018 року, [PERSON] жив в квартирі [ADDRESS], вона особисто його там бачила та віталась до нього. [PERSON] його доглядала після лікарні. Про першу сім'ю [PERSON] знає зі слів [PERSON] та знає, що там між ними були складні відносини. Свідок [PERSON] вказала, що вона мешкає за адресою [ADDRESS] та є свекрухою [PERSON], середньої дочки [PERSON] від першого шлюбу. З [PERSON] та [PERSON] вона познайомилась в травні-червні 2014 року. [PERSON] називала [PERSON] батьком. Їхні діти після одруження поїхали жити в село Сагунівка, куди вона разом з [PERSON] та [PERSON] їздила на вихідні та свята. [PERSON] та [PERSON] жили разом за адресою [ADDRESS], з ними жила дочка [PERSON] та мати [PERSON]. Коли вона до них приходила в гості, то [PERSON] завжди був дома. Свідок підтвердила, що [PERSON] доглядала [PERSON] в лікарні, купувала йому все необхідне та після виписки він також знаходився за адресою [ADDRESS] та [PERSON] його доглядала. Свідок [PERSON] вказала, що вона є приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу та знала [PERSON] оскільки вона в нього купувала чай та каву, а потім він став її клієнтом та неодноразово звертався до неї для отримання консультацій та оформлення різних паперів. Пізніше вона познайомилась з [PERSON] та її матір'ю, яких [PERSON] представив їй, як дружину та тещу. Їхня сім'я була її клієнтами близько 20 років, тому вона була обізнаною в багатьох питаннях їхньої сім'ї. Після того, як [PERSON] потрапив до лікарні в 2018 році, до неї приходила [PERSON] та переказувала питання, які цікавили [PERSON], це стосувалось його реєстрації шлюбу з [PERSON] Пізніше до неї звернулась [PERSON], дочка [PERSON] від першого шлюбу, з проханням поїхати до неї додому та посвідчити заповіт батька на її користь. Проте так як вона знала, в якому безпорадному стані після лікарні перебував [PERSON], вона відмовила [PERSON]. Через декілька днів вона зустріла [PERSON] та запитала, чи вирішила вона питання з заповітом, на що [PERSON] відповіла ні. Востаннє [PERSON] вона бучила за місяць до його смерті. Крім того позивачем було надано нотаріально посвідчену заяву [PERSON] від 13.11.2018 року, в якій вона вказала, що є матір'ю [PERSON], з якою вона проживає разом за адресою [ADDRESS] з 2002 року. Восени 2004 року її дочка познайомилась з [PERSON], який в січні 2005 року попросив в неї дозвіл на шлюб з [PERSON] за мусульманським обрядом. Вона дала свою згоду. З січня 2005 року [PERSON] повністю переїхав до них жити в її квартиру та разом з дочкою вони зайняли найбільшу кімнату в квартирі. [PERSON] взяв на себе обов'язки голови родини та у всьому допомагав їй, [PERSON] та її дітям від першого шлюбу. 06.10.2005 року її дочка та [PERSON] уклали офіційно мусульманський шлюб в мечеті м. Черкаси по вул. Новопречистенській, 123, в присутності свідків. [INFO] в них народилась дочка [PERSON]. [PERSON] піклувався не лише про свою дочку, а і вважав їх всіх своєю родиною, а їхню квартиру своїм домом. За 14 років спільного проживання з її дочкою вони вели спільний сімейний бюджет, проводили ремонт квартири, сплачували комунальні послуги. 26.02.2018 [PERSON] тяжко захворів та потрапив до лікарні, де його цілодобово доглядала [PERSON], яка купувала всі необхідні ліки. 20.03.2018 року [PERSON] виписали з лікарні та його привезли в їхню квартиру. Сам він пересуватись не міг, тому його занесли в квартиру знайомі. З 20.03.2018 року по 28.03.2018 року [PERSON] знаходився вдома за адресою [ADDRESS], де його доглядала [PERSON] та двічі приходив лікар. Стан [PERSON] покращився і він міг сам сидіти та пересуватись по квартирі, але вимова була нечіткою. 28.03.2018 року о 10 годині [PERSON] пішла до магазину та в аптеку. В цей час приїхала дочка [PERSON] від першого шлюбу - [PERSON], яка проживає в м. Стамбул, Туреччина. Вона з батьком розмовляла на азербайджанській мові, яку вона не розуміє, тому суть розмови їй невідома. Коли [PERSON] повернулась, то [PERSON] сказала, що забирає батька до себе до дому. [PERSON] заперечувала та не давала згоди на перевезення тяжкохворого, як його дружина, вона хвилювалась, що це може викликати серцевий напад у [PERSON]. [PERSON] на це не реагувала, телефонувала до адвоката, поліції, а потім за допомогою сторонніх осіб вивезла [PERSON] з квартири, повідомивши, що везе його в будинок за адресою [ADDRESS]. [PERSON] хвилюючись за стан здоров'я [PERSON] віддала [PERSON] всю медичну документацію та ліки. [PERSON] кілька днів не могла дізнатись про стан [PERSON] і лише 02.04.2018 року їй повідомили про смерть та похорони [PERSON] (т. 1 а.с. 107). Відповідно до адресної картки за адресою [ADDRESS], - [PERSON], 23.06.1946 року за вказаною адресою був зареєстрований з 05.06.1990 року по 19.04.2018 року (т. 2 а.с. 65). Згідно акту про фактичне проживання/перебування особи за місцем реєстрації від 27.09.2018 року, складеного сусідами [PERSON] (місце реєстрації [ADDRESS]), [PERSON] (місце реєстрації [ADDRESS]), [PERSON] (місце реєстрації [ADDRESS]), засвідченого головою комітету мікрорайону «Кривалівський» Пшебішевська В.А., - засвідчено той факт, що гр. [PERSON], [INFO], з 28 березня 2018 року по [INFO] фактично проживав та перебував за адресою його реєстрації [ADDRESS] (т. 2 а.с. 66). Суд не може надати належної оцінки наданих [PERSON] чеків за період лютий-березень 2018 року (т. 1 а.с. 108-115), оскільки суду не надано медичних документів про лікарські призначення [PERSON] під час його перебування в кардіологічному відділенні з 26.02.2018 по 20.03.2018, а також в зв'язку з відсутністю вказівки про покупця даних товарів. Проте надані чеки підтверджують придбання в зазначений період в аптеках міста Черкаси лікарських препаратів, які застосовуються при лікуванні серцево-судинної системи. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в судовому засіданні було доведено факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] з 2004 року по 28.03.2018 року однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Спільне проживання вказаних осіб без реєстрації шлюбу доведено не лише наявністю в них спільної дитини та записом про батька дитини за його згодою, а й свідоцтвом про укладення шлюбу за законами Шаріату, що свідчить про бажання [PERSON] та [PERSON] створити сім'ю. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки (сусіди) підтвердили факт проживання [PERSON] та [PERSON] разом за адресою [ADDRESS] починаючи з 2004 року, ведення ними спільного господарства, виховання спільної дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства [PERSON] та [PERSON] підтверджується також наданими позивачкою копіями банківських карток, виданими на ім'я померлого [PERSON], що було б неможливим, якби він проживав за іншою адресою. Також вказаний факт підтверджується наявністю у позивачки ключів від автомобіля, які після смерті [PERSON] просили повернути (скрін з Вайбер листування (т. 1 а.с. 124)), та надані видаткові накладні (т. 1 а.с. 211-213) покупцем та замовником товарів в яких вказано [PERSON], а отримувачем - [PERSON] В той же час реєстрація померлого [PERSON] за адресою [ADDRESS], а не за місцем реєстрації позивачки [PERSON] за адресою [ADDRESS] не може бути доказом проживання померлого за місцем своєї реєстрації, оскільки кожна особа вільна у виборі місця свого проживання, а тому воно може бути відмінним від зареєстрованого місця проживання. Наданий відповідачами акт про фактичне проживання/перебування особи за місцем реєстрації від 27.09.2018 року доводить лише факт проживання померлого [PERSON] за адресою [ADDRESS] в період з 28.03.2018 року по [INFO]. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)». Факт реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2020 року у справі № 712/7830/16-ц (провадження № 61-28377св18). А тому суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про встановлення факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] з 2004 року по 28.03.2018 року однією сім'єю без реєстрації шлюбу підлягають задоволенню. Щодо вимог про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності та поділ спільного майна. Згідно зі змістом ст. 60 СК України, - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Так об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ч. 2 ст. 61 СК України). У частинах першій, другій статті 74 СК України (у редакції, чинній станом на 01 січня 2004 року) якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до статті 74 СК України (в редакції, чинній з 16 січня 2007 року) якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. У частині четвертій статті 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі № 6-2253цс15 зроблено висновок, що «за правилами статті 74 СК України (у редакції, чинній до 16 січня 2007 року) якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти». Аналогічні по суті висновки зроблені й по застосуванню статті 74 СК України (в редакції, чинній з 16 січня 2007 року) у постановах Верховного Суду (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 липня 2018 року у справі № 544/1274/16-ц (провадження № 61-22277св18), постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц (провадження №61-28343св18), постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 751/3021/17 (провадження № 61-10778св18). Відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.2016 на праві власності зареєстровано транспортний засіб марки Chery Amulet, 2007р.в., реєстраційний номер [NUMBER], шасі [NUMBER] (т. 1 а.с. 163). Право власності померлого на даний автомобіль підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] (т. 1 а.с. 260). Також відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» від 24.05.2018р. №20.1.0.0.0/7-180517/279 (т. 3 а.с 35) на ім'я померлого [PERSON] в ПАТ КБ «ПриватБанк» було відкрито депозитні рахунки та картки, а також наявні на них кошти, зокрема: -05.02.2018 року відкрито депозитний рахунок [NUMBER] за договором №SAMDNWFD0071847136001, на якому наявні кошти в сумі 60014,53 грн.; -04.12.2013 року відкрито депозитний рахунок [NUMBER] за договором №SAMDN85000739583274, на якому наявні кошти в сумі 67,78 грн.; -06.10.2015 року відкрито картку [NUMBER], на якій залишок коштів становить 0,95 грн.; -15.10.2015 року відкрито картку [NUMBER], на якій залишок коштів становить 1631,02 грн.; -06.02.2016 року відкрито картку [NUMBER], на якій залишок коштів становить 1460,56 грн. Таким чином судом встановлено, що під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу (за період з 2004 року по 28.03.2018 року) ними було набуто спільне майно, а саме автомобіль марки Chery Amulet, 2007р.в., реєстраційний номер [NUMBER], шасі [NUMBER] та грошові заощадження, що підтверджено внесенням [PERSON] на депозитні рахунки та карткові рахунки, що були відкриті на його ім'я, грошових коштів всього на суму 63174,26 грн. (60014,53 грн.+ 67,78 грн.+ 0,95 грн.+ 1631,02 грн.+ 1460,56 грн.). Вирішуючи питання про поділ спільного майна, яка є об'єктом права спільної сумісної власності, суд враховує, що відповідно до ч.1, 2 ст. 70 СК України, - у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Обставин, які б давали підстави для відступу від рівності часток подружжя судом не встановлено. Крім того доводи позивачки та її представника адвоката Сергієнко О.М. в судовому засіданні представником відповідачів адвокатом Могилей С.В. жодними доказами по справі не спростовані (ст.76 ЦПК України). А тому суд вважає, що частки [PERSON] та [PERSON] у праві власності на автомобіль та грошові кошти є рівними - по Ѕ частці за кожним. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності та поділ спільного майна підлягають до задоволення. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна об'єктом спільної сумісної власності та поділ спільного майна підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі ст. ст. 4, 21, 60-61, 70, 74 СК України, ст. 368 ЦК України,

Outcome: approved