overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] 12 грудня 2017 року звернулася до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що її чоловік [PERSON] помер [INFO] на тимчасово окупованій території в м. Луганську, причина смерті - інфаркт головного мозку, атеросклероз судин головного мозку. Сєвєродонецький МВ ДРАЦС відмовив їй у видачі свідоцтва про смерть у зв'язку з невизнанням медичних документів, виданих на непідконтрольній Україні території, тому просить суд встановити факт смерті громадянина України [PERSON] Заявник у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить справу розглянути за її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить справу розглянути за її відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Докази, які додані до справи, свідчать про наступне. [PERSON] є дружиною громадянина України [PERSON], [INFO], який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-7, 10-12). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №596, виданого «Державною установою «Луганська міська поліклініка №10» так званої "Луганської народної республіки" (а.с. 14-15), [PERSON] помер [INFO] вдома в м. Луганську, причина смерті - інфаркт головного мозку, атеросклероз судин головного мозку. Факт смерті [PERSON] також підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим «Жовтневим відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції так званої ЛНР» (а.с. 13), та свідоцтвом про поховання (а.с. 16), які видані на тимчасово непідконтрольній українській владі території, та фотокартками з місця поховання (а.с. 17-19). Сєвєродонецький МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції відмовив [PERSON] у державній реєстрації смерті [PERSON] на підставі видачі медичного документу з території непідконтрольній українській владі (а.с. 5). У даному випадку заявник не має іншої можливості, крім як у судовому порядку, звернутися за захистом своїх невизнаних прав. Згідно приписів п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

[PERSON] 12 лютого 2019 року звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником будинку [ADDRESS] . Його син [PERSON] зареєстрований у вказаному будинку, але фактично з 2006 року по теперішній час в ньому не проживає без поважних причин, тому позивач просить визнати його таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням. 27 лютого 2019 року судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та свідка на 23 вересня 2018 року. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційній сторінці Березанського районного суду Миколаївської області веб-порталу судової влади України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копій свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок (а.с.5), Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6), технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою [ADDRESS] (а.с.7-9), довідки Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області (а.с.11), позивач [PERSON] є власником будинку за адресою [ADDRESS] , у якому зареєстрований відповідач. Відповідач не проживає у вказаному будинку з 20 лютого 2006 року без поважних причин, що підтверджується актом про непроживання та довідкою Коблівської сільської ради (а.с.10,11) показаннями свідка [PERSON] , який підтвердив обставини, викладені у позовній заяві. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач не проживає за вказаною адресою більш як один рік без поважних причин, він втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. Так як позивач на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю другої групи, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

[PERSON] 12 червня 2018 року пред'явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 11 жовтня 1991 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що від шлюбу із відповідачем дітей не мають. Із 1995 року із відповідачем не проживає та не веде спільного господарства, а тому вважає, що за таких обставин, збереження сім'ї є неможливиим, і просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, яка відмовляється це зробити в позасудовому порядку. Від позивача [PERSON] поступила заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог з підстав, які викладені у позовній заяві та не заперечення проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання через розміщеня оголошення на офіційному сайті "Судова влада", у судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, у встановлений судом строк відзив не подала, і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Частиною 2 статті 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про розгляд даної справи за відсутності всіх учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про одруження та про переміну прізвища, імені, по батькові відомо, що сторони зареєстрували шлюб 11 жовтня 1991 року (арк.справи 10, 11). Згідно із ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

[PERSON] 12 червня 2018 року пред'явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 18 липня 1987 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що від шлюбу є двоє дітей, які є повнолітніми. Із 2005 року вона не підтримує із відповідачем шлюбних відносин, не веде спільного господарства, а тому вважає, що за таких обставин, збереження сім'ї є неможливиим, і просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, оскільки останній відмовляється його розірвати у позасудовому порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог з підстав, які викладені у позовній заяві та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та оголошенням на сайті "Судова влада", в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав, і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. \~ \~ \~ \~ Частиною 2 ст. 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про розгляд даної справи за відсутності всіх учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про укладення шлюбу відомо, що сторони уклали шлюб 18 липня 1987 року (арк.справи 15). Згідно із ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

[PERSON] 13. 03. 2015 року звернулась до суду з позовом [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 31. 01. 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Виконавчому комітеті Розсохуватської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області. Від шлюбу з відповідачем вона має двоє дітей, дочку [PERSON], [INFO] та [PERSON] - [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, а тому вона вимушена звернутися до суду. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1\\3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до їх повноліття. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглянути в її відсутність. Відповідач позов визнав просив справу розглянути в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства: В судовому засіданні встановлено, що 31. 01. 2002 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Розсохуватської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області.Від даного шлюбу сторони мають двої дітей, дочку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.5 ст.181 СК України не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" у 2015 році встановлені наступні розміри прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

[PERSON] 13.07.2015р звернувся до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що з 24.08.2007р перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відповідачем у справі, шлюбний договір між ними не укладався. Свій позов мотивує тим, що спільне життя не склалося, тому з 2011р шлюбні відносини між ними були припинені й з того часу вони не ведуть спільного господарства та не пов'язані побутом. Зазначає, що між ним та відповідачкою не існує повага до індивідуальності, звичок та уподобань кожного з них, право на фізичний та духовний розвиток, прояв своїх здібностей, створення умов для праці та відпочинку залишаються нереалізованими у цьому невдалому шлюбі. Вважає, що їм не вдалося побудувати сімейні відносини на почуттях любові та поваги, спільного дбання про матеріальне забезпечення сім'ї, подальше перебування у шлюбі є недоцільним та суперечить їх інтересам. Дітей від цього шлюбу вони не мають, на теперішній час відповідачка не вагітна. Крім того, вказує, що вживання заходів щодо примирення подружжя є невиправданим. Просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] підтримав свої вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, та надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] позов визнала цілком, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та в заяві зазначила, що після розірвання шлюбу просить залишити її прізвище „[PERSON]". Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 05.05.2012р Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, убачається, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.08.2007р. Від шлюбу сторони дітей не мають. З наданих до суду заяв вбачається, що позивач підтримав свій позов, а відповідач його повністю визнала. Згідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Прізвище відповідача після розірвання шлюбу залишити - „[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

[PERSON] 13 вересня 2018 року пред'явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 03 вересня 1991 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що від шлюбу мають двоє дітей: сина-Богдана, [INFO] та сина-Йосипа, [INFO], які на даний час є повнолітніми. Тривалий час він з відповідачем не проживає та за вказаний час ніхто із них не вживав заходів для примирення, а тому вважає, що за таких обставин, збереження сім'ї є неможливиим, і просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, оскільки в позасудовому порядку він не може це зробити. Від позивача [PERSON] поступила заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог з підстав, які викладені у позовній заяві та не заперечення проти проведення заочного розгляду справи.. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання шляхом розміщення оголошення на сайті "Судова влада", в судове засідання повторно не з'явилась, про причини неявки не повідомила, у встановлений судом строк відзив не подала, і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. \~ \~ \~ \~ Частиною 2 ст. 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про розгляд даної справи за відсутності всіх учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про шлюб відомо, що сторони зареєстрували шлюб 03 вересня 1991 року (арк.справи 3). \~ \~ \~ \~Згідно із ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. \~ \~ \~ \~Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] 13 грудня 2017 року звернулася до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що її чоловік [PERSON] помер [INFO] року на тимчасово окупованій території в м. Алчевську, причина смерті - очаговий кардіосклероз. Кадіївський МВ ДРАЦС відмовив їй у видачі свідоцтва про смерть у зв'язку з невизнанням медичних документів, виданих на непідконтрольній Україні території, тому просить суд встановити факт смерті громадянина України [PERSON] Заявник у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить справу розглянути за її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи [PERSON] у судове засідання не з'явилася, у заяві на ім'я суду просить розглянути заяву за її відсутністю, проти задоволення вимог не заперечує. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 із змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Докази, які додані до справи, свідчать про наступне. [PERSON] є дружиною громадянина України [PERSON], [INFO], який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4, 8-9). Відповідно до довідки про причину смерті №666, виданої «Алчевським міським відділенням ДП «Луганське республіканське бюро судово-медичних експертиз» так званої "Луганської народної республіки" (а.с. 7), [PERSON] помер [INFO] року, причина смерті - очаговий кардіосклероз. Факт смерті [PERSON] в м. Алчевську Луганської області також підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим «Відділом запису актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції так званої ЛНР» (а.с. 11), яке видане на тимчасово непідконтрольній українській владі території. Кадіївський МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції відмовив [PERSON] у державній реєстрації смерті [PERSON] на підставі видачі медичного документу з території непідконтрольній українській владі (а.с. 12). У даному випадку заявник не має іншої можливості, крім як у судовому порядку, звернутися за захистом своїх невизнаних прав. Згідно приписів п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved