Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Кам'яно-Костуватської сільської ради Братського району Миколаївської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Коростенська міська державна нотаріальна контора Житомирської області, про тлумачення заповіту. Свій позов позивач мотивує тим, що 15 серпня 2002 року [PERSON] склав заповіт, в якому зазначив про те, що на випадок своєї смерті робить таке розпорядження: "належну мені земельну ділянку, розташовану на території Кам'яно-Костуватської сільської ради Братського району Миколаївської області я заповідаю [PERSON]". Даний заповіт було зареєстровано у реєстрі за № 3-3250 та посвідчено державним нотаріусом Першої херсонської державної нотаріальної контори. [INFO] [PERSON] помер, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 843 від [INFO] та видано свідоцтво про смерть відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області. Однак, оформити спадщину на земельну ділянку позивач не має можливості, оскільки у заповіті відсутні ідентифікуючі дані земельної ділянки. До початку судового засідання представник позивача надав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив суд розглядати справу за його відсутності. В судове засідання представник Кам'яно-Костуватської сільської ради Братського району Миколаївської області не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. В судове засідання відповідачі не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомленні належним чином, причини неявки суду не повідомили. В судове засідання представник третьої особи не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] в м. Коростень помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка, складається із земельної ділянки площею 12,05 гектарів, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кам'яно-Костуватської сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кам'яно-Костуватською сільською радою, на підставі рішення 22 сесії 23 скликання Кам'яно-Костуватської сільської ради від 31 липня 2001 року № 6. Згідно заповіту від 15 серпня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Волкодав В.Г., та зареєстрованого за № 3-3250, [PERSON] заповідав належну йому земельну ділянку, розташовану на території Кам'яно-Костуватської сільської ради Братського району Миколаївської області, [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до повідомлення Коростенської міської державної нотаріальної контори Житомирської області, в заповіті від 15 серпня 2002 року відсутні ідентифікуючі дані земельної ділянки, яка заповідана, наприклад: площа земельної ділянки, цільове призначення, не вказано. Визначити, яку саме земельну ділянку заповідано не можливо (а.с. 7). Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом ст. 317 ЦК України, право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Згідно зі ст. 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При цьому, ч. 2 ст. 213 ЦК України, не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що спадкодавець [PERSON], відповідно до заповіту 15 серпня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Волкодав В.Г., та зареєстрованого за № 3-3250, належну йому земельну ділянку площею 12,05 гектарів, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кам'яно-Костуватської сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кам'яно-Костуватською сільською радою, на підставі рішення 22 сесії 23 скликання Кам'яно-Костуватської сільської ради від 31 липня 2001 року № 6, заповідав [PERSON]. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved