Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до Фанчиківської сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько дружини позивача - [PERSON] , останнє місце проживання якого було [ADDRESS] . Позивача дружина, як єдиний спадкоємець, прийняла спадщину за своїм батьком. Через сімейні обставини зареєструвати спадкове майно [PERSON] не встигла, оскільки [INFO] померла. Останнє місце проживання [PERSON] було [ADDRESS] . Шлюб між позивачем та [PERSON] було укладено виконкомом Фанчиківської сільської ради, Виноградівського району, Закарпатської області, 29.03.2005 року, за актовим записом №7. За час свого життя позивача дружина заповіт не залишала, оскільки померла раптово. На момент відкриття спадщини позивач постійно проживав з своєю дружиною по [ADDRESS] . Після смерті дружини [PERSON] позивач [PERSON] прийняв спадщину, оскільки проживав і продовжує проживати в спадковому будинку, доглядати за будинком, обробляти земельну ділянку. У встановлений законом строк позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Сторони по справі в судове засідання не з"явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Третя особа в судове засідання не з"явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , останнє місце проживання якого було [ADDRESS] (а.с.37). Дружина спадкодавця [PERSON] померла [INFO] (а.с. 38, 40). 29.03.2005 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб (а.с.5). [PERSON] , як єдиний спадкоємець першої черги прийняла спадщину за своїм померлим батьком, оскільки постійно проживала разом з ним на час відкриття спадщини (а.с.7). Правовстановлюючі документи на спадковий будинок не виготовила, оскільки [INFO] померла (а.с.6,39). На момент відкриття спадщини позивач постійно проживав з своєю дружиною по [ADDRESS] . Згідно довідки Фанчиківської сільської ради від 18.01.2019 року за № 57, житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] рахується за [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.9,37). Рік побудови 1950 (а.с.10-12). У відповідності до ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро. Як випливає з цього нормативного акту, запис у по господарській книзі є акт органу влади, що підтверджує право приватної власності. Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позивач є таким, що прийняв спадщину, яка відкрилася на день смерті спадкодавця, до складу якої ввійшло нерухоме майно, відтак позивач зобов`язаний отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний ним спосіб, передбачений законом. За встановлених обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved