overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

21 вересня 2015 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 05.04.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 12 859 грн. 31 коп. та судові витрати. В судове засідання ПАТ КБ «ПриватБанк» свого представника не направив, попередньо надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити (а.с.40). Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. За таких обставин суд, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.04.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином зобов'язання не виконує, в зв'язку з чим станом на 31.07.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 12 859 грн. 31 коп., яка складається з: -1 799,86 грн. - заборгованість за кредитом; -7 391,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -2 579,52 грн. - заборгованість за пенею та комісією; -500,00 грн. - штраф (фіксована сума); -588,54 грн. - штраф (процентна складова) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 1 218 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

21 вересня 2015 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 19.07.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 11 246 грн. 78 коп. та судові витрати. В судове засідання представник позивача Кашаєва О.Г. не з'явилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. За таких обставин суд, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.07.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином зобов'язання не виконує, в зв'язку з чим станом на 31.07.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 11 246 грн. 78 коп., яка складається з: -3 640,09 грн. - заборгованість за кредитом; -4 985,74 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -1 609,20 грн. - заборгованість за пенею та комісією; -500,00 грн. - штраф (фіксована сума); -511,75 грн. - штраф (процентна складова) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 1 218 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

21 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 23 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька, за актовим записом № 314. У шлюбі дітей не мають. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, повністю втрачено почуття любові і взаємоповаги. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, заявлені позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони написали заяви про слухання справи у їх відсутності, не бажають зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дітей у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Залишити відповідачу прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

21 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 16 червня 1996 року в Виконавчому комітеті Порічанської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], який є повнолітнім, та доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання доньки. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, зазначила, що шлюб з відповідачем зареєстровано 16 червня 1996 року. Проте, вона з відповідачем не проживає разом з 2010 року в зв'язку з зловживанням ним спиртними напоями. Вона з дітьми проживає окремо. Стосунки з відповідачем ускладнилися, любов та повага пройшли, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував щодо розірвання шлюбу, пояснивши, що в них різні погляди на життя, тому він також згоден на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 16 червня 1996 року, про що Виконавчим комітетом Порічанської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області складено відповідний актовий запис за № 05 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. - 4). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, внаслідок чого між ними часто виникали сварки, в їх сім`ї склався несприятливий психологічний клімат. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. В судовому засіданні судом не встановлено між сторонами спору щодо спільно нажитого майна, шлюб сторони розривають вперше. В судовому засіданні позивач побажала скористатися своїм правом та після розірвання шлюбу залишити прізвище "[PERSON] ". Позивач вказала, що вони з відповідачем за взаємною згодою вирішили питання про розподіл судових витрат, а тому з відповідача не потрібно стягувати судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

21 вересня 2018 року позивачка [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], [INFO], про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Мотивує свої вимоги тим, що вони з відповідачем 01 червня 1996 року зареєстрували шлюб у Московському відділі РАЦС м. Харкова (актовий запис №569, свідоцтво про одруження ВЛ № 019936). Протягом останніх двох років подружні стосунки розладилися через відсутність взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен живе окремим життям. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачкою. Просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку(доходу) боржника, але не менше мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитиниу в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~31 жовтня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що їх сім'я розпалась остаточно в червні 2018 року, не заперечує проти розірвання шлюбу. Щодо стягнення аліментів пояснив, що в добровільному порядку надавав кошти на утримання сина і мав намір надавати допомогу до його повноліття, вважає доводи позивачки в цій частині необгрунтованими тому аліменти з нього необхідно стягнути з дня винесення рішення (а.с.24). \~ \~ \~ \~В судове засідання, позивачка з'явилася, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на позові наполягає, пояснила, що разом із чоловіком не мешкають разом з червня 2018 року, спільне господаство не ведуть з цього ж часу. Просить розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб, малолітнього сина [PERSON], визначити місце проживання дитини разом із нею, прізвище ій залишити "Шаріна". Також просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі, який вказаний в позові. Відмовилась від вимоги про відшкодування їй за рахунок відповідача витрат по сплаті судового збору в сумі 704, 80 грн., оскільки відповідач сплатив їй ці кошти в добровільному порядку. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання з'явився, визнав позов в повному обсязі, проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечує, зазначає, що майновий спір між подружжям відсутній. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення позивача, пояснення відповідача, оцінивши усі докази, зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

21 вересня 2020 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 12 червня 2010 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 93. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем не склались через різні погляди на життя. Подружжя проживає окремо, на даний час спільне господарство не ведеться. Позивач переконаний, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливо. Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження по справі. (а.с.19-20). Ухвалою від 13 січня 2021 року позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей залишено без розгляду за заявою позивача.(а.с.31) Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду не заперечує. Позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей просить залишити без розгляду.(а.с. 30). Відповідач в судові засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки та поштовим конвертами повернутими до суду з відміткою "Через відсутність адресата". (а.с. 26,29) У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи викладене, відповідно до ухвали суду від 13 січня 2021 року, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи згідно ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрований 12 червня 2010 року року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Світловодську Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 93. (а.с. 7) Між подружжям спільне господарство не ведеться. Від шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження. (а.с.8,10). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених вище обставин, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позову. Судові витрати, понесені при зверненні до суду відповідно до заяви позивача, суд відносить за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

21 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач зазначила, що з відповідачем перебуває в шлюбі, зареєстрований 25 липня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ємільчинського районного управління юстиції в Житомирській області, актовий запис № 32. Від даного шлюбу вони мають спільну малолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося. Відповідач ніде не працює і не працював, проживав окремо, спільне господарство вони не вели, зловживав спиртними напоями, бив її, вона вимушена була виїхати за межі району. На даний час, шлюбні відносини фактично між ними припинені, вони не проживають разом. Відповідач проживає в смт. Ємільчине, а вона разом з дочкою та двома дітьми від першого шлюбу, протягом останнього року, проживає в с. Парипси Попільнянського району Житомирської області. Її намагання зберегти сім'ю ні до чого не привели. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить їхнім інтересам як чоловіка та жінки. В позові позивач просила суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу залишити дошлюбне прізвище "[PERSON]". Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що свої позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, наслідки визнання позову йому відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, а саме: ксерокопія паспорта позивача [PERSON]; ксерокопію ідентифікаційного номера позивача [PERSON]; свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] [NUMBER] від 25 липня 2014 року; ксерокопію свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] від 30 вересня 2014 року, а тому суд має можливість ухвалити рішення в судовому засіданні про задоволення позову, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст.ст. 112, 113 СК України. Підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений нею, при подачі позовної заяви, судовий збір. На підставі викладеного ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст.ст. 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

21 грудня 2017 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною дочкою [PERSON], [INFO], трьох років, у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування цих вимог вказувала, що перебувала із відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з 2006 року та 25 жовтня 2013 року у них народилась донька [PERSON], а 17 серпня 2015 року донька [PERSON]. В той же час, з червня 2017 року шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, вони мешкають окремо один від одного, при цьому відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання, хоча вона потребує такої, адже перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки не працює у звязку із доглядом за дитиною до трьох років та, окрім доньки [PERSON], має на утриманні малолітню доньку [PERSON]. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належно, про що свідчать дані зворотнього поштового повідомлення (а.с. 18), у звязку з чим, за приписами ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача. Зі змісту письмових доказів слідує, що сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7-8), які за даними Галицинівської сільської ради Вітовського району від 20.12.2017 року, проживають разом із матірю [PERSON] та перебувають на її утриманні (а.с. 11-12). Щодо заявлених вимог, то судом встановлено, що позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки не працює у звязку з доглядом за дітьми та досягненням найменшою трьох років. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та\~статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. За положеннями ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За частиною 4 даної статті дружина, з якою проживає дитина, має право на таке утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища. З огляду на наведене, враховуючи що, після припинення між сторонами шлюбних відносин, їх малолітні діти проживають із матірю, найменша їх дитина не досягла трьох років, то за положеннями вище вказаних норм за позивачкою передбачено право на матеріальну допомогу (аліменти) від батька дитини до досягнення їх найменшою донькою [PERSON] трирічного віку, а тому позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та, виходячи з розміру аліментів, про який просить позивач (1/ 6 частина від доходу відповідача) підлягають задоволенню в повному обсязі. Окрім цього, згідно зі ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved