Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

31.10.2019 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування заявлених вимог у позовній заяві вказала, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 17.04.2010 року належить квартира [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] доводиться їй близьким родичем - донькою, яка по теперішній час зареєстрована у вказаній квартирі, однак в ній фактично не мешкає з січня 2018 року, комунальні послуги вона не сплачує. Останнє відоме місце проживання відповідача: [ADDRESS] . З акту обстеження складеного 24.10.2019 року депутатом Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області Губенко О.І., вбачається, що [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] , з січня 2018 року, останнє відоме її місце мешкання: [ADDRESS] . Реєстрація відповідача у квартирі перешкоджає позивачу розпоряджатися нею, негативно впливає на її бюджет, оскільки відповідач не сплачує за житлово-комунальні послуги. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач до суду не з`явилася, причина неявки суду невідома, про час та місце слухання справи була повідомлена належним, причина її неявки суду невідома . У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.04.2010 року, витягу з Державного реєстру правочинів від 17.04.2010 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.05.2010 року, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . З акту обстеження складеного 24.10.2019 року депутатом Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області Губенко О.І., вбачається, що [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] , з січня 2018 року, останнє відоме її місце мешкання: [ADDRESS] . В квартирі зареєстровані: позивач - [PERSON] , мати позивача - [PERSON] , донька позивача - [PERSON] , та онук позивача - [PERSON] Фактично в квартирі мешкає дві особи: [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] . Відповідно до положень ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член власника сім`ї втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В правових позиціях, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року з наступними змінами "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або членів його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, тощо) суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, обов`язковою умовою для визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є її відсутність в житловому приміщенні протягом року без поважних причин . Із змісту позову вбачається, що відповідач [PERSON] не проживає з січня 2018 року в зазначеній квартирі, а позов пред`явлено до суду у жовтні 2019 року. Відповідач не проживає у квартирі позивача більше року, а своєю реєстрацією у житлі порушує права позивача як власника на користування та розпорядження майном, захист, якого передбачений ст. 391 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved