Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

16.01.2019 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок, загальною площею 67,70 кв.м, житловою площею 44,60 кв.м, з господарськими будівлями згідно технічного паспорту, що розташовані за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка за життя склала заповіт, яким заповіла йому, зокрема, житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] Вказаний житловий будинок належить до колгоспного типу двору та за життя власника [PERSON] не був переоформлений з колгоспного типу двору на робочий тип двору і відповідно не був належним чином зареєстрований згідно законодавства, що діяло до 01.01.2013 року та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В зв'язку зі смертю голови колгоспного двору (власника) [PERSON] перевести житловий будинок на робочий тип та оформити спадщину в нотаріальній конторі неможливо. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 23.01.2019 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз'яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. За клопотанням позивача до участі у справі в якості співвідповідача відповідно до положень ч.1 ст.51 ЦПК України залучено його рідного брата [PERSON] Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Позивач в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі, просив задовольнити, оскільки вирішити питання іншим шляхом неможливо. Відповідач [PERSON] визнав позов у повному обсязі, просив задовольнити. Вказав, що мати заповіла братові житловий будинок, а йому - інше майно. Спроби оформити спадкові права в нотаріальній конторі виявилися марними, оскільки майно не зареєстровано в передбаченому законом порядку. Представник Баранівської сільської ради Валківського району Харківської області - сільський голова [PERSON] просив проводити розгляд справи за його відсутності. При цьому вказав, що заперечень проти позову не має. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що відповідач визнав позов повністю, задоволення позову не порушує прав інших осіб, суд вважає можливим ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження, що відповідає положенням ч.3 ст.200 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що матір'ю позивача є [PERSON], що підтверджується даними Свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 15.05.1968 року Баранівською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 11. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 20.04.2017 року Баранівською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 06. Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 28.03.1989 року на підставі рішення виконкому Валківської районної Ради народних депутатів № 103 від 28.03.1989 року, зареєстрованого Валківським БТІ за реєстровим № 49, житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], значиться на праві приватної власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON]. Згідно довідки Баранівської сільської ради Валківського району Харківської області №02-21/456 від 14.09.2017 року [PERSON], яка померла [INFO] проживала за адресою: [ADDRESS] Разом з нею на день смерті проживали сини [PERSON] та [PERSON] - сторони у справі. Із заповіту, посвідченого секретарем Баранівської сільської ради Валківського району Харківської області 05.05.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 23 слідує, що [PERSON] заповіла позивачу, зокрема, житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] На даний час згідно Технічного паспорту (Інвентаризаційний № 49), виданого КП «Валківське бюро технічної інвентаризації» 19.01.1989 року, власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS], значиться голова колгоспного двору [PERSON]. Як вбачається з інформації Валківської державної нотаріальної контори Харківської області № 173/02.14 від 07.12.2018 року щодо майна померлої [INFO] [PERSON] Валківською державною нотаріальною конторою 19.09.2017 року відкрита спадкова справа №173/2017 рік на підставі поданої сином спадкодавця [PERSON] заяви про прийняття спадщини, яка зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 503. Щодо належного спадкодавцю житлового будинку з будівлями у [ADDRESS], позивач є спадкоємцем за заповітом матері, посвідченим 05.05.2016 року Баранівською сільською радою Валківського району за реєстровим № 23. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом щодо іншого майна. Заповіт на час відкриття спадщини є чинним, не змінений та не скасований. Спадщину позивач фактично прийняв згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємець, що проживав спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємці, передбачені ст.1241 ЦК України відсутні. Чоловік спадкодавця [PERSON] помер [INFO]. Донька спадкодавця [PERSON] спадщину не прийняла, про що подала заяву до нотконтори 24.10.2017 року. Будь-які інші заяви про прийняття спадщини чи про відмову від неї станом на 07.12.2018 року до нотконтори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавались. До складу спадкового майна входить житловий будинок з будівлями, що знаходиться у [ADDRESS], зареєстрований на ім'я [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок, виданим 07.04.1989 року виконавчим комітетом Баранівської сільської ради Валківського району, зареєстрованим Валківським МБТІ у кн. № 1 за р. № 49 (документ частково пошкоджений), технічним паспортом, виготовленим КП «Валківське бюро технічної інвентаризації» 24.11.2017 р. та інформаційною довідкою цього ж БТІ № 02-08/7 від 03.01.2018 року. З наданих до нотаріальної контори технічного паспорта та свідоцтва про право власності вбачається, що будинок належить до колгоспного типу двору та за життя власника [PERSON] не був переоформлений з колгоспного типу двору на робочий тип двору, відповідно не був належним чином зареєстрований згідно законодавства, що діяло до 01.01.2013 року та не був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За життя [PERSON] та члени її сім'ї не звертались за визначенням часток у будинку членів колгоспного двору. На час смерті [PERSON] спільно з нею проживали позивач та син спадкодавця [PERSON], що підтверджується довідкою № 02-21/456, виданою 14.09.2017 року виконавчим комітетом Баранівської сільської ради Валківського району. Спадкові права щодо вказаного житлового будинку з будівлями не оформлялись. Отже, в нотаріальному порядку оформити спадкові права на житловий будинок у [ADDRESS] неможливо, так як будинок належав до колгоспного типу двору та за життя власника не був оформлений на робочий тип двору, майнові права членів колгоспного двору не були визначені. На даний час документ, що підтверджує право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями не може бути виданий у зв'язку зі смертю голови колгоспного двору (власника) [PERSON]. У цьому випадку питання спадкування має бути вирішене позивачем у судовому порядку, як спадкоємцем за заповітом щодо майна матері. Правовідносини щодо майна колгоспного двору регулювалися ст.ст.120-126 ЦК Української PCP, які втратили чинність на підставі ЗУ №3718-12 від 16.12.1993 року. Внесені зміни до чинного на той час законодавства не передбачали правонаступництва прав та обов'язків щодо майна колгоспного двору іншими суб'єктами цивільних відносин, зокрема фізичною особою. У відповідності до ст.318 ЦК України суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені у ст.2 ЦК України. Ст.3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою, тобто право власності на збудоване до набрання чинності вищезазначеним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, і не виникає виключно у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченого даним Законом. Положеннями ст.ст.120,123 ЦК Української PCP (в ред. від 18 липня 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, встановлено, що майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. З огляду на викладене, [PERSON], як голова та єдиний член колгоспного двору станом на 15.04.1991 року не втратила права власності на спірний будинок, який в цілому входить до складу її спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об'єктом відносин спадкування виступають права та обов'язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ст.1299 ЦК України передбачено обов'язок спадкоємця зареєструвати право на спадщину в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцю за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, при цьому нотаріус обов'язково перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи які підтверджують вказані факти (п.п.4.12 і п.п.4.14 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в МЮ України 22.02.2012 року за № 282/20595). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки докази свідчать про право власності померлої [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] Враховуючи, що незаконність набуття права власності померлою судом не встановлено, позивач є спадкоємцем за законом, який у встановленому порядку прийняв спадщину, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved