Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із заявою про встановлення факту смерті її чоловіка [PERSON], [INFO], який помер 10 березня 2016 року в місті Іловайськ Донецької області\~ від криптогенного цирозу печінки. В обґрунтування вимог, посилається на те, що вона звернулась до Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з метою отримання свідоцтва про смерть, на що отримала письмову відмову. Просила встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер 10 березня 2016 року. Встановлення факту смерті необхідно їй для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України, яке в подальшому необхідне для отримання сином померлого [PERSON], [INFO], паспорта громадянина України. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про розгляд заяви у її відсутності. Представник заінтересованої особи - Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був письмово належним чином повідомлений. Від останнього надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю. Суд вважає можливим розглянути справу без участі відсутніх учасників процесу, які належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 157-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Як вбачається з заяви, заявник [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. Місто Іловайськ є містом районного значення, яке підпорядковане Харцизькій міській раді. Таким чином, місто проживання заявника відноситься до населеного пункту, на території якого відповідно до розпорядження КМУ від 02.12.2015 року за №1275-р, здійснюється антитерористична операція. Згідно розпорядження КМУ від 07 листопада 2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення»\~ м. Харцизьк Донецької області відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. У звязку з чим, заява подана до Добропільського міськрайонного суду на підставі розпорядження голови ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14, яким підсудність цивільних справ Харцизького міського суду визначена Добропільському міськрайонному суду Донецької області. Згідно приписів п.8 ч.1\~ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до вимог ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Як розяснив \~ Пленум Верховного Суду України у п. 132 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом встановлено, що заявник [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується копією паспорта серії ВВ 699567, виданого Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області.\~ Згідно свідоцтва про одруження серії І-НО № 023195, виданого 24 жовтня 1998 року Виконкомом Іловайської міської ради м. Харцизька Донецької області, [PERSON], [INFO], є дружиною [PERSON], [INFO]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 251019, виданим 02 жовтня 2001 року Виконкомом Іловайської міської ради міста Харцизька Донецької області. Згідно довідки про причину смерті від 10 березня 2016 року, яка видана лікарем Державної установи вузлової лікарні станції Іловайськ «Донецька залізна дорога» Донецької Народної Республіки [PERSON], [PERSON], [INFO], помер 10 березня 2016 року, причина смерті криптогенний цироз печінки. З копії свідоцтва про смерть серії ДНР №022574, яке видано 10 березня 2016 року Адміністрацією міста Іловайська міста Харцизька Донецької Народної Республіки вбачається, що [PERSON], [INFO], помер 10 березня 2016 року\~ в\~ місті Іловайську міста Харцизька Донецької Народної Республіки. Як вбачається з відмови у проведені державної реєстрації смерті від 25 липня 2017 року, Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON]\~ було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], який померл 10 березня 2016 року, так як останньою пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній\~наказом МОЗ України від 08.08.2006 р. № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». Крім вищенаведених документів, суду надано копію трудової книжки [PERSON] серії БТ-ІІ № 2804890, у якій 10 березня 2016 року зроблено останній запис про те, що трудовий договір на посаді вчителя історії Іловайської загальноосвітньої школи № 12 Донецької Народної Республіки припинено у звязку зі смертю. Факт смерті та захоронення також підтверджують фотографії з місця захоронення [PERSON] Відповідно до ч. 2, ч. 3\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи викладене, надані заявником довідка про причину смерті та свідоцтво про смерть, є незаконними і не створюють правових наслідків. Відповідно до п.8 ч.1\~ст.256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п.18\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права і враховує висновки ЄСПЛ у справі проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог\~статті 213 ЦПК України\~щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності. Суд вважає, що заявником надані докази, які в сукупності підтверджують факт смерті громадянина України [PERSON], [INFO], який помер 10 березня 2016 року в місті Іловайськ Донецької області\~, і дають суду підстави для задоволення заяви. Таким чином, наявність вищевказаних доказів, на думку суду, є достатньою підставою для встановлення факту смерті в певний час, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті, що надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України. На підставі\~ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання даного рішення.

Outcome: approved