Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області (далі - відповідач) про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки, в якому вказує, що [INFO] померла його мати, [PERSON] , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована у [ADDRESS] . Позивач, є спадкоємцем померлої за законом першої черги, відповідно до ст.1261 ЦК України, де в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадщину після смерті матері позивач прийняв. До складу спадкового майна, що залишилось після смерті матері, ввійшла земельна ділянка, загальною площею 0.25 га, яка була передана безкоштовно померлій у приватну власність на підставі рішення виконавчого комітету Голуб`ятинської сільської ради Попільнянського району Житомирської області 27.01.1994 року № 32 «Про передачу в приватну власність громадян земельних ділянок». Відповідно до листа № 0-6-0.31-752/116-18 виданого 28.08.2020 року Відділом Держгеокадастру у Попільнянському районі Житомирської області, державний акт на [PERSON] на земельну ділянку, не зареєстрований. З метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, позивач звернувся до нотаріуса, проте, отримав відмову, через відсутність правовстановлюючих документів на неї. Позивачу було роз`яснено, що відповідно до п.п.4.20, п.4, ч. 1, глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Позивач просить визнати за ним, [PERSON] , [INFO] , право, в порядку спадкування за законом, на завершення, розпочатої [PERSON] , яка померла [INFO] , приватизації земельної ділянки, загальною площею 0.25 га, яка розташована у [ADDRESS] , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати без його участі. Представник відповідача Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду лист, в якому просив справу розглядати без участі представника селищної ради. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області 01 вересня 2009 року, [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 64. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про розірвання шлюбу від 21 серпня 2018 року, 18 березня 1975 року відділом реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області складено актовий запис про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , після державної реєстрації розірвання шлюбу прізвище дружини змінено на дошлюбне « [PERSON] ». До складу спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] , ввійшла земельна ділянка, загальною площею 0.25 га, яка була передана безкоштовно померлій у приватну власність на підставі рішення виконавчого комітету Голуб`ятинської сільської ради Попільнянського району Житомирської області 27.01.1994 року № 32 «Про передачу в приватну власність громадян земельних ділянок». Відповідно до листа № 0-6-0.31-752/116-18 виданого 28 серпня 2020 року Відділом Держгеокадастру у Попільнянському районі Житомирської області, державний акт на [PERSON] на земельну ділянку, не зареєстрований. Відповідно до повідомлення Попільнянської державної нотаріальної контори в Житомирській області № 68/02-31 від 14 вересня 2020 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 0,25 га, що розташована у [ADDRESS] , яка рішенням виконавчого комітету Голуб`ятинської сільської ради від 27 січня 1994 року № 32 передана у приватну власність [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що спадкоємцем не подано та в матеріалах спадкової справи відсутні правовстановлюючі документи на вищевказану земельну ділянку. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-V), є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що засвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509 - VI). Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», передбачено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. З 01 січня 2013 року, відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» виготовлення та видача державних актів не проводиться, а виникнення права власності на нерухоме майно відбувається в порядку, відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, (видається свідоцтво про право власності). Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Як вбачається з частини 1 статті 120 Земельного Кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. За вимогами статті 125 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно статті 126 Земельного Кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до приписів частини першої статті 1297 Цивільного Кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійснені державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів державної влади, ради міністрів АРК, органів місцевого самоврядування. Частиною першою статті 182 ЦК України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а згідно зі статті 334 того ж Кодексу, право власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до статті 131 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного Кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. Зазначені обставини у їх системному зв`язку свідчать, що є всі підстави для визнання за позивачем, права на завершення приватизації вищевказаної земельної ділянки.

Outcome: approved