Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

24 квітня 2020 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором з елементами позики та іпотеки та просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за Договором позики у розмірі 173\~783, 61 грн.. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що між нею та [PERSON] 11 березня 2019 року підписано нотаріально посвідчений договір з елементами позики та іпотеки за умовами якого, вона передала у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 89722, 94 грн., що за курсом НБУ станом на 11 березня 2019 року становило 3400 дол.США з терміном повернення не пізніше 11 липня 2019 року. Сторони домовилися, що повернення боргу позичальником має бути здійснено наступним чином: 100 дол.США але не менше ніж 2638, 91 грн до 11 квітня 2019 року, така ж сума до 11 травня 2019 року, аналогічна сума 100 дол.США до 11 червня 2019 року та остаточна сума 3100 дол. США але не менше 81806,21 грн у строк до 11 липня 2019 року. У випадку несвоєчасного повернення суми боргу (або будь якої його частини за графіком), позичальник [PERSON] зобов`язується виплатити позикодавцю крім суми боргу також пеню у розмірі 1% від фактичної суми боргу за кожний день прострочки, але не більше ніж за 90 днів. З метою своєчасного виконання зобов`язань позичальника він передає в іпотеку Іпотекодаржателю квартиру, яка складається з двох кімнат, житловою площею 27,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Предмет іпотеки належить позичальнику на підставі договору купівлі продажу, від 12 листопада 2015 року. Обумовлена вартість предмету іпотеки становить 90\~000 грн. Станом на дату звернення до суду позичальник своїх обов`язків по укладеному договору не виконав, грошові кошти не повернув. Розмір пені, обумовлений пунктом 1 даного договору становить 1 % від суми позики строком не більше 90 днів та складає 80750, 70 виходячи з розрахунку (897,23х90 грн.). У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив його задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 18 червня 2020 року відкрито позовна заява була залишена без руху, позивачу був наданий строк для усунення недоліків. 30 червня 2020 року позивач надала до суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою від 13 липня 2020 року провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується судовими повістками які повернулись з поштового відділення з відміткою «За закінченням строку зберігання» та рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи без його участі до суду не подавав. Відповідно до п.2 ч.7\~ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Частиною 3 та частиною 4\~статті 130 ЦПК України\~передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Згідно з ч.1\~ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч.2\~ст.282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом, враховано, що в силу вимог ч.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~кожен при\~вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та у відповідності до ст.ст.\~280,\~281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні матеріали справи, доводи позивача, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. З матеріалів справи встановлено, що 11 березня 2019 року між позивачем та відповідачем був укладений змішаний договір з елементами позики та іпотеки, відповідно до якого [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 89722, 94 грн., що за курсом НБУ станом на 11 березня 2019 року становило 3400 дол. США з терміном повернення не пізніше 11 липня 2019 року (а.с. 5-7). Згідно ч. 2 ст. 628 ЦПК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст.1046 ЦК України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1, 2 ст. 575 ЦПК України, \~іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі. Відповідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу,\~яка нараховується\~від дня,\~коли речі\~мали бути\~повернуті,\~до дня\~їх фактичного\~повернення позикодавцеві,\~незалежно від\~сплати процентів,\~належних йому\~відповідно до\~статті 1048\~цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 3\~статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України\~передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6\~статті 81 ЦПК України, передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд приходить до висновку, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено змішаний договір з елементами позики та іпотеки. Згідно ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У строк, встановлений у Договорі, відповідач грошові кошти не повернув, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: approved