Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

28 серпня 2017 року в.о. головного лікаря КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи за психіатричним захворюванням безстроково. За рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 29.08.2005 [PERSON] визнана недієздатною та їй призначено опікуна [PERSON], [INFO]. Хвора [PERSON] спостерігається лікарем-психіатром з 1993 року. Неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні в КПНД, ремісії не виражені, останнє лікування з 26.11.2016 по 25.01.2017. Після виписки знаходилася в домашніх умовах, дільничного лікаря-психіатра відвідувала нерегулярно, амбулаторне лікування не приймала. 19.08.2017 [PERSON] звернулася на прийом в супроводі опікуна, і за слів останньої стан хворої погіршився, вона стала злобною, дратівливою, говорить сама з собою, погано спить, відмовляється від їжі, прийому медикаментів. В цей день хвора була оглянута комісією лікарів-психіатрів диспансеру, яка дійшла висновку про необхідність лікування в умовах стаціонару без згоди хворої. Представник психіатричного закладу Воїн О.М. в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити. В судовому засіданні лікар-психіатр КЗ «КПНД» ДОР [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] страждає на психічне захворювання, станом на теперішній час потребує лікування в умовах стаціонару, оскільки відсутність такого лікування може негативно вплинути на здоров'я хворої та оточуючих. Опікун [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні просила госпіталізувати її дочку до психіатричного стаціонару для проходження лікування, зазначила, що вона сама звернулася із відповідною заявою до закладу в зв'язку із погіршенням стану здоров'я дочки, побоюючись погіршення її стану здоров'я, а також з її агресивною поведінкою. Прокурор Плющакова Л.М. в судовому засіданні підтримала подану КЗ «КПНД» ДОР заяву та просила госпіталізувати [PERSON] до психіатричного стаціонару для проходження лікування. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року, що підтверджується паспортом громадянина України. (а.с. 4). Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.08.2005, яке набрало законної сили 30.09.2005, [PERSON], [INFO] визнано недієздатною та призначено її опікуном [PERSON] (а.с. 8). Згідно рішення ЛКК № 1181 від 19.08.2017, комісія дійшла до висновку, що [PERSON] страждає на тяжке психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, непереривної течії, галюцінаторно-параноїдного синдрому та потребує лікування лише в умовах стаціонару (а.с. 9). Згідно заяви опікуна [PERSON] від 19.08.2017, остання просить госпіталізувати її дочку [PERSON] у зв'язку із погіршенням стану її психічного здоров'я, безсонням, відмовою від їжі, ліків, погрозами на її адресу (а.с. 3). Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі Закон), особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ч.1 ст. 13 Закону, особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Відповідно до ч.2 ст.13 Закону, госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Однак, рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 року, яке є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року N 1489-III. Вказаний такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що «стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, разом із статтями 2, 3 та 4, посідає провідне місце серед основоположних прав, що гарантують фізичну безпеку особи, і тому її важливість є надзвичайною. Її основною метою є запобігання свавільного чи невиправданого позбавлення свободи» (пункт 30 рішення у справі «МакКей проти Сполученого Королівства» від 3 жовтня 2006 року). У пункті 1 статті 5 Конвенції закріплено підстави для правомірного позбавлення особи свободи відповідно до процедури, встановленої законом, до яких належить і законне затримання психічно хворої особи, а в пункті 4 цієї статті передбачено перевірку законності такого затримання у судовому порядку. Оскільки [PERSON] страждає на психічне захворювання, у зв'язку із чим визнана судом недієздатною та не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу, опікун [PERSON] - [PERSON] просить госпіталізувати останню у психіатричний стаціонар, враховуючи те, що [PERSON] внаслідок погіршення її психічного стану виявляє безпосередню небезпеку для себе, оточуючих, зокрема може спричинити суттєву шкоду своєму здоров'ю та оточуючих, що підтверджується зібраними у справі доказами, у суду наявні усі підстави для задоволення заяви, та госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Outcome: approved