Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

16 червня 2016 року позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду з позовом до Словянської міської ради, про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтував тим, що 19 січня 2012 року помер його батько [PERSON], який проживав з 1985 року постійно в будинку №111 по вул.К.Лібкнехта в м. Слов'янську разом зі своєю дружиною -його мамою- Герасименко [PERSON] та тещою -мамою [PERSON] - його бабусею [PERSON]. Він є єдиним спадкоємцем першої черги по закону на спадщину померлого батька, у встановлений законом сірок звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька. В склад спадщини після померлого батька входить житловий будинок №111 по вуя. К.Лібкнехна в м.Слов'янську. Цей житловий будинок був побудований його дідусем [PERSON] та його бабусею [PERSON] на підставі договору забудови в період їх шлюбу та був зареєстрований в Слов'янському БТ1 25.05.1953 року на імя дідуся. Його дідусь [PERSON] І риюрііі Хидрійович помер 10 травня 1973 року. Після його смерті [PERSON] як дружині померлого Першою Словенською ДНК 04.07.2000року було видано Свідоцтво про право власності на ? частку зазначеного будинку та Свідоцтво про право на спадщину на ? частку цього будинку і його мамі [PERSON] як дочці померлого видано Свідоцтво про право власності на ? частку зазначеного будинку. 07 вересня 2004 року померла його мама [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй ? частку житлового будинку №111 по вул.К.Лібкнехта в м.Словянську. Цю спадщину прийняли відповідно до ст.1268 ЦК України його батько [PERSON] як чоловік померлої і спадкоємець першої черги по закону та його бабуся [PERSON] як мати померлої і спадкоємець першої черги по закону оскільки вони на день відкриття спадщини постійно проживали із спадкодавцем і кожному перейшло право на 1/8 частку зазначеного житлового будинку. Однак за житія бабуся та батько не оформили своє право на прийняту спадщину. 26 липня 2008 року померла його бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина яка складалася з 7/8 часток житлового будинку №111 по вул.К.Либкнехта. Оскільки його батько [PERSON] проживав спільно з його бабусею [PERSON] з 1985 року до дня її смерті, вони були повязані спільним побутом, вели спільно господарство, мали спільний бюджет, мали взаємні права та обовязки, батько похоронив [PERSON] як члена своєї сімї відповідно до ст. З Сімейного кодексу України є підстави встановити факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] з 1985 року по день її смерті тобто 23 роки. Встановлення цього факту йому необхідно для вирішення питання про право померлого батька [PERSON] на спадщину померлої [PERSON] і вирішення питання про його право на спадщину. В судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач - Словянська міська рада Донецької області була повідомлена належним чином про час та місце слухання справи, звернулась із заявою про слухання справи у відсутність їх представника. Проти задоволення позову не заперечувала. Cуд, дослідивши надані докази, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні із достовірністю встановлено, що [PERSON] належало на праві власності 3/4 частки житлового будинку № 111 по вул.К.Лібкнехта в м. Словянську Донецької області. ? частка цього ж будинку належала на праві власності [PERSON], що підтверджується довідкою КП БТІ м. Словянська (а.с. 13). 07.09.2004року померла мати позивача- Герасименко [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача та свідоцтвом про смерть [PERSON]Г (а.с. 8, 11). Як вбачається із домової книги домоволодіння №111 по вул. К.Лібкнехта в м. Словянську Донецької області, на час смерті [PERSON] в зазначеному домоволодінні були зареєстровані [PERSON],- мати спадкодавця та [PERSON]- чоловік спадкодавця (а.с. 16-20). Як вбачається з матеріалів спадкової справи , з інформаційних довідок зі спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину,заповіти/спадкові договори) інформація про заповіти., спадкові договори, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину , що відкрилась після смерті [PERSON], відсутня, тобто із заявами про відмову від її прийняття , спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] не звертались Спадщину після смерті [PERSON] прийняли спадкоємці першої черги, що постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини- а саме [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до положень ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець приймає спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори в шестимісячний термін з часу відкриття спадщини, або вважається таким , що прийняв спадщину, якщо постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку не заявив про відмову від неї. Тобто у кожного із спадкоємців померлої [PERSON], а саме [PERSON] та [PERSON] , виникло право на спадщину за законом у вигляді по 1/8 частці житлового будинку з господарськими спорудами під № 111 по вул.К.Лібкнехта в м. Словянську Донецької області. В суді також встановлено, що 19 січня 2012року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с. 9). З матеріалів спадкової справи № 215/2012, до майна померлого [PERSON], вбачається, що [PERSON] 27.03.2012року, у передбачений ст. 1270 ЦК України строк , звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с. ).Окрім того, встановлено, що рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 08 жовтня 2014 року за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на 1/8 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель під № 111 по вулиці К.Лібкнехта в м. Слов'янську Донецької області (а.с. 15). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, спадкоємцями четвертої черги спадкування є особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім"єю не менше як п"ять років до часу відкриття спадщини. В п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК Україниспадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). Виходячи із змісту ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Відповідно до п. 28 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно» і «Порядку надання інформацій з державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України за № 868 від 17.10.2013 року, підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та їхніх речових прав на нерухоме майно. Вирішуючи позовні вимоги про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, суд виходить з такого. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від З0 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» суду слід звернути увагу на наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами, зокрема, копіями документів із спадкової справи. Відповідно до розяснень наданих у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від30.05.2008року,- за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підствердження в суді, а також стверджуються письмовими матеріалами справи, а тому позов підлягає задоволенню оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити, встановивши факт проживання однією сімєю та визнати за позивачем право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved