Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

18 квітня 2016 року позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 700006951 від 13 травня 2008 року та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між ними кредитного договору [PERSON] було надано кредит у сумі 14\~650,52 доларів США. ЗАТ «Альфа-Банк» 19 серпня 2009 було приведено у відповідність до ЗУ «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування ЗАТ «Альфа-Банк» в ПАТ «Альфа-Банк». У порушення умов зазначеного договору, [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 березня 2016 року має прострочену заборгованість за кредитом 2\~781,40 доларів США та за відсотками 786,47 доларів США. Крім того, в забезпечення виконання зобовязань, 13 травня 2008 року також було укладено договір поруки №700006951-П з [PERSON] На виконання умов договору [PERSON] та [PERSON] була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, яка на теперішній час не виконана. У звязку з чим просять стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитом та судові витрати. У судове засідання представник позивача [PERSON], який діє а підставі довіреності №-001923/15 від 30 жовтня 2015 року (а.с.39) не зявився, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечують проти винесення заочного рішення (а.с.38 зв.б.). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення в друкованих засобах масової інформації (газета центральних органів виконавчої влади України «Урядовий Курєр» №95 (5715) від 21 травня 2016 року) (а.с.37). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що 13 травня 2008 року між позивачем і [PERSON] був укладений кредитний договір № 700006951, відповідно до якого договору [PERSON] було надано кредит на загальну суму 14\~650,52 доларів США. Згідно даного кредитного договору відповідач зобовязаний щомісячно погашати кредит і сплачувати проценти за користування кредитом (13,50 % річних) (а.с.3-8). Крім того, 13 травня 2008 року між позивачем і [PERSON] був укладений договір поруки № 700006951-П, згідно якого вона зобовязалася у разі невиконання або порушення [PERSON] зобовязань перед ПАТ Альфа-Банк погасити заборгованість за кредитним договором в повному обсязі, як солідарний боржник (а.с.11). Взяті на себе зобовязання відповідачі не виконали і станом на 31 березня 2016 року сума заборгованості по кредитному договору складає 3\~568,87 доларів США, з яких заборгованість за кредитом 2\~781,40 доларів США; заборгованість за відсотками 786,48 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.13). Статтею 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що кредитний договір укладений сторонами в письмовій формі та підписаний належним чином. Згідно вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вимог ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У зв'язку з викладеним суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження у ході судового засідання і підлягають задоволенню у повному обсягу. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд. повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Відповідно до листа Генерального департаменту банківського нагляду Національного банку України № 41-204/1948-6044 від 08 жовтня 2001 року «Про перелік банків, які мають ліцензію на здійснення банківських операцій, банківську ліцензію або письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями», ПАТ «Альфа-Банк» має зазначену ліцензію на здійснення операцій з валютними цінностями (а.с.41). Позивач має право на отримання кредиту та відсотків в валюті кредиту. Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України №6-145цс14 від 24 вересня 2014 року, прийнятій в порядку ст.ст.355, 360-4 ЦПК України, яка у відповідності до ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для судів, які вирішують спір, що регулюється цими ж нормами матеріального права. Як розяснено у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. В такому разі вимоги банку щодо повернення суми кредиту, наданого в доларах США, та нарахованих процентів саме в цій валюті є обґрунтованими. Отже, вимоги позивача підлягають задоволенню. \~ Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат (судовий збір 1\~378 грн. 00 коп. та витрати повязанні з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача 630 грн. 00 коп.) в розмірі 2 008 грн. 00 коп. також підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved