Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

28 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, предметом якої є: стягнення пені в розмірі 139\~446 грн за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що на підставі рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 січня 2015 року відповідач повинен сплачувати на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавством України. Посилаючись на те, що відповідач станом на листопад 2020 року має заборгованість по сплаті аліментів змушена звернутися з позовом до суду про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 січня 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавством України. Згідно з наданим державним виконавцем розрахунком, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за період з листопада 2014 року по листопада 2020 року складає 143 362 грн 63 коп. (а.с. 7). Сторони розмір визначеної виконавцем суми заборгованості не оспорювали, а тому спору про розмір заборгованості не вбачається. Виконавчий лист, виданий на підставі судового рішення, перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби. Вирішуючи цивільно-правовий спір, суд виходить з такого. Згідно з ч. 4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У п. 22 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України "Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів"\~від 15\~травня 2006\~року №\~3 роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197\~СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постановах від 01 липня 2015 року по справі за № 6-94цс15, від 25 листопада 2015 року № 6-2022цс15, від 16 грудня 2015 року № 6-2696цс15), з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом\~статті 196 СК України\~пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Згідно з розрахунком позивачки, виконаному з дотриманням вищевказаних вимог, розмір пені за період з листопада 2014 року по листопада 2020 року складає 139 446 грн 86 коп. Разом із тим, враховуючи, що розмір пені, відповідно до частини 1 статті 196 СК України, не може бути більшим за 100 відсотків заборгованості, з огляду на те, що суд, згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд вирішує справу в межах позовних вимог. Виходячи з того, що позивачка свій процесуальний обов`язок доказування виконала - надала суду докази, що підтверджують наявність обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач вказані обставини не спростував, суд задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідача пеню по сплаті аліментів в розмірі 139 446 грн 86 коп.. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позивачка при зверненні до суду з вказаним позовом звільнена, на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 1 394 гривні 47 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved