Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

[PERSON] 05.12.2017 предявив до Самбірської районної державної адміністрації позов про визнання права власності на земельну частку (пай) розміром 2,70 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території Містковицької сільської ради Самбірського району Львівської області у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 22 грудня 1998 року. У обгрунутування своїх позовних вимог посилався на те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну частку (пай), право на яку спадкодавець мала на підставі сертифіката на право приватної власності на землю від 27 листопада 1995 року і при житті, 13 листопада 1993 року, [PERSON] склала заповіт у її, позивача, користь, однак нотаріус повідомив, що оскільки правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) втратив чинність згідно Постанови КМУ від 12 жовтня 1995 року № 801, так як в ньому не вказана назва колективного сільськогосподарського підприємства та не зазначена вартість земельної частки (паю), то нотаріальна контора не вправі видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Від відповідача - Самбірської районної державної адміністрації Львівської області надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника відповідача. Відповідно до ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні, про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 2 ст. 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про розгляд даної справи за відсутності всіх учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Із свідоцтва про смерть та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру відомо, що 22 грудня 1998 року в с. Містковичі Самбірського району померла [PERSON] (а. с. 6, 11). Отже, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Із копії сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Містковицької ради народних депутатів передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,70 га без контурного визначення меж на місцевості, яка розташована на території с. Містковичі Містковицької сільської ради і призначена для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства (а.с. 9 ). Із витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Містковицькій сільській раді відомо, що 27.11.1995 зареєстровано сертифікат, виданий [PERSON], на право на земельну частку (пай) розміром 2,70 в умовних кадастрових гектарах (а. с. 10). Із заповіту, складеного 30 листопада 1993 року, видно, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті заповідає [PERSON] (а .с. 7). Правилами статтей 548 та 549 ЦК Української РСР, який був чинний на час відкриття спадщини, встановлено, що для набуття права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно довідки, виданої 5 грудня 2017 року Бабинською сільською радою Самбірського району Львівської області, [PERSON] і [PERSON] є однією і тією ж особою, що проживала [INFO] ( а. с. 8). Самбірська державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) з посиланням на те, що сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) втратив чинність (а. с. 4). У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно розяснень, які викладені у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно п. 17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ураховуючи наведене, право позивача на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за ним права на спадкове майно за заповітом, а саме права на земельну частку (пай), розміром 2,70 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості і знаходиться на території с. Містковичі Самбірського району Львівської області.

Outcome: approved