Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

27 вересня 2018 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та Відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 вересня 2000 року між ними було укладено шлюб, проте в подальшому їх спільне життя з відповідачем не склалося, сім'я фактично розпалася, намірів підтримувати шлюбні відносини вона не має. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Суду пояснила, що відносини між нею та відповідачем погіршилися, шлюбних стосунків вони не підтримують, а подальше збереження сім"ї суперечитиме її інтересам. Часу для примирення їм давати не потрібно. Відповідач у судовому засіданні також проти розірвання шлюбу не заперечував, вказуючи, що терміну на примирення їм не потрібно, оскільки сім"я розпалася остаточно. Заслухавши пояснення учасників справи, всебічно та повно дослідивши в судовому засіданні наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов наступних висновків. 08 вересня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис № 868, що підтверджується Свідоцтвом про одруження (повторне) серія [NUMBER] від 12 липня 2001 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 4). Сторони мають спільну дитину - повнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження (повторне) серія [NUMBER] від 17 грудня 1998 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 6). Також, сторони мають спільну дитину - неповнолітню [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 11 червня 2003 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 5). Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 104 Сімейного кодексу України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Вдповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Таким чином, враховуючи те, що судом було встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, які наполягали на тому, що примирення між ними неможливе, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог позивача повністю, судовий збір по справі необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved