Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

21 жовтня 2016 року позивач Шевченківська районна у місті Дніпропетровську рада звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON], третя особа Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що 08 липня 2016 року Управлінням-службою у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпропетровську ради була взята на облік дитина [PERSON], [INFO], як така, що опинилась в складних життєвих обставинах, в зв'язку з тим, що мати дитини [PERSON] вихованням, утриманням дитини займається не в повній мірі, веде антигромадський спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, постійно залишає дитину на дядька, або одну без догляду дорослих. Спеціалістами Управління-служби у справах дітей неодноразово була відвідана дитина за місцем мешкання, але двері ніхто не відчинив, було залишено запрошення до управління для матері дитини. Одного разу відповідачка прийшла до служби, але пояснення писати відмовилась. Під час чергового відвідування 01.07.2016 року спеціалістами управління було встановлено, що дитина сама вдома, дитина пояснила, що мами давно немає. 11 липня 2016 року дитина була відвідана знову, встановлено, що матері немає, дядько дитини [PERSON] пояснив, що мати полишила дитину на нього, протягом двох днів її вдома немає, він не має змоги займатися дитиною. Тому 11.07.2016 року [PERSON] була направлена до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок» ДМР», де перебуває до цього часу. За час перебування мати дитину не відвідує, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться життям, здоров'ям дитини. На підставі чого, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її дитини [PERSON], [INFO]. Стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/4 долі зі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на користь державного закладу, опікуна, піклувальника, прийомних батьків чи батьків-вихователів, де буде виховуватися дитина. Позивач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Третя особа в судове засідання не з'явилась, причину неявки не повідомила. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] Батьком дитини є [PERSON], який помер [INFO] що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Згідно доповідної записки, складеної 01.07.2016 року головним спеціалістом УССД Ткаченко А.О., за місцем проживання в цей день була відвідана дитина [PERSON] та встановлено, що дитина вдома була одна. Відповівши на дзвінок в квартиру, дівчинка сказала, що мами немає вдома. На питання, чи давно її немає, відповіла «так». Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного 08.07.2016 року начальником УССД Ровною В.Д. та головним спеціалістом УССД Коробко П.І., мати вихованням та утриманням дитини майже не займається, веде антигромадський спосіб життя, зловживає спиртними напоями, постійно залишає дитину на [PERSON] - рідного дядька батька дитини, або одну вдома без догляду дорослих. Наказом начальника управління-служби у справах дітей від 08.07.2016 року № 26 [PERSON] взята на облік дітей, які виховуються в сім'ї, батьки яких ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Згідно повідомлення начальника Бабушкінського відділення поліції ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області від 02.08.2016 року, стосовно [PERSON] значиться наступна інформація: - розшук, підстава розшуку: особа, яка переховується від органів досудового слідства від 30.09.2010 року, ст.185 ч.2; підсудний - від 07.06.2011 року, знято 07.06.2012 року на підставі рішення суду (засуджений без позбавлення волі). Адміністрація КЗ соціального захисту центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок» листом від 26.01.2017 року повідомила, що дитина [PERSON] перебуває в закладі з 11.07.2016 року по теперішній час. З а час перебування в центрі мати доньку не відвідувала жодного разу. З адміністрацією та психологами центру не спілкувалася, успіхами доньки не цікавилась. Таким чином, судом встановлено, що протягом півроку відповідачка жодного разу не з'явилася до закладу, де перебуває її донька, не відвідувала дитину, не цікавилась її здоров'ям та успіхами навіть у телефонному режимі. Відповідно до висновку № 13/15-328 від 04.10.2016 року, орган опіки та піклування Шевченківської районної у місті Дніпропетровську ради як вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дитини [PERSON], [INFO]. У ст. ст. 3, 6 Конвенції "Про права дитини" (20 листопада 1989 року), ратифікованої постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інших заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Викладені обставини дають суду підстави задовольнити позов щодо позбавлення відповідача батьківських справ, оскільки відповідач тривалий час ухиляється від виховання та матеріального утримання дитини, з нею постійно не спілкується, не проявляє відносно неї належної батьківської турботи, і позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. На підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, тобто, визначення аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням зазначеного, зважаючи на необхідність всебічного захисту інтересів дитини [PERSON], суд прийшов до висновку про можливість задоволення вимог позивача в повному обсязі.

Outcome: approved