Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що він являється дідом неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з ним та знаходяться на повному його утриманні, оскільки мати дітей [PERSON] хворіє, у зв»язку зі станом здоров»я не може виконувати свої обов»язки, а батько [PERSON] самоусунувся від виховання своєї дитини. З метою здійснення соціального захисту дітей просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], встановити опіку над малолітніми [PERSON] та [PERSON], стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання [PERSON] та понесені судові витрати. В судове засідання позивач не з»явився, на адресу суду надав заяву, відповідно до змісту якої на задоволенні позовних вимог наполягає, просить розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, на адресу суду надав заяву, у якій зазначив, що просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник третьої особи - Чорнянської сільської ради Каховського району Херсонської області в судове засідання не з»явився, надав суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Так, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] народилася [INFO], її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). [PERSON] народилася [INFO], матір»ю дитини вказано [PERSON], запис про батька було виконано у відповідності до ч.1 ст. 135 СК України та вказано [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.16) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с.17). Ч.1 ст. 1 Закону України від 13 січня 2005 року №2342-ІV «Про забезпечення організаційно -правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»: діти, позбавлені батьківського піклування, -діти, які залишилися без піклування батьків у зв»язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнання батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошення їх померлими, відбування покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, пов»язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов»язки, а також підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки та безпритульні діти. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №026313 серії 12ААА від 02.12.2015, [PERSON] є інвалідом ІІ групи (а.с.7) та відповідно до довідки, наданої Каховською центральною районною лікарнею №297 від 04.03.2016 перебуває на «Д» обліку у лікаря-психіатра Каховської ЦРЛ з приводу «Шизофренія, параноїдальна форма» (а.с.8). Згідно висновку органу опіки та піклування про визнання дітей такими, що позбавлені батьківського піклування від 08.06.2016, [PERSON] 2004 р.н. та [PERSON] 2010 р.н. слід вважати такими, що позбавлені батьківського піклування. Так, згідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] від 23.10.2015, [PERSON] та [PERSON] фактично проживають з позивачем по [ADDRESS], в будинку, що належить позивачу. (а.с.9,18) Умови проживання дітей належні та достатні. Згідно письмових показів сусідів позивача - [PERSON], [PERSON], [PERSON], батько [PERSON] тривалий час не бачили, про дитину піклується дідусь [PERSON] (а.с.14). З довідки Чорнянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Каховської районної ради Херсонської області № 04-08/64 від 17.09.2015 вбачається, що [PERSON], 2004 р.н. навчається в Чорнянській ЗОШ І-ІІІ ступенів Каховського району Херсонської області, усим необхідним забезпечена, про дитину піклується дідусь [PERSON], батька дитини в школі жодного разу не бачили (а.с.10). Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] не приймає участі у догляді та вихованні дитини, матеріально їй не допомогає. На підставі викладеного, органом опіки та піклування при виконавчому комітеті Чорнянської сільської ради Каховського району Херсонської області від 04.04.2016 визнана доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини - [PERSON], 2004 р.н. (а.с.19). Окрім того, в матеріалах справи наявна нотаріально завірена заява [PERSON], відповідно до змісту якої останній дає безумовну згоду на всиновлення своє доньки [PERSON] [PERSON] (а.с.12). Позивач не має обмежень передбачених ст.. 212, 240 СК України, тому може бути призначений опікуном. Відповідно до статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 СК України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У пунктах 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, o що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. На підставі досліджених доказів, судом встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками та ухиляється від їх виконання, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Згідно ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських пра, не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Частинами 1, 2 ст.183 СК України передбачено, що розмір аліментів на дитину може бути визначений судом у частці заробітку (доходу) матері, батька. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Таким чином позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць та в силу ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір 551,20 грн. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved