overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить ухвалити рішення про виключення відомостей про [PERSON] як батька дитини [PERSON], [INFO], з актового запису № 3 від 04.08.2017 зробленого в Книзі реєстрації народжень Рокитнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області. В обгрунтування свого позову посилається на те, що у лютому 2004 перебуваючи в м. Києві на заробітках він зустрів [PERSON], в них зав"язалися стосунки та протягом двох місяців вони проживали разом. Потім вони розірвали стосунки. У липні 2016 вони з [PERSON] відновили своє спілкування в соціальній мережі Вконтакті, під час якого він дізнався, що [INFO] вона народила дитину та з її слів, він є її батьком. Так, як строки коли вони з [PERSON] перебували в стосунках збіглися зі строками коли вона завагітніла, він був упевнений в тому, що є батьком [PERSON]. 21.11.2016 вони зареєстрували з відповідачем шлюб. 07.12.2016 ним було подано заяву про визнання батьківства відносно [PERSON], так як він був упевнений в тому, що вона є його дочкою. 31.08.2017 вони розірвали шлюб. Під час сварки відповідач повідомила його, що він не є батьком дитини, і що вона після їх розриву у 2004 році мала стосунки з іншим чоловіком. Сторони в попереднє судове засідання не з"явилися, подали до суду заяви, з яких вбачається, що представник позивача позовні вимоги свого довірителя підтримала, відповідач визнала, представник 3-ї особи при венесенні рішення покладається на розсуд суду та просять суд справу розглянути у їх відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ч.4 ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] записаний батьком [PERSON], [INFO], що доводиться копією свідоцтва про народження. Відповідно до ч. 1-2 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. З огляду на те, що [PERSON], [INFO], не є дочкою позивача [PERSON], що підтвердила відповідач, тому слід виключити відомості про його особу як батька дитини, з актового запису про народження. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, де зазначає, що 26 серпня 1991 року колгоспом "Україна" йому передано для проживання житловий будинок садибного типу, розташований [ADDRESS]. 25 лютого 1992 році він сплатив в касу колгоспу вартість вищезазначеного житлового будинку. Починаючи з дня вселення в будинок і до теперішнього часу він відкрито володіє ним, проводить поточні та капітальні ремонти. У зв'язку з ліквідацією колгоспу укласти договір купівлі-продажу житлового будинку та звернутися до нотаріальної контори для його посвідчення не можливо. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю Єфимова М.Г. заявлені вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подавши письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивач з 1991 року відкрито володіє житловим будинком, розташованим [ADDRESS]. Проводить його поточні та капітальні ремонти, сплачує комунальні послуги, будує господарчі будівлі та споруди. Тобто відкрито володіє ним більше 10 років і фактично набув права власності. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, де зазначає, що в 1994 році між нею та правлінням СВОК "Хлібороб" було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] Чаплинського району Херсонської області. Починаючи з 1994 року і до теперішнього часу вона відкрито володіє ним, проводить поточні та капітальні ремонти. У зв'язку з ліквідацією колгоспу укласти договір купівлі-продажу житлового будинку та звернутися до нотаріальної контори для його посвідчення неможливо. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] Чаплинського району Херсонської області. У судовому засіданні представник позивачки за довіреністю [PERSON] вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача за довіреністю Греул Ю.М. позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивачка з 1994 року відкрито володіє житловим будинком, розташованим по [ADDRESS] Чаплинського району Херсонської області. Проводить його поточні та капітальні ремонти, сплачує комунальні послуги, будує господарчі будівлі та споруди. Тобто відкрито володіє ним більше 10 років і фактично набула право власності. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, де зазначає, що в 2000 році колгоспом "Родіна" йому передано для проживання житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS]. В 2000 році він сплатив до бухгалтерії колгоспу вартість житлового будинку. Починаючи з 2000 року і до теперішнього часу він відкрито володіє будинком, проводить поточні та капітальні ремонти. У зв'язку з ліквідацією колгоспу укласти договір купівлі-продажу житлового будинку та звернутися до нотаріальної контори для його посвідчення неможливо. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] заявлені вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подавши письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивач з 2000 року відкрито володіє житловим будинком, розташованим по [ADDRESS]. Проводить його поточні та капітальні ремонти, сплачує комунальні послуги, будує господарчі будівлі та споруди. Тобто відкрито володіє ним більше 10 років і фактично набув право власності. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, де зазначає, що на початку 2006 року він отримав від СТОВ «Родіна» житловий будинок, розташований по вул. Гагаріна, 31 в с. Надеждівка Чаплинського району Херсонської області. З моменту отримання будинку і до теперішнього часу він відкрито володіє ним, проводить поточні та капітальні ремонти. В теперішній час у звязку з ліквідацією СТОВ "Родіна" провести нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу не можливо, тому він змушений звернутися до суду. Просить встановити факт, що житловий будинок, розташований по вул. Гагаріна, 31 в с. Надеждівка Чаплинського району Херсонської області є безхазяйною річчю та визнати за ним право власності на нього. У судовому засіданні представник позивачки за довіреністю [PERSON] вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подавши письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що на початку 2006 року правлінням СТОВ «Родіна» було передано позивачу для проживання житловий будинок, розташований по вул. Гагаріна, 31 в с. Надеждівка Чаплинського району Херсонської області. Починаючи початку 2006 року і до теперішнього часу позивач відкрито володіє вищезазначеним житловим будинком. Проводить його поточні та капітальні ремонти, сплачує комунальні послуги. Тобто відкрито володіє ним більше 10 років і фактично набув право власності. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу №5688 від 25.10.1996 року квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON], [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та\~ [PERSON], [PERSON] з іншої сторони, зареєстрований Південною Товарною Біржею\~\~-\~ дійсним.\~ В судове засідання позивач не зявився, в позовній заяві просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, надав згоду на ухвалення заочного рішення. \~В судове засідання відповідачі не зявились, про час та місце слухання справи були повідомлені, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивачів суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Як встановлено в судовому засіданні,\~ 25.10.1996 року між спадкодавцями позивача [PERSON], який помер 21.12.2015 р. (свідоцтво про смерть, видане міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 01.02.2016 р.), [PERSON], яка померла 15.04.2015 р. (свідоцтво про смерть, видане міським відділом ДРАЦС реєстраційної служби ММУЮ)\~ та [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який зареєстрований\~\~ТОВ "Південна товарна біржа" за реєстровим\~ №5688 та 28.10.1996 р.\~ зареєстрований в КП ММБТІ за №18273 року. На теперішній час позивач [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] та [PERSON], оскільки договір купівлі-продажу від 25.10.1996 року нотаріально не посвідчений, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.02.2016 року приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] Всі умови договору сторонами по угоді виконані в повному обсязі, однак у порушення ст.227 ЦК України, договір нотаріально не засвідчений. У відповідності зі ст. 47 ч.2 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. На підставі викладеного,\~ позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] визнання її втратившою право користування житлом, який підтримав в судовому засіданні та мотивував тим, що є власником квартири [ADDRESS]. В цьому житлі зареєстрованою значиться його колишня дружина, що більше року не проживає в спірному приміщенні, не користується ним, не проявляє інтересу до нього, витрат по утриманню житла не несе. Оскільки, відповідачка у добровільному порядку не бажає зніматися з реєстрації, просив визнати такою, що втратила право користування житлом. В судове засідання від сторін надійшли письмові заяви в яких просять слухати справу в їх відсутність, позивач заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідачка позов визнає. Треті сторони до суду не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України не проводити повне фіксування процесу за допомогою технічних засобів. Суд, дослідивши докази у справі, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником ? частини квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на житло (а.с. 7), а іншою частиною квартири володіє [PERSON] В даному приміщенні крім нього зареєстрованою значаться його колишня дружина - відповідачка [PERSON], що підтверджується довідкою КП "Сумижитло" СМР від 24 березня 2014 р. (а.с. 9). Після розірвання шлюбу [PERSON] з [PERSON] (а.с. 8), остання не проживає в спірному житлі, не користується ним, не проявляє інтересу до нього, витрат по утриманню житла позивача не несе, чого не заперечила відповідачка, визнавши позов. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ст. 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги вищевикладене, визнання відповідачкою позову, суд приходить до висновку, про можливість прийняття такого визнання, оскільки воно не суперечить закону, правам та інтересам інших осіб, відмова відповідачки в добровільному порядку знятись з реєстрації не дає можливості розпоряджатися майном власнику на власний розсуд, що тягне додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг за житло, отже порушені права позивача підлягають поновленню, а тому, враховуючи і ту обставину, що без визнання відповідачки втратившою право користування житлом, позивач позбавлений можливості зняти її з реєстрації, належить постановити рішення про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою 53 в будинку 8 по вулиці Р.Корсакова в місті Суми. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому вказав, що відповідно до договору дарування являється власником житлового будинку [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрована його бувша дружина [PERSON], яка раніше в ньому проживала як член сім'ї. Відповідачка після розірвання шлюбу з 17.07. 2007 року в будинку не проживає, житлом не користуються, повністю припинила обов'язки члена сім'ї пов'язані з утриманням будинку, оплатою комунальних послуг. В зв'язку з викладеним, позивач просив визнати відповідачку такою, що втратила право користування вищевказаним житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив його задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча і була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи у її відсутності до суду не надходило, тому суд розглядає справу на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач проти такого розгляду справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд позов задовольняє повністю із наступних підстав: відповідно до договору дарування, зареєстрованого в реєстрі за №5 11.02.1991 року, житловий будинок [ADDRESS]., належить на праві приватної власності [PERSON] - позивачу по справі (а.с.4) . У відповідності до наданої Управлінням державної міграційної служби України в Житомирській області Черняхівського районного сектору інформації, вбачається, що у житловому будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] - відповідачка по справі (а.с. 16). Факт того, що відповідачка більше року не проживає у будинку [ADDRESS], який належить [PERSON], стверджується матеріалами справи, а саме довідкою Троковицької сільської ради №602 від 23.07.2014 року, відповідно до якої [PERSON], відповідачка по справі, в спірному будинку не проживає з 2007 року (а.с.8). Вказані обставини відповідачкою не спростовано. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами. Із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що відповідачку в житловий будинок [ADDRESS], зареєстровано та поселено на правах члена сім'ї власника житла, 17.07.2007 року сторони розірвали шлюб (а.с.5), відповідачка житлом не користуються, повністю припинила обов'язки члена сім'ї пов'язані з утриманням будинку, оплатою комунальних послуг, проживає окремо, а тому її слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання. Судові витрати суд стягує з відповідачки на користь позивача в зв'язку із задоволенням позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за ним право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, огорожею, що розташований по [ADDRESS] та визнати договір купівлі-продажу укладений між ним та відповідачем дійсним. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02 листопада 2013 року, згідно простого письмового договору купівлі-продажу, він придбав у відповідача житловий будинок [ADDRESS]. Зобов"язання за цим договором виконані в повному обсязі - гроші він відповідачу сплатив при підписанні договору, а останній віддав йому всі документи на будинок. Однак, в нотаріальній конторі вказаний договір не оформили, а тому він не є правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності на будинок. На теперішній час позивач бажає належним чином і у встановленому законом порядку оформити документи на вищевказаний будинок та земельну ділянку біля нього, щоб надалі реалізувати своє право власності на нерухоме майно, проте відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, тому змушений звернутися до суду з цим позовом. До початку судового засідання позивач надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив справу слухати в його відсутність. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив справу розглянути в його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки наданими позивачем документами підтверджується факт купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, будівлями, огорожею, по [ADDRESS]. 02 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 02.11.2013р., та що ніким в судовому засіданні не оспорювалося. Відповідно свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 03 березня 1987 року, власником вказаного будинку є [PERSON], що також підтверджується і даними технічної документації на будинок. [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] є спадкоємцем всього майна [PERSON], згідно заповіту від 16.01.2010 року, що також вказано і в рішенні Братського районного суду від 17.10.2013 року. Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Ч.1 ст. 220 ЦК України передбачає, що у разі недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Проте на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України, такий договір може бути визнано судом дійсним, якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови договору, що має місце у даній справі. Інше в процесі судового розгляду не встановлено. У судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що при укладені договору купівлі-продажу ні одна із сторін не порушила умов договору, а тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved