Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

[PERSON] в липні 2014 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про виділ в натурі 2/3 частки домоволодіння із спільної часткової власності, стягнення судових витрат. В позові зазначено, що згідно договору дарування від 09.08.2011р. позивачу належить 1/2 частина домоволодіння №14, що знаходиться в с.Вовчинці по вул. Новоселицькій Івано-Франківської міської ради, та ще 1/6 частини згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 26.11.2013 року, а всього 2/3 частини домоволодіння. Відповідач є тіткою позивача, і їй належить 1/3 частини даного домоволодіння. Позивач бажає здійснити виділ своєї частки в натурі. 21.01.2016 року в звязку з закінченням строку призначення судді Бойчука О.В. вперше, дана справа прийнята до провадження нового складу суду (головуючого судді Польської М.В.). Позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити повністю, обравши перший варіант виділ за експертним висновком, та висловленим бажанням отримати меншу частку грошової компенсації по І варіанту на 5000грн.. Відповідач та її представник просили також здійснити виділ часток двох співвласників домоволодіння, але по ІІ варіанту за експертним висновком, а не по І як просить позивач. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 09.08.2011р. позивачу належить 1/2 частина домоволодіння №14, що знаходиться в с.Вовчинці по вул. Новоселицькій Івано-Франківської міської ради, та ще 1/6 частини, згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 26.11.2013 року у справі №0907/2-7203/2011, а всього власником 2/3 частини домоволодіння (а.с.3-5). Відповідач є тіткою позивача, і їй належить 1/3 частини даного домоволодіння. При цьому, в судовому засіданні підтверджено відповідачем факт того, що вона дійсно не проживає в даному будинковолодінні, і бажає в подальшому його переоформити на племінника брата позивача. За вимогами ст..356, 358 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Як слідує зі ст.. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Отже, кожен учасник права спільної часткової власності має суб'єктивне цивільне право на виділ своє частки. Юридичне значення виділу полягає в тому, що учасник отримує у натурі певне майно, яке відповідає його частці, а у разі неможливості - компенсацію за нього, у власність. При цьому право спільної власності щодо суб'єкта, який виділив свою частку у натурі, припиняється. Якщо з учасників спільної часткової власності після здійснення виділу залишився тільки один суб'єкт, природно, що право спільної власності припиняється взагалі. Проте якщо після виділу суб'єктів-співвласників залишилося хоча б двоє, право спільної часткової власності продовжує існувати - з перерозподіленими частками та, як правило, з видозміненим складом майна, яке перебуває у спільній частковій власності. Виділ у натурі частки із спільного майна може бути заборонений законом або бути неможливим в силу самої природи спільної речі, яка є неподільною (ч. 2 ст. 183 ЦК). Верховний Суд України у абзаці першому пункту 6 постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 р. N 7 підкреслює, що судам при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Ухвалою суду від 13.10.2014 року (суддя Бойчук О.В.) було призначено будівельно-технічну експертизу з поставленими судом питаннями, зупинено провадження, та відновлено його ухвалою від 30.03.2015 року. Відповідно до висновку експерта Тернопільського відділення КНДІСЕ №1137/14-22, складеного 16.03.2015 року (а.с.35-58), запропоновано два варіанти виділу будинковолодіння №14, що знаходиться в с.Вовчинці по вул. Новоселицькій в натурі відповідно до ідеальних часток двох співвласників по 2/3 і 1/3 частки, з визначенням вартості частин після виділу, визначенням грошової компенсації одному із співвласників після виділу, перелік необхідних для цього робіт та можливість влаштування окремих входів до різних часток. Обираючи І варіант поділу запропонованого експертним висновком, позивач та її представник обґрунтували такий вибір тим, що по-перше, [PERSON] фактично проживає в даному будинку, по-друге, саме по першому варіанту висновку - сарай, який дійсно перебуває в користуванні позивача, пропонується у виділ в 2/3 частки їй, а літня кухня, яка в користуванні та закрита відповідачем, позивачем використовується, та вірно пропонується власнику 1/3 частки. При цьому, вона готова добровільно зменшити суму грошової компенсації яка підлягає сплаті відповідачем за відхилення від ідеальних часток (в сторону збільшення ідеальної частки саме в користь відповідача). Обираючи ІІ варіант поділу запропонованого експертним висновком, відповідач та її представник зазначили те, що по-перше зберігається їм окремий вхід до частки будинковолодіння без необхідності його влаштування, та з врахуванням розміщення земельної ділянки такий варіант є доцільним (в матеріалах справи відсутня схема розташування земельної ділянки і така не надавалась відповідачем), а також те, що грошова компенсація більше як 17 тисяч гривень у порівнянні з компенсацію більше 12 тисяч гривень, щ підлягає виплаті в користь позивача є непосильною для [PERSON] Враховуючи те, що сторонами не досягнуто добровільного узгодження щодо обирання варіантів виділу часток, суд приходить до переконання про задоволення уточнених позивачем вимог щодо виділу за запропонованим І варіантом експертного висновку, з врахуванням і того, що позивач зменшила добровільно суму коштів, що підлягає до стягнення як грошову компенсацію з відповідача, якій залишається більша частка з відхиленням від ідеальних часток. Сторони погодилися спільно провести необхідні ремонтно-будівельні роботи по переобладнанню часток житлового будинку. А тому, остаточні вимоги позову підлягають до задоволення, а саме: провести виділ в натурі частини домоволодіння №14, що знаходиться в с.Вовчинці по вул. Новоселицькій Івано-Франківської міської ради: [PERSON] - 2/3 частини домоволодіння №14, що знаходиться в с.Вовчинці по вул. Новоселицькій Івано-Франківської міської ради: частини житлового будинку «Літера А», загальною площею 50,6 м.кв. та вартістю 301947 грн., яка складається з житлової кімнати 1-1 (площею 20,0 м.кв.) коридору 1-2 (площею 14,9 м.кв.), кухні 1-5 (площею 9,4 м.кв.), веранди «І» (площею 6,3 м.кв.) та господарських споруд, загальною вартістю 125066 (сто двадцять пятьтисяч шістдесят шість) грн., які складаються з стайні (літерою «В»), погреба («Д»), вбиральні («Г»), криниці (№1), 1/2 воріт (№2) та 2/3 частин огорожі (№3). Загальна вартість частки житлового будинку (літера «А») та господарських споруд, виділених [PERSON], складає 427013 грн.; [PERSON] - 1/3 частини домоволодіння №14, що знаходиться в с.Вовчинці по вул. Новоселицькій Івано-Франківської міської ради: частини житлового будинку «Літера А», загальною площею 31.6 м.кв. та вартістю 185775грн., яка складається з житлової кімнати 1-3 (площею 19,6 м.кв.), кімнати 1-4а (площею 4,2 м.кв.), кімнати 1-4б (площею 7,8 м.кв.), та господарських споруд, загальною вартістю 54592грн. (пятдесят чотири тисячі пятсот девяносто дві грн.), які складаються з літньої кухні (літера«Б»), 1/2 частина воріт (№2), 1/3 частини огорожі (№3). Загальна вартість частини житлового будинку (літера «А») та господарських споруд, виділених [PERSON], складає 240367 грн.; зобовязати [PERSON] та [PERSON] спільно провести виконання наступних ремонтно-будівельних робіт по переобладнанню часток житлового будинку №14, що знаходиться в с.Вовчинці по вул. Новоселицькій Івано-Франківської міської ради: між приміщеннями 1-2 та 1-3 демонтувати дверний блок та замурувати дверний проріз; в приміщенні 1-4 влаштувати перегородку з дверним блоком, розділивши дане приміщення на приміщення 1-4а та приміщення 1-4б; між приміщеннями 1-4б та 1-3 демонтувати дверний блок та замурувати дверний проріз; в приміщенні 1-4б пробити віконний проріз та влаштувати віконний блок; для входу з подвіря в приміщення 1-4а, демонтувати віконний блок, збільшити висоту прорізу та влаштувати дверний блок; між приміщеннями 1-4а та 1-3 пробити дверний проріз та влаштувати дверний блок; співвласникам виконати ремонтно-будівельні роботи по влаштуванню окремих систем інженерних мереж газопостачання, електропостачання, вартість яких становить 13678,80 грн.. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 12907 гривень, яка зменшена на 5000 грн. самою позивачем в прохальній частині. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Відповідно до вимог ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивач понесла судові витрати, а саме судовий збір, витрати на послуги експертизи та витрати за юридичні послуги (а.с.1, 69, 70), які слід стягнути з відповідача в частці 1/3 всіх понесених витрат позивачем. На підставі наведеного, відповідно до ст. 364 ЦК України,

Outcome: approved