Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача [PERSON] на його користьсуму нанесеної матеріальної шкоди у розмірі 47947,74грн., 2100,00 грн. вартість проведення автотоварознавчого дослідження, а разом 50047,74 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму нанесеної моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] на його користь витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн.. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 15 вересня 2020 року на вул. 1-го Травня, 39, міста Куп`янськ, Харківської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21053, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Renault Megane д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Renault Megane д.н.з. [NUMBER] отримав механічніпошкодження. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль Renault Megane д.н.з. [NUMBER] є власністю позивача. Відповідно до постанови Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19 жовтня 2020 року, водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 02 листопада 2020 року [PERSON] , звернувся із заявою до суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи - підприємця [PERSON] з проханням провести авто товарознавче дослідження автомобіля Renault Megane д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, про що був укладений договір про надання послуг з авто товарознавчого дослідження №62/1/20 від 02.11.2020. 02 листопада 2020 року СОД ФОП [PERSON] направив відповідачу телеграму в якій повідомив час, дату та місце огляду автомобіля Renault Megane д.н.з. [NUMBER] . Відповідач на огляд не з`явився. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження СОД ФОП [PERSON] №25С від 02.12.2020 виконаного судовим експертом Бочаровим С.М., вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Megane д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 15.09.2020 з урахуванням ПДВ на складові частини, які підлягають заміні при проведені ремонтно-відновлювальних робіт, складає 47947,74 грн.. Послуги з оцінки нанесеного матеріального збитку позивач сплатив ФОП [PERSON] у розмірі 2100,00 грн. (акт прийому-передачі робіт, квитанція №6 від 22.01.2020). [PERSON] вказує, що крім матеріальної шкоди йому завдана і моральна шкода, яка полягає у психічних переживаннях, які він переніс під час ДТП, порушенням звичайного стану життя у зв`язку експлуатацією пошкодженого автомобіля і неможливістю повернення до стану автомобіля (без механічних пошкоджень) яким він був до дорожньо-транспортної пригоди у зв`язку з браком грошей для його відновлення, а також незручності, які він переносить у зв`язку з вирішенням спору у судовому порядку. Реалізовуючи право на відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 23.02.2021 у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, в матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі, який просить суд задовольнити. У разі неявки у судове засідання відповідача, просить винести по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом оголошення на веб-сайті, причину неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно частини першої статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно приписів статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що постановою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19 жовтня 2020 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 28, 29). Дана постанова набрала законної сили 30 жовтня 2020 року. Зі змісту вищевказаної постанови Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19 жовтня 2020 року убачається, що 15.09.2020 р. о 08-30 год. у Харківській області, м. Куп`янськ, вул. 1 Травня, 39, [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ-21053, державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку а допустив зіткнення з автомобілем RENAULT MEGANE, д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду в попутному напрямку, внаслідок чого були пошкоджені автомобілі, чим порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковими для суду, що розглядає справу про цивільно- правові наслідки дій або бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили. Власником автомобіля Renault Megane д.н.з. [NUMBER] є позивач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 5). Так, вина відповідача щодо пошкодження транспортного засобу позивача повністю встановлена постановою суду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автотранспортний засіб Renault Megane д.н.з. [NUMBER] отримав значні пошкодження. При цьому, зважаючи на положення частини 1 статті 106 ЦПК України, якою встановлено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення, позивачем самостійно було замовлено експертизу та подано її висновок до суду. Відповідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №25С складеного 02 грудня 2020 року експерт розрахував вартість ремонту вищевказаного автомобіля з урахуванням ПДВ на складові частини, які підлягають заміні при проведені ремонтно-відновлювальних робіт, у розмірі 47947,74 грн., а також вартість проведення автотоварознавчого дослідження складає 2100,00 грн.. (а.с. 6, 9-27) За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини статті 1188 ЦК України). З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 47947,74 грн., 2100,00 грн. вартість проведення автотоварознавчого дослідження, всього 50047,74 грн.. Також позивачем заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, яку він оцінює у 3000 грн.. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Матеріальною правовою підставою компенсації моральної шкоди є норми цивільного права, зокрема ст.ст. 23, 280, 1167,1168 ЦК України, Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до роз`яснень, даних у п.9 вказаної постанови Пленуму ВСУ із змінами, внесеними постановою №5 від 25.05.2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватися вимоги розумності та справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що діями відповідача спричинені позивачу моральні страждання, які пов`язані з пошкодженням транспортного засобу, та при визначенні розміру відшкодування,

Outcome: approved