Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

27.12.2016 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій [PERSON] просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою вул. Перемоги, 138, с. Лебедин, Шполянського району, Черкаської області, а саме житловий будинок «А-1», веранда «а» , сарай «Б-1», сарай «В-1» , прибудова «в», літня кухня «Д-1», погріб «Л», колодязь №1, інвентарною вартістю 127866 грн., яка належало [PERSON], померлій 12.11.2007, за набувальною давністю. Свій позов позивач мотивує тим, що 17 грудня 1993 року мати позивача, [PERSON], уклала договір довічного утримання з [PERSON] відповідно до якого [PERSON] передала у власність [PERSON] житловий будинок по вул. Перемоги, 138, в с. Лебедин, Шполянського району, Черкаської області, а саме житловий будинок «А-1», веранда «а» , сарай «Б-1», сарай «В-1» , прибудова «в», літня кухня «Д-1», погріб «Л», колодязь №1 інвентарною вартістю 127866 грн. З 2000 року позивач почав проживати в будинку своєї матері [PERSON] в с. Лебедин Шполянського району, Черкаської області по вул Перемоги, 138. 24.03.2001 мати позивача [PERSON] померла. Позивач здійснив поховання та продовжувала проживати в [INFO]. Власник зазначеного домоволодіння відповідно до договору довічного утримання [PERSON] в будинку не проживала та не заперечувала проти проживання позивача в зазначеному будинку, більше того, обіцяла позивачеві відмовитись від свого права на житловий будинок на користь позивача. 12.11.2007 [PERSON] померла. Спадкоємцем померлої є її донька [PERSON], яка відмовилась успадковувати майно померлої тобто житловий будинок по вул. Перемоги, 138, в с. Лебедин Шполянського району, Черкаської області, та не заперечує, щоб право власності на зазначений житловий будинок було оформлене на позивача. Починаючи з 2000 року на протязі 16 років позивач відкрито та безперервно володіє зазначеним домоволодінням та користується земельною ділянкою, яка передана позивачеві в користування Лебединською сільською радою. В даний час у позивача виникли труднощі з оформленням субсидії та особових рахунків на газопостачання та електропостачання, оскільки він не є власником будинку. Оскільки мати позивача та [PERSON] померли, відповідно, позивач тепер не має змоги отримати будь-який документ, що посвідчував його моє право власності на житловий будинок. Тому позивачі і звернувся до суду із даним позовом. Представник позивача у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вказавши що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вказавши що позовні вимоги визнає повністю. Суд, вивчивши \~та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які \~мають юридичне значення для \~розгляду справи і вирішення спору по суті, \~розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з договором довічного утримання від 18.12.1993, посвідченого державним нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №2462, [PERSON] передала у власність [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою вул. перемоги, 137, с. Лебедин, Шполянського району, Черкаської області, а [PERSON] зобовязалась зберегти в безкоштовне користування [PERSON]А, кімнату, житловою площею 11,0 м2, повністю утримувати [PERSON], надаючи їй необхідне харчування, одяг, забезпечити відповідний догляд за нею і необхідну допомогу. (а.с.4). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, розташований за адресою вул. Перемоги, 138, с. Лебедин, Шполянського району, Черкаської області, власником зазначеного будинку є [PERSON] (а.с.5-6). Згідно з довідкою №937 від 22.12.2010, виданої Шполянським відділком КП «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації», вартість житлового будинку з надвірними будівлями за адресою вул. Перемоги, 138, с. Лебедин, Шполянського району, Черкаської області, складає 127866,00 грн. (а.с.7). [PERSON] померла 24.03.2001, актовий запис №35, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СР №164402, виданим виконавчим комітетом Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області (а.с.8). [PERSON] померла 12.11.2007, актовий запис №92, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР №215995, виданим виконавчим комітетом Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області (а.с.9). Відповідно до довідки №2754 від 30.11.2016, виданої виконавчим комітетом Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області, [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає [INFO] з 17.11.2000 (а.с.10). Згідно з свідоцтвом про народження серії 1-СР №123987 від 02.03.2011, виданого Лебединською сільською радою Шполянського району Черкаської області, [PERSON] народилась 11.11.1953, актовий запис №156. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Відповідно до довідки №3133 від 22.11.2017, виданої виконавчим комітетом Лебединської сільської ради Шпоянського району Черкаської області, [PERSON], [INFO], до смерті 12.11.2007 була головою будинку, який належав їй на праві власності по вул. Перемоги, 138, с. Лебедин, Шполянського району, Черкаської області (фактично була зареєстрована та проживала [INFO]). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка, [PERSON]. На даний час згідно з погосподарською книгою, домоволодіння по вул. Перемоги, 138, в с. Лебедин числиться за [PERSON]. Спадщина не переоформлена (а.с.35). Згідно з довідкою № 3132 від 22.11.2017, виданою виконавчим комітетом Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області, 24.03.2001 померла [PERSON], яка до дня смерті проживала та була прописана в с. Лебедин, Шполянського району, Черкаської області. В цьому селі за нею рахується житловий будинок з надвірними будівлями, що зареєстрований в по господарській книзі № 16, особовий рахунок № 1361 та розташований в с. Лебедин по вул. Перемоги, 138, на земельній ділянці розміром 0.54 га, яка належить сільській раді. Заборони на цей будинок також немає. На протязі останніх трьох років до смерті [PERSON] в цьому господарстві крім неї проживала дочка [PERSON] (а.с.36). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-СР №266707 від 28.09.1973, виданого горбюро ЗАГС м. Черкаси, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28.09.1973, актовий запис №1791. Після укладення шлюбу дружина змінила прізвище на «Темненко» (а.с.37). Згідно з повідомленням завідувача Шолянської державної нотаріальної контори №1405/02-14 від 06.12.2017 в Шполянську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 12.11.2007, звернулася [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину на майно спадкодавця ще не видавалось (а.с.50). Як вказано в ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як вказано в п. 8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Як зазначається в листі Верховного суду України від 01.07.2013 «[PERSON] деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство). Відповідно до п. 11 Постанови враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Згідно з п. 13 Постанови можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Відповідно до п. 14 Постанови виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Таким чином, судом встановлено, шо позивач користувався спірним майном з 2000 року, однак, виходячи з вищевикладеного, набувальна давність буде рахуватися лише з 2001 року. Таким чином на момент звернення до суду позивач користувався спірним житловим будинком близько 16 років. Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном, продовжує відкрито, безперервно володіти вказаним майном, яке належало [PERSON], суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю Заходи забезпечення позову не застосовувались. Судові витрати позивач просить залишити на своєму рахунку.

Outcome: approved