Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

30 червня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] та просить встановити факт того, що він, як спадкоємець, постійно проживав на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , в будинку [ADDRESS] , та прийняв спадщину, яка відкрилась в зв`язку з її смертю. Позовні вимоги вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла рідна баба позивача [PERSON] . На день смерті [PERSON] була зареєстрована в будинку [ADDRESS] , а фактично з осені 2005 року проживала разом з позивачем та його сім`єю в будинку [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт на все належне їй майно на ім`я позивача. Як спадкоємець, який проживав на день смерті зі спадкодавцем, позивач вважається таким, що прийняв спадщину. Але через різницю місця реєстрації та фактичного місця проживання [PERSON] виникла необхідність підтвердження цього факту в судовому порядку. В зв`язку з тим, що з приводу встановлення вказаного факту виник спір, вимоги заявлені в позовному провадженні. Встановлення зазначеного факту має для позивача юридичне значення, оскільки з цим пов`язана можливість реалізації спадкових прав. В судовому засіданні позивач та його представник підтвердили обставини, викладені в позовній заяві, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Пояснили, що у зв?язку із значним погіршенням стану здоров?я з 2005 року рідна баба позивача [PERSON] почала проживати в будинку [ADDRESS] , де на той час були зареєстровані та постійно проживали позивач - [PERSON] та його матір - [PERSON] ( рідна донька [PERSON] ) Згодом в цьому будинку почали проживати також дружина позивача - [PERSON] та їхні діти - [PERSON] та [PERSON] . На день смерті [INFO] [PERSON] була зареєстрована в будинку [ADDRESS] , однак за вказаною адресою з 2005 року вона не проживала, оскільки була похилого віку та мала незадовільний стан здоров`я. Після смерті баби її спадщину за законом прийняв її син [PERSON] відповідач у справі, який звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою. Навесні 2020 року позивач дізнався про те, що за життя його баба [PERSON] склала на його ім`я заповіт на все її майно. Про наявність цього заповіту позивач не був обізнаний та дізнався випадково від мешканки села Куликівка, яка живе по сусідству. Дізнавшись про заповіт, позивач звертався з позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, який був залишений без розгляду, після чого позивач звернувся з цим позовом. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили у задоволенні позову відмовити. На обгрунтування заперечень пояснили, що після смерті [PERSON] її спадщину прийняв відповідач як її рідний син, який звернувся до Городнянської районної державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини за законом. Рідна сестра відповідача [PERSON] нотаріально відмовилась від прийняття спадщини. Про наявність заповіту, складеного на ім`я позивача, останньому та його матері [PERSON] було достовірно відомо. Однак на оформлення спадщини, позивач не мав коштів. Не бажаючи залишати майно матері безхазяйним, маючи кошти для оформлення спадщини відповідач її прийняв та частково оформив. Оскільки право власності на спадкове майно - будинок [ADDRESS] не було зареєстровано, відповідач звертався до суду з відповідним позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2018 року за відповідачем [PERSON] визнано право власності на спадковий будинок. Цим будинком він особисто не користується, віддав будинок у користування сестри [PERSON] . Відповідач наполягав на тому, що його матір [PERSON] на момент своєї смерті була зареєстрована та постійно проживала у належному їй будинку [ADDRESS] . На протязі багатьох років він надавав матері матеріальну та фізичну допомогу, постійно відвідував матір у селі, привозив продукти харчування та дрова, допомагав в обробленні земельної ділянки, періодично забирав матір на проживання до себе у м.Чернігів, де також займався організацією та фінансуванням її лікування. Останні роки свого життя [PERSON] хоча і мала серцеве захворювання, утім могла себе самостійно повноцінно обслуговувати. У листопаді 2008 року позивач у черговий раз забирав матір з її будинку на лікування до м.Чернігова. Після виписки її стан не покращився, декілька днів матір пробула у відповідача, потім - у своєї дочки [PERSON] в будинку [ADDRESS] , де і померла. Однак постійним місцем проживання матері вказаний будинок ніколи не був, в цьому будинку матір проживала періодично, переважно у зимовий період, звідки завжди поверталась до свого будинку за місцем реєстрації. Представник Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання третя особа повідомлена належним чином. Заяв, клопотань, заперечень проти позову від третьої особи не надійшло. (а.с. 145). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Заслухавши в судовому засіданні сторони та їхніх представників, допитавши в судовому засіданні свідків, дослідивши письмові докази, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Як передбачено\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ч.3, ч.4\~ ст.12 ЦПК України, а також виходячи з\~приписів ст.\~81\~ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За правилами п. 5 ч. 2\~ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом роз`яснень, викладених у п.2, 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 N 7 „Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на момент смерті має для позивача [PERSON] юридичне значення, оскільки надає право на спадкування після смерті [PERSON] . В судовому засіданні судом встановлено, що [INFO] в селі Куликівка Городнянського району Чернігівської області у віці 75 років померла [PERSON] , що підтверджується актовим записом про смерть № 14 від 20 грудня 2008 року та свідоцтвом про смерть [NUMBER] . (а.с. 17,34) Дослідженням свідоцтва про народження [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Куликівка Івашківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, в графі батьки зазначено : батько - [PERSON] , матір - [PERSON] .(а.с.38) Після смерті [PERSON] відповідач [PERSON] звернувся до Городнянської державної нотаріальної контори Чернігівської області з відповідною заявою про прийняття спадщини своєї матері за законом. 11 червня 2009 року Городнянською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 197 до майна померлої [INFO] [PERSON] .(а.с.73-83). За даними спадкової справи [PERSON] , який проживає в квартирі [ADDRESS] , прийняв все спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] . Крім [PERSON] спадкоємцем за законом є його рідна сестра (дочка спадкодавця) - [PERSON] , яка 11 червня 2009 року подала заяву до нотаріальної контори про відмову від спадщини.(а.с.79) З дослідженого в судовому засіданні дублікату заповіту, що має силу оригіналу від 26 лютого 2004 року встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно [PERSON] . Заповіт складено та посвідчено секретарем виконкому Куликівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області Високос С.М., зареєстровано в реєстрі № 14. (а.с.14). Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Городнянським\~РВ УМВС\~України в\~Чернігівській області\~03\~серпня 2001\~року, позивач [PERSON] з 1998 року зареєстрований в булинку [ADDRESS] (а.с.15). [PERSON] на момент своєї смерті [INFO] була зареєстрована в будинку [ADDRESS] , що підтверджено актовим записом про смерть №14, довідками в.о.\~старости Куликівського\~старостинського округу\~№ 2\~від 18\~червня 2020\~року №131,\~від 30\~липня 2020\~року №\~184\~ (а.с.17,19,41). З довідки в.о. старости Куликівського старостинського округу № 2 від 30 липня 2020 року № 185 встановлено, що в будинку [ADDRESS] станом на 19 грудня 2008 року були постійно зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . (а.с.42) За даними дослідженої довідки в.о. старости Куликівського старостинського округу № 2 від 18 червня 2020 року № 132 [PERSON] на день її смерті [INFO] , зі слів свідків, фактично проживала та померла за адресою: [ADDRESS] , у складі такої сім`ї : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 18 ). З виписки-епікризу № 1967 з медичної карти стаціонарного хворого, наданої терапевтичним відділенням Чернігівської міської лікарні № 3 (на базі ВАТ «ЧеЗаРа») встановлено, що хвора [PERSON] , 1933 року народження, яка проживала в [ADDRESS] , знаходилася на лікуванні з 16 березня 2005 року по 30 березня 2005 року з діагнозом: IXC: стенокардія напруження, дифузний кардіосклероз, симптоматична гіпертонія, миготлива аритмія.(а.с.117) З виписки-епікризу № 1247 з медичної карти стаціонарного хворого, наданої терапевтичним відділенням Чернігівської міської лікарні № 3 (на базі ВАТ «ЧеЗаРа») встановлено, що хвора [PERSON] , 1933 року народження, яка проживала в [ADDRESS] , знаходилася на лікуванні з 17 лютого 2006 року по 13 березня 2006 року з діагнозом: IXC: стенокардія напруження, дифузний кардіосклероз, миготлива аритмія.(а.с.118) З виписки-епікризу № 814 з медичної карти стаціонарного хворого, наданої терапевтичним відділенням Чернігівської міської лікарні № 3 (на базі ВАТ «ЧеЗаРа») встановлено, що хвора [PERSON] , 1933 року народження, яка проживала в [ADDRESS] знаходилася на лікуванні з 31 січня 2007 року по 15 лютого 2007 року з діагнозом: IXC: дифузний кардіосклероз, миготлива аритмія, симптоматична гіпертонія.(а.с.119) З виписки-епікризу № 7198 з медичної карти стаціонарного хворого, наданої терапевтичним відділенням Чернігівської міської лікарні № 3 (на базі ВАТ «ЧеЗаРа») встановлено, що хвора [PERSON] , 1933 року народження, яка проживала в [ADDRESS] знаходилася на лікуванні з 11 листопада 2008 року по 26 листопада 2008 року з діагнозом: хронічний обструктивний бронхіт, IXC: дифузний кардіосклероз, миготлива аритмія.(а.с.40) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] показали, що останні роки свого життя [PERSON] переважно проживала в будинку [ADDRESS] , де проживали її дочка [PERSON] та онук [PERSON] з його сім`єю, які здійснювали за нею догляд. Особливо це стосувалося зимового періоду, коли [PERSON] за станом свого здоров`я не могла самостійно виконувати роботу по господарству у своєму приватному будинку, зокрема опалювати будинок, приносити воду тощо. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , показали, що постійним місцем проживання [PERSON] завжди був її власний будинок [ADDRESS] , у якому вона була зареєстрована. Стан здоров`я [PERSON] дозволяв їй себе обслуговувати. Їй постійно допомагали по господарству її дочка [PERSON] та син [PERSON] , які систематично навідувалися до неї. Також певну фізичну допомогу інколи надавав її онук [PERSON] . Крім того, на її прохання та з власної ініціативи допомогу в побуті їй надавали сусіди - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Час від часу, особливо у періоди погіршення стану здоров`я, [PERSON] залишала свій будинок та тимчасово проживала у своєї дочки [PERSON] та у свого сина [PERSON] . Останній опікувався матір`ю та надавав їй матеріальну допомогу, організовував її періодичне стаціонарне лікування у м.Чернігові. Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. В силу ч.1,6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово; фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. За правилами п. 1.12. гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Відповідно до ч. 1 - 3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Проаналізувавши докази справи у їх сукупності, а також наведени норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що в судовому засіданні встановлено, що останні роки свого життя в період з 2005 року по момент смерті [INFO] [PERSON] мала постійне місце проживання будинок [ADDRESS] , в якому була зареєстрована. Вказаний будинок [PERSON] час від часу залишала на періоди проживання у своєї дочки в будинку [ADDRESS] та у свого сина в [ADDRESS] , а також для проходження курсів стаціонарного лікування в лікувальних закладах. Таким чином, в судовому засіданні судом встановлено, що позивачем не надано суду належних доказів, документів, що підтверджують факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем. Оскільки щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. З урахуванням викладеного, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 133, 137, 141 ЦПК України, за змістом яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Виходячи з наведених норм ЦПК України, витрати відповідача на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з позивача, оскільки підтверджені документально. Адвокат Антоненко Л.А. діє у справі на підставі договору про надання правової допомоги від 30 липня 2020 року. Квитанція на суму 6500 грн. від 30 вересня 2020 року та детальний опис робіт (послуг), пов`язаних з наданням відповідачу професійної правничої допомоги, є належними\~\~та достатніми доказами здійснення відповідачем вказаних витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved