Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

26.10.2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зняти арешт зі всього нерухомого майна, в тому числі з квартири [ADDRESS]. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що арешт був накладений за виконавчим листом, виданим на підставі рішення суду про стягнення з нею заборгованості за спожиту теплоенергію. На сьогоднішній день боргу перед відповідачем вона не має. Відповідно до даних Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, зазначена квартира перебуває під арештом. Наявність арешту перешкоджає позивачу у здійсненні права власності, відтак просить суд зняти накладений арешт. Сторони до судового засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їхньої участі, позивач позовні вимог підтримав, просив залишити судовий збір на її рахунок, відповідач проти задоволення позову не заперечував. Третя особа надала суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити за їх відсутності. Дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на все нерухоме майно [PERSON] Державною виконавчою службою Обухівського РУЮ за № 1339150 від 29.09.2004 року накладений арешт, в тому числі на квартиру [ADDRESS] (а. с. 6). Підставою обтяження став виконавчий лист, виданий за рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25 вересня 2002 року, в цивільній справі № 2-2169/02 за позовом ОП «Енергія» про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 3584 грн. 61 коп. (а. с. 9). Як вбачається із довідки відповідача [PERSON] згідно виконавчого листа № 2-2169/02, виданого Обухівським районним судом Київської області, суму боргу в розмірі 3584 грн. 61 коп. сплатила (а. с. 9). Згідно із\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1\~ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно із ч. 2\~ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно із ч. 5\~ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", у незавершеному виконавчому провадженні арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Як вбачається із довідки Обухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ТУЮ у Київській області від 26.10.2016 року, виконавче провадження, в межах якого накладений арешт на майно боржника [PERSON], знищено відповідно до п. 9.8 порядку роботи з документами в органах Державної виконавчої служби від 25.12.2008 року № 2274/5 (а. с. 8). Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності заявника, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позов є законним і обґрунтованим, в звязку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved