Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

14.12.2016 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з позовом до Сушовецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області (далі по тексту - відповідач) про встановлення факту постійного проживання [PERSON], яка померла [INFO] року зі спадкодавцем, матір'ю [PERSON], яка померла [INFO] року, на час відкриття спадщини, та визнання за нею права на земельні частки (пай) площами 2,64 і 2,49 умовних кадастрових гектари в землях КСП спілки селян «Горинь» с. Сушівці Білогірського району Хмельницької області. Вказала, що [INFO] року помер її дід, [PERSON], а [INFO] року баба - [PERSON]. Після смерті [PERSON] фактично спадщину прийняла його дружина, [PERSON], проте не оформила своїх спадкових прав. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка, [PERSON], відповідно до вимог ст.1268 ЦК України, оскільки на день смерті матері проживала разом з нею в с.Водички Білогірського району Хмельницької області, але також померла, не оформивши своїх спадкових прав. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на яку позивачка, як спадкоємець за заповітом, має право, але позбавлена можливості оформити спадкові права на вказане майно, оскільки сертифікати на право на земельні частки (пай), які підтверджували право [PERSON] і [PERSON] на земельні частки (пай), були втрачені. В судове засідання позивачка не з'явилася. В поданій до суду заяві представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити у її відсутності. Представник Сушовецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області належним чином і своєчасно повідомлений про дату розгляду справи в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позов [PERSON] визнав. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись із письмовими доводами сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ст. 1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін з часу відкриття спадщини. Ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] року, була рідною матір'ю [PERSON], матері позивачки по справі, яка померла [INFO] року, що підтверджується даними свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 10 серпня 1966 року Сушовецькою сільською радою Білогірського району Хмельницької області. Після її смерті відкрилась спадщина на право на земельні частки (пай) загальною площею 5,13 умовних кадастрових гектари в землях КСП колгосп «Горинь» с. Сушівці Білогірського району Хмельницької області. За змістом п. 3.22 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із спадкодавцем. [PERSON] на дату смерті була зареєстрована [ADDRESS] (а.с.20). З акту встановлення фактичного проживання від 28.12.2016 року слідує, що [PERSON] проживала спільно з дочкою, [PERSON] по [ADDRESS] з 2000 року по день смерті без реєстрації, оскільки внаслідок похилого віку потребувала стороннього догляду, який забезпечувала остання (а.с.а.с.83,84). На день смерті [PERSON] ([INFO].) в складі її сім'ї проживала її дочка, [PERSON], що підтверджується даними довідки Сушовецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області №171 від 18.03.2016 року (а.с.21). Письмовими поясненнями свідків [PERSON] і [PERSON], підтверджено, що [PERSON] з 2000 року і по день своєї смерті проживав разом з дочкою, [PERSON] по [ADDRESS], та були їх сусідами (а.с.а.с.85,86). Визнання факту постійного проживання зі спадкодавцем заявнику необхідно для оформлення прав на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на час її смерті та відкриття спадщини, по [ADDRESS], знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. [PERSON], будучи спадкоємцем після смерті матері [PERSON], на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, у шестимісячний термін не заявила про відмову від спадщини, а тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує. Крім того, судом встановлено, що [PERSON], який помер [INFO] року, мав право на земельну частку (пай) в землях КСП спілки селян «Горинь» с. Сушівці Білогірського району Хмельницької області в розмірі 2,64 умовних кадастрових гектари, на підставі сертифікату серії [NUMBER] (реєстраційний № 361) від 10.04.2000 року, виданого на підставі розпорядження голови Білогірської райдержадміністрації №48/2000р. від 05.04.2000 року. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року, діючої на дату відкриття спадщини), якою було передбачено, що якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном вважається, що спадкоємець прийняв спадщину. [PERSON] постійно проживала разом із [PERSON] на час відкриття спадщини та на протязі строку, встановленого статтею 553 цього ж Кодексу не заявила про відмову від неї, що підтверджується даними довідки Сушовецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області №168 від 16.08.2016 року (а.с.17). В свою чергу, [PERSON], яка померла [INFO] року, мала право на земельну частку (пай) в землях КСП спілки селян «Горинь» с. Сушівці Білогірського району Хмельницької області в розмірі 2,49 умовних кадастрових гектари, на підставі сертифікату серії [NUMBER] (реєстраційний № 402) від 02.09.2008 року, виданого на підставі розпорядження голови Білогірської райдержадміністрації №290/03р. від 12.09.2005 року. Вказані сертифікати були втрачені, про що свідчить оголошення в газеті «Життя і слово» №59-60 (11168-11169) від 29 липня 2016 року. Після смерті [PERSON] прийняла спадщину [PERSON] відповідно до положень ст.1264, ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та на протязі строку, встановленого статтею 1270 цього ж Кодексу не заявила про відмову від неї. [PERSON] померла [INFO] року. Після її смерті спадщину прийняла її дочка, [PERSON], позивачка по справі, що підтверджується даними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданими 11.07.2011 року приватним нотаріусом Білогірського районного нотаріального округу Разумей Л.О., реєстрові №№839,840,842. Незважаючи на прийняття спадщини не може оформити право на спадщину на земельні частки (пай), оскільки Сертифікати на право на земельні частки (пай), які належали [PERSON] і [PERSON] втрачені. Вказані обставини підтверджені довідками відділу Держгеокадастру в Білогірському районі Хмельницької області №08-758/16 від 21.07.2016 року, № 09-846/16 від 19.08.2016 року (а.с. а.с. 26-27), публікацією в газеті «Життя і слово» №59-60 (11168-11169) від 29 липня 2016 року (а.с.а.с.30-37), повідомленнями державного нотаріуса Білогірської державної нотаріальної контори Разумей Л.О. №№01-09-294, 01-09-295 від 19.08.2016 року про неможливість оформлення права на спадщину після смерті [PERSON] і [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (сертифікатів) на право на земельні частки (пай) (а.с.а.с.28-29), повідомленням Хмельницького обласного державного нотаріального архіву №3920/01-21 від 23.12.2016 року та інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №№46292832, 46290467 виданими тим же архівом 23.12.2016 року, з яких вбачається, що після смерті [PERSON] та [PERSON] спадкові справи не заводились (а.с.а.с.49-52) . Пунктом 11 ч.1 ст.346 ЦК України встановлено, що право власності припиняється зі смертю власника. Відповідно до ст. 1218 даного Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому до позивачки, як до спадкоємця, яка прийняла спадщину, відповідно до ст. 1216 цього ж Кодексу перейшли всі права спадкодавця, проте із за відсутності на земельну ділянку правовстановлюючих документів, оформити право на спадщину на вказане майно у позасудовому порядку неможливо. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі, тому у суду є всі підстави для розгляду даного позову та достатньо доказів вважати, що, що позивачка має право на земельні частки (пай) в землях КСП спілки селян «Горинь» с. Сушівці Білогірського району Хмельницької області, право на яку належало, померлій [INFO] року [PERSON] Згідно ч. 4. ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вимоги позивача ґрунтуються на законних вимогах, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved