Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

[PERSON]звернувся до суду з вищевказаним позовом, відповідно до якого просив: - стягнути з [PERSON]на його користь заборгованість за договором позики від 29.01.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаської міського нотаріального округу Романій Н.В. 29.01.2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 629 в сумі 250000 грн., три проценти річних у сумі 13170,73 грн., інфляційні витрати у сумі 144049,57 грн., всього: 407220,30 грн. та понесені судові витрати. На обґрунтування позову зазначено, що 29.01.2013 року між сторонами було укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаської міського нотаріального округу Романій Н.В. 29.01.2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 629, відповідно до якого відповідач отримав від позивача 250000 грн., які повинен був повернути до 20.12.2014 року. У встановлений строк відповідач зобов'язання не виконав. Позивачем враховуючи строки позовної давності, нараховані три відсотки річних за невиконання договірних зобов'язань та індекс інфляції за весь час прострочення в розмірі 407220,30 грн. з урахуванням основної суми боргу. В зв'язку з тим, що позичальник не виконав свого обов'язку щодо повернення позичених грошей та ухиляється від добровільного виконання грошових зобов'язань за договором, що позивача звернувся до суду за захистом порушених прав. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до договору позики від 29.01.2013 року посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 629 [PERSON] отримав від [PERSON] 250000 грн., які згідно до п. 2 даного договору зобов'язався повернути в строк до 20.12.2014 року в таких частинах: до 20.06.2013 року - 5000 грн., до 20.07.2013 року - 5000 грн., до 20.08.2013 року - 5000 грн., до 20.09.2013 року - 5000 грн., до 20.10.2013 року - 5000 грн., до 20.11.2013 року - 5000 грн.. до 20.01.2014 року - 18330 грн., до 20.02.2014 року - 18330 грн., до 20.03.2014 року - 18330 грн., до 20.04.2014 року - 18330 грн., до 20.05.2014 року - 18330 грн., до 20.06.2014 року - 18330 грн., до 20.07.2014 року -18330 грн., до 20.08.2014 року - 18330 грн., до 20.09.2014 року - 18330 грн., до 20.10.2014 року - 18330 грн., до 20.11.2014 року - 18350 грн., до 20.12.2014 року - 18350 грн. (а.с. 7). Згідно до розписки відповідача від 29.01.2013 року гроші в сумі 250000 грн. він отримав від позивача в повному обсязі, які зобов'язався повернути до 20.12.2014 року (а.с. 8). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є різні фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для розгляду справи. Відповідачем не було надано суду доказів того, що сума боргу за договором позики була повернута позивачу в повному обсязі. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так відповідно до Постанови Верховного Суду України від 18 липня 2012 року договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб'єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини спеціальних суб'єктів - учасників ринку фінансових послуг, і не поширюється на всіх інших юридичних і фізичних осіб - суб'єктів договору позики, правовідносини яких регулюються нормами ст. ст. 1046 - 1048 ЦК України. Відповідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від сум позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. З урахуванням того, що відповідач взяті на себе обов'язки по договору позики (розписці) не виконав, грошові кошти не повертає, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача суму боргу згідно договору позики від 29.01.2013 року в розмірі 250000 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Прострочення відповідача по поверненню суми позики за період з 21.06.2013 р. по 01.03.2016 р. склало 985 днів. Виходячи з цього, відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача станом на 01.03.2016 року суму збитків від інфляції в розмірі 144049,57 грн. та 3% річних від простроченої суми боргу, що складає 13170,73 грн. Таким чином, суд погоджується з наданим позивачем розрахунком, який ґрунтується на вимогах закону та є обґрунтованим. За вказаних обставин, в силу умов договорів позики та ст.ст. 625, 1048-1050 ЦК України, вимоги позивача є законними, обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню, оскільки будь-яких доказів виконання відповідачем своїх зобов'язань за договорами позики суду не надано. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 4072,20 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved