Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

29 травня 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка [PERSON] зазначає, що з 03 листопада 2011 року вона перебуває з відповідачем [PERSON] у шлюбі, який зареєстрований у Першому Малинівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 886. Також у позові зазначає, що [INFO] народився син - [PERSON], який мешкає з нею. Батьком дитини зареєстрований відповідач. 08 липня 2016 року відповідач [PERSON] звільнився з Одеської ВК №14. В зв'язку з відбуванням відповідачем покарання у вигляді позбавлення волі фактично спільного сімейного життя з відповідачем не склалося. Відповідач мешкав за різними адресами, останнє його місце проживання було місце його народження - с.Кучурган (колишнє с.Припять) Розділянського району Одеської області. Всі наміри щодо збереження шлюбу виявилися марними, відповідач всіляко ухилявся від спільного проживання та збереження шлюбних відносин. Позивачка зазначає, що на теперішній час їх сім?я фактично розпалася, шлюбні відносини поновлені бути не можуть, збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем вважає неможливим, а примирення недоцільним, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому позивачка [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], та який зареєстрований в Першому Малиновському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 03 листопада 2011 року за актовим записом № 886. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 14.06.2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 27 червня 2018 року провадження у справі зупинено до виконання судового доручення Розділянським районним судом Одеської області. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 25 липня 2018 року поновлено провадження по справі. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 31 липня 2018 року провадження у справі зупинено до виконання судового доручення Овідіопольським районним судом Одеської області. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 06 листопада 2018 року поновлено провадження по справі. Ухвалою Василівського районного суду від 12 листопада 2018 року закінчено підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте до суду надано письмову заяву [PERSON] з проханням розглянути справу без її участі. На заявлених позовних вимогах наполягає та просить суд задовольнити позов за підставами, викладеними у позовній заяві. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Після розірвання шлюбу просить змінити прізвище на «[PERSON]» (а.с.44). В судові засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими конвертами, що повернулися на адресу суду з відміткою «адресат не проживає за вказаною адресою» (а.с.22,50,58,60). Крім того, оформлені судом судові доручення Розділянського районного суду Одеської області (а.с.24-30), Овдіопільського районного суду Одеської області (а.с.37-41) щодо допиту відповідача [PERSON], повернуто до Василівського районного суду без виконання у зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача [PERSON], який про день та час судового засідання повідомлявся судом належним чином та у встановленому законом порядку, проте до суду не з'являвся, документів на підтвердження поважності причин неявок в судові засідання відповідачем не надано, заперечень на позов не подано. Також, належне сповіщення відповідача [PERSON] здійснено Василівським районним судом шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про виклик відповідача до суду (а.с.16,51-52), відповідно до приписів ч.11 ст.128 ЦПК України. Проте жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем [PERSON] суду не надано, відгуку на позов, заперечень проти позовних вимог суду не представлено, тому відповідно до положень ст.281 ЦПК України, зі згоди позивачки [PERSON], суд постановив про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини по справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] з 03 листопада 2011 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Першим Малинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 886, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.3). Від подружнього життя сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження дитини, копія якого долучено до матеріалів справи (а.с.4). Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ст.ст.104 ч.2,105 ч.3, 110 ч.1 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому, з урахуванням заяви позивачки [PERSON], суд вважає необхідним після розірвання шлюбу прізвище позивачки змінити на її дошлюбне прізвище «[PERSON]» Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів об'єктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та відповідачем в суді не доведено. Крім того, оскільки позивачка [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, тому відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням її до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Примушування до шлюбу не допускається. А тому, подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу між сторонами суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування [PERSON] заявлених нею позовних вимог, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони сумісно не проживають, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved