Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання дітей та визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі посилаючись на те, що 26.12.1992 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Тростянецького районного суду від 19.12.2006 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 03.10.2006 року. В подальшому, відповідно до рішення Тростянецького районного суду від 14.01.2007 між позивачем та відповідачем шлюб було розірвано. Старша дитина [PERSON], досягнувши 14 років, за власним бажанням визначила своє місце проживання та на даний час з 21.11.2017 року проживає разом з батьками позивача [PERSON] та [PERSON], а тому всі витрати, повязані з утриманням та забезпеченням дитини [PERSON] взяв на себе, що свідчить про необхідність припинення виплати аліментів на користь відповідача на утримання дитини [PERSON] У даний час сімейний стан позивача змінився, він одружився, витрати на дитину дівчинку 14 років, яка проживає з батьками [PERSON] є непередбачуваними, оскільки проживання дитини з батьками потребує додаткової фінансової підтримки. А тому, просив суд припинити виплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] та змінити виплати аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], а саме проводити стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, що повністю відповідає та є більшим за прожитковий мінімум для дитини віком від 6до 18 років. Позивач [PERSON] надав суду письмову заяву, за якою прохав розглядати справу у його відсутність. Від позовних вимог в частині стягнення судових витрат з відповідача відмовився. Інші позовні вимоги повністю підтримав. Відповідач [PERSON] надала суду письмову заяву, за якою просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~розгляд справи здійснювався без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\~\~ Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПКУкраїни суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.4\~ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 26.12.1992 року. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.14,15). 09.02.2007 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-АМ №047649 (а.с.13). Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 19.12.2006 року, з [PERSON] на користь [PERSON] ([PERSON]В.) на утримання неповнолітніх дітей стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 03.10.2006 року. З моменту набрання рішенням суду законної сили і по сьогодення позивач сплачує відповідачу аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] та неповнолітнього сина [PERSON]. В судовому засіданні встановлено та не заперечується відповідачем [PERSON], що неповнолітня дочка [PERSON], досягнувши 14 років, за власним бажанням визначила своє місце проживання та в даний час з 21.11.2017 року проживає разом з батьками позивача: дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON], які є пенсіонерами (а.с. 16). Батько [PERSON], тобто позивач по справі, всі витрати, повязані з утриманням та забезпеченням дочки взяв на себе, що свідчить про необхідність припинення виплати аліментів на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 4\~ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до\~ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати аліментів, за наявності обставин, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 180 СК України \~батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а відповідно до\~ст.183 СК України\~розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі, або в частці від заробітку. Відповідно до п.17\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Оскільки суд дійшов до переконливого висновку, що [PERSON], [INFO], проживає разом з бабусею та дідусем та перебуває на утриманні позивача [PERSON], тому підстави для стягнення аліментів на користь відповідача на утримання дочки відсутні. Окрім того, у звязку із зміною свого сімейного стану, позивач просить змінити виплати аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та встановити стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (надалі Постанова) у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2018 рік в Україні втановлюються Законом «Пpo Державний бюджeт на 2018 рік» за пoданням Міністерства фінансів. Так, даним Законом встановлено такі прожиткові мінімуми для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Суд приймає до уваги п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, в якому судам роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи щодо зміни сімейного стану позивача, припинення стягнення аліментів на користь відповідача на утримання дочки [PERSON], суд вважає можливим стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. При цьому згідно зі ч. 2\~ст. 184 СК України\~розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як вказав Верховний Суд України у правовій позиції від 6.11.2013 року у справі №6-113цс13 розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2\~ст.184 СК України, підлягає індексації у порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення". Окрім того, виконавчий лист, виданий на виконання рішення Тростянецького районного суду Вінницької області по справі № 2-521 /2006 р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає відкликанню після набрання даним рішенням суду законної сили. У звязку з відмовою позивача від стягнення на його користь судових витрат, судовий збір, сплачений за подання позову до суду, залишити за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved