Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

[PERSON] 27 листопада 2018 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. При зверненні до приватного нотаріусу [PERSON] для посвідчення договору купівлі-продажу йому стало відомо про існування обтяження вказаного будинку, накладеного згідно повідомлення б/н від 01 вересня 1981 року АТП №10910. Згідно ухвали Господарського суду Луганської області від 15 лютого 2008 року ВАТ Кремінське автотранспортне підприємство №10910 було ліквідовано у зв'язку з банкрутством. У нього відсутні будь-які зобов'язання перед вказаним підприємством, вважає, що обтяження внесено до реєстру внаслідок помилки, тому просить зняти заборону відчуження вказаного майна. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, у заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явився, у письмових поясненнях просить розглянути справу за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 2 ст. 321 цього Кодексу передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 року записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п'яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п'ятирічний строк. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та її обтяжень» від 01 липня 2004 року передбачено, що у разі зміни ідентифікаційних даних суб'єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб'єкта управління об'єктами державної власності, відомостей про об'єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду. Згідно п.4 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 17 серпня 1997 року «Про судову практику у справах про виключення майна з опису», абз.2 п.2 Постанови ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в цій категорії справ є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, має бути залучений відповідний орган державного виконавчої служби, а також відповідний орган, банк та іншу фінансову установу, які виконують судове рішення. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9) Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с. 10-11) власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], є [PERSON], право власності зареєстровано 13 вересня 2016 року. На підставі повідомлення б/н від 01 вересня 1981 року АТП №10910 реєстратором Кремінська державна нотаріальна контора 27 березня 2006 року за №3018396 зареєстровано обтяження - заборона на нерухоме майно. Згідно ухвали Господарського суду Луганської області від 15 лютого 2008 року №22/18б (а.с. 7) ВАТ Кремінське автотранспортне підприємство №10910 було ліквідовано у зв'язку з банкрутством. Ліквідатором підприємства визначено УПФУ в Кремінському районі Луганської області. Отже у судовому засіданні встановлено, що наявною забороною нерухомого майна порушуються права [PERSON] як власника цього майна, доказів правомірності внесення заборони не надано, підприємство, на підставі повідомлення якого внесено відомості про обтяження, - ліквідовано, відповідач позов визнав, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.

Outcome: approved