Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

29.03.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 300,00 грн. з індексацією щомісячно з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.09.2013 року був зареєстрований шлюб між сторонами. [INFO] у них народилась донька - [PERSON] Спільне життя між сторонами не склалось у зв'язку зі зловживанням відповідачем алкогольними напоями, сімейне життя поступово між сторонами погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю, між ними постійно виникають сварки, які впливають на психічний стан позивача та дитини. Таким чином, фактично родина розпалась, а шлюб існує формально. Майнових спорів між сторонами не існує, дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачем. Відповідач не має постійного місця роботи та постійного доходу, а позивачу самостійно важко забезпечити дитину всім необхідним, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн. щомісячно з індексацію. В судове засідання позивач не з`явилась, повідомлена належним чином про день, час та місце слухання справи, надала до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про день, час та місце слухання справи, надав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Сторони зареєстрували шлюб 06.09.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.09.2013 року. (а.с. 21). Від шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON], [INFO], батьком якої відповідно до свідоцтва про народження є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.12.2014 року. (а.с. 7). Дитина проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS], що сторонами не оспорюється, та підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 21.03.2016 року №808. (а.с. 8). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття. Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України "Про індексацію грошових доходів населення", який визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що відповідач визнав позов повністю. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову та враховує, те, що відповідач є здоровим працездатним чоловіком. За таких обставин, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення аліментів та стягує з відповідача на утримання [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 300, 00 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 30% суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності зі ст.367 п.1 ч.1 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, бажання зберегти сім'ю у сторін не має. Спір про поділ спільного майна відсутній. Спільне життя з відповідачем не склалося, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечитиме їх інтересам та інтересам дитини. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Після розірвання шлюбу позивачка залишає прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини вимог про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved