Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельної ділянки. Позов мотивовано тим, що 25 вересня 2015 року позивач придбала 47/100 часток домоволодіння № 73 по вул. А.Іванова в м. Вінниці та земельну ділянку площею 0,0441 га, кадастровий № 0510100000:03:016:0206, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована під зазначеною часткою домоволодіння, розташованого по вул. А.Іванова, 73 м. Вінниці. Зазначена частка домоволодіння складається з приміщень кімнат 1-4 та 1-5 житлового будинку літера «А» , літньої кухні літери «В» з тамбуром літери «в», сараїв літери «в1» та «Д», вбиральні літери «Ж». Зазначені приміщення, будівлі та земельна ділянка є відрізаними від вул. [PERSON] та не мають проїзду та проходу, що унеможливлює для позивач здійснити будь який догляд за своїм майном. Проїзд був, але ще до розподілу земельної ділянки та домоволодіння між колишнім співвласником [PERSON] та відповідачем, останній самочинно встановив на проїзді малу архітектурну форму - павільйон літера «Б3», що складається з металевої конструкції та тенту. І з урахуванням існуючого павільйону було розподілено земельну ділянку, після чого проїзду не стало. На сьогоднішній день у позивача виникла необхідність у проведенні водопроводу, каналізації, електричного кабелю та газопроводу до домоволодіння, яким володіє позивач. На неодноразові прохання позивачем відповідача надати дозвіл на прокладення водопроводу, каналізації, електричного кабелю та газопроводу, відповідач дозволу не надає. Позивач також просила відповідача демонтувати павільйон для того, щоб позивач змогла проїхати до власної земельної ділянки для її поліпшення. Земельна ділянка позивача знаходиться на схилі і руйнується через сейсмічність, що притаманно земельному шарові. Даний схил необхідно укріпити та відновити проїзд до домоволодіння позивача для нормального обслуговування будинку та земельної ділянки. Даним павільйоном відповідач не користується вже тривалий час, але його наявність створює перешкоди в користуванні земельною ділянкою та домоволодінням позивачу. Таким чином, для усунення перешкод в користуванні позивачем власними земельною ділянкою та будинковолодінням, розташованими по вул. А.Іванова, 73 необхідно встановити земельний сервітут щодо земельної ділянки, належної відповідачу для проїзду на транспортному засобі до земельної ділянки позивача, для чого необхідно знести самочинно зведений павільйон літера «Б3». А також встановити земельний сервітут щодо земельної ділянки належної відповідачу, на право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, газопроводу, водопроводу та трубопроводу для водовідведення та каналізації до земельної ділянки та домоволодіння, що належать позивачу. Просить усунути перешкоди [PERSON] в користуванні власними 47/100 частками домоволодіння № 73 по вул. А.Іванова в м. Вінниці та земельною ділянкою площею 0,0441 га, кадастровий № 0510100000:03:016:0206, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована під зазначеною часткою домоволодіння, розташованого по вул. А.Іванова, 73 м. Вінниці. Встановити земельний сервітут щодо земельної ділянки, належної [PERSON] площею 0,0441 га, кадастровий № 0510100000:03:016:0192, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по вул. А.Іванова, 73 м. Вінниці на право [PERSON] на прокладення та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, газопроводу, водопроводу та трубопроводу для водовідведення та каналізації до 47/100 часток домоволодіння № 73 по вул. А.Іванова, 73 в м. Вінниці, що належить [PERSON]. Встановити земельний сервітут щодо земельної ділянки, належної [PERSON] площею 0,0441 га, кадастровий № 0510100000:03:016:0192, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по вул. А.Іванова, 73 м. Вінниці на право проїзду до 47/100 часток домоволодіння № 73 по вул. А.Іванова, 73 в м. Вінниці та земельної ділянки площею 0,0441 га, кадастровий № 0510100000:03:016:0206, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована під зазначеною часткою домоволодіння, розташованого по вул. А.Іванова, 73 м. Вінниці, що належать [PERSON]. Знести за рахунок [PERSON] самочинно зведений павільйон літера «Б3», що розташований по вул. А.Іванова, 73 в місті Вінниці. 22.06.2017року представник позивача надав суду заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просить усунути перешкоди [PERSON] в користуванні 47/100 частками домоволодіння №73 по вул. А.Іванова в м. Вінниці та земельною ділянкою площею 0,0441га, кадастровий номер 0510100000:03:016:0206, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по вул. А.Іванова, 73 в м. Вінниці. Встановити земельний сервітут площею 0,0113га по земельній ділянці площею 0,0441га, належній [PERSON], кадастровий номер 0510100000:03:016:0192, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по вул. А.Іванова, 73 в м. Вінниці на право проїзду до 47/100часток домоволодіння №73 по вул. А.Іванова в м. Вінниці та земельної ділянки площею 0,0441га, кадастровий номер 0510100000:03:016:0206, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. А.Іванова, 37 в м. Вінниці, що належить [PERSON] відповідно до варіанту, визначеного в додатку 3 до висновку судової земельно технічної експертизи №337, складеного 13.05.2017року ТОВ «Подільський центр судових експертиз». Знести за рахунок [PERSON] самочинно зведений павільйон літера «Б3» та бетонний фундамент під павільйон літера «Б3», які розташовані по вул. А.Іванова, 73 в м. Вінниці. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, заперечували щодо його задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не зявився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при винесені рішення покладається на розсуд суду. Враховуючи думку учасників судового процесу, вимоги ст. 158 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника третьої особи. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу від 25.09.2015року [PERSON] є власником 47/100 часток в праві власності на житловий будинок з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд під номером 73, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. А.Іванова (а.с.9-10, 11). Згідно договору купівлі продажу земельної ділянки від 25.09.2015року [PERSON] є власником земельної ділянки під номером 73, площею 0,0441га у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: м. Вінниця, вул. А.Іванова. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 0510100000:03:016:0206 (а.с.12-13, 14). Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 29.06.2010року проведено розподіл в натурі будинку з господарськими будівлями та спорудами №73 по вул. Іванова в м. Вінниці між співвласниками, а також земельної ділянки за даною адресою, площею 0,0882га, виділивши [PERSON] та [PERSON] по ? частин даного будинковолодіння та по 1 /2 частин земельної ділянки відповідно до висновку судової будівельно технічної експертизи №2272/2273/2274 від 21.04.2010р., по варіанту №1, згідно якому виділити [PERSON]П, 1 /2 частину будинковолодіння під літ. «А», яка складається з сіней «1-1», площею 7,4 кв.м., кухні «1-2», площею 9,7 кв.м., кімнати «1-3», площею 14,1кв.м. та огорожі «1-3» та 1 /2 частину земельної ділянки, виділеної жовтим кольором в додатку до експертизи, а [PERSON]М, - 1 /2 частину будинковолодіння під літ. «А», яка складається з кімнати «1-4», площею 11,9 кв.м., кімнати «1-5», площею 16,9 кв.м. та 1 /2 частину земельної ділянки, виділеної зеленим кольором, в додатку до експертизи (а.с.18-19). Дане рішення суду набрало законної сили 24.11.2010року на підставі ухвали апеляційного суду Вінницької області від 24.11.2010року. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 907346, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 051010001004323 [PERSON] є суміжним власником земельної ділянки площею 0,441 га, кадастровий номер 0510100000:03:016:0192, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), розташована по вулиці А. Іванова, 73 в місті Вінниці (а.с. 70). Відповідно до технічного паспорту на садибний житловий будинок № 73 по вулиці А. Іванова в м. Вінниці (а.с.15-17), павільйон літера «Б?» вважається самочинно збудованим, документи, які підтверджують право власності на павільйон відсутні. В судовому засіданні представник позивача зазначив, що встановлення земельного сервітуту необхідно позивачу для проведення водопроводу, каналізації, електричного кабелю та газопроводу до домоволодіння, яким володіє позивач. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням демонтувати павільйон для того, щоб мати змогу проїхати до власної земельної ділянки для її поліпшення, оскільки вона знаходиться на схилі і руйнується через сейсмічність, що притаманно земельному шарові. Даний схил необхідно укріпити та відновити проїзд до домоволодіння позивача для нормального обслуговування будинку та земельної ділянки. Однак, відповідач відмовив позивачу. Як встановлено в судовому засіданні та висновком експертизи №337 від 13.05.2017року житловий будинок домоволодіння №73 по вул. Волошкова ([PERSON]) в м. Вінниця забезпечений інженерним обладнанням (системи електрозабезпечення від міських мереж, обладнання та прилади опалення - автономно від котла, водопостачання від свердловини, каналізації - вигрібна яма, газифікації - від міських мереж, вентиляція - природна). Приміщення 1-4, 1-5 житлового будинку літ. «А» з прибудовами, які входять до складу 47/100 часток, що належать [PERSON] інженерним обладнанням не забезпечені. Ремонтно - будівельні роботи по влаштуванню зовнішнього дверного прорізу не проведені. Згідно п. 5.13, 5.23, 5.37, 5.38 ДБН В.2.2-15-2005 "Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення" житлові будинки повинні обладнуватися господарсько-питним водопроводом холодної і гарячої води, побутовою каналізацією, зливостоками та внутрішнім протипожежним водопроводом, що проектуються згідно з вимогами ДБН В.2.5- 64:2012 (СНиП 2.04.01. втратив чинність). Житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі ДБН В.2.5-67:2013 (СНиП 2.04.05. втратив чинність). Розроблення проектів внутрішнього газопостачання житлових будинків виконують відповідно до ДБН В.2.5-20. Електропостачання, електрообладнання, електроосвітлення житлових будинків слід проектувати згідно з ПУЕ, ДНАОП 0.00-1.32, ДБН В.2.5-23, ДБН В.2.5-24, а також іншими чинними нормативними документами. Квартири житлового будинку, які можуть виділятись в ізольоване користування, згідно вимог діючих нормативних документів, чинних на території України в галузі будівництва, повинні або можуть бути забезпечені таким інженерним обладнанням: автономною системою електропостачання та слабких струмів; автономною системою газопостачання; автономною системою опалення; автономною системою водопостачання; автономною системою водовідведення. Рішенням Вінницької міської ради №2083 від 19.09.2008р. 29 сесії 5 скликання було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що розташована по вул. А.Іванова, 73 в м. Вінниці ФОП [PERSON] та змінено функціональне використання частини земельної ділянки, на якій розташований обєкт нерухомого майна належний заявникам, що розташована на вул. А.Іванова, 73 яка перебуває у власності [PERSON], який зареєстрований як фізична особа підприємець та [PERSON] площею 0,0060га. (в т.ч. в межах «червоних ліній» площею 0,0011га.), з будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на комерційне використання (розміщення торгового павільйону) та передати в оренду земельну ділянку площею 0,0011га. для комерційного використання, за рахунок земель територіальної громади міста, терміном на 3 роки (а.с.49-50). Згідно ДБН 360-92**Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень пункт 3.22 у районах садибної забудови при потребі, крім вуличної мережі (розділ 7), слід формувати мережу внутрішньоквартальних проїздів. Ширина їхньої проїжджої частини з однією смугою руху приймається 3,5м, з двома - 5,5м. На односмугових проїздах передбачаються роз'їзди (п. 3.11). Довжина тупикових проїздів повинна бути не більше 150 м. Проїжджа частина тупикових проїздів повинна закінчуватися кільцевими об'їздами радіусом по осі проїзду не менше 10 м або майданчиками для розвороту розмірами 12 м х 12 м кожна. До житлових і громадських будинків слід передбачати проїзди завширшки 3,5 м на відстані не ближче 5 м від стін, придатні для проїзду пожежних машин. За матеріалами технічного паспорту від 30.01.2013р. (а.с.15-17) та матеріалами інвентаризаційної справи, на земельній ділянці домоволодіння №73 по вул. Волошкова ([PERSON]) в м. Вінниці розташовані: житловий будинок літ. «А»; прибудова літ. «а»; тамбур літ. «а1»; літня кухня літ. «Б1»; сарай літ. «Б»; погріб літ. «п/Б»; сарай літ. «Б2»; гараж літ. «Г»; літня кухня літ. «В»; тамбур літ. «в»; сарай літ. «в1»; сарай літ. «Д» - розібраний; вбиральня літ. «Ж»; вбиральня літ. «Б4»; павільйон літ. «БЗ» - збудований самочинно; погріб літ. «П»; огорожа №1; ворота з хвірткою №2. Згідно матеріалів цивільної та інвентаризаційної справ встановлено, що документи які підтверджують право власності на павільйон літ. «Б3» відсутні, станом на 30.01.2013р., павільйон літ. «Б 3» вважається самочинно збудованим. Висновком експертизи №337 від 13.05.2017року земельна ділянка кадастровий номер 0510100000:03:016:0206, що належить [PERSON] та земельна ділянка кадастровий номер 0510100000:03:016:0192, що належить [PERSON] мають різні позначки поверхні землі від 1м. 10см. до 1м.50см., дана різниця виникла за рахунок розробки ґрунту на земельній ділянці, що належить [PERSON] Здійснити прохід на земельну ділянку площею 0,0441га. кадастровий номер 0510100000:03:016:0206, що належить [PERSON] можливо лише з боку земель Вінницької міської ради межа Б-В,при цьому прохід до межі Б-В (землі міської ради), здійснюється по ґрунтовій стежці. Вказаний прохід до земельної ділянки кадастровий номер 0510100000:03:016:0206, що належить [PERSON] не забезпечує нормальне користування житловим будинком і не забезпечує здійснення догляду за ним, не забезпечує можливість зведення будівель, не забезпечує можливість проходу з вулиці на подвіря. Зважаючи на місце розташування земельних ділянок сторін, розташування на них житлового будинку з прибудовами та господарських будівель, технічно встановити сервітут для проїзду до 47/100 часток домоволодіння та земельної ділянки, що належить позивачу можливо лише за умови розбирання самочинно збудованого павільйону літера «Б?» та бетонного фундаменту, а також проведення земляних робіт з вирівнювання перепаду рельєфу земельної ділянки та влаштування інженерно-технічних заходів для запобігання зсуву ґрунту. На додатку 3 до висновку судової земельно-технічної експертизи № 337 експертом графічно відображено варіант встановлення земельного сервітуту для проїзду по земельній ділянці, належній відповідачу до 47/100 часток домоволодіння та земельної ділянки, належної позивачу, при якому площа земельного сервітуту становитиме 0,0113 га (113 кв.м.), в тому числі площа земельної ділянки щодо якої змінено цільове використання на комерційне складає 0,0043 га (43 кв.м.). Статтею 125 ЗК України\~визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із положеннями ч.1 ст.\~319\~та ст.\~ 321 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч.4\~ст. 373 ЦК України\~власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Згідно з\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Згідно ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі… Згідно ст. 90 ЗК України\~власники земельних ділянок мають право: продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину; самостійно господарювати на землі; власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні обєкти, а також інші корисні властивості землі; на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до п. г, е ч.1\~ст. 91 ЗК України\~власники земельних ділянок зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, повязаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України\~держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь\~яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Статтею 99 ЗК України визначено види права земельного сервітуту: власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а)право проходу та проїзду на велосипеді; б)право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в)право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); г)право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д)право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е)право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з)інші земельні сервітути. Згідно ст. 100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Відповідно до п. 22-2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК, цей перелік не є вичерпним. Аналогічні розяснення містяться в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», в пункті 38 якої зазначено, що встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки в ефективному її використанні; умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, а сервітут, який встановлюється, є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки. При цьому відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК України\~саме позивач має довести, що повноцінне використання своєї земельної ділянки неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки; що задоволення потреб сервітуарія неможливо здійснити в інший спосіб; що відповідно до\~частини третьої статті 402 ЦК України\~він не досяг з відповідачем домовленості про встановлення сервітуту та про його умови. За певних обставин для вирішення спірних питань може бути призначена відповідна експертиза. У рішенні суд повинен зазначити, в якій саме частині належного відповідачу майна встановлено сервітут і в якому розмірі, чітко визначити обсяг прав особи, що звернулася до суду, стосовно обмеженого користування чужим майном. Відповідно до ст. 402 ЦК та ст. 100 ЗК, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Відповідно до пункту 3.22. ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування № 44 від 14 квітня 1992 року, у районах садибної забудови при потребі, крім вуличної мережі (розділ 7), слід формувати мережу внутрішньо квартальних проїздів. Ширина їхньої проїжджої частини з однією смугою руху приймається 3,5 м, з двома - 5,5 м. На односмугових проїздах передбачаються роз'їзди (п. 3.11). Довжина тупикових проїздів повинна бути не більше 150 м. Проїжджа частина тупикових проїздів повинна закінчуватися кільцевими об'їздами радіусом по осі проїзду не менше 10 м або майданчиками для розвороту розмірами 12 м х 12 м кожна. До житлових і громадських будинків слід передбачати проїзди завширшки 3,5 м на відстані не ближче 5 м від стін, придатні для проїзду пожежних машин. Відповідно до ч. 4 ст. 293 ЦК України фізична особа має право на належні, безпечні і здорові умови праці, проживання, навчання тощо. Відповідно до часин 3,4,5,7 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 103 ЗК, власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Суд приходить до переконання, що позивач довів, що повноцінне використання своєї земельної ділянки та будинковолодіння неможливе без обтяження сервітутом земельної ділянки відповідача, задоволення потреб позивача неможливо здійснити в інший спосіб, що також не спростовано відповідачем. Сторони не досягли домовленостей про встановлення сервітуту та про його умови. За обставинами справи, у позивача відсутня можливість для проїзду до власної земельної ділянки та належно їй частки домоволодіння, який необхідний позивачу для облаштування житла для проживання, поліпшення умов проживання, укріплення схилу, на якому розташована земельна ділянка позивача, а інших варіантів проїзду до будинку та земельної ділянки позивача не має. Тому суд вважає за необхідне усунути перешкоди [PERSON] в користуванні 47/100 частками домоволодіння №73 по вул. А.Іванова в м. Вінниці та земельною ділянкою площею 0,0441га, кадастровий номер 0510100000:03:016:0206, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по вул. А.Іванова, 73 в м. Вінниці та встановити земельний сервітут площею 0,0113га по земельній ділянці площею 0,0441га, належній [PERSON], кадастровий номер 0510100000:03:016:0192, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по вул. А.Іванова, 73 в м. Вінниці на право проїзду до 47/100часток домоволодіння №73 по вул. А.Іванова в м. Вінниці та земельної ділянки площею 0,0441га, кадастровий номер 0510100000:03:016:0206, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. А.Іванова, 37 в м. Вінниці, що належить [PERSON] відповідно до варіанту, визначеного в додатку 3 до висновку судової земельно технічної експертизи №337, складеного 13.05.2017року ТОВ «Подільський центр судових експертиз». Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Згідно розяснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва), відповідно до вимог ст. 376 ЦК України\~право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Враховуючи те, що суд прийшов до переконання про задоволення вимоги про встановлення земельного сервітуту по земельній ділянці, належній відповідачу, для проїзду до будинку та земельної ділянки позивачем, останній в силу глави 15 ЗК стає землекористувачем земельної ділянки, на якій розташований самочинно зведений павільйон літера «Б?» та бетонний фундамент під ним. Дані споруди створюють позивачу перешкоди для проїзду до власного будинку та земельної ділянки, тому суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача про знесення самочинно зведеного павільйону літера «Б?» та бетонного фундаменту під ним за рахунок відповідача. Згідно ст. ст. 84, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 5051,20гривень, з яких: 4500,00гривень у відшкодування витрат за проведення експертизи, 551,20 гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 79, 79-1, 90, 91, 98, 99, 100, 103, 125, 152 ЗК України, ст. ст. 293, 319, 321, 373, 376, 391, 401, 402 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»

Outcome: approved