Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

16.12.2019 [PERSON] звернувся до суду за позовом до Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби західного міжрегілнального управління міністерства юстиції (м. Львів) про зняття арешту з нерухомого майна про зняття арешту з нерухомого майна. Вимоги мотивує тим, що у вересні 2019 року він звернувся до приватного нотаріуса з метою оформлення договору дарування квартири, що належить йому на праві приватної власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При проведенні нотаріальних дій нотаріус повідомила, що об`єкт нерухомості перебуває під забороною відчуження згідно з постановою Нововолинської ВДВС від 12.05.2003 року за №1299-01 та відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії. Вказує, що 13 вересня 2019 року він звернувся з офіційною заявою про зняття арешту з його нерухомого майна, а саме з житлової квартири [ADDRESS] . Зазначає, що у відповіді на його звернення Нововолинське ВДВС ГТУЮ у Волинській області, пояснило, що згідно з даними автоматизованої системи виконавчого провадження на виконання у відділі не перебуває та не перебувало виконавчих проваджень відносно гр. [PERSON] . Відомостей про виконавче провадження за 2003 рік по якому накладено арешт на нерухоме майно в АСВП також відсутні. Просить скасувати арешт з нерухомого майна квартири за адресою: [ADDRESS] , (реєстраційний номер обтяження 6710373), що належить на праві власності [PERSON] . У судове засідання позивач [PERSON] не з?явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Судовий збір просить залишити за ним. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали позову, проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов до висновку, що позов є підставним і підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Нововолинського МУЮ № 1299-1 від 12.05.2003 накладено арешт на житлову квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 4-10), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерхуоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованного 15.11.2019 (а.с.11). При зверненні позивача із заявою до Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області останньому повідомлено, що згідно з даними автоматизованої системи виконавчого провадження на виконання у відділі не перебуває та не перебувало виконавчих проваджень відносно грю. [PERSON] . Відомостей про виконавче провадження за 2003 рік по якому накладено арешт на нерухоме майно в АСВП також відсутні. Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. У відповідності до ст. 59 Закону - майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець, якщо під час розгляду відповідної скарги боржника виявлено порушення встановленого цим Законом порядку накладення арешту. У всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317 ЦК України, кожна особа має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Її право приватної власності є непорушним. Згідно ст.ст.321, 383, 386 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; він має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. У відповідності до ст 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ч.1, 2 Цивільного кодексу України "Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом". У відповідності до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника, так як накладення арешту на майно, позбавило його права розпорядитися майном, що є одним із невід`ємних критеріїв власності. Отже, аналізуючи норми закону та надані сторонами докази, зокрема на підтвердження доводів позивача та відсутність заперечень відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З метою захисту права позивача, за відсутності на даний час підстав для його обмеження, в т.ч. накладення арешту на вищезазначену квартиру позивача, суд позов задоволює у повному обсязі.

Outcome: approved