Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

28.05.2015 року прокурор Мостиського районузвернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач у справі [PERSON] на території Довгомостиської сільської ради Мостиського району в результаті пригородження (встановлення стовпців) самовільно зайняв земельну ділянку ДП «Самібірський лісгосп», площею 0,90 га із земель лісового фонду. Стверджував, що вищевказані порушення зафіксовані в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства, проведеної головним спеціалістом сільського господарства - відділу оперативного реагування за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства у Львівській області Собіль С.Л. від 24.02.2015 року за № 22. Зазначав, що на місці розгляду вищевказаного порушення відповідача [PERSON] не було. Також такий не з'явився на виклики до Державної інспекції сільського господарства у Львівській області. Покликався на те, що 10.04.2015 року Державна інспекція сільського господарства у Львівській області звернулась до прокуратури Мостиського району із листом щодо вжиття заходів прокурорського реагування на дії відповідача [PERSON] З огляду на наведене просив суд ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,90 га із земель лісового фонду ДП «Самбірський лісгосп», що знаходиться на території Довгомостиської сільської ради Мостиського району, та привести таку у придатний для використання за цільовим призначення стан і повернути її в розпорядження ДП «Самбірський лісгосп». Прокурор та представник Державної інспекції сільського господарства у Львівській області Собіль С.Л.в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задоволити. Представник третьої особи - ДП «Самбірський лісгосп» в судове засідання не з'явився однак подав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу слухати без його участі. Відповідач в суд не з'явився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з аналогічних між собою положень ст.14 Конституції України та ст.373 ЦК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. У відповідності до ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно положень ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», де вбачається, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, і цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] згідно державного акта на право власності на земельну ділянку являється власником земельної ділянки площею 2,0000 га, яка знаходиться на території Довгомостиської міської ради Мостиського району Львівської області та виділена йому для ведення особистого селянського господарства. Крім того такий в порушення вимог земельного законодавства, самовільно зайняв прилеглу до його земель земельну ділянку площею 0,90 га, яка знаходиться на території Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області та відноситься до земель лісового фонду Державного підприємства «Самбірське лісове господарство», шляхом обгородження території (встановлення стовпців) та облаштування ставків. Згідно ст.ст.55 - 57 ЗК України, до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках. Землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення. Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом. Згідно ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» № 963-IV від 19.06.2003 року (з наступними змінами та доповненнями), будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними, вважається самовільним зайняттям земельної ділянки. Пунктом "б" ч.1 ст.211 Земельного кодексу України передбачено, що за самовільне зайняття земельної ділянки громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства. Зазначене порушення було зафіксовано в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 24.02.2015 року за № 22, проведеної головним спеціалістом держінспектором відділу з контролю за використанням та охороною земель Держінспекції сільського господарства у Львівській області Собіль С.Л., однак при проведенні вказаної перевірки відповідача не було та в подальшому такий ухилявся від надання будь-яких пояснень з цього приводу. Відтак жодних приписів та протоколів по даному порушенню складено не було з вини відповідача. Вказане підтверджується поясненнями учасників судового розгляду та письмовими доказами по справі: копією акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 22 від 24.02.2015 року; копією акта обстеження земельної ділянки № 3 від 24.02.2015 року; копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 029157 від 19.08.2011 року; а також іншими матеріалами справи. Спірна земельна ділянка знаходиться у постійному користуванні ДП «Самбірський лісгосп». Відмова відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку обмежує ДП «Самбірський лісгосп», в праві розпоряджатися нею і використовувати за цільовим призначенням, чим завдається істотна шкода державним інтересам. Згідно ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю і відшкодування завданих збитків. Таким чином, враховуючи, що відповідач самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,90 га, яка знаходиться на території Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області і відноситься до земель лісового фонду ДП «Самбірський лісгосп»,не маючи жодних законних підстав здійснив обгородження території (встановлення стовпців) та облаштування ставків, чим порушив право законного землекористувача розпоряджатися земельною ділянкою та використовувати її за цільовим призначенням і завдав істотної шкоди державним інтересам, суд дійшов висновку, що заявлені прокурором позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved