Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

[PERSON] 28 травня 2019 року звернувся до суду із позовною заявою до Зарічненської селищної ради Зарічненського району Рівненської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У позовній заяві зазначив, що [INFO] померла його баба [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої, зокрема, входять земельні ділянки за державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 25 квітня 2006 року та Ѕ житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Згідно заповіту [PERSON] заповіла все своє майно брату позивача - [PERSON] , який спадщину після смерті [PERSON] не прийняв. [INFO] [PERSON] помер. Оскільки спадкоємець за заповітом не прийняв спадщину, то спадкування відбувається за законом. Син [PERSON] батько позивача - [PERSON] помер [INFO] . Як спадкоємець за законом позивач має намір оформити спадщину після смерті [PERSON] . Покликаючись на поганий стан здоров`я, підтверджений довідкою, просить визначити додатковий строк у 2 місяці для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті баби. У судове засідання позивач не з`явився, подав суду заяву про повну підтримку позовних вимог та про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідач Зарічненської селищної ради Рівненської області в особі селищного голови подав суду заяву від 16 липня 2019 року № 597 року (а. с. 41) про розгляд справи за відсутності представника. Як зазначено у ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. За змістом ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатом підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Проаналізувавши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 вересня 2013 року, (а. с. 8), [PERSON] , померла [INFO] у віці 89 років, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зарічненського районного управління юстиції у Рівненській області 17 вересня 2013 року складений актовий запис № 46. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Неньковицької сільської ради Зарічненського району Рівненської області Сидунець О. М. 24 червня 2003 року (а. с. 12), [PERSON] заповіла все своє майно брату позивача [PERSON] . Як зазначено у свідоцтві про народження, старого зразка, серії [NUMBER] , виданому 10 січня 1983 року (а. с. 13) [PERSON] , народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що доводить родинні зв`язки позивача з спадкодавцем. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13 листопада 2018 року (а. с. 14), [PERSON] , помер [INFO] у віці 35 років, про що Зарічненським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Рівненській області 13 листопада 2018 року складений актовий запис № 85. [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняв. Оскільки спадкоємець за заповітом не прийняв спадщину, то спадкування відбувається за законом. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Син [PERSON] батько позивача - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07 червня 1999 року (а. с. 17) про що відділом реєстрації актів громадянського стану Зарічненського районного управління юстиції Рівненської області 07 червня 1999 року складений актовий запис № 54. Згідно частини першої статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Як спадкоємець за законом позивач має намір оформити спадщину після смерті [PERSON] . Згідно частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У відповідності до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У встановлений строк позивач не звернувся до нотаріальної контори і не подав заяву про прийняття спадщини по причині поганого стану здоров`я. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. За інформацією у довідці Зарічненської селищної ради Рівненської області № 2490 від 25 квітня 2019 року ( а. с. 9) [PERSON] на дату смерті - [INFO] проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Інших спадкоємців першої та другої черги на момент її смерті за цією адресою не проживало. За даними довідки державного нотаріуса Зарічненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області № 1-16/507 від 31 травня 2019 року (а. с. 26) після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину за законом чи заповітом не видавалось. Що також підтверджено інформаційними довідками зі спадкового реєстру № 56372297, 56372325. Оцінюючи причини пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини суд приходить до висновку про їх поважність, оскільки, судом встановлено та підтверджено довідкою КНП "Зарічненська центральна районна лікарня" Зарічненського району Рівненської області № 517/01-11/19 від 27 травня 2019 року (а. с. 18) позивач з 21 серпня 2013 року по 15 липня 2014 року знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні у цьому медичному закладі з діагнозом та хворобою, що унеможливлювала самообслуговування та пересування хворого. Таким чином позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved