Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачкою в даній справі вони перебувають в зареєстрованому 18 липня 2009 року шлюбі у відділі реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 66 (свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 18.07.2009 року). Від шлюбу спільних дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стало те, що на протязі 2015 року сімейні стосунки між ними поступово погіршувалися, вони зрозуміли, що не підходять один одному, мають різні погляди на подружнє життя, вони втратили взаємоповагу та взаєморозуміння, між ними постійно виникають сварки, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинилися з червня 2015 року, що і змусило його звернутися з позовною заявою до суду. Прохає шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Судовий збір прохає залишити за ним. Відповідач в судове засідання не з'явилася, належним чином була сповіщена про день, час та місце розгляду справи в суді, заяви про причину неявки чи про відкладення розгляду справи до суду не надіслала. Заслухавши позивача, вивчивши надані докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що дійсно сторони перебувають в зареєстрованому 18 липня 2009 року шлюбі у відділі реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 66 (свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 18.07.2009 року). Від шлюбу спільних дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стало те, що на протязі 2015 року сімейні стосунки між сторонами поступово погіршувалися, вони зрозуміли, що не підходять один одному, мають різні погляди на подружнє життя, втратили взаємоповагу та взаєморозуміння, між ними постійно виникають сварки, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинилися з червня 2015 року, що змусило позивача звернутися з позовною заявою до суду. Суд приходить до висновку про те, що дійсно подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін. Подальше прийняття судом заходів щодо примирення подружжя суперечило б моральним засадам суспільства, тому шлюб повинен бути розірваний на підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На думку суду, після розірвання шлюбу прізвище відповідачці слід залишити шлюбне - "[PERSON]". Відповідно до вимог ст. 88 ч.І ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач в судовому засіданні прохав судовий збір залишити за ним, тому суд вважає, що судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: approved