Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] по оспорювання батьківства, мотивуючи свою заяву тим, що він має сумніви щодо його батьківства відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обємі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В обґрунтування позову пояснила, що з 26.07.2001 року [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, в цей період у них народилося четверо дітей, в свідоцтві про народження яких батьками зазначені сторони по справі. Водночас, зазначила, що позивач не є біологічним батьком двох дітей : [PERSON], 14.07.2012р. та [PERSON], [INFO], оскільки з вересня 2010 року сторони проживають окремо та шлюбних відносин не підтримують. Зазначила, що відомості про відповідача, як батька дітей, в свідоцтві пр їх народження були вказані відповідно до вимог СК України, оскільки сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обємі та підтвердила, що [PERSON] не є біологічним батьком двох її малолітніх дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки вони з [PERSON] спільно не проживають з вересня 2010 року та шлюбних стосунків не підтримують. В 2010 році вона переїхала на проживання в [INFO] . Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.07.2001 року, що підтверджується доданою ксерокопією свідоцтва про шлюб від 26.07.2001 року (актовий запис № 6) . 02.06.2001 року в них народилася донька [PERSON] та 16.05.2005 року - донька [PERSON], в свідоцтві про народження яких сторони записані батьками. Факт батьківства щодо цих дітей позивач визнає та не оспорює. Як стверджує позивач, і це підтвердила в судовому засіданні відповідачка, сторони припинили спільне проживання, як подружжя, з вересня 2010 року, відповідачка залишила позивача та переїхала проживати в [INFO]. 14.07.2012 року у відповідачки народилася донька [PERSON] та 24.07.2015 року - син [PERSON], що підтверджується доданими до позовної заяви ксерокопіями свідоцтв про народження дітей. Батьками дітей вказані сторони по справі ([PERSON] та [PERSON]Р.). Однак, як стверджує позивач, і відповідачка проти цього не заперечує, на той час він з відповідачкою не проживав та не підтримував будь-яких (в тому числі інтимних) стосунків протягом тривалого часу, а тому не може бути біологічним батьком цих дітей. Згідно\~ст. 136 СК України\~та п. 11, 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів",\~особа, яка записана батьком дитини відповідно до\~статті 122 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. З цього приводу судом було розяснено право сторін просити суд про призначення судово-імунологічної експертизи з метою підтвердження або ж спростування батьківства відповідача. Однак, сторони від призначення такої експертизи відмовилися та відповідного клопотання не заявляли, посилаючись на визнання позову відповідачкою. Відповідно до ч. ч. 3 і 4 ст. 10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено наявність обставин, що підтверджують позовні вимоги позивача та за вказаних обставин, суд рахує за можливе позовні вимоги задовольнити. На підставі ст. 136 СК України,

Outcome: approved