Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] , 3-я особа Управління служб по справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі і просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з*явився , про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, але про причини своєї неявки до суду не повідомив. Представник Управління Служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради , як орган опіки і піклування в судове засідання не з*явився , про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи за їх відсутності. Суд , вислухавши пояснення позивача , дослідивши матеріали справи ,зі згоди позивача розглядає справу відповідно до вимог ст.224-226 ЦПК України . Судом встановлено: [PERSON], [INFO], являється матір'ю малолітніх дітей [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] актовий запис за № 4454, який видано відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 23 листопада 2011 року та [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] актовий запис № 2079. який видано відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 12 травня 2010 року. З 08 вересня 2008 року по 10 грудня 2012 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] та малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. З червня 2012 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства з цього часу не ведуть, мешкають окремо та не підтримують ніяких сімейних відносин через повну відсутність взаєморозуміння між ними. У зв'язку з вищевикладеним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова № 2029/9026/2012 від 10 грудня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Рішення набрало законної сили. Неповнолітні діти після розірвання шлюбу залишилися проживати з матір'ю, що підтверджується довідкою №1391 від25.11.2014 року, виданою головою вуличного комітету Л.І. Жиліною. яка знаходиться в матеріалах цивільної справи №638/21844/14-ц та була визнана судом (ч.З ст. 61 ЦПК України). [PERSON] та [PERSON] відвідують Харківський приватний дошкільний навчальний заклад «Солнишко» Харківської області, що розташований за адресою: 61037, м. Харків, вул. Доброхотова. 12А, що підтверджується довідкою від 02 грудня 2014 року №01-31/21 підписаною завідувачем ХПДНЗ «Солньїшко», яка знаходиться в матеріалах цивільної справи №638/21844/14-ц та була визнана судом (ч.З ст. 61 ЦПК України). З моменту припинення шлюбних відносин позивачка з відповідачем проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть та не мають спільного бюджету. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні. З моменту припинення шлюбних відносин відповідач не приймає участі у житті дітей, не відвідує дитячі вистави у дитячому садку, не відвідує зібрання, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по належному вихованню, розвитку та утриманню дітей. Відповідач не обтяжує себе турботами щодо здоров'я, духовного, фізичного та морального розвитку дітей і подовгу не спілкується з дітьми. Також відповідач ухиляється і від матеріального утримання дітей у добровільному порядку. Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 лютого 2015 року справа №63 8/21844/14-ц позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа: управління служб по справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції про зміну прізвища дітей - задоволено та змінено прізвище малолітнього сина [PERSON] [INFO] на [PERSON] та змінено прізвище неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] на [PERSON]. Рішення набрало законної сили. Оплату за навчання дітей у приватному дошкільному навчальному закладу «Солнышко» виконую безпосередньо позивачка, що підтверджується відповідними копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру закладу. Окрім цих дітей , відповідач має ще трьох дітей. [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків відносно його дітей, не спілкується з ними, не цікавиться їх життям та розвитком а також станом їх здоров'я. Як вбачається з довідки від 30.03.2015 року виданою лікарем педіатром Амбулаторії «Педіатр Плюс» - [PERSON], 1985 р.н. обстежує своїх дітей [PERSON] та [PERSON] з народження і по теперішній час в даному закладі. На всі обстеження діти приходили у супроводі матері. Всі рекомендації, щодо лікування дітей виконувались [PERSON] сумлінно та у повному обсязі. Батько дітей - [PERSON] ніколи дітей не супроводжував. Згідно довідки від 26 березня 2015 року виданої завідуючою Харківського дошкільного учбового закладу «Солньїшко» Сірою О.Л. вбачається, що всі питання пов'язані з вихованням і утриманням дітей а саме: - [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] за час їх знаходження у дошкільному учбовому закладі «Солнышко» (щомісячна оплата за навчання, відвідування тематичних занять, ранків. контакт з вихователем і медичним персоналом та інш.) вирішуються виключно їх матір'ю, а саме - [PERSON]. яка щодня приводить та забирає дітей з дитячого закладу. На підставі ст.150 Сімейного Кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї, своєї Батьківщини, також покладено обов'язок піклуватися про здоров'я дитини. її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно вимог ст.152 Сімейного Кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. На підставі вимог ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно п.2 ч 1 ст. 164 СК України батьки, або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. При цьому обов'язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Статтею 48 Конституції України встановлено, що кожен має право на достойний життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Право дитини (особи до 18 років) на достатній життєвий рівень додатково закріплено ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. З висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці і соціальної політики Харківської міської ради від 15.05..2015 року № 246 вбачається, що батько ухиляється від виконання батьківських обов*язків щодо виховання та матеріального утримання свїх дітей і позбавлення батьківських прав відповідача відносно дітей [PERSON] та [PERSON] є доцільним і таким , що відповідає інтересам дітей. Частиною 2 ст.165 Сімейного Кодексу України передбачено , що особа позбавлена батьківських прав , не звільняється від обов*язків щодо утримання дитини. У зв*язку з тим , що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов*язків , не проявляє до дітей батьківської турботи та любові , байдужий до долі дітей і повністю самоусунувся від будь-якої участі в їх житті , та виходячи з інтересів дітей , суд задовольняє позовні вимоги .

Outcome: approved