Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що в архівних довідках № Н-39/01.31 від 05 лютого 2019 року та № Н-40/01.31 від 05 травня 2019 року допущено помилку в написанні його по батькові: зазначено « [PERSON] », замість « [PERSON] », що не відповідає записам в паспорті громадянина України, а також унеможливлює прийняття документів для призначення пенсії. Просив встановити факт, що вищевказані правовстановлюючі документи належить йому - [PERSON] . Заявник у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що подану до суду заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримує, просить її задовольнити та розглядати справу за його відсутності. Від представника Головного управління ПФУ у Волинській області як заінтересованої особи надійшли письмові пояснення, з яких слідує, що в разі встановлення юридичного факту заявник матиме право на розгляд питання про призначення пенсії відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши всебічно, повно і об`єктивно обставини справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до пункту шостого частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що заявник [PERSON] працював в колгоспі імені Карла Маркса (перейменований в колгосп «Любохинський», реорганізований в СВК «Любохинський») в селі Любохини Старовижівського району Волинської області. Трудова книжка колгоспника № 38 від 30 липня 1980 року оформлена на [PERSON] , 1959 року народження (аркуш справи 12-13). Паспорт серії серія [NUMBER] виданий 20 липня 2000 року Старовижівським РВ УМВС України у Волинській області [PERSON] , який народився [INFO] в селі Любохини Старовижівського району Волинської області, - заявнику у справі (аркуш справи 6-7). Із архівних довідок Об`єднаного трудового архіву сіл, селища Старовижівського району № Н-39/01.31 від 05 лютого 2019 року та № Н-40/01.31 від 05 травня 2019 року про кількість відпрацьованих людино-днів, розмір заробітної плати та місце роботи видно, що вони видані [PERSON] (аркуш справи 10-11). Аналіз змісту вищевказаних документів дає підстави для висновку, що зазначені в архівних довідках місце та періоди роботи [PERSON] повністю співпадають із відомостями, вказаними у трудовій книжці заявника. Встановлено, що заявнику факт належності архівних довідок необхідно підтвердити для прийняття документів для призначення пенсії, оскільки в зв`язку з розбіжностями у написанні його по батькові в паспорті та архівних довідках 19 вересня 2019 року Старовижівським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області йому було відмовлено в прийнятті документів для призначенні пенсії (аркуш справи 9), а іншим шляхом усунути зазначену помилку неможливо. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, а також враховуючи, що написання по батькові заявника в правовстановлюючих документах не відповідає запису в його паспорті, що унеможливлює використання ним цих документів для реалізації свого права на пенсійне забезпечення, представлені заявником докази на підтвердження правильності написання його по батькові в контексті положень статей 77-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, то суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та її належить задовольнити. Відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved