Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

25 лютого 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення компенсації за невикористану відпустку, стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що від 11.09.2013 р. по 11.10.2013 р. позивач працювала у відповідача на посаді ведучого бухгалтера бюро бухгалтерського обліку. 11.10.2013 р. позивача було звільнено за статтею 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП). Між тим, під час звільнення відповідачем було порушено трудове законодавство, яке полягає у несплаті позивачу заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку. Крім того, розрахунок було проведено з позивачем із затримкою строків, встановлених законом. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку в сумі 6 574,08 грн., стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 19 271,18 грн. (а.с.а.с. 1, 2). У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача до суду повторно не з'явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Справу розглянуто на підставі доказів, наданих позивачем, оскільки ухвали суду про витребування необхідних доказів відповідачем проігноровано. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що від 11.09.2013 р. по 11.10.2013 р. позивач працювала у відповідача на посаді ведучого бухгалтера бюро бухгалтерського обліку. 11.10.2013 р. позивача було звільнено на підставі статті 38 КЗпП, за власним бажанням. Викладені обставини підтверджуються трудовою книжкою позивача (а.с.а.с. 4 - 7). Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У відповідності з частиною 1 статті 83 КЗпП у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Матеріали справи (наданий позивачем розрахунок) свідчать про те, що на час звільнення позивач не використала 66 календарних днів відпустки, компенсація за які складає 5 725,82 грн. Крім того, за вказаним розрахунком відповідач має перед позивачем заборгованість по заробітній платі в сумі 848,26 грн. (а.с.а.с. 8, 9). Відтак, суд вважає за необхідне задовольнити позов у частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку. Суд неодноразово вимагав у відповідача відомості щодо оплати праці позивача, проте відповідачем ці вимоги було проігноровано, у зв'язку з чим справу розглянуто на підставі відомостей, наданих виключно позивачем. Крім того, суд вважає, що за період затримки розрахунку при звільненні (від 11.10.2013 р. по день звернення до суду з позовом) з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню середня заробітна плата в сумі 19 271,18 грн. Розрахунок середнього заробітку виконано на підставі відомостей, наданих позивачем, оскільки відповідачем вимоги суду про наданні інформації щодо оплати праці позивача проігноровано, на виконання частини 1 статті 117 КЗпП і за процедурою, визначеною Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100. У порядку статті 88 ЦПК з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 258,45 грн.

Outcome: approved