Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

[PERSON] 22.11.2019р. звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому просить суд надати малолітній [PERSON] , [INFO] , дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон України у супроводі дідуся [PERSON] , [INFO] , народження без згоди та супроводу батька [PERSON] , [INFO] , у період з 25.12.2019р. по [INFO] . Єревану ( Вірменії ). Позовна заява мотивована тим, що під час спільного шлюбу з відповідачем у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Дитина мешкає разом з позивачкою, відповідач проживає окремо. З 25.12.2019р. по 05.01.2020р. дідусь [PERSON] разом з онукою [PERSON] планує поїхати до Вірменії з метою відвідування родичів, проте відповідач дозвіл на виїзд дитини за кордон не надає. Позивач надала суду заяву у якій просить суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов не надав. [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заявлені вимоги підтримав. Орган опіки та піклування Павлівської сільської ради та Державна міграційна служба України у Дніпропетровській області явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувала в шлюбі, який рішення Ленінського районного суд м. Дніпропетровська від 10.05.2018р. розірвано. Під час шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Згідно ст. 141 CK України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України, визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3858-XII, Постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадян України», додатком 4 «Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 р. №152 із відповідними змінами, тощо. Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України №57 від 27 січня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, також у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Як встановлено дідусь малолітньої [PERSON] , у період з 25.12.2019р. по 05.01.2020р. з метою відвідування родичів має намір виїхати з онукою за кордон до Єревану, Вірменія . Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну, а також право на охорону здоров`я гарантуються Конституцією України. За змістом ст.ст. 154, 155 СК України батьки мають право на самозахист дитини, а здійснення ними своїх батьківських прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини. Таким чином, враховуюче вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, за змістом ст.141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем при оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн., необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved