Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

17.08.2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба в справах дітей Галицької РДА про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем. Пояснила, що 24.04.2008 р. у виконавчому комітеті Бурштинської міської ради вона зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі народилася дочка, [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалося по тій причині, що у них, як в подружжя відсутнє взаєморозуміння, відповідач зловживав алкоголем, вчиняв скандали в сім'ї, ображав її, принижував людську гідність, вдавався до фізичної розправи. В 2012 р. відповідач виїхав на роботу в Республіку Польща, а в 2013 р. вона також поїхала в Польщу разом із сином від першого шлюбу та із їх спільною із відповідачем донькою [PERSON]. З 2013 р. діти проживали та навчалися в школі в місті Варшава , мали своїх друзів. Вона працюювала на двох роботах, відповідач спричиняв їй тілесні ушкодження і, сусіди викликали поліцію, де відповідача взяли на облік правоохоронні органи і, в суді м Варшава знаходиться відносно нього провадження про обмеження батьківських прав відносно доньки [PERSON]. З 2016 р. вона з відповідачем проживали в Республіці Польща окремо, а діти проживали разом з нею. В січні 2017 р. відповідач попросив її відпустити доньку [PERSON] з ним поспілкуватись, на що вона погодилась, однак останній вивіз доньку на Україну без її дозволу.. Вона неодноразово просила відповідача повернути доньку, однак останній категорично відмовляється. Коли приїжджає в Україну щоб побачитись та поспілкуватись з донькою, відповідач забороняє їй у зустрічах. [PERSON] бажає проживати спільно з нею в Польщі де вона успішно навчалась, мала багато друзів. Їй створені всі умови для повноцінного розвитку , також там є її рідний брат [PERSON], за яким вона дуже сумує. Вона любить свою доньку і спроможна забезпечити її всім необхідним. У неї з роботодавцем укладений трудовий договір, який передбачає своєчасну виплату заробітної плати та надання соціальних гарантій пов'язаних з материнством. [PERSON] відвідувала в Польщі школу та була облікована в медичних установах. В телефонних розмовах [PERSON] завжди наголошує що дуже хоче проживати з нею та братом. Просить шлюб їхній розірвати, доньку [PERSON] залишити на вихованні та проживанні з нею.Зазначила, що у неї кращі житлово-побутові умови, а відповідач не має постійної роботи та заробітку, має схильність до вживання спиртних напоїв, що може негативно позначитись на вихованні дитини. Він емоційно не врівноважений та схильний до фізичних образ, його поведінка до членів сім'ї характеризується грубістю. Просить позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні висловила заперечення щодо залишення на вихованні та проживанні малолітньої дитини з відповідачем, оскільки дитині потрібна любов і турбота матері. Позивач не заперечує щодо відвідування відповідачем доньки та участі у її вихованні. Просила врахувати при вирішенні даного спору рішення комісії з питань захисту прав дитини Галицької РДА про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з матірю Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Погоджується на розірвання шлюбу однак заперечив щоб дитина проживала з матір'ю. Пояснив, що позивач бажала розгульного життя, практично не займалась донькою та домашнім господарством, курила, зловживала пивом, дозволяла собі не ночувати вдома. Тому, її зневажливе відношення до виконання материнських обов'язків, її аморальна поведінка не викликали в нього позитивних емоцій і, в нього не залишилось іншого вибору, як забрати доньку з собою в Україну в м. Галич, де і раніше вона була оточена турботою і любов'ю. В даний час донька проживає вже два роки в м. Галичі, вона добре доглянута, одягнута, нагодована та почувається у безпеці. Закінчила 3 і 4 класи в Галицькій ЗОШ №1початково ступеня освіти та навчається в 5 класі даної гімназії. Їй відведено окрему кімнату в трьохкімнатній квартирі, яка укомплектована всім необхідним для нормального життя, навчання та відпочинку. Влітку донька оздоровлювалась на березі Чорного моря, а також має багато друзів та перебуває у постійному спілкуванні з матір'ю, оскільки їй ніхто в цьому не перешкоджає. На даний час він не вживає алкогольних напоїв, турбується про свою доньку, має постійне місце роботи та постійне місце проживання. Вважає, що в інтересах самої дитини доцільно залишити доньку [PERSON] проживати з ним. Представник Служби у справах дітей в судове засідання не прибув, однак на адресу суду скеровано письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити за відсутності представника служби надавши висновок комісії. Свідок [PERSON], який є сином позивача, в судовому засіданні пояснив, що на даний час проживає в Республіці Польща з матір'ю, та навчається в школі. Мати до нього і до його сестри [PERSON] відносилась дуже добре. Коли вони разом проживали у Варшаві то батько часто випивав, не працював, наносив побої матері. В дома були кожен день сварки, мати постійно плакала. До їхнього будинку неодноразово навідувались працівники поліції та запитували про батька, проте йому не відомо, що саме вони у нього хотіли. З пояснення свідка [PERSON] вбачається, що вона є подругою [PERSON] і, їй відомо про те, що сторони деякий час, спільно як сім'я проживали в Польщі. Однак через часті вживання відповідачем алкогольних напитків вони розійшлись та стали проживати окремо, діти залишились разом з матір'ю. Відповідач поводив себе неадекватно, бив дружину. Відомо, що [PERSON] в польській школі була активніша, краще навчалась. В даний час біля відповідача дитина не доглянута, в морозні дні вона ходить без шапки та розстібнутий верхній одяг. Дитина сумує за мамою та братом, в Галицькій гімназії навчатись не бажає, говорить, що їй ці уроки не потрібні. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає з відповідачем у цивільному шлюбі. Спільно з чоловіком виховують її дочку, а також його дочку [PERSON]. [PERSON] хороша людина, не вживає алкогольних напитків та дуже любить свою дитину. Вони всі разом активно відпочивають в дитячих ігрових кімнатах, оздоровлювали дітей на морі та відвідували з дітьми Буковель. Після спілкування [PERSON] з матір'ю вона міняється, не бажає вчити уроки, говорить що їй це не потрібно і не цікаво. На прохання щось допомогти в квартирі категорично відмовляється. Дитина бажає бути з батьками . Свідок [PERSON],батько відповідача, ствердив,що син з невісткою та дітьми проживали окремо, знає про їхні часті суперечки. Зі слів своєї дужини йому відомо що у невістки була непристойна поведінка але як людину він її поважає, вона часто допомагала їм по господаству. Дитина любить обох батьків. Йому також прикро розлучатися з онуками однак більшу перспективу [PERSON] буде мати в Польші. Вважає що суд при вирішенні питання щодо місця проживання дитини повинен врахувати її думку. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги думку сторін, які наполягають на розірванні шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч.3, ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.04.2008 року у виконавчому комітеті Бурштинської міської ради Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.07.2018 року (а.с.7). У шлюбі народилася одна дитина: дочка, [PERSON], [INFO], що вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.07.2018 р. (а.с.8). Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, що сімейне життя у подружжя не склалося по тій причині, що у них відсутнє взаєморозуміння, виникають часто конфлікти. Шлюбно-сімейні відносини припинилися, проживають окремо, сім'я розпалася остаточно. За таких обставин суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. З копії довідки початкової школи №221 від 05.04.2018 р., з інтеграційними відділеннями у Варшаві засвідчує, що [PERSON] відвідувала вищевказану школу у період з 01.09.2013 р. по 27.02.2017 р. (а.с.9). З копії рішення від 04.10.2017 р. м. Варшава вбачається, що [PERSON] надано дозвіл на тимчасове проживання на території Республіки Польща (а.с.10), що і стверджується самою копією посвідки на проживання (а.с.11). Як видно з копії договору оренди укладений у Варшава 7.12.2016 р. [PERSON] орендує квартиру у Варшава для використання з метою проживання (а.с.12). та зареєстрована за місцем тимчасового проживання за адресою: гміна/район Варшава Воля, воєводство Мазовецьке повіт столичне місто Варшава (а.с.13). Копією трудового договору Варшава від 16.05.2017 р. стверджується, що [PERSON] працевлаштована на роботу в рамках трудового договору (а.с.14). З характеристики на [PERSON], яка видана директором ліцею [PERSON] видно, що дитина навчається в Галицькому ліцеї, має навчальні досягнення середнього рівня. На уроках працює слабо, домашні завдання виконує не завжди і не повністю. Комісія з питань захисту прав дитини Галицької РДА від 28.11.2018 р. рекомендує визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO] з матір'ю, [PERSON] Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов'язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. В судовому засіданні малолітня [PERSON] ствердила, що на даний час проживає в м. Галичі з батьком та навчається в Галицькому ліцеї №1. Однак, вона бажає проживати спільно з матір'ю і продовжувати навчатися у Республіці Польща. Коли батько забирав її з Польщі вона подумала, що їде до нього у гості, а не на проживання. Плакала та просила батька не забирати її від матері. В Польщі їй було добре і вона добре навчалась. В даний час дуже скучає за мамою та рідним братом, батько інколи її обіжає та не дуже турботливо до неї відноситься і, їй від цього обідно. Також вказує на те, що батька любить, буде до нього приїзджати. Батько на даний час проживає з іншою жінкою яка не дуже добре відноситься до неї, обіжає її і їй за це інколи обідно. Відповідно до роз'яснень, даних у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишається дитина, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке б відповідало інтересам неповнолітньої дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою. Велике значення мають не матеріальні обставини, а почуття і емоції батьків і дітей. Малолітні діти, як правило, більше потребують материнської турботи. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до принципу ст. 6 Декларації з прав дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір'ю. Таких обставин в судовому засіданні не встановлено. У відповідності до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Встановивши, що сторони створили належні умови для проживання та виховання дитини, врахувавши висновок органу опіки та піклування про доцільність дитини проживати з матір'ю в контексті першочергового врахування саме інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків, враховуючи поведінку дитини під час судового засідання,її відношення та прихильність до матері, її прохання до батька відпустити її до матері суд вважає, що проживання малолітньої дитини з матір'ю буде відповідати її інтересам, а тому слід визначити місце проживання дитини з матір'ю. При цьому суд відмічає, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов'язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини. На підставі наведеного, ст.ст. 24, 55-56, 113, 110-112, 121, 150, 160, 161 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved