Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

18 грудня 2014 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики в розмірі 260856 грн. 96 коп., а також судовий сбір в сумі 2608 грн. 57 коп. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 29 квітня 2014 року між нею та відповідачем [PERSON] укладений договір позики, засвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], та згідно якого [PERSON] надала відповідачу в боргу грошові кошти в сумі 245100 грн. 00 коп. Відповідно до п. 1 договору відповідач зобов'язаний був повернути суму позики не пізніше 31.05.2014 року. Однак, відповідач не повернув позику позивачці, всі її звернення залишилися без відповіді. Згідно п. 5 договору позики сторони домовились, що у разі, якщо позичальник своєчасно не поверне позичені гроші, позикодавець має право продати цей договір до стягнення у строки, передбачені чинним законодавством України. Звернення стягнення здійснюється як за рішенням суду, так і на підставі виконавчого напису нотаріуса. позикодавець може пред`явити договір позики до стягнення з вимогою про оплату боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. За повідомленням Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) у червні 2014 року порівняно з травнем становив 101,0% , липні 2014 року 100,40%, серпні 2014 року 100,80%, вересні 2014 року 102,90% ("Урядовий кур`єр" № 121, 144, 164, 185). Отже, загальна сума заборгованості [PERSON] за договором позики станом на 30.10.2014 року згідно розрахунку позивачки становить 260856 грн. 96 коп. і складається з суми заборгованості в розмірі 245100 грн. 00 коп., втрати від інфляції в розмірі 12694 грн. 89 коп., 3% річних в розмірі 3062 грн. 07 коп. Відповідач відмовляється в добровільному порядку сплачувати суму заборгованості, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. В наданій суду письмовій заяві представник позивача за нотаріально засвідченою довіреністю [PERSON] підтримала заявлений позов та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, розглянути справу без її участі, зазначила, що проти винесення заочного рішення не заперечує. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи був сповіщений належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд вважає за можливе, згідно зі ст. 224 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, взявши до уваги позицію позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону; згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк виконання зобов'язання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до вимог ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором; позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів від суми позики, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ, у разі відсутності домовленості, проценти сплачуються щомісяця з дня повернення позики. Як встановлено в судовому засіданні, 29 квітня 2014 року між позивачкою та відповідачем [PERSON] укладений договір позики (л.с. 6), засвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], та згідно якого [PERSON] надала відповідачу в боргу грошові кошти в сумі 245100 грн. 00 коп. Відповідно до п. 1 договору відповідач зобов'язаний був повернути суму позики не пізніше 31.05.2014 року. Однак, відповідач не повернув позику позивачці, її звернення залишилися без відповіді. Загальна сума заборгованості [PERSON] за договором позики станом на 30.10.2014 року становить 260856 грн. 96 коп. і складається з суми заборгованості в розмірі 245100 грн. 00 коп., що підтверджено договором позики. За повідомленням Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) у червні 2014 року порівняно з травнем становив 101,0% , липні 2014 року 100,40%, серпні 2014 року 100,80%, вересні 2014 року 102,90%, тому втрати від інфляції складають згідно розрахунку 12694 грн. 89 коп., 3% річних в розмірі 3062 грн. 07 коп. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити в повному обсязі позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики.

Outcome: approved