Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.06.1998 року за біржовим контрактом № Н-3774, укладеному на Запорізькій Товарній Біржі «Торг-Інвест» прозивачі придбали у сумісну власність квартиру [ADDRESS]. На теперішній час місцезнаходження відповідачів не відомо, у зв'язку з чим нотаріальне посвідчення угоди є неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просять суд визнати договір купівлі-продажу № № Н-3774, укладеному на Запорізькій Товарній Біржі «Торг-Інвест» між ними та відповідачками дійсним. В судове засідання представник позивача [PERSON], позивачі [PERSON], [PERSON] не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, посилаючись на обставини, викладені у позові, просять суд задовольнити позов в повному обсязі. За клопотанням позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду її по суті. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, якіберуть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 14.07.1998 р. між [PERSON], [PERSON], [PERSON] як покупцями, та [PERSON], [PERSON], як продавцями укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений Запорізькою Товарною Біржею «Торг -Інвест». Умови договору купівлі-продажу від 14.07.1998 року, Запорізькою Товарною Біржею «Торг -Інвест», реєстровий № Н-3774 були виконані сторонами в повному обсязі, тобто відповідачі передали, а позивач в свою чергу прийняв у власність квартиру [ADDRESS] та передав відповідачам грошові кошти в сумі 7 731 гривень в рахунок вартості квартири, які вони отримали. В подальшому, згідно вимог діючого на той час законодавства України позивачі зареєстрували право спільної сумісної власності на зазначену квартиру в Орендному підприємстві "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації", про що свідчить технічний паспорт на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963р.) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Згідно ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963р.), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] звернулась до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції з заявою про здійснення державної реєстрації права власності. Листом від 12.08.2013 року № Г-74/02-01/02-01-17 Реєстраційною службою Запорізького міського управління юстиції відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, оскільки відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відсутні правові підстави для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 14.07.1998 року № Н-3774, виданого Запорізькою Товарною Біржею «Торг-Інвест». Відповідно до ст. 3 ЦПК України, заінтересована особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу від 14.07.1998 року, укладеного між [PERSON], [PERSON], [PERSON] як покупцями, та [PERSON], [PERSON], посвідченого Запорізькою Товарною Біржею «Торг -Інвест», реєстровий № Н-3774 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved