Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

22.08.2018 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до Вишнянської сільської ради Городоцького району Львівської області, треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], а [INFO] померла її мати [PERSON], які до дня смерті проживали та були зареєстровані в [ADDRESS] і мали на праві фактичної власності вказаний житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами. Звернувшись до приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Львівської області Павлишин Х.М. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері їй було відмовлено, що підтверджено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.08.2018 року (а.с.11) Таким чином, відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок [ADDRESS] унеможливлює для неї реалізацію своїх спадкових прав шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку. У зв»язку з цим позивач змушена звернутись до суду і просить визнати за нею право власності на житловий будинок в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Ухвалою судді від 27.08.2018 року провадження у справі відкрито. В підготовчому засіданні позивач підтримала позовні вимоги повністю. Крім того, пояснила, що вказаний будинок будували її батьки, через свою необізнаність не виготовили правовстановлюючого документа. Представник відповідача - Вишнянської сільської ради Городоцького району Львівської області у підготовче засідання не з»явився, 29.10.2018 подали заяву, що з даним позовом згідні, просять розглядати справу у відсутності представника сільської ради у зв»язку із зайнятістю на роботі (а.с.74) Треті особи у справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 28.09.2018р. подали суду належно засвідчені заяви про розгляд справи у їх відсутності, не претендують на частку у спадковому майні після смерті матері, а тому не заперечують щодо задоволення позовних вимог [PERSON] (а.с. 69-73) Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить переконання про задоволення позову в підготовчому засіданні у відповідності до ст. 200 ЦПК України. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватись законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] - батько і матір позивача померли відповідно [INFO] та [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про смерть серія [NUMBER] та серія [NUMBER] (а.с.9-10). [PERSON] є їх дочкою, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 15.12.1981 (а.с.42). Згідно копії свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 09.11.2002 позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.43) На момент смерті [PERSON] у спадковому будинку постійно проживала, зареєстрована та продовжує проживати і утримувати його [PERSON], користується земельною ділянкою - 0,25 га для ОЖБ, яка закріплена за будинком, що підтверджується копією будинкової книги і довідками Вишнянської сільської ради від 21.08.2018 №825, 826 (а.с.34-41) та вступила в управління та володіння спадковим майном, а отже згідно положень ч.1 ст. 549 ЦК УРСР, що діяв на час відкриття спадщини, вона прийняла спадщину. Той факт, що спадкодавиця вважалась фактичним власником житлового будинку по вул. Зеленогайській, 231 в с. Вишня Городоцького р-ну Львівської обл, має підтвердження на підставі записів погосподарських книг Вишнянської сільської ради за 1977-1979, 1980-1985, 1986-1990, 1991-1995, 1996-2000, 2001-2005рр. головою домоволодіння була [PERSON], згідно записів погосподарських книг за 2006-2010рр. у яких зазначено, що головою двору значився брат позивача - третя особа у справі [PERSON], а згідно погосподарських книг за 2011-2015, 2016-2020 рр. головою домогосподарства вважається позивач [PERSON] (а.с.12-30). Відповідно до Витягу з погосподарської книги Вишнянської сільської ради №4 за 2016-2020 рр. від 23.04.2018 членами домогосподарства з реєстрацією місця проживання за вищевказаною адресою є [PERSON], [INFO] (голова домогосподарства), [PERSON], [INFO] (брат позивача), який подав заяву до суду, що не заперечує даного позову, [PERSON], [INFO] (дочка позивача), [PERSON], [INFO] (син позивача). Спадкодавцю було виділено земельні ділянки (а.с.31-33) Інші спадкоємці - [PERSON], [PERSON], [PERSON] на спадкове майно після смерті матері [PERSON], що померла [INFO] не претендують, про що подали відповідні заяви. Постановою приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Львівської області Павлишин Х.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.08.2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно - житловий будинок по [ADDRESS], так як за життя [PERSON] не зареєструвала право власності на вказаний житловий будинок (а.с.11) Як вбачається із копії технічного паспорта на будинок (а.с.5-8) він зведений у 1974 році, складається з двох житлових кімнат, коридору, кухні, комори, загальна площа будинку - 54,5 кв.м., житлова - 28,9 кв.м., допоміжна - 25,6 кв.м., при будинку є сарай та огорожа. Згідно ст.328 ЦК України в ред. 2004р. право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст.392 ЦК України в ред. 2004р., власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстр будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджені Міністерством комунального господарства У PCP 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948р. «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 р. «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР 26.08.1948р. «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва, зокрема за вказаними Указом і постановою підставою виникнення права власності на житловий будинок був сам факт збудування цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такого висновку дійшов ВСУ, виклавши правову позицію у постанові від 18.12.2013 у справі N 6-137цс13, яка згідно зі статтею 360-7 ЦПК є обов'язковою для судів. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року. Так, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2004 р., якщо спадщина відкрилася після 01.01.2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за заповітом. Оскільки [PERSON] померла [INFO] року, до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року. Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Статею 549 ЦК УРСР, передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. За змістом розд. УІІ вказаного Кодексу прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчать про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. За життя ні батько ні мати позивача, які були зареєстровані і до дня смерті постійно проживали в [ADDRESS] не зареєстрували право власності на вказаний житловий будинок, що також підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, інше від 27.08.2018 №135629716 (а.с.54) Обставини, які б вказували, що [PERSON] при житті набула або володіла вказаним житловим будинком неправомірно, або що такий є самочинно побудований, в суді не встановлено. У копії довідки Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації №01/5-165 від 11.09.2018 вказано, що інвентаризаційна справа на житловий будинок №231 по вул. Зеленогайській в с. Вишня Городоцького р-ну Львівської обл. в БТІ відсутня (а.с.68) З матеріалів справи видно, що спадкових справ після смерті [PERSON] і [PERSON] [PERSON] державною нотаріальною конторою не заводились, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 29.08.2018 (а.с.66-67) Таким чином, суд приходить переконання про успадкування позивачем житлового будинку, оскільки така прийняла спадщину. На підставі викладеного суд знаходить за належне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами (сарай, огорожа), що знаходяться в [ADDRESS], оскільки позивач є спадкоємцем за законом належного майна [PERSON], яка за життя не оформила права власності на житловий будинок. Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved