Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

16.03.2021 року [PERSON] , від імені якого діє законний представник [PERSON] , звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовує тим, що відповідач по справі є його батьком. З 26.07.2003 року мати позивача, [PERSON] перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03.04.2012 року. За час спільного сумісного проживання позивача з батьком, останній зловживав спиртними напоями, з 2005 року - наркотичними засобами, періодично не з`являвся вдома, не брав участь у вихованні сина та забезпеченні сім`ї. У 2005 році відповідача [PERSON] визнано винним за ч.1 ст.185 КК України. З 2006 року і по сьогоднішній день [PERSON] перебуває в розшуку за ВП №4 ЛРУП ГУНП у Львівській області у кримінальному провадженні №12012150090000188 від 29.12.2012 року. Відомостей про його місце перебування у позивача немає. Згідно виконавчого листа №2-/1326/2288/2012 виданого Франківським районним судом 26.02.2013 року з [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 750грн. щомісяця від усіх видів доходів, починаючи з 01.05.2009 року і до досягнення дитиною повнолітня. Відповідач жодного разу не здійснив платіж по аліментах. Таким чином, відповідач [PERSON] фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та догляду за дитиною, аліменти не сплачує. Провадження по справі відкрито ухвалою від 02.04.2021 року за правилами загального позовного провадження. Відповідач відзиву на позов не подав. Судом 25.05.2021р. було залучено до участі у справі орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради та доручено надати висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідний висновок суду надано. Справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] , позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини. Просять позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд у відповідності до вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, зі згоди позивача та законного представника вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Представник органу опіки та піклування - Франківської районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні Висновок №35-2381 від 05.04.2018 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та Висновок №260001-вих-54592 від 25.06.2021 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] підтримав. Представник органу опіки та піклування - Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні Висновок №260001-вих-54592 від 25.06.2021 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та Висновок №35-2381 від 05.04.2018 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , підтримав. Заслухавши позивача та його законного представника, представників третіх осіб, показання свідка, дослідивши подані суду докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Відповідно до вимог ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 164 ч.1 СК України передбачений перелік підстав, за наявності однієї з яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, в тому числі якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.150 СК України, яка визначає обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини : 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлено, що батьком позивача - неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є відповідач по справі [PERSON] . З 26.07.2003 року мати позивача [PERSON] перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03.04.2012 року. Неповнолітній [PERSON] проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та догляду за дитиною, аліменти за виконавчим листом №2-/1326/2288/2012 не сплачує з часу їх призначення, що стверджується Довідкою про неотримання аліментів від 02.06.2021 року. Місцеперебування відповідача невідоме з 2006 року. Згідно відомостей ВП №4 ЛРУП ГУНП у Львівській області [PERSON] перебуває в розшуку в кримінальному провадженні №12012150090000188 від 29.12.2012 року. Відповідно до №260001-вих-54592 від 25.06.2021 року орган опіки та піклування - Галицької районної державної адміністрації Львівської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Аналогічний Висновок №35-2381 був наданий органом опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради 05.04.2018 року. При розгляді даного питання на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини, відповідач [PERSON] не з`явився, відтак вмотивованих пояснень щодо неналежного виконання батьківських обов`язків не надав. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 20 від 19.12.2008 р. - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.1 ст.9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до Положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принципово визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Частиною 6 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний та духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Ті ж самі принципи закріплені вищезазначеною Декларацією прав дитини, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Самоусунення відповідача [PERSON] з 2006 року від виконання ним батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина, свідчить про його байдуже ставлення до дитини, можливе позбавлення його батьківських прав щодо неї. Ці обставини в судовому засіданні підтвердила свідок [PERSON] . Незважаючи на те, що позивачу [PERSON] [INFO] виповниться 18 років, суд вважає, що ухвалення рішення щодо позбавлення відповідача батьківських прав незадовго до досягнення дитиною повноліття відповідає найвищим інтересам дитини, на захист яких це рішення спрямоване. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved