Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

17.02.2014 р. ПАТ «Акцент-Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] 25.02.2008 р. укладено договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами договору відповідач зобов'язаний своєчасно сплачувати кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією, а також інші витрати, передбачені договором. Проте своїх зобов'язань згідно договору відповідач належним чином не виконував. У зв'язку з порушенням зобов'язань за договором відповідач станом на 27.01.2014 року допустив заборгованість в сумі 24440 грн. 75 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак від нього поступила заява, в якій просить справу слухати його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі. Просить стягнути в користь ПАТ "Акцент-Банк" з відповідача заборгованість в сумі 24440 грн. 75 коп. та стягнути сплачені судові витрати по справі. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про що свідчить оголошення, яке розміщене в газеті «Галичина» від 17.04.2014 р. № 57-58 (4810-4811). Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25.02.2008 р. між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 7-10). Відповідач порушив строки сплати кредиту і станом на 27.01.2014 р. прострочена заборгованість складає 24440 грн. 75 коп., яка складається з: 3000,00 грн. заборгованості за кредитом; 12240,71 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом; 7560,00 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом; 500,00 грн. штрафу (фіксована чатина); 1140,04 грн. штрафу (процентна складова). Факт несплати відповідачем суми кредиту підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 3-6). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Зі змісту ст. 1054 ЦК України випливає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610-611 ЦК України невиконання зобов'язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання являється порушенням зобов'язання. В разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. В даному випадку відповідач порушив вимоги кредитного договору і сума заборгованості, яка нарахована позивачем згідно доданої суду таблиці розрахунку підлягає стягненню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 285 грн. 16 коп. судового збору в користь позивача згідно платіжного доручення № ІНМ91В0ЕН6 від 31.01.2014 р. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 610, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved