Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

18.08.2020 року до суду звернулась [PERSON] із позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Вимоги мотивувала тим, що вона є власником земельної ділянки площею 0,2489 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 112588 від 24.06.2011. Дана земельна ділянка є сформованою, вона має кадастровий номер 5920386900:01:002:4116, певну конфігурацію, точки її координат внесено до державного земельного кадастру. Крім того, згідно даного договору дарування їй передано у власність житловий будинок житловою площею 67,9 м2, загальною площею 119,9 м2, зазначений під літ. Аа, та побутові споруди: сарай - л.кухня Б, гараж В, убиральня Г, с-прибудова б, погріб п.г., огорожа № 1, 2, за цією ж адресою. Власником сусідньої земельної ділянки [ADDRESS] , кадастровий номер 5920386900:01:001:0996, є відповідачка [PERSON] . На цій ділянці також знаходиться житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. В цьому будинку фактично проживають батьки відповідачки. Сама [PERSON] зареєстрована за цією адресою, а фактично проживає у [ADDRESS] . На даний час відповідачкою самовільно побудована на належній їй земельній ділянці площею 0,2489 га кадастровий номер 5920386900:01:002:4116 з боку її домоволодіння капітальна споруда бетонного стрічкового фундаменту з цокольною частиною під огорожу, та являє собою повздовжню капітальну забудову довжиною 24 метри, яка влаштована на території її домоволодіння. Цей фундамент побудовано на відстані 0,7 метрів від стіни її будинку. Фундамент має ширину близько 30 см. та висоту над землею близько 40 см. Відразу за фундаментом відповідно посаджені кущі винограду, який розрісся і на її будинок. Кам`яний фундамент розміщений на її приватній території без дозволу, у їхню відсутність (не проживали). Вони ані дарували, ані відчужували цю частину землі. Самовільно влаштований фундамент не дозволяє їй загородити до кінця свою ділянку з четвертої сторони в її законних межах, отримати безперешкодний доступ до свого будинку і, в тому числі, для продовження утеплення будинку, яке розпочате 5 років тому. В результаті вона обмежена в користуванні частиною свого домоволодіння та своєю земельною ділянкою, їй заважає як фундамент, так і виноград. Конфігурація належної їй земельної ділянки має таку форму, що з боку домоволодіння відповідачки вона має пряму лінію довжиною 119,72 метри. Це підтверджується і державним актом на землю, і витягом з державного земельного кадастру, і технічним паспортом на домоволодіння. Згідно правовстановлюючих документів ця лінія не є паралельною стіні її будинку. Від кутка будинку з боку [ADDRESS] до межі повинно бути 1,40 метрів. Від іншого кутка будинку з боку городу повинно бути 2,35 метрів. Довжина стіни будинку відповідно до технічного паспорту становить 17,93 м. (ці дані підтверджуються генеральним планом земельної ділянки М 1:500 [ADDRESS] ). Проте, відповідачка самовільно влаштувала фундамент паралельно стіні її будинку на відстані 0,7 метрів без згоди. В результаті частина належної їй земельної ділянки знаходиться в користуванні відповідачки під її фундаментом та за ним. По межі між земельними ділянками на огороді знаходяться металеві стовпи, до яких приєднана металева сітка. В цій частині межі між ними спору немає. 03 січня 2020 року спеціалістами Охтирського міськрайонного виробничого відділу Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» проведені польові топографо-геодезичні роботи, в результаті яких встановлено координати поворотних точок земельної ділянки ( [ADDRESS] ). За роз`ясненнями спеціалістів даної установи фундамент розміщено на її земельній ділянці, оскільки він знаходиться на відстані 0,7 м., а повинен знаходитися на відстані 1,40 м. та 2,35 м. від стіни її будинку. 31 січня 2020 року вона направила на адресу реєстрації відповідачки ( [ADDRESS] ) та на адресу її фактичного проживання ( [ADDRESS] ) вимогу про знесення самочинно побудованої споруди (в порядку досудового врегулювання спору), в якій вимагала власними силами або за власний рахунок знести фундамент та привести належну їй земельну ділянку в стан придатний для використання. Однак, ці листи відповідачка не захотіла отримувати і вони їй повернулися з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Крім цього, вона неодноразово у розмові із [PERSON] вимагала від неї прибрати фундамент, пересадити виноград і звільнити земельну ділянку, але та відмовлялася. Посилаючись на відсутність доступу до належної їй частини земельної ділянки з урахуванням уточнених вимог позивач просила усунути їй [PERSON] перешкоди у володінні та користуванні земельною ділянкою площею 0,2489 га, кадастровий номер 5920386900:01:002:4116 розташованою по [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] знести за свій рахунок бетонний стрічковий фундамент із цокольною частиною під огорожу, яка являє собою поздовжню капітальну забудову довжиною 22,82 метри, шириною з вул. В.Симона 0,38 метрів та звужується до іншого краю до 0,30 метрів, побудований нею з боку домоволодіння [ADDRESS] , та перенести 25 кущів винограду на відстань не менше 1,0 метру від межі земельної ділянки площею 0,2489 га, кадастровий номер 5920386900:01:002:4116 розташованої по [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.08.2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження з повідомленням та викликом сторін. Ухвалою суду від 18.09.2020 було закрите підготовче провадження і справу призначено до розгляду по суті. 28.09.2020 року від представника відповідача адвоката Діброви К.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні вимог пославшись на те, що позивач набула у власність свій будинок пізніше ніж вона. Раніше спору з приводу користування земельною ділянкою не було. Межа була узгоджена між нею та стороною позивача. У період будівництва фундаменту під паркан також ніхто ніяких заперечень не висловлював. Про наявність паркану позивач знала з 2004 року та не заперечувала проти цього. Тому позивачем пропущений строк позовної давності. Вважає, що стрічковий фундамент перебуває на належній їй частині земельної ділянки. (а.с. 47-49) Позивачка та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі з наведених в позовній заяві мотивів, просили їх задовольнити. Відповідач та її представник позов не визнали та зазначили, що фундамент заливався у 2005 році по фактично встановленій межі, що була погоджена на той час між сусідами. З боку позивача із цього приводу не було будь-яких претензій аж до 2018 року. Вказану межу огороджували самі позивачі. Виноград ними постійно доглядається і підрізається. Взагалі висаджено більше 25 кущів аніж про це зазначено у висновку експерта. Експертиза проведена неповно та однобічно. Так проміри від будинку до межі робились по утепленому будинку, не брались до уваги доводи сторони відповідача. Не враховані розбіжності у розмірах земельної ділянки позивача згідно державних актів від 2003 та 2011 року. Свідок [PERSON] (матір відповідачки) пояснила, що вони у вказаному будинку мешкають із 2003 року. Чоловік домовився про будівництво огорожі по червоній лінії будинку та із батьком позивачки узгодив межу по якій залив фундамент під будівництво огорожі на межі між будинками. При будівництві враховували наявність забитих стороною металевих стовпів по межі. Батько позивачка говорив, що стовпи забиті на належній відстані від будинку. Насправді належна їм ділянка була зменшена на 30 см. Конфлікти з приводу межі розпочались у 2018 р., сусіди почали пересувати межу без дозволу її доньки. Допитаний як свідок начальник виробничого відділу Центр ДЗК у м. Охтирці [PERSON] пояснив, що до нього зверталась відповідач [PERSON] з приводу питання встановлення меж земельної ділянки в натурі. Було встановлено, що земельна ділянка була розроблена по системі координат 1963 року. Під час приватизації ця вулиця знаходилась на території сільської ради, тому із земельними ділянками, що на території міста вона знаходилась у різних площинах. На місці було зафіксоване фактичне розташування земельних ділянок. Також виїжджав на місце за заявою позивача. Було встановлено, що межа між земельними ділянками сторін не була прямою, як про це зазначено у державних актах. Між державними актами відповідача за 2003 р. та 2011 р. є розбіжності у конфігурації в межах похибки, але не у загальній площі. Допитаний як свідок провідний інспектор виробничого відділу Центр ДЗК у м. Охтирці [PERSON] пояснив, що приймав участь разом із експертом у дослідженні земельних ділянок, робив відповідні обміри. ….. Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини: Відповідно до ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2489 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 112588 від 24.06.2011. Дана земельна ділянка є сформованою, вона має кадастровий номер 5920386900:01:002:4116, певну конфігурацію, точки її координат внесено до державного земельного кадастру. (а.с. 8, 9, 14) Згідно даного договору дарування від 03.09.2009 року [PERSON] передано у власність житловий будинок житловою площею 67,9 м2, загальною площею 119,9 м2, зазначений під літ. Аа, та побутові споруди: сарай-л, кухня Б, гараж В, убиральня Г, с-прибудова б, погріб п.г., огорожа № 1,2 за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6, 20) Власником сусідньої земельної ділянки [ADDRESS] , кадастровий номер 5920386900:01:001:0996, та житлового будинку з надвірними спорудами є відповідачка [PERSON] , що підтверджується договором дарування земельної ділянки від 22.08.2003 року, державним актом про право власності на земельну ділянку СМ №044195 від 18.05.2005 року, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (реєстрація проведена 14.03.2005 р.) 03 січня 2020 року спеціалістами Охтирського міськрайонного виробничого відділу Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» проведені польові топографо-геодезичні роботи, в результаті яких встановлено координати поворотних точок земельної ділянки ( [ADDRESS] ). За роз`ясненнями спеціалістів даної установи фундамент розміщено на її земельній ділянці, оскільки він знаходиться на відстані 0,7 м., а повинен знаходитися на відстані 1,40 м. та 2,35 м. від стіни її будинку. (а.с. 16) 31 січня 2020 року позивач направила на адресу реєстрації відповідачки ( [ADDRESS] ) та на адресу її фактичного проживання ( [ADDRESS] ) вимогу про знесення самочинно побудованої споруди (в порядку досудового врегулювання спору), в якій вимагала власними силами або за власний рахунок знести фундамент та привести належну їй земельну ділянку в стан, придатний для використання. Однак, ці листи відповідачка не захотіла отримувати і вони їй повернулися з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». (а.с. 17-19). Згідно висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № СЕ-19/119-21/2052-ЗТ від 14.06.2021 року фактичне розташування бетонного стрічкового фундаменту з цокольною частиною під огорожу, яка являє собою поздовжню капітальну забудову на межі земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS] , не відповідає межі земельних ділянок [ADDRESS] , з кадастровим номером 5920386900:01:002:4116 та [ADDRESS] , з кадастровим номером 5920386900:01:001:0996, яка вказана у правовстановлюючих документах зазначених земельних ділянок. Фундамент під огорожу розміщений в межах земельної ділянки [ADDRESS] , (кадастровий номер 5920386900:01:002:4116) на відстані 0,77 м. - 0,78 м. від житлового будинку [ADDRESS] . Таке розташування фундаменту під огорожу не відповідає вимогам Земельного кодексу України ст. ст. 103, 105, 106, 108, 109; п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019, п. 6.7 ДБН Б.2.2-5:2011. За результатами проведеного дослідження встановлено, що більшість кущів винограду, координати яких визначені при проведенні топографо - геодезичних робіт, розташовані в межах земельної ділянки з кадастровим номером 5920386900:01:002:4116 згідно правовстановлюючих документів по [ADDRESS] . Відстані від кущів винограду, які розташовані в межах земельної ділянки [ADDRESS] , до межі між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] згідно правовстановлюючих документів, становлять: 0,17 м, 0,13 м, 0,03 м, 0,32 м, 0,39 м, 0,09 м, 0,33 м, 0,30 м, 0,55 м, 0,06 м, 0,91 м, 0,07 м, 0,65 м, 1,16 м, 0,36 м, 1,00 м. Відстані від кущів винограду, які висаджені в межах земельної ділянки [ADDRESS] , до межі між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] згідно правовстановлюючих документів, становлять: 0,51 м, 0,64 м, 0,18 м, 0,02 м, 0,93 м, 0,38 м, 0,12 м, 0,44 м, 0,06 м. (а.с. 122-139) Відповідно до ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. За приписами ч. 1, 2 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно вимог ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до\~ст. 391\~ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками . Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. За приписами ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в\~порядку,\~встановленому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням. В ст. 1\~Закону України\~"Про\~державний контроль\~за використанням\~та охороною\~земель" визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідно до\~ст.\~152\~ЗК України\~держава забезпечує\~громадянам та\~юридичним особам\~рівні умови\~захисту прав\~власності на\~землю. Власник\~земельної ділянки\~або землекористувач\~може вимагати\~усунення будь-яких\~порушень його\~прав на\~землю,\~навіть якщо\~ці порушення\~не пов`язані\~з позбавленням\~права володіння\~земельною ділянкою,\~і відшкодування\~завданих збитків. Згідно вимог\~п.\~б ч.\~1\~ст. 211\~ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну відповідальність за самовільне зайняття земельних ділянок. За приписами ст.\~212\~ЗК України самовільно\~зайняті земельні\~ділянки підлягають\~поверненню власникам\~землі або\~землекористувачам без\~відшкодування затрат,\~понесених за\~час незаконного\~користування ними. Приведення\~земельних ділянок\~у придатний\~для використання\~стан,\~включаючи знесення\~будинків,\~будівель і\~споруд,\~здійснюється за\~рахунок громадян\~або юридичних\~осіб,\~які самовільно\~зайняли земельні\~ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за позовом [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки належними та допустимими доказами, у тому числі листом Охтирського міськрайонного виробничого відділу Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», якими були проведені польові топографо-геодезичні роботи на вказаних земельних ділянках та дослідною частиною висновку судової земельно-технічної експертизи № СЕ-19/119-21/2052-ЗТ від 14.06.2021 року (додатки до вказаного висновку), підтверджено, що частина земельної ділянки, яка на праві власності належить [PERSON] самовільно зайнята відповідачем [PERSON] шляхом влаштування на ній фундаменту та насаджень винограду. Таким чином, права [PERSON] підлягають захисту в зазначений нею в позові спосіб. Як на доказ законності використання земельної ділянки та правильності фактичної межі відповідач посилається на лист Охтирського міськрайонного відділу Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від 06.08.2019 р. (а.с. 177 т. 1) за змістом якого за зверненням відповідача [PERSON] вказаним підприємством були виконані роботи по кадастровому зніманню за адресою: [ADDRESS] . Межі земельної ділянки кадастровий номер 5920386900:01:001:0996 збігаються (відповідно до державного акту СМ №044195) від Б до В цегляний паркан, від Б до А бетонний цоколь (підготовлений для встановлення паркану далі по прямій лінії до огорожі із металевої сітки, далі умовна межа окопка. Від А до Г - умовна межа окопка. Від Г до В умовна межа (окопка), далі по існуючому паркану. Проте суд не може взяти до уваги вказану інформацію оскільки вона повністю спростовується як листом вказаного підприємства на адресу позивача (а.с. 16 т. 1) за змістом якого в результаті обмірів встановлені розбіжності між фактичним положенням поворотних точок за адресою:\~ [ADDRESS] ,із тим, що зазначено у відповідній документації на 2010 рік так і висновком вищезазначеної експертизи. Також у судовому засіданні начальник виробничого відділу Центр ДЗК у м. Охтирці Череда М.І. пояснив, що той висновок був зроблений після опрацювання не повного об`єму інформації. Доводи сторони\~відповідача про\~невідповідність конфігурації\~та меж\~земельної ділянки,\~яка належить\~позивачу,попередній конфігурації і межам, які були зазначені у старому державному акті, як на підставу невірних висновків експерта на думку суду не заслуговують на увагу. Так, наявний у відповідача державний акт про право власності на земельну ділянку із встановленими у ньому конфігурацією та межами є чинним, будь-яка із сторін його не оскаржувала. Саме ці дані правомірно були взяті експертом для проведення експертного дослідження. Суд також не може взяти до уваги пояснення відповідача та покази свідка про те, що між попередніми власниками (користувачами) земельних ділянок мала місце домовленість про визначення межі у даній конфігурації. Будь-яких письмових документів із цього приводу суду не надано. Технічна документація у відповідність до домовленостей, якщо такі мали місце, не приведена. Також суд відхиляє доводи сторони відповідача про те, що сторони не є належними. Так, із досліджених доказів судом встановлено, що саме на земельній ділянці позивача розміщений фундамент під огорожу та частина садових насаджень, тому остання правомірно скористалась своїм правом звернення до суду за захистом права володіння та користування своєю власністю. Відповідач хоча і не споруджувала фундамент, проте це робив її батько, який на той час мешкав у належному їй будинку та з її згоди користувався ним, тому остання як власник суміжної земельної ділянки є належним відповідачем. Інші доводи сторони відповідача, як-то не правильне проведення промірів під час огляду експертом земельної ділянки, неврахування товщини стіни будинку, не заслуговують на увагу, оскільки будь-якими належними та допустимими доказами не підтверджені. Інших доказів сторона відповідача не надала, із клопотанням про призначення та проведення повторної чи додаткової експертизи не зверталась, розміри та конфігурації меж суміжних земельних ділянок як у даному процесі так і шляхом звернення до суду із окремими позовними вимогами, не оспорювала. З огляду на викладене і сам висновок земельно-технічної експертизи не можна вважати недопустимим доказом, як про це клопочеться сторона відповідача. Враховуючи вищевикладене,\~беручи до\~уваги те,\~що позивачкою\~доведено наявність порушення її права на користування земельною ділянко, які обумовлені діями відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Клопотання сторони відповідача про застосування позовної давності (а.с. 210 т. 1) до даних правовідносин задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (частина перша статті 257 ЦК України). Позов власника про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України) є негаторним. Позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов`язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі, а тому негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, доки існує саме правопорушення. Особа, яка є власником майна, не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та/або розпорядження цим майном. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 січня 2016 року у справі № 6-2913цс15, та відповідно вказала на те, що негаторний позов може бути пред`явлений упродовж усього часу тривання відповідного правопорушення. Відповідно до ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Оскільки вимоги сторін задоволенню не підлягають, то судові витрати пов`язані із сплатою судового збору слід залишити за ними без відшкодування. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові на позивача. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.\~137\~Цивільного процесуального\~кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved