Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

25 лютого 2019 року року позивач Веселинівська районна державна адміністрація Миколаївської області (далі Веселинівська РДА) - звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про відібрання малолітніх дітей у батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів на їх утримання. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що згідно з рішенням виконавчого комітету Кубряцької сільської ради від 24.01.2019 року №39 у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя і здоров`я дітей у відповідача [PERSON] було негайно відібрано малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у відповідача [PERSON] було негайно відібрано малолітню [PERSON] . Посилаючись на необхідність захисту інтересів малолітніх дітей, позивач прость позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вказала, що [PERSON] та [PERSON] як батьки дітей ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей: не піклуються про їх фізичний, духовний і моральний розвиток, не утримують, не забезпечують нормальні умови для проживання дітей. В судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов не визнали, просили суд не відбирати в них дітей. В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо премета спору: Кубряцької сільської ради Веселинівського району Миколаївської області сільський голова Рибалко С [PERSON] , вказав на необхідність відібрання у відповідачів їх малолітніх дітей, оскільки вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Заслухавши вступне слово представника позивача [PERSON] , відповідачів [PERSON] та [PERSON] , представника третьої особи Рибалко С.А., дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8-10). Сім`я відповідачів перебуває на обліку служби в справах дітей Веселинівської РДА з причин ухиляння батьків від виконання батьківських обов`язків з 2017 року, коли вперше були виявлені малолітні діти без догляду дорослих, які проживали в умовах, що загрожували їх життю та здоров`ю. Діти були влаштовані до державних закладів, а сім`я взята під соціальний супровід, заходи якого були направлені на повернення дітей в сім`ю, що підтверджується наказом служби в справах дітей Веселинівської РДА №121 від 18.09.2017 року (а.с. 25). 24.01.2019 року сільський голова [PERSON] повідомив Веселинівську РДА про те, що 23 січня 2019 року [PERSON] залишила своїх малолітніх дітей без нагляду у будинку. В цей час в будинку сталася пожежа. Діти самостійно залишили будинок, рятуючись від вогню. Просить вжити заходів. На підставі даного повідомлення 24.01.2019 року в ході рейду «Діти вулиць», який здійснювали члени комісії, до складу якої входили працівники служби в справах дітей, поліції, медики та сільський голова, було встановлено, що малолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були залишені 23.01.2019 року на цілий день без догляду дорослих у зачиненому будинку. Разом з ними знаходилися двоє малолітніх дітей їх тітки. В цей час трапилася пожежа і діти змогли залишити будинок лише через деякий час, вилізши у вікно, оскільки двері були зачинені ззовні. В цей час батьки дітей [PERSON] та [PERSON] розпивали спиртні напої у товаристві своїх родичів та знайомих. Даний факт підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов життя дітей в сім`ї [PERSON] та в сім`ї [PERSON] від 24.01.2019 року (а.с. 30-31). На клопотання служби в справах дітей виконкомом Кубряцьокї сільської ради було прийнято рішення №39 від 24.01.2019 року про негайне відібрання малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від їх батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). В письмовому висновку Веселинівської РДА №45/22-01-02/07 від 18.02.2019 року (а.с. 33) - зазначається про доцільність відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від їх батьків [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки Кубряцької сільської ради №153 від 21.02.2019 року [PERSON] та [PERSON] неодноразово розглядалися на засіданні виконкому з питання неналежного виконання ними своїх батьківських обов`язків, зловживають спиртними напоями та часто залишають дітей без догляду. Відповідно до вимог ч.ч. 2-3 ст.\~150, ст.\~180 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, забезпечити здобуття нею повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також повинні матеріально утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до положень\~ст. 170 СК України\~суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої\~статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. Ухиляння від виконання відповідачами своїх обов`язків по вихованню дітей підтверджено вищеперахованими доказами та фактичними обставинами, які встановлені в судовому засіданні. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Потрібно з`ясувати, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (справа ЄСПЛ «Савіни проти України», заява № 39948/06 від 18 грудня 2008 року, параграф 50). У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися,\~\~коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути\~\~санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних\~\~заходів і має оцінюватися у контексті позитивного обов`язку держави\~\~вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (справа ЄСПЛ «Савіни проти України», заява № 39948/06 від 18 грудня 2008 року, параграф 52). Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦК України\~суд встановлює опіку над малолітньою дитиною, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. За таких обставин, враховуючи те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей: не піклуються про їх фізичний, духовний і моральний розвиток, не утримують, не забезпечують нормальні умови для проживання дітей, часто залишають їх без догляду та не піклуються про них, що зокрема, призвело до пожежі в будинку, в зв`язку з чим діти залишились зачинені в будинку, опинившись в ситуації, що загрожувала їх життю, суд вважає за необхідне відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від їх батьків [PERSON] та [PERSON] , без позбавлення батьківських прав, та передати їх під опіку орагну опіки та піклування в особі служби в справах дітей Веселинівської РДА. У разі задоволення позову дитина передається іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. При задоволенні позову про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, суд вирішує питання про стягнення аліментів на дитину. Так частинами 1, 3 ст.\~181, ч. 1 ст.\~184 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність у платника рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Таким чином з метою захисту інтересів дітей, створення їм необхідних умов для всебічного розвитку, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів аліменти на утримання їх малолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. З врахуванням положень\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1921,00 грн. (960,50 грн. - за вимогу про відібрання малолітніх дітей + 960,50 грн. - за вимогу про стягнення аліментів) та з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1921,00 грн. (960,50 грн. - за вимогу про відібрання малолітніх дітей + 960,50 грн. - за вимогу про стягнення аліментів). На підставі викладеного,

Outcome: approved