Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з травня 2002 року по вересень 2010 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] , від якого [INFO] народила доньку [PERSON] , що підстверджується свідоцтвом про народження. Реєстрація народження дитини проведена відповідно до ст.126 СК України. Після припинення відносин із відповідачем вона проживає з донькою в житлі свого батька - квартирі [ADDRESS] , де вони й зареєстровані. З вересня 2010 року по цей час батько дитини повністю усунувся від виконання своїх обов`язків: не бере абсолютно ніякої участі в її вихованні, жодного разу з нею не бачився, не телефонував, не вітав з днем народження, коштів на утримання не надавав. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12.04.2013р. у справі № 727/1982/13-ц стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання доньки в розмірі 700грн. щомісячно, однак останні не сплачуються. Заборгованість по аліментах тільки станом на 02.06.2018р. становить 33943грн. За таких обставин була змушена порушити питання про позбавлення відповідача батьківських прав і звернулась із відповідною заявою до органу опіки та піклування. [PERSON] прибув особисто на засідання комісії органу опіки та піклування і не заперечував проти позбавлення його батьківських прав, що підтверджується його письмовою заявою-згодою від 27.12.2019р. За розгляду її заяви органом прийнято Висновок від 03.02.2020р. за № 01/02-24/270, яким вважається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , в зв`язку із тим, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Донька [PERSON] навчається в 10-Б класі Чернівецькій гімназії № 4. Згідно Інформації про психологічні особливості дитини від 16.12.2019р. рівень розумового розвитку дитини відповідає віковим особливостям. Має середній рівень навчальних досягнень. В класному колективі має середній соціометричний статус, дружня, але не дуже активно приймає участь у шкільних та класних заходах, допитлива та організована. Добре розвинута зорова пам`ять, в більшості випадків спокійна, емоційно ранима, емоційні спалахи трапляються дуже рідко, часто розважлива, замріяна. Донька перебуває на обліку в КНП «Міська дитяча поліклініка», під спостереженням лікаря-офтальмолога. За медичною допомогою в заклад охорони здоров`я звертається тільки мати [PERSON] . Відповідач повністю нехтує своїми обов`язками щодо виховання та утримання дитини, не цікавиться її життям, навчанням, здоров`ям, не вчиняє будь-яких дій, які становлять зміст батьківства, а тому наявні об`єктивні підстави для позбавлення його батьківських прав. Тому, просила позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач [PERSON] подала письмову заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, просив розглядати справу у його відсутності, наслідки визнання позову йому відомі, про що звернувся до суду з відповідного змісту письмовою заявою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з травня 2002 року по вересень 2010 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу і [INFO] у них народилась дочка [PERSON] , що підстверджується свідоцтвом про народження. Реєстрація народження дитини проведена відповідно до ст.126 СК України. Після припинення відносин із відповідачем позивач [PERSON] проживає з донькою [PERSON] в житлі свого батька за адресою [ADDRESS] , де вони й зареєстровані. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12.04.2013р. у справі № 727/1982/13-ц стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання доньки в розмірі 700грн. щомісячно. Заборгованість по аліментах станом на 01.10.2020р. становить 40188,77грн. Висновком Органу опіки та піклування Кіцманської райдержадміністрації за № 01/02-24/270 від 03.02.2020р. визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в зв`язку із тим, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як передбачено частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду встановлено, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини та ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Савіни проти України" від 18.12.2008р. наголошується на тому, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про права дитини. Також, як випливає з правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п. 95 рішення від 08.04.2004р. у справі «Хазе проти Німеччини», сам по собі той факт, що дитина може бути поміщена в більш сприятливу для її виховання середу, не виправдовує примусові заходи щодо відібрання її у біологічних батьків; потрібна наявність інших обставин, які свідчать про необхідність такого втручання у право батьків на сімейне життя разом з їхньою дитиною, яке закріплене у ст. 8 Конвенції про захист прав людини. Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Як передбачено ч.2 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Права та обов`язки батьків визначені статтями 150, 151, 153-156 СК України та в сукупності декларують такі обов`язки батьків, як виховання дітей, турбота про їх фізичний розвиток, підготовка до самостійного життя, матеріальне утримання, захист прав та інтересів дитини тощо. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дочки, зокрема, що він свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а тому заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 840,80 гривень. На підставі ст.ст. 7, 19, 150, 151, 153-156, 164, 165 Сімейного кодексу України, ст.14 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 3, 8, 9 Конвенції про права дитини,

Outcome: approved