Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

18 березня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, починаючи з дати подачі заяви. В позові позивач посилається на те, що він є батьком [PERSON] і на сьогоднішній день він є людиною похилого віку, яка має проблеми зі здоров`ям. Його пенсії не вистачає для нормального існування та постійного придбання ліків. Таким чином, він потребує матеріальної допомоги, яку його син надає лише епізодично. Його син є працездатною особою та має постійну роботу, а тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу батькові. 25 березня 2021 року судом винесена ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, копії якої направлені сторонам по справі рекомендованими листами з повідомленням. Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, копії ухвал були отримані позивачем та відповідачем 03 квітня 2021 року, штрих-кодові ідентифікатори № 5110001143857 та № 5110001143717, відповідно. (а.с.17,18). Тобто, дотримуючись вимог ч.ч. 2-6 ст. 128 ЦПКУ, суд повідомив учасників справи про вчинення відповідної процесуальної дії належним чином. Жодних заяв та повідомлень від сторін на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України, відповідачем подано не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1,3 ст. 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER] , виданого 17 жовтня 1970 року Личківською сільською радою Магдалинівського району, актовий запис № 5, позивача [PERSON] визнано батьком відповідача [PERSON] . (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 жовтня 1970 року Личківською сільською радою Магдалинівського району, актовий запис № 58, відповідач [PERSON] є сином [PERSON] . (а.с.9). Одночасно з цим, в позовній заяві зазначено, що позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в Магдалинівському відділі надання послуг Управління Пенсійного фонду України. Проживає один. Відповідно до довідки, виданої 16 березня 2021 року за вих. № 319 позивач дійсно зареєстрований та проживає по [ADDRESS] . (а.с.10). Згідно довідки, виданої КНП «Магдалинівський РЦПМСД» Магдалинівської районної ради Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року, позивач знаходиться на диспансерному обліку в уролога та потребує постійного медикаментозного лікування. (а.с.11). Таким чином, судом встановлено, що позивач у зв`язку з пенсійним віком, наявністю захворювань та відсутністю інших доходів, крім пенсії, потребує матеріальної допомоги. А оскільки, на сьогоднішній день його син, не допомагає позивачу матеріально, не забезпечує батька всім необхідним для нормального проживання, тому суд дійшов висновку, що з відповідача, який є сином позивача, слід стягнути аліменти на його утримання. Відповідно до ст.205 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. З матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідач працездатний та сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 1\\4 частини усіх видів доходу. З огляду на наведене, враховуючи наявність у відповідача інших осіб, що перебувають на його утриманні, хоча ним і не надано відомостей щодо наявності у нього інших аліментних зобов`язань, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти на утримання позивача щомісячно у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, довічно, починаючи з дня звернення, тобто з 18 березня 2021 року. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved