Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] (далі позивачка) 22.01.2020 р. звернулась з позовом про визнання [PERSON] (далі відповідач) таким, що втратив право користування належним їй на праві власності житловим будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач з 24.03.2015 р. та до теперішнього часу у вищевказаному житловому будинку не проживає, через що відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України втратив право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. За наявності умов, визначених у ч. 1\~ст.\~280\~ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. \~ \~ \~ \~Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.09.2019 р., яке набрало законної сили 22.10.2019 р., справа № 484/1693/19, за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташовано за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.01.2020 р. №\~197842830 [PERSON] є власником вищезазначеного житлового будинку. \~ \~ \~ \~Згідно із записами в погосподарській книзі місце проживання [PERSON] з 24.03.2015 р. зареєстровано за вищезазначеною адресою. Відповідно до Акта про немешкання від 22.01.2020 р. № 10, виданого Квартальним комітетом № 43 в м. Первомайськ Миколаївської області, [PERSON] з 25.03.2015 р. в квартирі за адресою: [ADDRESS] не проживає. Таким чином, під час судового розгляду підтверджено обставини щодо права власності позивача на житлове приміщення, відсутність відповідача за зареєстрованим місцем проживання з березня 2015 року, тобто понад один рік, відсутність доказів щодо створення позивачем перешкод у користуванні житлом, участі відповідача в утриманні будинку чи виявлення ним інтересу до житла. Доказів поважності причин відсутності відповідача понад зазначений строк судом не встановлено, так само як і наявності домовленості між сторонами про інший строк збереження права на проживання у житловому будинку. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. За змістом\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні -\~ст.321 ЦК України. При цьому, відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень\~ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до\~ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Згідно зі ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що право власності позивача має бути захищено шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, а саме шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. За таких обставин вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved