Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

30.05.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, у якому просила визнати за неї право власності на 1/5 частину трьохкімнатної квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її брата [PERSON], який помер 11.09.2008 року. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що її брат мав право власності на 1/5 частини в спірній квартирі на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харків від 28.11.2001 року. Реєстрація права власності не була здійснена спадкодавцем в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» та з цих підстав позивачу було відмовлено нотаріусом в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Представник позивача просив слухати справу у його відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] , третя особа [PERSON], приватний нотаріус [PERSON] надали до суду письмові заяви, в яких зазначили, що з позовом [PERSON]К згодні та просили слухати справу у їх відсутності. Представник третьої особи Харківської міської ради просив слухати справу у його відсутності та постановити рішення на розсуд суду. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін на підставі, наданих суду доказів відповідно до до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, та надані суду докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.09.2008 року помер [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді 1/5частини трьохкімнатної квартири [ADDRESS], на яку він мав право власності на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харків від 28.11.2001 року. Реєстрація права власності не була здійснена спадкодавцем. (а.с.6,14 ). Позивач прийняла спадщину, оскільки проживала разом зі спадкодавцем. Але приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] позивачу письмово відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/5 частину спірної квартири з тих підстав, що спадкодавець [PERSON] не здійснив дій щодо реєстрації права власності на вказану частку квартири.(а.с. 23). Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Вирішуючи питання щодо порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого 11.09.2008 року та кола його спадкоємців суд виходить з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження серії I-ТП №248718, виданого повторно 15.12.2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову ХМУЮ, вбачається, що батьками померлого 11.09.2008 року [PERSON] є: батько - [PERSON]; мати - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ВЛ №410055 від 28.11.1973 року, вбачається, що 16.11.1973 року народилася [PERSON], батьками якої значаться: батько - [PERSON]; мати - [PERSON]. 27 квітня 1991 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №387, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ВЛ №487197 від 27.04.1991 року. Після реєстрації шлюбу подружжя отримало спільне прізвище «Шевцов» у відповідних відмінках. 15 червня 2012 року [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON] повторно уклала шлюб з [PERSON], актовий запис №193 та взяла собі прізвище чоловіка «Тлустов» у відповідному відмінку. Зазначене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ №182017 від 15.06.2012 року. Таким чином суд приходить до висновку, що померлий 11.09.2008 року [PERSON] та позивач [PERSON] є між собою рідними, а саме: братом та сестрою. Зі свідоцтва про народження серії ІІІ-ВЛ №449477 від 07.12.1984 року вбачається, що 21.11.1984 року народилася [PERSON], батьками якої значаться: батько - [PERSON]; мати - [PERSON]. 05 червня 2004 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], актовий запис №463 та отримала його прізвище «Омельченко». Укладання шлюбу підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ №212949 від 05.06.2004 року. Наведеним підтверджується факт родинних відносин між померлим 11.09.2008 року [PERSON] та відповідачем [PERSON], як між рідним братом та сестрою відповідно. Згідно свідоцтва про народження серії І-ВЛ №343717 від 07.05.1976 року вбачається, що 13.08.1976 року народилася [PERSON], батьками якої значаться: батько - [PERSON]; мати - [PERSON]. 05 грудня 1992 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], актовий запис №1213 та отримала його прізвище «Нестеренко». Укладання шлюбу підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії IV--ВЛ №271255 від 05.12.1992 року. Таким чином, підтверджується факт родинних відносин між померлим 11.09.2008 року [PERSON] та відповідачем [PERSON], як між рідним братом та сестрою відповідно. Відповідно до копії повторно виданого свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №027336 від 14.04.2006 року вбачається, що 17.03.1973 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №271. Після реєстрації шлюбу подружжя отримало спільне прізвище «Міркін» у відповідних відмінках. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №276918 від 11.03.2001 року вбачається, що 10.03.2001 року [PERSON] помер, актовий запис №2296. З витягу зі спадкового реєстру №44296723 від 29.06.2016 року вбачається, що від імені [PERSON], померлого 11.09.2008 року, заповітів не посвідчувалося та свідоцтв про право власності не видавалося. Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкування після смерті [PERSON], померлого 11.09.2008 року має здійснюватися за законом та до кола спадкоємців першої черги відноситься третя особа [PERSON], а до кола спадкоємців другої черги спадкування за законом відносяться позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON] Надаючи оцінку відносинам сторін щодо прийняття спадщини та можливості задоволення позову в цілому суд вважає за необхідне відмітити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Матеріалами справи, зокрема копією довідки КП «Жилкомсервіс» №2578 від 24.04.2016 року, підтверджується, що на момент смерті [PERSON], померлого 11.09.2008 року, разом з ним в квартирі [ADDRESS], з числа встановлених судом спадкоємців проживали і були зареєстровані позивач [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Наведене підтверджується відмітками про реєстрацію місця проживання в паспорті громадянина України, виданих на імя зазначених осіб. При цьому судом встановлено, що [PERSON] (мати померлого) в квартирі не проживала і зареєстрованою не була. Таким чином, суд приходить до висновку, що належними спадкоємцями після смерті [PERSON], померлого 11.09.2008 року, будуть лише його сестри [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку, що у звязку з тим, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] на час відкриття спадщини були постійно зареєстровані разом зі спадкодавцем [PERSON], померлим 11.09.2008 року, вони автоматично, згідно положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину від якої не має юридичної можливості відмовитися інакше ніж у судовому порядку, оскільки вирішення питання щодо відмови від спадщини закон допускає лише у межах шестимісячного строку для прийняття спадщини. У звязку з чим права відповідачів щодо відмови від спадщини можливо реалізувати лише у судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку, що єдиним належним спадкоємцем другої черги спадкоємців за законом буде позивач [PERSON], що не заперечується й іншими сторонами по справі. Надаючи правову оцінку доводам органів нотаріату щодо відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та належності померлому [PERSON] нерухомого майна, право на яке мають визначені законом спадкоємці, суд приходить до наступних висновків. На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харків від 28.11.2001 року у справі №2-183, власниками квартири [ADDRESS] (колишня вул. Другої Пятирічки) є [PERSON] (нині -[PERSON]) [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (нині - [PERSON]) [PERSON], [PERSON] в 1/5 частині кожний. Як вбачається з листа приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] №201/01-16 від 12.05.2016 року, нотаріусом було встановлено факт відсутності реєстрації права власності за спадкодавцем [PERSON] на належну йому на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харків від 28.11.2001 року частку у праві спільної часткової власності і розмірі 1/5 частини квартири №39-40 по вул. Біблика у м. Харкові. Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ч. 5 ст. 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності, в тому числі і спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Аналізуючи наведене та незважаючи на факт відсутності державної реєстрації права, суд вважає, що померлий 11.09.2008 року [PERSON] набув з підстав не заборонених законом право власності на квартиру №39-40 по вул. Біблика у м. Харкові у розмірі 1/5 її частини та зазначене право є обєктом спадкування, оскільки підстава виникнення такого права ніким не скасована і не спростована. На підставі викладеного та

Outcome: approved