Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось з тих причин, що у сторін були різні погляди на сімейне життя, а тому виникали конфліктні ситуації, що призвело до втрати поваги один до одного. Спільне життя та шлюбні стосунки позивача та відповідача припинені з жовтня 2014 року. Тому, [PERSON] вважає, що шлюб носить формальний характер і його подальше збереження та примирення з відповідачем неможливі. Позивач вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати її інтересам та інтересам їх дитини. Також, позивач просить, щоб після шлюбу у неї було прізвище - [PERSON]. Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позов та просили його задовольнити. Позивач пояснила, що фактично шлюбні відносини і спільне проживання з відповідачем припинені у жовтня 2014 року. Відповідач у судовому засіданні визнав позов у повному обсязі, пояснив, що обставини, на які посилається позивач відповідають дійсності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. У судовому засіданні вставнолено, що визнання позову відповідачем [PERSON] є добровільним, повним, беззастережним. Також суд на підставі наявних у справі документів, встановив, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 16 листопада 2007 року. Це підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 652. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Це підтверджується свідоцтвом про народження. Судом встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені у жовтня 2014 року, спільне господарство не ведеться. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved