Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із позовом до Острівської сільської ради Тернопільського району про визнання права власності за кожним по 1/12 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті батька та чоловіка [PERSON] В обґрунтування вимог позивачі вказують, що [PERSON] належала ? частка будинковолодіння по [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне майно, у тому числі на 1/4 частку спірного будинковолодіння. Вони є спадкоємцями першої черги за законом та у встановленому законом порядку прийняли спадщину. Постановою нотаріуса Тернопільської державної нотаріальної контори їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по 1/12 частки будинковолодіння у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Посилаючись на наведене, просять задовольнити позов. У судове засідання позивачі не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо подали суду заяви про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просить позов задовольнити. Представник Острівської сільської ради у судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо надіслав суду заяву про слухання справи у їх відсутності. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 червня 1982 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 05 червня 1982 року. З свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Буцнівською сільською Тернопільського району від 27 жовтня 1984 року встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Буцнівською сільською Тернопільського району від 21 травня 1985 року встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 23.11.2017 року за № 1277 вбачається, що станом на 01.01.2013 року державна реєстрації будинковолодіння по [ADDRESS] не проведена. Відповідно до довідки Острівської сільської ради за № 133 від 12.02.2018 року, спірне будинковолодіння згідно даних погосподарських книг значиться як колгоспний двір, членами якого станом на 01 липня 1990 року були [PERSON](голова двору), [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить по 1/4 частки житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Острівською сільською радою Тернопільського району від 24 червня 2003 року. Спадкоємцями першої черги за законом є дружина [PERSON] та доньки [PERSON] та [PERSON] Згідно довідок Острівської сільської ради за №133 від 12.02.2018 року, за №1817 від 27.11.2017 року, на час смерті [PERSON] в житловому будинку разом з ним проживали та були зареєстровані [PERSON], [PERSON] т а [PERSON] 27 листопада 2017 року [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на законом після смерті [PERSON] на спірний житловий будинок Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 27.11.2017 року за №3218/02-14,[PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Крім того, нотаріусом зазначено, що спадщину після смерті [PERSON] також прийняли дочки померлого [PERSON]. та [PERSON] З технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS], виготовлено Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації від 20.11.2017 року вбачається, що загальна площа спірного будинку становить 126,2 кв.м., житлова 83,0 кв.м. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась до 1 січня 2004 року та була фактично прийнята спадкоємцями, застосовуванню підлягають правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 524 ЦК України (ред. 1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р., при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно з вимогами ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р., спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом є дружина [PERSON] та доньки [PERSON] та [PERSON] Позивачі у встановленому законом порядку прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Після смерті батька продовжували проживати у будинковолодінні, здійснювали за ним догляд, обробляли присадибну земельну ділянку. Інших спадкоємців за заповітом чи за законом не має. Таким чином, позивачі прийняли спадщину після смерті [PERSON] Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на належні їм частки спірного житлового будинку у нотконторі не можуть у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. За змістом вимог ст. 12 ЗУ ''Про власність''( який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод. Згідно з вимогами ст. 49 ЗУ ''Про власність'', володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ ''Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень'' від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року ''Про практику розгляду цивільних справ про спадкування'', державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачами слід визнати право власності по 1/12 частки житлового будинку, загальною пл. 126,2 кв.м., житловою пл. 83,0 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель та споруд по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] .

Outcome: approved