Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

23 грудня 2013 року позивач звернулась з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її дід - [PERSON]. Після смерті діда відкрилась спадщина на майно, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], який дід заповів своєму сину та батьку позивача [PERSON]. Крім [PERSON] право на спадщину має інший син спадкодавця [PERSON]. Однак, сини спадкодавця [PERSON] та [PERSON] не подавали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини і не бажають цього робити в майбутньому. Неприйняття батьком та дядьком позивача спадщини дає можливість її прийняття позивачем як внучкою спадкодавця і спадкоємцем за законом. Позивачу було визначено додатковий строк для прийняття спадщини і вона подала до нотаріальної контори заяву про її прийняття. Просить визнати за нею право власності на даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги із підстав, зазначених у позовній заяві та пояснила, що після смерті її діда залишився житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями. Батько та дядько позивача як сини спадкодавця не подавали заяв про прийняття спадщини, а тому вона як єдиний спадкоємець за законом має право на неї. Оскільки її дід [PERSON] не мав всіх правовстановлюючих документів на житловий будинок, то вона не може оформити всі необхідні документи по спадковому майну на себе. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі у судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи. Від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Просять позов задовольнити. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.13). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не подавали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини і не бажають цього робити в майбутньому (а.с. 15, 16). Факт родинних відносин позивача і спадкодавця підтверджується копіями свідоцтв про народження позивача, відповідача [PERSON] та свідоцтвом про укладення шлюбу позивача (а.с. 7, 32-34). Факт належності будинку [PERSON] підтверджується довідкою Холопичівської сільської ради (а.с. 18) та витягом з погосподарської книги, який знаходиться в спадковій справі (а.с. 29). Рішенням Локачинського районного суду від 22 жовтня 2013 року № 160/812/13-ц позивачу було продовжено строк для прийняття спадщини. Позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується спадковою справою № 214/2013. Інших осіб, які б претендували на обов'язкову частку в спадковому майні судом не встановлено. Відповідно до постанови ПВСУ від 30.05.2008 N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] відкрилась спадщина. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не подавали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а позивач, проживаючи у спадковому будинку прийняла спадщину, тому в даному рішенні слід застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Згідно із ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно із ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.2 ст. 553 ЦК УРСР, вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Враховуючи, що ЦК УРСР (в редакції 1963 року) не врегульовано питання прийняття спадщини онуками, батьки яких не померли на час відкриття спадщини, проте це питання висвітлено в діючому ЦК України, суд, вважає за доцільне, визначаючи чергу спадковості спадкоємця застосовувати законодавство, яким воно передбачено, а саме ЦК України (в редакції 2004 року). Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Такими чином, суд, вважає, що, оскільки на момент відкриття спадщини спадкодавцеві [PERSON], належав на праві власності спірний будинок, то суд дійшов висновку, що право власності на це спадкове майно переходить до позивача як спадкоємця за законом п'ятої черги спадковості, яка прийняла спадщину фактично вступивши в управління та володінням спадковим майном. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved