Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

29 квітня 2020 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - дочки [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дітьми повноліття. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] зазначала про те, що з відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітніх дітей - дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього місяця з відповідачем спільно не проживають, діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. На неодноразові звернення до відповідача, згоди щодо надання допомоги на утримання дітей між ними не досягнуто. Відповідач у добровільному порядку допомоги на утримання дітей не надає, хоч зобов`язаний надавати таку допомогу. З вказаних підстав у позовній заяві позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - дочки [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні 22 липня 2020 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала. В судове засідання 4 серпня 2020 року позивач [PERSON] не з`явилася. Представник позивача [PERSON] - адвокат Махацький Ю.М. в судовому засіданні 4 серпня 2020 року уточнив позовні вимоги позивача та пояснив, що оскільки у відзиві на позовну заяву відповідач визнав позовні вимоги позивача частково, зазначив, що погоджується сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1159 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дітьми повноліття. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Панчина П.Є. в судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] визнали щодо сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей - дочки [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач [PERSON] пояснив, що він не має постійного місця роботи, його дохід є мінливим. Крім того, пояснив, що влаштуватись на роботу не має змоги, оскільки доглядає свою хвору матір, яка потребує постійного стороннього догляду. Суд, заслухавши сторони, їх представників, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, не встановлено. В ході розгляду справи сторони заяв чи клопотань до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8) встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьком вказаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9) встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьком вказаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . В судовому засіданні сторони підтвердили, що їхні діти проживають з матір`ю (позивачем по справі). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В силу вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. П. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, аліменти з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] за її вибором на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , що на час розгляду справи становить 1159,00 гривень. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, проте на даний час не працює, інших неповнолітніх осіб на утриманні не має. Відповідач [PERSON] проживає з матір`ю, яка потрубує постійного стороннього догляду (а.с. 26). За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей - дочки [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1159,00 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дітьми повноліття. Ч. 1 ст. 191 СК України визначає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у зв?язку з розглядом цієї справи в розмірі 840,80 гривень, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року (з наступними змінами) щодо встановленого мінімального розміру судового збору за подання до суду позовів майнового характеру та того, що на час подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору. Підстав для звільнення відповідача [PERSON] від сплати судового збору не встановлено. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У позовній заяві, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на положення ст.ст.180-182, 184 СК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обгрунтованим. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 258, 259, 265, 268, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved