Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

30.08.2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в якому просить стягнути з [PERSON] щомісячно на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1500 грн. з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ним 23 років. Позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем мають повнолітнього сина [PERSON] , який навчається на ІІ курсі ВСП «Охтирський фаховий коледж Сумського НАУ» на денному відділенні. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, вона (позивачка) не взмозі самостійно утримувати сина у зв`язку з тим, що йому необхідні кошти на оплату навчання, проживання, одяг, харчування. Відповідач офіційно не працює, однак є працездатним, підробляє за наймом, інших осіб на утриманні не має, в добровільному порядку аліменти на утримання повнолітнього сина не сплачує, тому вона звернулася до суду з вказаним позовом. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, справа розглядається в порядку заочного провадження. Третя особа в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, в письмовій заяві просить розгляд справи за позовом його матері [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно із статтею 1 Закону України "Про охорону дитинства" дитинство - період розвитку людини до досягнення повноліття. Тобто до 18 років особа вважається такою, що в силу свого віку та не до кінця сформованого світосприйняття не здатна, зокрема і без шкоди самій собі, реалізовувати права і свободи, у зв`язку із чим потребує патронату. В той же час для вступу у доросле та самостійне життя необхідна певна соціальна адаптація, складовою якої є право на отримання спеціальної чи вищої освіти для подальшого працевлаштування. Реалізація права на освіту не є обов`язком, проте якщо особа до повноліття чи з настанням повноліття почала навчання на денній формі навчання, це значно обмежує її у можливостях на отримання доходів, які мають забезпечити покриття її необхідних побутових витрат. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Встановлено, що [PERSON] [INFO] досяг повноліття, він навчається в Відокремленому структурному підрозділі «Охтирський фаховий коледж Сумського НАУ» на денному відділенні, форма навчання комерційна, період навчання з 21.09.2020 р. по 30.06.2023 р., загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 25200 грн., що підтверджується довідкою № 57 від 27.08.2021 р., договором № 22-20-А-д/в від 10.09.2020 р. (а.с. 6, 19). Встановлено, що у зв`язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги, так як форма навчання денна, через денну форму навчання він ніде не працює, ніяких доходів не отримує, у нього відсутні власні кошти на навчання. Крім того, [PERSON] є інвалідом з дитинства, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 01.09.2021 р. (а.с. 20). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, має у власності ј частину квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 29.09.2021 р. (а.с. 29-30). Таким чином, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину [PERSON] , а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти за рішенням суду. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до змісту ч.2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків на повнолітніх дочку, сина, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як передбачено частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує матеріальне становище [PERSON] , який навчається на денній формі навчання, через денну форму навчання ніде не працює, ніяких доходів не отримує, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, так як у нього відсутні власні кошти на харчування, одяг, на оплату навчання, проживання, на придбання навчальних приналежностей. Також суд враховує, що [PERSON] є інвалідом з дитинства, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 01.09.2021 р. (а.с. 20). Крім того, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, інших осіб на утриманні не має, має у власності нерухоме майно. Крім того, суд враховує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 1 січня 2021 року становить 2270 грн. (стаття 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік»). Будь-яких заперечень чи заяв про не визнання заявлених вимог від відповідача до суду не надходило, а отже, суд вважає за можливе покласти в основу рішення зазначені позивачем підстави на обґрунтування заявлених нею вимог. Враховуючи ту обставину, що повнолітній [PERSON] навчається на контрактній основі, у зв`язку з денною формою навчання він ніде не працює, власного доходу не має, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, з урахуванням необхідності здійснення ним грошових витрат на харчування, одяг, оплату навчання, проживання, придбання навчальних приналежностей, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , який навчається, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісяця на весь період навчання сина, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. На думку суду, такий розмір аліментів буде розумним, достатнім, справедливим і відповідатиме інтересам як повнолітнього сина, який навчається, при цьому не порушуватиме прав та інтересів відповідача. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 908,00 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 182, 191, 199, 200, 201 СК України,

Outcome: approved