Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

25 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] будучи матір'ю неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], не займається вихованням дітей, відмовилася від піклування над ними, на зауваження працівників сільської ради не реагує, зловживає алкогольними напоями, на запрошення служби у справах дітей для проведення бесіди не з'являється. Діти проживають в сім'ї сестри [PERSON], яка здійснює за ними догляд, батько дітей помер [INFO]. Тому, позивач просить суд відібрати у [PERSON] неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] без позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у вирішені спору поклалась на розсуд суду. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився надав заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги задовольнити. Заінтересована особа не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку прокурора, який в інтересах неповнолітніх просив задовольнити позов, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. ст. 164, 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. До того ж, Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтв про народження [PERSON] є матір'ю неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Батьком дітей є [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Як вбачається з актів обстеження житлово-побутових умов сім'ї відповідача від 07.02.2014 р., 12.02.2014 р., 30.10.2014 р. санітарний стан житлового приміщення, в якому проживає сім'я, незадовільний, в кімнатах брудно, умови для фізичного і духовного розвитку дітей та їх навчання не створені, діти не доглянуті, температура в приміщенні не відповідає нормам, відсутній елементарний набір продуктів харчування. З пояснень представника позивача та матеріалів справи вбачається, що з 30 жовтня 2014 року по теперішній час неповнолітні діти відповідача проживають в сім'ї [PERSON], яка здійснює за ними догляд. Відповідачка частково надає матеріальну допомогу на утримання дітей. З висновку органу опіки та піклування Нововоронцовської районної державної адміністрації від 28.01.2015 року вбачається, що з метою соціального захисту дітей, враховуючи їх інтереси, у зв'язку з ухиленням відповідача від виконання батьківських обов'язків доцільно відібрати у [PERSON] її неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, а насамперед враховуючи інтереси дітей, обставини справи, суд вважає, що в ході судового розгляду справи доведено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, а тому позовні вимоги щодо відібрання дітей ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved