Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

22.08.2014 року Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та просила постановити рішення про визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням-квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що позивачці належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Зазначає, що у спірній квартирі, крім неї, значиться зареєстрованим відповідач [PERSON] Позивач посилається, що відповідач не проживає у вказаній вище квартирі понад 1 рік, своїх речей там не зберігає, квартирою не цікавиться, участі в оплаті житлового приміщення та комунальних послуг не приймає. Позивач вважає, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад рік, а тому втратив право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Представник 3-ї особи - Солом»янського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просить суд розглянути справу у відсутності його представника. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачці на праві власності належить квартира [ADDRESS] (Липківського) в м. Києві, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 11.03.1993 року (а.с.6). Відповідно до довідки Форми №3 від 23.06.2014 року вбачається, що у вказаній вище квартирі зареєстровані: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] ( а.с. 7). З матеріалів справи та пояснень позивача вбачаться, відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з лютого 2013 року. В судовому засіданні позивач пояснила, що відповідача було зареєстровано за спірною адресою, як її знайомого, який мав доглядати за позивачем. Разом з тим, відповідач добровільно залишив помешкання, речей відповідача у квартирі не має, жодних перешкод відповідачу у користуванні житлом не чинила. Крім того пояснила, що відповідач не цікавиться спірною квартирою, участі в оплаті житлового приміщення та комунальних послуг не приймає. Зазначає, що реєстрація відповідача в спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власниці даної квартири в повній мірі здійсненню її права власності відносно належного їй майна. Відсутність відповідача за спірною адресою та його не проживання у спірній квартирі підтверджується довідкою та актами складеними ЖБК «Дніпровець-4» . (а.с.8,32-34). Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ч.2,3 ст. 156 ЖК України за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. Згідно ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статей 6, 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець або особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. Згідно з частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Як встановлено вище, позивач є одноосібним власником квартири [ADDRESS]. Встановлено, що в розумінні вимог чинного законодавства, відповідач не є членом сім"ї позивача, тобто власника житла. Також встановлено та не заперечувалося сторонами, що між позивачем та відповідачем не було встановлено житлового сервітуту на спірне житлове приміщення. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні, позивач жодних перешкод відповідачу у користуванні житлом не чинив. Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач не цікавиться спірною квартирою, не приймає участі в її утримані та не сплачує комунальних платежів, що підтверджено позивачем. Оцінюючи матеріали справи, суд вважає встановленим, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад рік без поважних причин. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача, таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved