Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В позовній заяві зазначено, що з 09.08.1990 року по 18.09.2015 року сторони перебували у шлюбі. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства [PERSON] за спільні кошти з [PERSON] побудували будинок в [ADDRESS], що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0725 га. Просить суд здійснити поділ спільного майна подружжя, наступним чином: 1) Визнати право власності за [PERSON] на ? частки будинку в [ADDRESS] загальною площею 284,1 кв.м. та право власності на ? частки земельної ділянки загальною площею 0,0725 га. 2) Визнати право власності за [PERSON] на ? частки будинку в [ADDRESS] загальною площею 284,1 кв.м. та право власності на ? частки земельної ділянки загальною площею 0,0725 га. В судовому засіданні позивач позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задоволити позов. Відповідач [PERSON] в ході судового розгляду позовні вимоги визнала в повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 09.08.1990 року по 18.09.2015 року сторони перебували у шлюбі, що підтверджується рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2015 року. За період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства [PERSON] за спільні кошти з [PERSON] побудували будинок в [ADDRESS], що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0725 га. Згідно державного акту на право приватної власності на землю на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради № 1041 від 27.07.2000 року [PERSON] передано земельну ділянку площею 0,0725 га для будівництва і обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] Відповідно до технічного паспорту за реєстровим номером 22315 на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] власником являється [PERSON] На підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2473 від 16.11.2010 року «Про оформлення приватної власності на житлові будинки садибного типу з господарськими будівлями та спорудами» [PERSON] видано свідоцтво про належність на праві приватної власності домоволодіння по [ADDRESS] Згідно із звітом про оцінку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ринкова вартість майна складає 148380,00 грн. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна станом на 13.04.2016 року власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], є [PERSON], відомості про обтяження відсутні. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як вбачається зі ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved