Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] через представника [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 7420880800:03:001:0141 шляхом зобов`язання ТОВ «Агроінвест-Натуральні продукти» звільнити вищевказану земельну ділянку, припинити право оренди ТОВ «Агроінвест-Натуральні продукти» на вищевказану земельну ділянку, яке виникло на підставі договору оренди землі № б/н від 14.03.2014 року та додаткової угоди №1 від серпня 2018 року про внесення змін до договору оренди землі №б/н від 14.03.2014 року. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до державного акта серії ЯА №304819 від 15липня 2005 року позивачка є власником земельної ділянки площею 3,87 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 7420880800:03:001:0141. У 2014 році за пропозицією ТОВ «Агроінвест-Натуральні продукти» вона погодилась на укладення договору оренди вказаної земельної ділянки, але його не підписувала. На наданому їй примірнику договору оренди землі від 14 березня 2014 року строком на 10 років хтось інший підписав замість неї. У подальшому відповідач надав їй примірник додаткової угоди №1 від серпня 2018 року про внесення змін до договору оренди землі №б/н від 14.03.2014 року, де продовжено термін дії договору до серпня 2028 року. Вказану додаткову угоду вона теж не підписувала. Вважає, що незаконне підписання відповідачем від імені позивача зазначених договору та додаткової угоди й здійснення державної реєстрації права оренди на належну позивачці земельну ділянку призвело до порушення її права власності на землю, в зв`язку з чим і звернулася до суду з даним позовом. У відповіді на відзив, також вказує, що позивачці було відомо про використання земельної ділянки відповідачем, тому вона сприймала як належне виплату орендної плати. Підписанням акту звірки вона підтвердила відсутність у неї претензій до Відповідача, щодо розрахунків. Проте не підтверджувала додаткову угоду, якої вона не бачила. Вказує, що відповідач не заявив про свою незгоду з висновком експерта, він також може скористатися своїм правом на проведення додаткової чи повторної експертизи. Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в позові [PERSON] . Заперечення проти позову обгрунтовані тим, що договір оренди землі між ТОВ «Агроінвест-Натуральні продукти» та позивачкою було складено у трьох примірниках, два з яких знаходиться у відповідача. Той факт, що договір оренди був підписаний іншою особою не підтверджується жодним доказом. При укладенні спірного договору оренди 14.03.2014 року сторонами був також підписаний акт визначення меж земельної ділянки в натурі, акт приймання передачі земельної ділянки, що передається в оренду. Крім того позивачка надала ряд документів, посвідчених її підписом. Відбулася державна реєстрація права оренди на вказану земельну ділянку.14.08.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до договору оренди землі б/н від 14.03.2014 року, відповідно до якої договір оренди землі був викладений в новій редакції. Додаткова угода також зареєстрована в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказує на те, що позивачка оспорюючи підписання договору оренди від 14.03.2014 року та додаткової угоди від серпня 2018 року, надає висновок експерта про те, що підпис на договорі від 14.03.2014 року не належить позивачці, доказів на спростування свого підпису на інших документах, зокрема і на додатковій угоді №1 про внесення змін до договору оренди землі - не надала. Також, зазначає, що підписання 09.09.2020 року [PERSON] акту звірки взаєморозрахунків по договору оренди землі, свідчить про належне виконання вказаного договору сторонами, її обізнаність з положеннями вказаного договору та додаткової угоди, а також схвалення цього договору. Окрім іншого, у запереченні на відповідь на відзив вказує, що висновок експерта №2/21 від 18.01.2021 року за результатами проведення почеркознавчої експертизи є недопустимим доказом, оскільки складений не лише без достатньої правової підстави, а й з порушенням методичних рекомендацій щодо проведення такого виду експертиз. Експертиза проведена за повної відсутності зразків підпису та почерку особи: вільні зразки підпису були відсутні, а експериментальні- ніким не посвідчені та не вказана особа, яка їх відбирала, що ставить під сумнів належність їх позивачці. Позивачка своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні не скористався, надавши заяву про розгляд справи без її участі, підтвердила обставини викладені в позовній заяві. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на позицію викладену в заявах по суті справи, просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] та стягнути з неї на користь ТОВ «Агроінвест-Натуральні продукти» витрати на професійну правничу допомогу. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді Борзнянського районного суду Чернігівської області від 18 березня 2021 року дана позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників й у справі призначено перше судове засідання. 1 квітня 2021 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву. 2 квітня 2021 року представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 12 квітня 2021 року через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, яка містить клопотання про поновлення строку для подачі відповіді на відзив та приєднання її до матеріалів справи. Ухвалою суду від 12 квітня 2021 року позивачу поновлено строк для подання відповіді на відзив та приєднано до матеріалів справи; у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження- відмовлено. 19 квітня 2021 року представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,87 га з кадастровим номером 7420880800:03:001:0141, на території Великозагорівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №304819, виданого Борзнянською райдержадміністрацією 15.07.2005 року (а.с. 9). 14.04.2014 року між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Агроінвест-Натуральні продукти» (орендар) було укладено договір оренди землі, б/н, за умовами якого позивач передала відповідачу в строкове платне користування вищевказану земельну ділянку площею 3,87 га терміном на 10 років з внесенням орендної плати в розмірі 3486,20 грн; 5% від нормативної грошової оцінки землі один раз на рік до 31 грудня. Також, були складені та підписані сторонами акт визначення меж земельної ділянки в натурі від 14 березня 2014 року та акт приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду, від 14 березня 2014 року. Право оренди земельної ділянки ТОВ «Агроінвест-Натуральні продукти» було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.05.2016 року (а.с.10-11, 26, 49-56). У серпні 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору оренди землі №б/н від 14.03.2014 року, за умовами якого сторони прийшли до взаємної згоди змінити розмір орендної плати, збільшити строк його дії та внести інші зміни, у зв`язку з чим викласти Договір оренди землі в новій редакції; зокрема, предметом договору виступає та ж сама належна позивачу земельна ділянка, договір продовжується на термін 10 років з дати підписання додаткової угоди, розмір орендної плати складає 9405,09 грн., тобто 9% від нормативної грошової оцінки землі та вноситься один раз на рік не пізніше 31 грудня кожного року. Право оренди земельної ділянки ТОВ «Агроінвест-Натуральні продукти» за даною додатковою угодою було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.09. 2018 року (а.с. 12-13, 57-62). Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків від 09.09.2020 року сторони підтвердили про виконання в повному обсязі своїх зобов`язань, що виникли з договору оренди землі, в тому числі й відсутність заборгованості по орендній платі (а.с. 63). [PERSON] на адресу ТОВ «Агроінвест-Натуральні продукти» ( дата на документах відсутня) було направлено лист-повідомлення про розірвання договору оренди землі щодо вищезазначеної земельної ділянки, укладеного 14.03.2014 року та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.05.2016 р. та угода про розірвання договору(а.с. 64-65). У ТОВ "Агроінвест-Натуральні продукти" відсутня заборгованість по орендній платі перед [PERSON] (а.с. 66-67). Відповідно до висновку експерта №2/21 від 18.01.2021 року за результатами проведення почеркознавчої експертизи за заявою гр. [PERSON] , складеного експертом ТОВ «Центр судових експертиз «Норма» І.З. Панчошнік, підпис від імені [PERSON] , що міститься у графі «Орендодавець» у примірнику Договору оренди землі без вказання номера, укладеного між [PERSON] та директором ТОВ «Агроінвест-Натуральні продукти» [PERSON] (кадастровий номер земельної ділянки 7420880800:03:001:0141) від 14.03.2014р., виконано не [PERSON] , а іншою особою. Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються Законом України «Про оренду землі» (далі-Закон №161-XIV)., Земельним кодексом України та нормами Цивільного кодексу України щодо виконання договірних зобов`язань, підстав і порядку дострокового розірвання договору. Відповідно до ст. 13 Закон №161-XIV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Так, за приписами ч.1 ст.93, ст.124-126 ЗК України, ст.1-6 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав й оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно зі ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. В ст.15 Закону України «Про оренду землі» наведено перелік істотних умов договору оренди землі; за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. За змістом ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно з ч.1, 4 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу вимог ч.1 ст.215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. В тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Згідно зі ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відтак, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Оскільки для договору оренди землі встановлено обов`язковість письмової форми, то в силу приписів ч.2 ст.207 ЦК України цей правочин повинен бути підписаний його сторонами. Згідно з ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12 , ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5-7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом; Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовує тим, що вона не підписувала договір оренди землі від 14.03.2014 року та додаткову угоду №1 від серпня 2018 року до цього договору. Вказані обставини вона підтверджує висновком №2/21 від 18.01.2021 року за результатами проведення почеркознавчої експертизи за заявою гр. [PERSON] , складеного експертом ТОВ «Центр судових експертиз «Норма» І.З. Панчошнік й відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 16 червня 2020 року по справі №145/2047/16-ц. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України « Про судову експертизу» виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз. До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України (ч 2. ст. 7 цього Закону). Відповідно до п. 1.2.1 Розділу І «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 від 08.10.1998 року почеркознавча експертиза є одним з підвидів криміналістичної експертизи. Відповідно до ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу; відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Таким чином, з огляду на положення ст.77-80 ЦПК України, висновок експерта наданий позивачем на підтвердження непідписання нею спірного договору оренди, суд не може вважати належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом по справі, оскільки вказана експертиза проведена ТОВ «Центр судових експертиз «Норма», яке не є державною спеціалізованою установою. Тоді як закон вимагає проведення такого виду експертиз саме державними спеціалізованими установами. Клопотання про призначення почеркознавчої експертизи судом, від позивачки та її представника не надходили. У зв`язку з цим, суд не може погодитися з доводами сторони позивача та з огляду на приписи ч.4 ст.263 ЦПК України врахувати правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16 червня 2020 року по справі №145/2047/16-ц, оскільки спірні правовідносини у даній справі не є повністю подібними з порівнюваними та відрізняються суттєвими обставинами. Крім того, як вбачається з позову [PERSON] , позивачкою не оспорюються обставини проведення в 2014 році з представником ТОВ «Агроінвест-Натуральні продукти» перемовин з приводу укладення оспорюваного договору оренди землі, отримання нею примірнику договору та його подальше сумлінне виконання сторонами, що свідчить про внутрішнє суб`єктивне бажання (волевиявлення) позивачки досягти певних цивільно-правових результатів, пов`язаних з передачею належної їй земельної ділянки в користування відповідачу, яке узгоджувалося з відповідним волевиявленням орендаря. Відповідно до матеріалів справи, одночасно з укладенням договору оренди землі (14 березня 2014 року) сторонами було складено й акти визначення меж земельної ділянки в натурі, приймання-передачі земельної ділянки, які є невід`ємними його частинами вказаного договору. Належність підпису на вказаних документах позивачем не заперечується. Хоча позивач вказує, що додаткову угоду №1 від серпня 2018 року до договору оренди землі від 14.03.2014 року вона також не підписувала, проте жодних доказів на підтвердження цієї обставини стороною позивача не надано. Суд відхиляє доводи представника позивача про похідний характер додаткової угоди (її недійсність через непідписання основного договору оренди землі) та погоджується з твердженнями представника відповідача про фактичне укладення між сторонами нового правочину, оскільки зміст п.1 додаткової угоди №1 від серпня 2018 року вказує на те, що цією угодою первісний договір оренди землі викладено в новій редакції, яка містить всі необхідні істотні умови, притаманні договору оренди землі та визначені в ст.15 Закону України «Про оренду землі», дотримана письмова форма вказаного правочину, право оренди відповідача, яке виникло на підставі додаткової угоди №1 від серпня 2018 року, як і первісного договору оренди землі від 14.03.2014р., у встановленому законом порядку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що свідчить про презумпцію правомірності цього правочину (ст.204 ЦК України), яка позивачем не спростована. Суд також зауважує, що за змістом додаткову угоду №1 від серпня 2018 року можна віднести до нового договору оренди землі. Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем у судовому засіданні не було доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами порушення відповідачем його прав, свобод чи законних інтересів, пов`язаних з реалізацією права власності на спірну земельну ділянку, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі. Назва позову [PERSON] містить вимогу «про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації речового права», проте зі змісту прохальної частини позову, а також пояснень представника позивача в судовому засіданні вбачається, що окремо така вимога стороною позивача не ставилась. Таким чином, враховуючи викладені обставини, даний позов [PERSON] є необгрунтованим і не підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України понесені [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1816,00 грн. слід залишити за позивачкою. Понесені відповідачем судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката - необхідно стягнути на користь ТОВ «Агроінвест-Натуральні продукти» з [PERSON] , оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю. За змістом положень ст.133, 137, 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи й процесуальне законодавство України передбачає право учасників справи на відшкодування витрат на правничу допомогу за рахунок сторони, яка програла судовий спір, проте розмір витрат підлягає доказуванню. Так, відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представництво інтересів відповідача здійснювалось адвокатом Луєнком Ю.В. на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги №21/03/12 від 22.03.2021 року. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача суду надано: договір про надання правничої (правової) допомоги №21/03/12 від 22.03.2021 року; додаткову угоду №1 про погодження розміру гонорару від 22.03.2021 року до договору про надання правничої (правової допомоги) №21/03/12 від 22.03.2021 року; акт №1 від 23.03.2021 року про надану правничу (правову) допомогу з Додатком №1, який містить детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; платіжне доручення №6895 від 25.03.2021 року про оплату послуг за договором №21/0312 від 22.03.2021 року в сумі 20000 грн. Вказаний розмір витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідає критерію реальності та розумності таких витрат, й всупереч вимог ст.12, 13, 81, ч.6 ст.137 ЦПК України позивачем не спростований. На підставі викладеного,

Outcome: approved