Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини, посилаючись на те, що рішенням Арцизького районного суду Одеської області з нього стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої він значиться батьком. Позивач вважав себе батьком цієї дитини, оскільки він та відповідачка деякий час до її народження проживали однією сім'єю та вели спільне господарство. Однак, в подальшому у позивача виникли сумніви щодо батьківства відносно дитини, оскільки він випадково дізнався про групову належність крові дитини, яка не співпадала ані з його, ані з групою крові відповідачки. Позивач просить суд у разі доведення відсутності кровної спорідненості між ним та дитиною виключити запис про нього як батька [PERSON], [INFO] з актового запису про її народження від 20.03.2002р. № 149. [PERSON] проти позову [PERSON] заперечувала та звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, яка в подальшому уточнила позовні вимоги, про позбавлення батьківських прав [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем вони проживали однією сім'єю і вели спільне господарство з 1996 року без реєстрації шлюбу, від якого народилася дитина - [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої батьком дитини вказаний відповідач. З 2006 році вони з відповідачем стали проживати окремо. Відповідач тривалий час не спілкувався та не спілкується з дитиною, у вихованні дитини ніякої участі не приймає, батьківські збори не відвідує, не обізнаний про проблеми та успіхи дитини, не турбується про стан здоров'я дитини, не сприяє отриманню дитиною повної загальної середньої освіти. Таким чином, позивачка прийшла до висновку, що батько ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. В судовому засіданні позивач за первісним позовом, який є відповідачем за зустрічним позовом, заявлені ним позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, зустрічний позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Відповідачка за первісним позовом яка є позивачкою за зустрічним позовом в судовому засіданні заявлені вимоги [PERSON] не визнала та просила суд відмовити в їх задоволенні. Заявлені вимоги зустрічного позову підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Прокурор Арцизького району Одеської області в судовому засіданні первісний позов не підтримав та просив відмовити в його задоволенні, зустрічний позов підтримав та просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки. В судовому засіданні представник третьої особи - Арцизької районної державної адміністрації Одеської області, як органу опіки та піклування підтримала зустрічний позов та просила його задовольнити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, а також вислухавши думку малолітньої [PERSON], дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази, надані сторонами, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованим, заснованим на законі та доведений доказами, дослідженими судом. Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з оспорюванням батьківства, а також з ухиленням батька від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися відповідно Кодексом про шлюб та сім 'ю України (1969 року) та Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження малолітня [PERSON], народилася [INFO] та її батьком зазначений [PERSON] - позивач за первісним позовом у справі (а.с. 3, 4, 5, 49). Крім того, батьківство позивача за первісним позовом щодо малолітньої [PERSON] підтверджується висновком експерта № 39 від 04 березня 2014 року судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи зразків рідкої крові, згідно якого молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON], [INFO], може являтися біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої громадянкою [PERSON], [INFO], з ймовірністю 99,99999 % та таким чином батьківство практично доведене (а.с. 22-29). Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 31 січня 2012 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 350,50 грн., щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, до повноліття дитини (а.с. 52). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 11.08.2014р., виданого Першим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, заборгованість по аліментам боржника [PERSON] станом на 01.08.2014р. складає 18927,00 грн. (а.с. 53). Відповідно акту опитування свідків від 12.08.2015р. [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] не приймає участі в вихованні своєї дитини, [PERSON], [INFO] і не відвідує дитину з 2007 року (а.с. 55). З акту обстеження житлово-побутових умов від 12.08.2014р. вбачається, що малолітня [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю [PERSON], матеріальний стан сім'ї де вона проживає задовільний, загальний дохід сім'ї складає 3000,00грн. (а.с. 56). Як вбачається з довідки № 27 від 06.08.2014р., виданої дошкільним навчальним закладом № 5 ясла-садку загального типу «Росинка» [PERSON], який є відповідачем за зустрічним позовом, не приводив і не забирав доньку [PERSON]з дитячого садочку, батьківські збори не відвідував (а.с. 58). Відповідно до довідки № 210 від 07.08.2014р., виданої Арцизьким НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 1-гімназія» Арцизької районної ради Одеської області [PERSON], який є відповідачем за зустрічним позовом, не відвідував школу, батьківські збори; не цікавився шкільним життям дитини (а.с. 57).[PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 64). Рішенням № 3 комісії з питань захист прав дитини Арцизької районної державної адміністрації від 27.08.2014р. розглянута заява [PERSON] - позивачки за зустрічним позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та вирішено доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO] та органу опіки та піклування надати відповідний висновок (а.с. 59, 60). Згідно висновку від 11.09.2014р. Арцизької районної державної адміністрації Одеської області як органу опіки та піклування доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO](а.с. 54). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд першої інстанції при вирішенні справи ухвалює рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України. Стаття 60 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами згідно ст. 57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 58-66 ЦПК України. Оскільки правовідносини з народженням [PERSON] виникли у 2001 року, то в силу п. 1 Прикінцевих положень СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року і за загальним правилом застосовується до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто з 01.01.2004р. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно з ч. 1 ст. 56 КпШС України, особа, записана як батько або як мати дитини в книзі записів народжень, має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис. Строк звернення до суду, згідно ст. 56 КпШС України з такою вимогою є припинувальним і продовженню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 80 ЦК України (1963 року), сплив строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. [PERSON] в судовому засіданні пояснив суду, що при реєстрації народження дитини йому було відомо, що він записаний батьком дитини. До листопада 2013 року [PERSON] батьківство не оспорював. Оскільки позивач пропустив річний строк, передбачений ст. 56 КпШС України, для оспорювання батьківства відносно доньки [PERSON], [INFO], то у суду відсутні правові підстави для задоволення його позову. Разом з тим, батьківство [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] підтверджується висновком експерта № 39 від 04 березня 2014 року судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи зразків рідкої крові. З матеріалів справи вбачається, що правовідносини виникли у 2001 році, і в силу п. 1 Прикінцевих положень СК 2004 року, згідно з яким цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і за загальним правилом застосовується до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, норми ст. 136 СК України на правовідносини сторін про оспорювання батьківства щодо дитини [PERSON], [INFO] не поширюється. Посилання позивача на ст. 136 СК України є неприйнятим, оскільки до спірних правовідносин необхідно застосувати норми законодавства, яке діяло на час їх виникнення, тобто положення Кодексу про шлюб та сім'ю України. Отже, виходячи з наведеного, враховуючи обставини, встановлені судом, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON], [INFO], судом достовірно встановлено, і це не заперечувалося та не спростовувалося сторонами по справі, а також підтверджено поясненнями позивачки за зустрічною позовною заявою та наданими нею доказами, що відповідач за зустрічною позовною заявою не проявляє до своєї дитини щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, абсолютно не цікавився та не цікавиться ні здоров'ям, ні подальшою долею дитиною у зв'язку з чим, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до норми ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Отже, ч. 2 ст. 155 СК забезпечує, в першу чергу, інтереси дитини. При прийнятті рішення у наявній справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява № 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008р. наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Згідно ст. ст. 111, 112 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст. 114 вищенаведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. При вирішенні спору між сторонами судом також взяті до уваги роз'яснення Пленуму Верховного суду України, надані у п. 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 року, згідно якого особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач за зустрічним позовом в судовому засіданні зазначив, що він з виповнення дитиною п'ятирічного віку перестав займатися її вихованням та допомагати матеріально. Більш того, малолітня [PERSON] в судовому засіданніпояснила суду, що вона проживає разом з позивачкою за зустрічною позовною заявою, відповідача за зустрічною позовною заявою знає як батька, але останній її не виховує, не відвідує, з нею не спілкується. Таким чином, з огляду на вище викладене, обставини справи та досліджені судом докази, які дають суду підстави дійти до однозначного висновку, що відповідач за зустрічним позовом, свідомо нехтує своїми обов'язками батьків перед дитиною, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, тобто ухиляються від виконання своїх обов'язків щодо утримання і виховання дитини. Отже суд приходить до висновку, що, виходячи лише з інтересів дитини, в судовому засіданні були встановлені усі підстави, які дають суду прийти до однозначного висновку, щодо необхідності позбавлення відповідача [PERSON], який свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, батьківських прав відносно його дитини [PERSON], [INFO], так як бажає, щоб його позбавили батьківських прав відносно доньки, оскільки на думку суду таке рішення буде захистом прав малолітньої, у зв'язку з чим зустрічний позов підлягає задоволенню та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] слід позбавити батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користі якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. 56 КпШС України, ст. ст. 15, 150, 152, 155, 164 СК України, ст. ст. 111-112, 114 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved