Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

25 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Воронізької селищної ради Шосткинського району Сумської області, [PERSON] про визнання недійсним рішення Воронізької селищної ради Шосткинського району Сумської області від 23.11.2009р. №72 «Про уточнення площ земельних ділянок громадянам смт. Вороніж у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель та ведення особистого селянського господарства» в частині затвердження уточнених площ земельних ділянок у власність та видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1428га по [ADDRESS] [PERSON]., скасування його та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі вказаного рішення, [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником 1/2 частки житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] та її сусідкою є відповідач - [PERSON], що мешкає в будинку [ADDRESS]. Позивач зазначає, що їх будинки розташовуються під одним дахом та в цілому становлять собою будинок квартирного типу, який має [ADDRESS]. При виготовленні технічної документації із землеустрою позивачу стало відомо, що вся земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] вже передана у власність іншій особі, а саме [PERSON]. У зв`язку з тим, що будинок позивача фактично перебуває на земельній ділянці, що належить відповідачу, [PERSON] вважає протиправним вказане вище рішення Воронізької селищної ради в частині затвердження уточнених площ земельних ділянок у власність та видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1428га по [ADDRESS] громадянці [PERSON]. Крім того, позивач вказує, що акт про погодження та закріплення меж земельної ділянки вона не підписувала. Як наслідок, просить скасувати і відповідний Державний акт на право власності на землю, виданий відповідачу. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягала та просила судові витрати залишити за нею. Відповідач [PERSON]. в судове засідання також не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі та про визнання позову. Воронізька селищна рада надала суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги повністю підтримала, чим фактично визнала позов. Від третьої особи в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі, при розгляді цієї справи покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному. Зігдно зі свідоцтвом про право власності на житло від 15 грудня 1995р. [PERSON]. є власником квартири [ADDRESS], яку набула в порядку приватизації двоквартирного будинку державного житлового фонду. Рішенням від 02.04.1994р. (з урахуванням змін від 30.09.2009р.) Воронізькою селищною радою вирішено передати [PERSON] у приватну власність земельну ділянку орієнтовною площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS] /а.с. 68/. У 2009 році Сумською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» на замовлення [PERSON]. було виготовлено відповідну технічну документацію із землеустрою /а. с. 65-77/. Рішенням Воронізької селищної ради Шосткинського району Сумської області від 23.11.2009р., крім іншого, затверджено уточнену площу земельних ділянок, переданих у власність громадянам сел. Вороніж для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, а саме [PERSON] - [ADDRESS]: ІЖБ - 0,1428 га, ОСГ - 0,0766 га, та вирішено видати громадянам Державні акти на право власності на земельні ділянки /а.с.77/. Земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], площею 0,1428 га, яка знаходиться на території Воронізької селищної ради присвоєно індексно-кадастровий номер - [NUMBER] /а.с.48/. 04.12. 2009 р. [PERSON]. видано Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку /а.с. 51/. В свою чергу, позивачу належить на праві власності 1/2 частка житлового будинку по [ADDRESS] /а.с. 5-8/. При цьому, позивач спочатку стала співвласником квартири [ADDRESS] в порядку приватизації в 2000 році двоквартирного будинку державного житлового фонду, яка в подальшому набула статусу окремого житлового будинку з цією ж адресою. Рішенням Воронізької селищної ради Шосткинського району Сумської області від 23.11.2009р., крім іншого, [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, що посвідчує право на земельну ділянку з цільовим призначеням - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, - площею 0,10 га /а.с. 13/. 06.07.2018 р. постійно-діючою узгоджувальною комісією Воронізької селищної ради в результаті вивчення та обстеження ситуації на місцевості складено акт, яким встановлено наступне. Житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Даний житловий будинок, як об`єкт нерухомого майна, був утворений шляхом виділення частки та присвоєння статусу окремого житлового будинку та окремої поштової адреси з багатоквартирного житлового будинку; на час роботи комісії житловий будинок знаходиться під спільним дахом та на спільному фундаменті з квартирою [ADDRESS], власником якої є [PERSON]. Право на земельну ділянку з кадастровим № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим [PERSON] на підставі рішення Воронізької селищної ради від 23.11.2009р. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (повністю) та частина земельної ділянки, яка перебуває в користуванні співвласників житлового будинку [ADDRESS], знаходяться в межах земельної ділянки з кадастровим № [NUMBER], межі даної земельної ділянки проходять по існуючим огорожам та поворотним стовпам цих огорож (між землеволодіннями по [ADDRESS]). Висновком комісії підтверджено факт розташування житлового будинку та господарських споруд за адресою [ADDRESS] А, в межах земельної ділянки з кадастровим № [NUMBER], за адресою [ADDRESS], належній [PERSON]. на праві приватної власності /а.с. 79/. Наведене вбачається також з плану земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. /а.с.80/. Як на час прийняття оспорюваного рішення, так і на даний час, [PERSON]. є власником лише квартири [ADDRESS]. У пп. "д" п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 16.04.2004 р. зазначено, що при приватизації державного житлового фонду особи, яким передано у власність жилі приміщення в одноквартирних будинках, набувають право власності на земельні ділянки, де розташований будинок, шляхом їх приватизації згідно із положеннями ЗК. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації. Статтею 118 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття оспорюваного рішення) унормовано порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, який передбачав обовязкове погодження меж земельних ділянок із суміжними землекористувачами відповідно до ст. 151 ЗК України. При цьому, відповідно до частини п'ятої статті 116 та частини першої статті 118 ЗК України, земельні ділянки, що підлягають безоплатній приватизації, мають бути вільними. Із справи вбачається, що частина земельної ділянки, переданої у власність [PERSON]., на час прийняття відповідного рішення місцевої ради перебувала у користуванні співвласників житлового будинку [ADDRESS], тобто вільною не була. Більш того, акт погодження та закріплення меж земельної ділянки та передачі межових знаків на зберігання 2009 року при виготовленні технічної документації із землеустрою [PERSON]. позивач, як суміжний землекористувач, не підписувала. Вказану обставину відповідачі не спростовували, визнавши позов. Наведене призвело до того, що [PERSON]. отримала у власність, окрім земельної ділянки, на якій розташований її обєкт нерухомості, і земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок і господарські споруди, належні на праві спільної часткової власності позивачу та іншим особам, та призвело до порушення прав позивача на землю. З огляду на вказане, у Воронізької селищної ради не було правових підстав для передачі [PERSON]. земельної ділянки під житловим будинком і спорудами позивача і інших осіб, тобто включення до її складу частини суміжної земельної ділянки. Згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів. В силу ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч. 1 ст. 155 ЗК України). При цьому, вимога про скасування державного акта на право власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний акт. Отже, визнання недійсним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, яке стало підставою для видачі державного акту на право власності на земельну ділянку, тягне за собою скасування останнього. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 06 лютого 2013 року у справі № 6-169цс12. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що визнання відповідачами позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення позову. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за нею, суд залишає судові витрати за фактично понесеними. Враховуючи викладене, ст.ст. 116, 118, 152 ЗК України, ст.ст. 16 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-83, 141, 206, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved