Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

15.04.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 24000 грн., який виник у зв'язку з неповерненням позики, та судових витрат в розмірі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказав, що 24.12.2013 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, за яким він передав [PERSON] у власність грошові кошти в сумі 24000 грн., а відповідач зобов'язався повернути таку ж суму грошових коштів на першу вимогу. На підтвердження укладення договору позики, його умов та отримання позики відповідач надав йому власноручно написану ним розписку. 10 лютого 2014 року він звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів. Але в березні 2014 року йому був повернутий конверт з вимогою як не вручений з відміткою "за закінченням строку зберігання". 21 березня 2014 вимогу про повернення боргу отримала колишня дружина відповідача, [PERSON], яка обіцяла передати її відповідачу. На сьогоднішній день відповідач позику не повернув, уникає з ним зустрічі та не відповідає на його телефоні дзвінки, що змусило його звернутися до суду з позовом. Невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення позики порушує не тільки його права та інтереси, а й свідчить про порушення чинного законодавства України. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, на позовних вимогах наполягали, не заперечували проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подавав, що дало підстави для судового розгляду справи за його відсутністю. У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача [PERSON], повідомленого належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: 24.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, на підтвердження якого [PERSON] склав розписку, де зазначив, що отримав від [PERSON] позику в сумі 24000 грн. та зобов'язався повернути позику на першу вимогу (а. с. 8). У відповідністю зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у простій письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлене договором. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підтвердження укладання договору позики позивачем надана розписка, складена [PERSON] 24.12.2013 року. З позовної заяви вбачається, що позивачем [PERSON] неодноразово пред'являлася вимога до відповідача про повернення позики як усно, так і письмово, рекомендованим листом, копія якого міститься на а. с. 9, 10. Таким чином, позивачем [PERSON] надано достатні докази, що підтверджують виникнення між сторонами правовідносин у зв'язку з укладанням договору позики, а також невиконання відповідачем своїх зобов'язань за цим договором. За таких обставин, позовна заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved