Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

25.05.2020р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07 травня 2015 року вони зареєстрували шлюб про що відділом ДРАЦС реєстраційної служби Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області було складено актовий запис за №23. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Протягом двох років вона з сином проживає окремо від відповідача, вважає, що подальше сімейне життя з відповідачем неможливе, сімейне життя суперечить інтересам дитини та моральним засадам суспільства. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення ними повноліття. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 07 травня 2015 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №23. Визначити проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Перевірити наявність у відповідача [PERSON] постійних регулярних доходів та стягнути з нього аліменти на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі починаючи з дня позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 27.05.2020р. позовну заяву було залишено без руху та запропоновано усунути недоліки. На виконання ухвали суду 09.06.2020р. позивач надала суду позовну заяву про розірвання шлюбу, оскільки спору відносно місця проживання наразі немає, щодо стягнення аліментів вважала за можливе звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу. Ухвалою суду від 16.06.2020р. справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання 13.07.2020 року, 06.08.2020 року. В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Просить суд шлюб розірвати. Після розлучення залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України ) заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив до суду не подавав. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 07 травня 2015 року сторони зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №23, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 07.05.2015р. (а.с. 7). Від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 29.04.2016 року відділом ДРАЦС Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис за №37 (а.с.5). Відповідно до наданої довідки про склад сім`ї від 22.05.2020 р. №1205 Голованівської селищної ради Голованівського району до складу сім`ї позивача входить син - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.6). Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з листопада 2018 року, спільного господарства сторони не ведуть. Згідно наданої відповідачем заяви збереження шлюбу між ними неможливе. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач просила суд про залишення їй шлюбного прізвища « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача. Як вбачається з наданої квитанції №0.0.1714821686.1 від 22.05.2020р. (а.с. 3), позивач за подання даного позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп., виходячи з розміру, встановленого підпунктом 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", що підлягає відшкодуванню відповідачем, що підлягає відшкодуванню відповідачем. На підставі поданих по справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved