Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

22 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунутування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла її матір - [PERSON] (далі - спадкодавець). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до ст. 1218 ЦК України увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема: право власності на 2 земельні ділянки в межах території Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області. За життя спадкодавець заповіту не склала, тому право на спадкування отримали спадкоємці за законом. Після смерті матері вона звернулась до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки в державному акті підпис начальника державного органу земельних ресурсів не скріплено печаткою цього органу. В зв`язку з цим, вона звернулася до суду за захистом своїх спадкових прав. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але забезпечила участь в судовому засіданні свого представника [PERSON] , яка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача Соболь Ю.С. в судове засідання не з`явилася, до суду 02 березня 2020 року надала заяву про визнання позову та розгляд справи у відсутність представника відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав 16.01.2020 року заяву про розгляд справи в його відсутність та визнання позовних вимог. Заслухавши вступне слово представника позивача [PERSON] , з урахуванням заяви третьої особи [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла матір позивача - [PERSON] , смерть якої було зареєстровано 12 травня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселинівського районного управління юстиції у Миколаївській області, про що зроблено відповідний актовий запис №44, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] - (а.с. 9). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до ст. 1218 ЦК України увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема, право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 4821755000:02:000:0281 площею 4,21 га, розташовану в межах території Веселинівської селищної ради Миколаївської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та на земельну ділянку кадастровий номер: 4821755000:02:000:0116 площею 4,1777 га, розташовану в межах території Веселинівської селищної ради Миколаївської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя спадкодавець заповіту не склала, тому право на спадкування отримали спадкоємці за законом: [PERSON] , як дочка спадкодавця, та [PERSON] , як син спадкодавця. [PERSON] подав до нотаріуса заяву про відмову у прийнятті спадщини, а позивач [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини, інші спадкоємці відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи №104/2010. На виконання вимог чинного законодавства позивач звернулась до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак на видачу свідотва про право на спадщину на земельну ділянку площею 4,1777 га нотаріусом їй було відмовлено, оскільки в державному акті в розділі "План меж земельної ділянки" підпис начальника державного органу земельних ресурсів не скріплено печаткою цього органу. Таким чином, в позасудовому порядку позивач позбавлена можливості оформити своє право власності на успадковане майно. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Матеріалами спадкової справи №104/2010 встановлено, що спадкодавець [PERSON] заповіту не склала; позивач [PERSON] прийняла спадщину, про що подала відповідну заяву нотаріусу; інший спадкоємець, а саме: [PERSON] подав заяву про відмову в прийнятті спадщини. Позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11) та витягом з ДРАЦС про шлюб (а.с. 12), тому отримала право на спадкування за законом у першу чергу. Спадщину позивач прийняла відповідно до ст. 1261 ЦК України, якою встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Інші спадкоємці першої черги, які прийняли спадщину, відсутні. Факт належності спадкового майна спадкодавцю [PERSON] , а саме: земельної ділянки з кадастровим номером: 4821755000:02:000:0116 площею 4,1777 га, розташованої в межах території Веселинівської селищної ради Миколаївської області, призначеної для ведення товарного сільськогоподарського виробництва, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] ; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № - НВ-4807625562019 від 17.10.2019 року; архівним витягом додатку до розпорядження голови Веселинівської РДА від 05.09.2002 року №446-р. - (а.с. 17, 19, 21-22, 25) Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки позивач прийняла спадщину відповідно до ст. 1261 ЦК України, то спадщина належить їй з часу її відкриття. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивач прийняла спадщину у встановленому законом порядку, та що її право на спадщину ніким не оспорюється, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved