Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в особі Черкаської регіональної дирекції ПАТ «Страхова Група «ТАС» про стягнення страхової виплати в сумі 22 440 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.10.2012 року між ним, як приватним підприємцем, та ПАТ «Страхова група «ТАС» в особі Черкаської регіональної дирекції ПАТ «Страхова Група «ТАС» було укладено договір обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті, що посвідчується полісом ОНВ/03 № 236480. Згідно з п.п.7,8 Договору строк дії полісу визначено з 12.10.2012 року до 11.10.2013 року, а розмір страхової суми становить 102 000 грн. Застрахованою особою згідно п.5 Полісу є позивач як водій - фізична особа. Під час дії Договору, а саме 22.07.2013 року з позивачем стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, що підтверджується Актом № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затвердженим 21.10.2013 р. начальником територіального управління Держгірпромнагляду у Черкаській області Онишко В.І. В результаті нещасного випадку на виробництві у нього діагностовано уламковий перелом дистального епіметафізу правої променевої кістки із зміщенням уламків, у зв'язку з чим він перебував на лікування 110 днів, що підтверджується листками непрацездатності Серії АГБ № 398126, № 339060, №986523, №370749. Враховуючи, що нещасний випадок стався з ним на транспорті під час дії договору страхування, він повідомив відповідача про настання страхового випадку та надав йому документи, необхідні для здійснення страхової виплати, зазначені у розділі 14 Полісу, зокрема, заяву Застрахованої особи про виплату страхової суми, акт про нещасний випадок та листки непрацездатності. Відповідно до п.14.2 Договору страхова сума виплачується не пізніше як через 10 діб з дня одержання Страховиком необхідних документів через касу Страховика або перераховується на розрахунковий рахунок, зазначений Застрахованою особою у заяві.Згідно підпункту в) п.14.4. Договору Страховик виплачує Застрахованій особі страхові суми у розмірі 0,2 відсотка страхової суми за кожну добу тимчасової втрати працездатності, але не більше 50 відсотків страхової суми. Згідно розрахунку, розмір необхідної до виплати страхової суми становить (102 000 грн. х 0,2 % х 110 днів) = 22 440 грн. Позивач 06.03.2014 року отримав від ПАТ «Страхова Група «ТАС» лист від 27.02.2014 р. за № ГО900/1386 про відмову у виплаті страхової суми з тих мотивів, що згідно поданого ним Акту про розслідування нещасного випадку на виробництві, що стався 22.07.2013 р. за формою Н-5 від 21.10.2013 р., було встановлено, що нещасний випадок стався внаслідок порушення позивачем Правил охорони праці на автомобільному транспорті, затверджених наказом МНС України від 09.07.2012 р. № 964 (НПАОП 0.00-1.62-12), що є підставою для відмови у здійсненні страхової виплати на підставі п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.1996 р. № 959. Відмову у проведенні страхової виплати позивач вважає неправомірною, з тих підстав, що статтею 26 Закону України «Про страхування», статтею 991 Цивільного кодексу України, а також умовами договору страхування не передбачено такої підстави для відмови у здійсненні страхової виплати, яка зазначена відповідачем у листі від 27.02.2014 р. за № ГО900/1386. Просить суд стягнути з відповідача на його користь 22440 грн. У судовому засіданні позивач та його представник - адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача за довіреністю - Харченко О.Д. позов не визнав, заперечив проти його задоволення, в обґрунтування заперечень посилався на те, що позивач [PERSON] порушив Правила охорони праці на автомобільному транспорті, затверджених наказом МНС України від 09.07.2012 р. № 964 (НПАОП 0.00-1.62-12), а саме: п.10.8.4. ( перед відкручуванням гайок кріплення здвоєних без дискових коліс для їх зняття необхідно впевнитись, що на внутрішньому колесі покришка не зійшла з ободу. У разі виявлення будь-яких відхилень в умовах організації необхідно знімати обидва колеса разом, а на лінії перед відкручуванням гайок необхідно повністю випустити повітря із обох камер), а згідно п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.1996 р. № 959 якщо випадки, зазначені у підпунктах «а», «б», «в» цього пункту, стались внаслідок неправомірних або навмисних дій застрахованого, вони не вважаються страховими і страхова сума при цьому не виплачується. Вислухавши доводи та пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до преамбули Закону України «Про страхування», він регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб. Згідно з ст.1 Закону страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтею 16 Закону України «Про страхування» та статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.980 ЦК України та ст.4 Закону «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: - життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); - володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); - відшкодування шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Судом встановлено, що 11.10.2012 року між ПАТ «Страхова група «ТАС» та ПП [PERSON] укладено договір обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті. Факт укладення договору посвідчується полісом ОНВ/03 № 236480, що є формою договору страхування відповідно до ст.18 Закону України «Про страхування». Згідно з п.5 Полісу застрахованою особою визначено [PERSON]. Відповідно до п.п.7,8 Договору строк дії полісу з 12.10.2012 р. до 11.10.2013 р., а розмір страхової суми становить 102 000 гривень. В п.11 Полісу зазначено, що інші умови Полісу щодо предмету договору страхування, страхових випадків, умов здійснення страхової виплати та причини відмови у страховій виплаті, порядку зміни та припинення дії Полісу, прав та обов'язків Сторін і відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов Полісу, та інше зазначено на звороті Полісу. Відповідно до п.п.12.1,13.1. Полісу предметом договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю Застрахованої особи, а страховими випадками, зокрема, одержання застрахованою особою травми внаслідок нещасного випадку на транспорті при встановленні їй інвалідності та тимчасова втрата Застрахованою особою працездатності внаслідок нещасного випадку на транспорті. У розділі 14 Договору, що регулює умови здійснення страхової виплати, передбачено, що виплата страхової суми Застрахованій особі (її сім'ї або спадкоємцю) здійснюється Страховиком на підставі: заяви про нещасний випадок; акта про нещасний випадок; листка непрацездатності або довідки спеціалізованих установ про встановлення інвалідності; у разі загибелі чи смерті застрахованого внаслідок нещасного випадку - копії свідоцтва про смерть та документа про спадщину для спадкоємців; страхового поліса або документа, що його замінює. Страхова сума виплачується не пізніше як через 10 діб з дня одержання необхідних документів через касу страховика або перераховується на розрахунковий рахунок, зазначений застрахованим у заяві, відповідно до рівня неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на день виплати. Страхова сума виплачується незалежно від виплат по державному соціальному страхуванню, соціальному забезпеченню та в порядку відшкодування збитків. Страховики виплачують страхові суми: а) у разі загибелі або смерті застрахованого внаслідок нещасного випадку на транспорті сім'ї загиблого або його спадкоємцю у розмірі 100 відсотків страхової суми; б) у разі одержання застрахованим травми внаслідок нещасного випадку на транспорті при встановленні йому інвалідності: I групи - 90 відсотків страхової суми; II групи - 75 відсотків страхової суми; III групи - 50 відсотків страхової суми; в) у разі тимчасової втрати застрахованим працездатності за кожну добу - 0,2 відсотка страхової суми, але не більше 50 відсотків страхової суми. Судом встановлено, що під час дії договору страхування, а саме 22.07.2013 року з позивачем стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, що підтверджується Актом №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (Форма Н-1), затвердженим 21.10.2013 р. начальником територіального управління Держгірпромнагляду у Черкаській області Онишко В.І. Згідно з Актом, нещасний випадок стався за наступних обставин. Відповідно до договору про надання послуг від 05.02.2013 року № 005/1, укладеного між ТОВ «Черкасиагросфера» та фізичною особою - підприємцем [PERSON], останній надавав ТОВ «Черкасиагросфера» автопослуги. 22.07.2013 р. згідно товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № кр-25 від 22.07.2013 р. ФОП [PERSON], на автомобілі МАЗ-5337 д.н.з. [NUMBER] о 6-30 год. виїхав з м. Черкаси до ТОВ «РА СІТІ ГРУП» м. Кременчук для отримання оливи М-10Г2к. Близько 10 год. [PERSON] прибув до ТОВ «РА СІТІ ГРУП» та, отримавши згідно товарно-транспортної накладної оливу, виїхав у зворотному напрямку в м. Черкаси. Близько 12-00 год. позивач зупинився у с. Липове, Глобинського району, Полтавської області біля магазинів для відпочинку та обідньої перерви. Через 20 хвилин, пообідавши, він підійшов до машини та побачив здуття (гулю) на правому задньому колесі та вирішив провести заміну колеса. Провівши підготовчі роботи, він приступив до демонтажу колеса. Лише торкнувшись до гайки на шпильці стався вибух колеса після чого відчув удар по правій руці та сильний біль. З магазину, який знаходився поруч, до нього підбігла продавець [PERSON] та інші люди, які перебували поруч та намагались надати йому першу медичну допомогу. [PERSON] по телефону викликала фельдшера ФАП. Прибувши до автомобіля, фельдшер [PERSON] констатувала у позивача перелом руки та надала першу медичну допомогу. Після цього позивач зателефонував директору ТОВ «Черкасиагросфера» [PERSON] та повідомив про випадок, який стався з ним. [PERSON] пообіцяв негайно відправити у с. Липове автомобіль для надання необхідної допомоги. Близько 14-20 год. до с. Липове прибула машина з ТОВ «Черкасиагросфера» з менеджером підприємства [PERSON] та водієм [PERSON]. Залишивши водія біля автомобіля МАЗ - 5337, менеджер [PERSON] виїхав з позивачем до Черкаської обласної лікарні, де йому була надана медична допомога. Також в у Акті зазначено, що причиною настання нещасного випадку - є порушення вимог безпеки під час експлуатації транспортних засобів, а особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є ФОП [PERSON], який порушив Правила охорони праці на автомобільному транспорті, затверджених наказом МНС України від 09.07.2012 р. № 964 (НПАОП 0.00-1.62-12), а саме: п.10.8.4. Перед відкручуванням гайок кріплення здвоєних без дискових коліс для їх зняття необхідно впевнитись, що на внутрішньому колесі покришка не зійшла з ободу. У разі виявлення будь-яких відхилень в умовах організації необхідно знімати обидва колеса разом, а на лінії перед відкручуванням гайок необхідно повністю випустити повітря із обох камер. Згідно з випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 8637 Черкаської обласної лікарні, в [PERSON] діагностовано уламковий перелом дистального епіметафізу правої променевої кістки із зміщенням уламків, у зв'язку з чим він перебував на лікування 110 днів, що підтверджується листками непрацездатності Серії АГБ № 398126, № 339060, №986523, №370749. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з позивачем стався страховий випадок, а саме: тимчасова втрата Застрахованою особою працездатності внаслідок нещасного випадку на транспорті ( п.13.1 Договору). Відповідно до підпункту в) пункту 14.4. Договору Страховики виплачують страхові суми у разі тимчасової втрати застрахованим працездатності за кожну добу - 0,2 відсотка страхової суми, але не більше 50 відсотків страхової суми. Таким чином, згідно розрахунку належна до виплати страхова сума позивачеві становить (102 000 грн. х 0,2 % х 110 днів) - 22 440 грн. Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що зазначена у Акті причина настання нещасного випадку, - є підставою для відмови у здійсненні страхової виплати згідно з п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.1996 р. № 959, з огляду на наступне. Стаття 26 Закону України "Про страхування" та ст. 991 ЦК України встановлюють перелік підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, якими є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. З аналізу змісту наведених правових норм вбачається, що вони не містять такої підстави для відмови у виплаті страхової суми як неправомірні дії застрахованої особи, як це передбачено у абзаці 4 п.7 Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 р. N 959, а в силу підзаконного характеру вказаної постанови, вона не може містити інші підстави для відмови у здійсненні страхової виплати ніж ті, що встановлені законами. Суд також звертає увагу на те, що умовами договору страхування (розділ 15) не передбачено такої підстави для відмови у здійсненні страхової виплати, яка зазначена відповідачем у листі від 27.02.2014 р. № ГО900/1386. Відповідно до п.п.2,4 ст.4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону. Згідно з п.п. 1,4 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. Аналогічна правова позиція відображена у постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення», в абз.3 п.2 якої зазначено, що якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. Отже, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд доходить до висновку про необхідність застосування в даному випадку положень статей 991 ЦК України та 26 Закону України «Про страхування», відповідно до яких відмова відповідача у здійсненні страхової виплати з підстав не передбачених законами - є неправомірною.

Outcome: approved