Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

[PERSON] (далі-заявник) звернувся до Монастириського районного суду Тернопільської області з заявою про встановлення факту належності [PERSON], [INFO], архівної довідки від 22.03.2016 року №К-26634, виданої Державним архівом Львівської області про підтвердження факту переселення в 1945 році в Харківську область з м.Криниця Ново-Санчського повіту Краківського воєводства, Польща де він, [PERSON], [INFO] записаний як «[PERSON], [INFO]» Вимоги заяви обґрунтовані тим, що його батьком у свідоцтві про народження записаний [PERSON], [INFO], який народився в с.Криниця Ново-Сончського повіту Краківської області. В 1945 році його батько у складі родини був переселений у Харківську область у зв'язку з Угодою від 08.09.1944 року між УРСР і Польщею. В архівній довідці від 22.03.2016 року № К-26634, виданої Державним архівом Львівської області, підтверджено факт переселення у складі родини в 1945 році в Харківську область з м.Криниця Ново-Сончського повіту Краківського воєводства, Польща і в якій ім'я його батька записано «[PERSON]» замість правильного «[PERSON]» Окрім цього в заяві зазначає, що в зв'язку з розбіжностями в архівних даних та даних зазначених у актових записах, він не може підтвердити факт переселення в 1945 році з Республіки Польща в Харківську область та виготовити візу для виїзду за кордон. [PERSON] в судове засідання не з'явився, суду через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи в його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Представник заінтересованої особи Державного архіву Львівської області в судове засідання не з'явився, проте подав заяву про розгляд справи без участі їх представника. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Визначаючись із заявленою вимогою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів суд враховує таке. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. В даному випадку встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявникові для підтвердження факту переселення в 1945 році з Республіки Польща в Харківську область та для виготовлення візи для виїзду за кордон. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Таким чином, факт, що просить встановити заявник має юридичне значення. Судом не виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлено наступне. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (з подальшими змінами) при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Так, згідно архівної довідки від 22.03.2016 року №К-26634, виданої Державним архівом Львівської області, значиться, що в 1945 році з м.Криниця Ново-Сончського повіту Краківського воєводства, Польща в Харківську область була переселена родина у складі: голови родини - [PERSON], [INFO], члени родини - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Як вказує [PERSON] у поданій заяві, що у вищевказаному документі його батько, [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане [INFO], актовий запис №08, був зазначений як «[PERSON], [INFO]» в зв'язку з чим існують розбіжності в архівних даних та даних зазначених в актових записах. Документами, які підтверджують родинні відносини [PERSON], [INFO] з особами вказаними в архівній довідці від 22.03.2016 року №К-26634, виданої Державним архівом Львівської області є свідоцтво про народження [PERSON], серії [NUMBER] виданого 26.02.1954 року, згідно якого [PERSON], яка також зазначена в даній архівній довідці про переселення як [PERSON] [INFO] і яка при укладенні шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», є мамою [PERSON], [INFO]; копією паспорта [PERSON], згідно якого рік народження та місце народження переселенця «[PERSON]» [INFO] збігається з даними вказаними в архівній довідці - «[PERSON], [INFO] м.Криниця, Польща». З вищезазначеного випливає, що при складанні правовстановлюючого документа органом, який його складав, була допущена помилка при записі імені [PERSON] А тому беручи вищевказане до уваги та аналізуючи всі подані заявником докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що «[PERSON]», [INFO] і «[PERSON], [INFO]», є одна і та ж особа. Отже, факт належності [PERSON], архівної довідки від 22.03.2016 року №К-26634, виданої Державним архівом Львівської області, підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що [PERSON] та «[PERSON] [PERSON] Любомирович» є одна і та ж особа, то заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved