Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

28.12.2016 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить визначити йому, додатковий строк на один місяць, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO] Свій позов позивач мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,59га., розташовану в межах Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, що належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER]. 04.08.2010 [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області Броварською Л. П., зареєстрований за № 591, за яким належну йому на праві власності земельну ділянку він заповів позивачеві. Про смерть [PERSON] позивач дізнався у серпні 2015 року випадково зі слів своїх знайомих. Маючи намір прийняти спадщину позивач звернувся за правовою допомогою до юриста у м. Шпола, який повідомив, що для того, щоб прийняти спадщину, позивач повинен звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Оскільки позивач не має юридичної освіти, з процедурою спадкування не знайомий, він вчинив так, як порадив юрист. Справа розглядалася у Шполянському районному суді Черкаської області 10.09.2015. Рішенням суду позов задоволено. Отримавши вказане рішення суду, позивач вважав, що прийняв спадщину, бо саме таку процедуру спадкування роз'яснив йому юрист, до якого він звернувся. Проте, 01.11.2016 Апеляційним судом Черкаської області рішення Шполянського районного суду від 10.09.2015 скасовано. Ухвалено нове рішення по справі, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено. В обґрунтуванні свого рішення суд посилався на те, що позивач не звернувся протягом 6 місяців після смерті [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак, вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений позивачем з поважних причин. До серпня 2015 року позивачеві не було відомо про смерть [PERSON], оскільки вони проживають в різних населених пунктах: він проживав в м. Шполі, а позивач проживає в с. Матусів, особи не є родичами, та рідко підтримували зв'язок, нотаріус не повідомив позивача про відкриття спадкової справи. Виходячи з вищевикладеного, позивач просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Представника позивача у судове засідання з'явилися, позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідач у судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що позивач знала про смерть [PERSON] Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.01.2013, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №10 (а.с.7). Згідно з заповітом від 04.08.2010, посвідченим секретарем Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області Броварською Л.П., зареєстрованим в реєстрі за №591, [PERSON] заповів земельну ділянку площею 2.59 га, що знаходиться в межах Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області та належить спадкодавцеві на підставі державного акту на земельну ділянку [NUMBER], виданого Шполянською районною державною адміністрацією, [PERSON] (а.с.6). Відповідно до витягу із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 27.09.2017 за параметрами [PERSON], заповіт від 04.08.2010, посвідчений секретарем Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області Броварською Л.П., в Спадковому реєстрі не значиться та відповідно не зареєстрований (а.с.31-40). Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 22.09.2015 визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,59 га., вартістю 74 674 грн., призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Матусівської сільської Шполянського району, Черкаської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], який є втраченим. (а.с.8). Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 01.11.2016 рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 10 вересня 2015 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно скасоване та ухвалене нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову апеляційний суд посилався на ту обставину, що після смерті [PERSON] [PERSON] спадщину не прийняла (а.с.9-11). Згідно з ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини і лише особисто. Відповідно до ч.1 ст. 1279 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 63 Закону України "Про нотаріат" нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Згідно з ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 04 листопада 2015 року розглянув справу № 6-1486цс15, предметом якої був спір про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 06 вересня 2017 року розглянув справу №6-496цс17, предметом якої був спір про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У вказаній справі Верховний Суд України вказав, що ухваливши рішення про відмову в позові, суди не дослідили, чи перевірив нотаріус при заведенні спадкової справи за даними Спадкового реєстру наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та відповідно чи вчиняв дії для повідомлення позивача про відкриття спадщини, чи здійснював виклик позивача як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Згідно повідомлення заступника редактора ТОВ «Редакція газети «Шполянські вісті» від 22.09.2017 №29 оголошення щодо смерті [PERSON] в 2013 році в газеті не розміщувалось, в тому числі і щодо відкриття спадщини (а.с.41). Таким чином, оскільки нотаріусом не було вчинено усіх належних дій щодо сприяння позивачеві у здійсненні його права на отримання спадщини, в зв'язку з чим позивач не знав про факт смерті спадкодавця та існування заповіту, суд приходить до висновку, що причини пропуску позивачем шестимісячного строку для прийняття спадщини є поважними, а тому позов належить до повного задоволення. Щодо твердження відповідача про те, що позивачу було відомо як про заповіт так і про смерть спадкодавця суд оцінює критично, так як жодних доказів на підтвердження даних обставин відповідачем не надано. Засоби забезпечення позову не застосовувались. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на рахунок позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі ч. 1 ст. 1269, ст. 1270, ч.3 ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved