Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області про визнання права власності на: житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В обґрунтування своїх вимог пояснив, що [INFO] померла його мати - [PERSON], ніякого розпорядження на випадок своєї смерті не залишила. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді вищевказаного житлового будинку, який належав їй на підставі договору дарування. Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], оскільки є її сином. У встановлений законом строк позивач до Чугуївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернувся, бо вважав що і так як єдиний спадкоємець після смерті [PERSON] набув право на спадок, при цьому спадковий будинок він сам і подарував матері, однак спадщину прийняв фактично так як доглядав мати до часу смерті, здійснив її поховання, та прийняв її майно до управління. У зв'язку з пропуском звернення до нотконтори, позивач не може оформити свої спадкові права, у зв'язку з чим вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON], діючий за довіреністю від 17.06.2015 року (а.с. 23) в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій проти задоволення позовних вимог позивача не заперечував, та розглядати справу за його відсутності (а.с. 29). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез'явившихся осіб за наявними доказами справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Кочетоцькою селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 12 (а.с. 6). Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], оскільки є її сином, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). У встановлений законом строк позивач до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини після смерті матері не звернувся, при цьому на час смерті [PERSON] фактично проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області № 643 від 04.11.2015 року (а.с. 30). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, [PERSON], як спадкоємець за законом своєчасно прийняв спадщину, що відкрилася після смерті його мати, шляхом постійного проживання із спадкодавицею на час її смерті і відповідно має право на спадкове майно, що відповідає вимогам ст. 1268 ЦК України. Останні роки життя матері, позивач доглядав за нею, а після смерті за власні кошти здійснив її поховання. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», щодо визнання особи такою, що прийняла спадщину, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати таке. Саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Доказами належності спадкодавцю [PERSON] житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], є договір про дарування будинку від 26.07.1988 року, зареєстрований КП «Чугуївське МБТІ» 13.09.1988 року, реєстровий № 131 (а.с. 10, 11). Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, таке право одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оцінивши наявні докази, прийнявши визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, як такий, що знайшов своє повне підтвердження. Згідно Наказу Міністерства юстиції України №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», Рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна.

Outcome: approved