Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що в 2002 році між [PERSON] та її сином, [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] у них народився син, онук позивача, [PERSON]. З 2004 року по даний час [PERSON] проживає в сім'ї дідуся, [PERSON] та бабусі [PERSON]. [INFO] батько дитини, [PERSON] помер. Вже майже 10 років мати участі у вихованні сина не бере. Вона ухиляється від обов'язку по вихованню дитини, останні два роки вона не спілкувалась з дитиною, не проявляла до сина щонайменшої материнської турботи, хоча мала таку можливість, оскільки проживає в тому ж населеному пункті, що і дитина. За весь цей період вона жодного разу не прийшла до сина, не поцікавилась життям дитини, його здоров'ям, навчанням. Враховуючи зазначене, оскільки малолітній [PERSON] проживає разом з нею, то, відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу вона просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] Враховуючи те, що батько малолітнього [PERSON] помер, тому просить суд призначити її опікуном над ними. Разом з тим, враховуючи те, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в твердій грошовій сумі, в розмірі 200 (двісті) гривень щомісячно до досягнення ними повноліття. 03.09.2015 року позивачем подано заяву про зменшеня позовних вимог, зокрема [PERSON] відмовилась від вимоги про призначення її опікуном над [PERSON] Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав заявлених в позовній заяві, просила позов задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON], у разі неявки віповідача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Прокурор вважає, що позов є обгрунтованим, вимоги позивача підлягають до задоволення, що буде в повній мірі відповідати інтересам дитини. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи за її відсутності і ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, представлені докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоров'я, дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Згідно ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, виданої Шацькою селищною радою Шацького району Волинської області 28.07.2015 року № 1512 вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS]. До складу сім'ї зареєстрованих належать:[PERSON], [INFO] - чоловік, [PERSON], [INFO], - онук (а.с. 10). [PERSON] є матір'ю, а [PERSON] батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 9). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с. 12). Відповідач ухиляється від обов'язку по вихованню сина, [PERSON] Судом встановлено, що останні два роки вона не спілкувалась з дитиною, не проявляла до сина щонайменшої материнської турботи, хоча мала таку можливість, оскільки проживає в тому ж населеному пункті, що і дитина. За весь цей період вона жодного разу не прийшла до сина, не поцікавилась життям дитини, його здоров'ям, навчанням. Згідно висновку Шацької районної державної адміністрації Волинської області № 1193/27/2-15 від 06 серпня 2015 року, встановлена доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] (а.с. 14). Отже, на підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обовязків з виховання малолітньої дитини, тому її слід позбавити батьківських прав відносно сина, [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач жодним чином не заперечила ту обставину, що має не регулярний, мінливий дохід, не подала до суду заяви відповідного змісту. Таким чином, вбачається підстава для стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач [PERSON] добровільної участі в утриманні своїх дітей не бере, не надала суду докази існування обставин, які істотно обмежують її працездатність, докази існування в неї зобов'язань по утриманню інших осіб та існування інших обставин, що мають істотне значення, тому суд дійшов висновку про її спроможність сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі. Зважаючи на обставини встановлені в судовому засіданні, та які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, суд приходить до висновку, що відповідач спроможна сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави та в користь позивача судові витрати по справі. На підставі ст.ст. 150, 155, 164, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved