Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

14 травня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що вона з 19 травня 2014 року працює на посаді медичної сестри лікаря-хірурга в амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 2. До її безпосередніх обов`язків входять, зокрема і обов`язки щодо застосування дезинфекційних засобів у своїй роботі. Наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров`я України № 308/519 від 05.10.2005 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення» передбачено доплату у розмірі 10% посадового (місячного) окладу за використання в роботі дезинфікуючих засобів. У період з 19 травня 2014 року по 30 січня 2017 року така доплата позивачу нарахована і виплачена не була. На її звернення, відповідач повідомив, що чинним законодавством не передбачено процедуру виплати коштів за раніше невиплачені доплати. На звернення до Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області позивач отримала відповідь про те, що за інформацією відповідача, доплату провести неможливо, тому що у кошторисних призначеннях на 2018 рік не передбачена виплата за минулий період. Виходячи із розміру посадового окладу за травень 2014 - січень 2017 років, позивач вважає, що заборгованість по заробітній плату з указаного виду доплати складає 4882,10 грн., яку і просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 15 травня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі, та визначено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач повідомлений про розгляд справи, однак відзив на позов не надав, в зв`язку з чим суд розглядає справу за наявними в ній доказами. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2019 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного висновку. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.4). Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 вказаної статті у справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або членом його сім`ї про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування правомірності прийнятих при цьому рішень, вчинених дій покладається на відповідача. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до положень статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Судом встановлено, що 19.05.2014 року позивача було прийнято на посаду сестри медичної лікаря-хірурга дитячого в амбулаторію загальної практики сімейної медицини № 2 в Комунальний заклад «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 3», що підтверджується записом у трудовій книжці (запис № 16). 03 січня 2017 року назва закладу змінена на Комунальний заклад «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 07.09.2016 року, що підтверджується записом у трудовій книжці позивача. Як вбачається з посадової інструкції сестри медичної лікаря-хірурга, яка затверджена головним лікарем КЗ «ДЦПМСД № 3» [PERSON] 03 січня 2017 року, та з якою під підпис ознайомлена позивач, до обов`язків позивача входить застосування дезинфекційних засобів, якісне проведення дезінфекції інструментарію та відпрацьованого матеріалу (п.п.2.18, 2.20). Відповідно до п.3.4.7.Наказу Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров`я України № 308/519 від 05.10.2005 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення», Працівникам (у т. ч. молодшим медичним сестрам), які використовують у роботі дезінфікувальні засоби, а також працівникам, які зайняті прибиранням туалетів, установлюється доплата в розмірі 10 відсотків посадового окладу (тарифної ставки). Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Відповідно до ч.1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст.98 КЗпП України, оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів. З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача про те, що вона має право на отримання доплати у розмірі 10 відсотків посадового окладу за використання в роботі дезинфікувальних засобів. Відповідач не надав доказів, які б спростовували доводи позивача та доводили протилежне. Навпаки, з відповіді від 13.04.2018 року № 631 за підписом в.о. головного лікаря КЗ «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Бражник Л.А. на звернення позивача, а також з листа Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 04.05.2018 року, вбачається, що рішення про неможливість виплатити вказану доплату за період з 19.05.2014 по 30.01.2017 року пов`язане лише з відсутністю процедури виплати коштів за минулий період та відсутності відповідних кошторисних призначень. Згідно листа в.о. голови комісії КЗ «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Подольного А.А. від 26.07.2018 року, посадовий оклад [PERSON] з травня 2014 по вересень 2014 року - 1235,00 грн., з жовтня 2014 року по грудень 2014 року посадовий оклад складав 1263,00 грн., з січня 2015 року по серпень 2015 року - 1263 грн., з вересня 2015 року по листопад 2015 року - 1467,00 грн., грудень 2015 року - 1614,00 грн., з січня 2016 по квітень 2016 року - 1614 грн., з травня 2016 по листопад 2016 року - 1718,00 грн., грудень 2016 року - 1936,00 грн., січень 2017 року - 2320,00 грн. Таким чином, 10% суми посадового окладу, яка мала бути виплачена позивачу, становить: Травень 2014 року - 123,50 грн., Червень 2014 року - 123,50 грн., Липень 2014 року - 123,50 грн., Серпень 2014 року - 123,50 грн., Вересень 2014 року - 123,50 грн., Жовтень 2014 року - 126,30 грн., Листопад 2014 року - 126,30 грн., Грудень 2014 року - 126,30 грн., Січень 2015 року - 126,30 грн., Лютий 2015 року - 126,30 грн., Березень 2015 року - 126,30 грн., Квітень 2015 року - 126,30 грн., Травень 2015 року - 126,30 грн., Червень 2015 року - 126,30 грн., Липень 2015 року - 126,30 грн., Серпень 2015 року - 126,30 грн., Вересень 2015 року - 146,70 грн., Жовтень 2015 року - 146,70 грн., Листопад 2015 року - 146,70 грн., Грудень 2015 року - 161,40 грн., Січень 2016 року - 161,40 грн., Лютий 2016 року - 161,40 грн., Березень 2016 року - 161,40 грн., Квітень 2016 року - 161,40 грн., Травень 2016 року - 171,80 грн., Червень 2016 року - 171,80 грн., Липень 2016 року - 171,80 грн., Серпень 2016 року - 171,80 грн., Вересень 2016 року - 171,80 грн., Жовтень 2016 року - 171,80 грн., Листопад 2016 року - 171,80 грн., Грудень 2016 року - 193,60 грн., Січень 2017 року - 232,00 грн., що підтверджується складеним позивачем розрахунком, наведеним у позовній заяві. Судом перевірено зазначений розрахунок, та визнано вірним. Отже, загальний розмір заборгованості по заробітній платі із вказаного виду доплати складає 4882 грн. 10 коп., тобто позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved