Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

26.05.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 грн., щомісяця, починаючи від дня предявлення позову і до повноліття синаі аліментів на утримання дружини в розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення неповнолітнім сином [PERSON] трирічного віку. В позовній заяві вказує, що з 05.11.2011 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який є батьком її неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Вона на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у зв'язку з чим отримує незначну державну допомогу, інших доходів немає. Відповідач є працездатною особою, має заробіток, але де він працює, вона не знає. Син перебуває на її утриманні, відповідач же, як батько дитини, матеріальну допомогу на утримання дитини надає не регулярно, чим ставить її у скрутне матеріальне становище. Тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Справу розглянуто в порядку заочного розгляду за відсутності відповідача, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін та проти заочного розгляду справи позивач не заперечує. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачає, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку\~\~утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) на дитину присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються\~\~щомісячно. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками малолітньої сина - [PERSON], [INFO] ( а.с. 10 ). [PERSON]у добровільному порядку не приймає регулярної участі у матеріальному утримані малолітнього сина [PERSON], хоча має таку можливість, чим ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Таким чином, [PERSON]ухиляється від виконання свого батьківського обовязку щодо матеріального утримання своєї неповнолітнього сина [PERSON], чим порушує вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України, яка зобовязує батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Ухилення відповідача від виконання свого батьківського обовязку по утриманню неповнолітнього сина, надає позивачу право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на його утримання. За таких обставин, суд визначає розмір аліментів на підставі ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом і її мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, як то передбачено положеннями ст. 184 СК України. Оскільки дитина не досягла трирічного віку, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не працює і не має самостійних засобів на існування. Відповідач після припинення шлюбних відносин з родиною не проживає і матеріальної допомоги позивачу не надає, чим ставить її у скрутне матеріальне становище та порушує вимоги ч. 2 ст. 84 СК України, яка надає позивачу право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та дитини, їх рівний обовязок по утриманню неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття, стан здоровя та здатність працювати і вважає, що позов підлягає повному задоволенню. У справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України). У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON]на користь держави витрати повязані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved