Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Центрально-Міського ВДВС у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), треті особи: публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", [PERSON] , про зняття арешту з майна. Позовні вимоги обґрунтовані обставинами, за якими йому належить на праві власності житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Він з`ясував, що на будинок за адресою: [ADDRESS] , накладений арешт нерухомого майна, згідно постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: 51153078, від 19.05.2016 р., винесеної Центрально-Міським ВДВС Криворізького міського управління юстиції (на сьогодні Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно- східного міжрегіонального міністерства юстиції ( м. Дніпро)). Арешт був накладений в рамках виконавчого провадження № 52728722, яке на сьогодні вже завершено, але відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, арешт з мого нерухомого майна знято не було. Він звернувся із заявою про зняття арешту з його нерухомого майна до Центрально- Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-східного міжрегіонального міністерства юстиції ( м. Дніпро), але йому було відмовлено. Арешт його нерухомого майна, домоволодіння, позбавляє його гарантованого Конституцією України права володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, в зв`язку з чим він змушений звернутись до суду з вимогами про зняття арешту з нерухомого майна. Вважаю, що іншого шляху, ніж вирішення питання в судовому порядку, на сьогоднішній день немає. Позивач та його представник, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, представник позивача просив розглянути справу у їх відсутність, про що надала письмову заяву, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Центрально-Міського\~ВДВС у\~місті Кривий Ріг Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~ міністерства\~юстиції (м.\~Дніпро) в судове засідання не з`явився, у своїх запереченнях на позовну заяву державний виконавець Похолок Л.С. просила розгляд справи проводити за відсутності їх представника та відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки виконавчі провадження №52728722, №52728827 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» фактично не виконано. Представник третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк» про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явився, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та не заперечення проти задоволення позовної заяви [PERSON] . Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне. [PERSON] , належить на праві власності житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договорі купівлі-продажу , б/н від 09.09.1994 року, зареєстрований в реєстрі за № 1-3686 Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою, що вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.05.2020 р. Рішенням постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 11.04.2011 року за позовною заявою Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» до [PERSON] , ПП «Мираж Плюс» та [PERSON] було стягнуто як із солідарних боржників [PERSON] , ПП «Мираж Плюс» та [PERSON] 1716796,48 грн 48 коп. заборгованості за Генеральними Договорами № М120/261/06 від 08.11.2006 та М120/262/06 від 08.11.2006. Центрально-Міський ВДВС Криворізького міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження № 52728722 своєю постановою наклав арешт на майно та оголосив заборону на його відчуження, що підтверджується постановою серія та номер: 51153078, від 19.05.2016 р. Відповідно до листа Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального міністерства юстиції (м. Дніпро)) від 24.06.2020 [PERSON] було відмовлено у знятті арешту з нерухомого майна боржника. Відповідно до договору від 30.10.2019, укладеного між АТ «Альфа-Банк», що є правонаступником АТ «Укрсоцбанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Декорт» відступлено право вимоги за Генеральними Договорами № М120/261/06 від 08.11.2006 та М120/262/06 від 08.11.2006 Відповідно до договору від 30.10.2019, укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія «Декорт» та [PERSON] відступлено право вимоги за Генеральними Договорами № М120/261/06 від 08.11.2006 та М120/262/06 від 08.11.2006. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Частиною 4 статті 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 16 ЦК України та нормами глави 23 ЦК України визначені основні способи захисту порушених прав, в тому числі права власності. Так, відповідно до ч.1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути вимоги про припинення дії, яка порушує право. Відповідно до положення ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до ст. 328 ЦК України та п.5,37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на майно, яке вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 33 Постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 надав роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей ст. ст. 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1,2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, позовні вимоги позивача вважаються судом обґрунтованими та такими, що узгоджуються з нормами цивільного законодавства, через що такі вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved