Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

30 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Веселинівської селищної ради Миколаївської області, третя особа: [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] в с. Кременівка Веселинівського району Миколаївської області померла її мати [PERSON] , смерть якої було зареєстровано Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 16 березня 2011 року, про що складено відповідний актовий запис №39. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, увійшло право власності на дві земельні ділянки площею 4,87 га, кадастровий номер земельної ділянки 4821755000:02:000:0216, та 0,14 га, кадастровий номер земельної ділянки 4821755000:01:000:0385, загальною площею 5,01 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах території Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, право власності на яку посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯА №748501, виданим 26 жовтня 2005 року Веселинівською районною державною адміністрацією Миколаївської області, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №010501001954. [PERSON] заповіту не залишила, у зв`язку з чим [PERSON] , як дочка відповідно до положень ст. ст. 1223 та 1261 ЦК України у першу чергу одержала право на спадкування за законом. Враховуючи те, що на час відкриття спадщини позивач проживала разом із спадкодавцем і заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. У жовтні 2020 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Євстратової О.М. за видачею їй свідоцтва про право на спадщину на успадковані земельні ділянки. Вивчивши надані позивачем документи, нотаріус 13 жовтня 2020 року завела за фактом смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , спадкову справу №78/2020, але у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус відмовила, про що винесла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №226/02-31 від 13.10.2020 року. Відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом - нотаріус вмотивувала тим, що: спадкоємцем не надано жодних документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкові земельні ділянки. Оскільки позивач не може іншим чином оформити своє право на успадковані земельні ділянки, тому звернулася з відповідною позовною заявою до суду, де просить встановити факт належності її матері державного акта на право власності на земельну ділянку та визнати за позивачем у порядку спадкування право власності на земельні ділянки площею 4,8702 га та площею 0,1352 га. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовну заяву. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав повністю з тих же підстав зазначених в позові та просив їх задовольнити. Представник відповідача Веселинівської селищної ради Миколаївської області Стаднічук А. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву в якій зазначив, що вимоги позивача визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду клопотання в якому просила розглядати справу у її відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] його молодша сестра. Вони народилися в с. Кременівка. Померла [PERSON] працювала в колгоспі ім. «Шевченка» до його ліквідації, а він працював в с. Поріччя. Після розпаювання в 1992 році колгоспу ім. «Шевченка» [PERSON] та її чоловік [PERSON] отримали земельні ділянки. У них було двоє дітей [PERSON] і [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] він знав з 1980 року. Вони разом працювали в колгоспі ім. «Шевчека», після розпаювання колгоспу всім працівникам давали по 2 га земельної ділянки. Він знав померлу як [PERSON] . Згідно ч. 3 ст. 200 ЦК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з тим, що відповідач позов визнав, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, та зазначених і доведених обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Що стосується встановлення факту, що має юридичне значення. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в с. Кременівка Веселинівського району Миколаївської області померла [PERSON] , смерть якої було зареєстровано Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 16 березня 2011 року, про що складено відповідний актовий запис №39, про що видано свідоцтво про смерть серії № [NUMBER] . [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 748501 виданого 26 жовтня 2005 року Веселинівською районною державною адміністрацією Миколаївської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі №010501001954, їй на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,01 га, розташована в межах території Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області /а.с.24 /. Однак, під час виготовлення державного акту було допущено помилку, а саме державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на ім`я « [PERSON] » має помилку, а саме не вірно зазначено прізвище власника « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », виправити помилку технічно не можливо тому, що з 01.01.2013 року державні акти не видаються. Відповідно до довідки Відділу у Веселинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №41/138-20 від 05.10.2020 року, розглянувши заяву [PERSON] про відновлення Державного акта за №45/0/221-20 від 24.09.2020 р. надав завірені копії Державного акта на земельну ділянку серії ЯА №748501 виданого гр.. [PERSON] площею 5,01 га, земельна ділянка розташована в межах території Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 010501001954 від 26.10.2005 р. було відмовлено, у зв`язку з тим, що з 01 січня 2013 року Державні акти на право власності на землю у зв`язку з втратою не видаються. В зв`язку з на набуттям чинності Законів України «Про державний земельний кадастр», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», якими з 1 січня 2013 року припинено повноваження територіальних органів Держземагенства у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) земель, права сервітуту, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), права забудови земельної ділянки (суперфіцій) виправлення помилки в державному акті не можливо. В зв`язку з втратою Державного акта позивачем було подано відповідне оголошення в місцевій газеті «Зоря» №38/80146 від 23.09.2021 р. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові якої, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК України (п. 6 ч. 1 ст. 256 в редакції від 18.03.2004 року) суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Факт належності [PERSON] Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 748501, який виданий на підставі розпорядження Веселинівської райдержадміністрації №378-р від 16 вересня 2005 року, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і зокрема: -свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 15 травня 1982 року уклали шлюб, про що Порічанською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено відповідний актовий запис за №4, після чого остання змінила прізвище на « [PERSON] »; -свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , з якого вбачається, що в графі батьки зазначено: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] ; -свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , з якого вбачається, що в графі батьки зазначено: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] ; Крім того, відповідно до відповіді на адвокатський запит №225/42-21 від 08.10.2021 р. Сектор 1 управління у Вознесенському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області повідомив наступне. 23 квітня 1996 року колективному сільськогосподарському підприємству ім. Шевченка Веселинівської селищної ради Вознесенського до ліквідації (Веселинівського) району Миколаївської області видано державний акт на право колективної власності на землю серії МК №017, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №318. Гр. [PERSON] значиться в списках осіб, які мають право на земельну частку (пай) по колишньому КСП ім. Шевченка Веселинівської селищної ради Вознесенського до ліквідації (Веселинівського) району Миколаївської області за №97, витяг додається. Згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП ім.. Шевченка Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області за гр. [PERSON] було зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай), серія МК №0083409 від 9 січня 1997 року загальною площею 5,53 умовних кадастрових гектарів, який реєстровано 04 січня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №2278. На підставі розпорядження Веселинівської райдержадміністрації №378-р від 16 вересня 2005 року на ім`я [PERSON] , виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА №748501, загальною площею 5,01 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території Веселинівської селищної ради Вознесенського до ліквідації (Веселинівського) району Миколаївської області, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №010501001954 від 26 жовтня 2005 року. Витяг з книги реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі про отримання [PERSON] . Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №748501 від 26.10.2005 року додається. На підставі наданих та досліджених у судовому засіданні доказів, суд вважає доведеним факт належності [PERSON] Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 748501, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №010501001954 виданого 26 жовтня 2005 року Веселинівською районною державною адміністрацією Миколаївської області в якому вказано помилково прізвище « [PERSON] ». Що стосується визнання права власності у порядку спадкування. [INFO] в с. Кременівка Веселинівського району Миколаївської області померла [PERSON] , смерть якої було зареєстровано Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 16 березня 2011 року, про що складено відповідний актовий запис №39, про що видано свідоцтво про смерть серії № [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про народження: [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , в графі батьки зазначено: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с.19). Виходячи з наведеного підтверджується родинний зв`язок між [PERSON] та [PERSON] (мати - донька). Судом було витребувано від приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області копію спадкової справи №78/2020 року заведену після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в якій наявна заява [PERSON] від 13 жовтня 2020 року про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.10.2020 року приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Євстратовою О.М.відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що спадкоємцем не надано жодних документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкову земельні ділянки (а.с. 11). Таким чином, в позасудовому порядку позивачка позбавлені можливості оформити своє право власності на успадковане майно. Відповідно до довідки Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області №9750-02/06-08-2021 від 27.08.2021 р. видана [PERSON] , [INFO] в тім, що її батько [PERSON] , [INFO] , проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 23.05.2002 року по день смерті [INFO] . Знятий з реєстраційного обліку, як померлий. На день смерті за цією адресою були зареєстровані і проживали: дружина: [PERSON] , [INFO] , з 01.03.1983 року по день смерті [INFO] ; донька [PERSON] , [INFO] , з 25.02.2004 року по теперішній час. На підставі розпорядження Веселинівської райдержадміністрації №378-р від 16 вересня 2005 року на ім`я [PERSON] , виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА №748501, загальною площею 5,01 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території Веселинівської селищної ради Вознесенського до ліквідації (Веселинівського) району Миколаївської області, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №010501001954 від 26 жовтня 2005 року. Як вбачається із списку працездатних членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка на земельну частку (пай) [PERSON] включена до нього під №97. Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [PERSON] на праві приватної власності належать земельні ділянки з кадастровими номерами: 4821755000:02:000:0216 площею 4,8702, 4821755000:01:000:0385 площею 0,1352, документ що посвідчує право власності - Державний акт на право власності на земельну ділянку від 26.10.2005 року серії ЯА №748501. Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нормативно грошова оцінка земельних ділянок з кадастровими номерами: 4821755000:02:000:0216 становить 161548,89 грн., 4821755000:01:000:0385 становить 1105,92 грн. Крім того, відділом у Веселинівському районні Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області було надано належним чином завірену копію державного акту серії ЯА №748501, виданого Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області 26 жовтня 2005 року, з якого вбачається, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 5,01 га договір оренди землі за №010501001954, в межах території Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області. Виходячи з наведеного, спадкодавцю [PERSON] на момент смерті належала земельна ділянка площею 5,01 га. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Крім того, ст.ст.1218, 1268 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки, позивачка прийняла спадщину в установленому законному порядку, то спадщина належить їй з часу її відкриття. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, вищезазначені обставини перешкоджають позивачці оформити право на спадщину в позасудовому порядку, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до переконання про задоволення позову.

Outcome: approved