Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

24.01.2020 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS] (далі - Квартира), де також зареєстрований, зокрема, її син - [PERSON] . Разом з тим, відповідач понад один рік не проживає за місцем своєї реєстрації, не сплачує комунальні платежі, будь-якої участі в утриманні житла не приймає, його особистих речей в квартирі немає. При цьому, жоден із членів її сім`ї, проживаючих у квартирі не чинили відповідачу будь-яких перешкод в користуванні житловим приміщенням. Зазначене порушує її права власника житлового приміщення на вільне розпорядження і користування майном, а також вона позбавлена можливості оформити субсидію. Враховуючи викладене, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратили право на користування спірною квартирою. До початку судового засіданні від позивача надійшло клопотання з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 34). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні судові повістки (а.с. 17, 25), які надсилалися [PERSON] за місцем його реєстрації (згідно довідки УДМС України у Волинській області - а.с. 15), а також судовим оголошенням, яке було розміженим на офіційному веб-порталі Судової влади України. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на об`єкти нерухомого майна від 04.03.2003 року, серії [NUMBER], виданого на підставі рішення виконкому Луцької міської ради № 95 від 04.03.2003 року, а також витягу КП «Волинське обласне БТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 204433 від 21.03.2003 року (а.с. 5-6). Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: [ADDRESS] , в даній квартирі зареєстровані позивач [PERSON] , її донька [PERSON] , а також син - відповідач [PERSON] (а.с. 11). Як вбачається з довідки ОСББ «Кравчука 7» від 21.01.2020 року, складеної за участі голови правління ОСББ Грушецького І.Л. та співвласників сусідніх житлових приміщень, [PERSON] фактично зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] разом зі своєю донькою [PERSON] (а.с. 12). Крім того, як слідує з листа № 15-05-708 від 20.01.2020 року, на адресу [PERSON] : [ADDRESS] , пощтова кореспонденція не надходила (а.с. 13). Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] за місцем своєї реєстрації не сплачує комунальні платежі, будь-якої участі в утриманні житла не приймає, його особистих речей в квартирі немає, а факт його реєстрації відповідача у спірній квартирі позбавляє позивачку можливості отримати субсидію для відшкодування витрат на житлово-комунальні послуги, а також призводить до сплати [PERSON] комунальних послуг у збільшеному розмірі. Згідно вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] будучи членом сім`ї позивача без поважних причин не проживаєу належній останній квартирі понад 1 рік. При цьому, про існування будь-яких домовленостей між відповідачами і власником житла жодних доказів надано не було. Також, доказів того, що відповідачу чиняться перешкоди у праві користування житловим приміщенням, в якому він зареєстрований, останнім надано не було. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі передбачені законодавством підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Отже, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням- підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved