overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

[PERSON] в березні 2015 року звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вони з відповідачем по справі перебувають в шлюбі з 05.02.1994 року, який зареєстровано Житомирським міським відділом РАГС, актовий запис № 19. Сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що призводило до численних сварок та стало причиною фактичного припинення шлюбних стосунків. Неповнолітніх дітей від шлюбу у сторін немає, позивач вважає подальше збереження сім"ї неможливим, тому просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з"явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримала, а відповідач - визнав (а.с. 11-12, 13). Суд дослідив матеріали справи та встановив, що подружжя перебуває в шлюбі з 05.02.1994 року, зареєстрованому Житомирським міським відділом РАГС, актовий запис № 19 (а.с. 7). Сторони від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюб носить формальний характер, оскільки сторони хоча й проживають разом, однак, не підтримують подружніх стосунків, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач - не заперечує, отже, збереження даної сім`ї є недоцільним та неможливим, тому суд приходить до висновку про обгрунтованість позову та задовольняє його. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

[PERSON] в березні 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS], з тих підстав, що відповідач тривалий час не проживає у вказаному житлі, його речі там відсутні, він житлом не цікавиться та не сплачує за комунальні послуги. В квартирі, окрім відповідача, зареєстрована вона та її батьки, саме вона та її батьки є власниками цієї квартири, тому реєстрація відповідача у спірному житлі порушує її права як власника квартири. В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с. 26-28). Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явилися, подавши заяви про розгляд справи без їх участі (а.с. 24-25). Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], допитані в судовому засіданні, пояснили, що вони є сусідами позивачки, з відповідачем знайомі, однак, не бачили його за місцем реєстрації близько трьох років. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд заслухав пояснення позивача та покази свідків, дослідив матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Як встановлено в судовому засіданні, позивач та її батьки [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Окрім них в цій же квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який протягом тривалого часу в спірному житлі не проживає, його особистих речей в ньому немає, будь-яких витрат з утримання квартири, сплати комунальних послуг відповідач не несе. З копії акту КП «ВЖРЕП №9» Житомирської міської ради від 24.03.2015 вбачається, що [PERSON] за вказаною вище адресою не проживає протягом 3-х років (а.с. 14). У відповідності до вимог ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі, а також стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

[PERSON] в березні 2016 року звернулася до Галицького районного суду Івано-Франківської області із заявою, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], жительку с. Поділля Галицького району недієздатною та призначити її опікуном, [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні заявниця посилається на ті обставини, що її дочка [PERSON] проживає разом з нею в с. Поділля Галицького району. Вона є інвалідом дитинства загального захворювання першої групи. Постійно перебуває на обліку у лікаря психіатра, проходить курси лікування, потребує стороннього догляду, так як відстає у психічному розвитку. Внаслідок психічного захворювання [PERSON] не здатна повністю усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними внаслідок чого потребує опіки. Вона здійснює за нею догляд, однак їй не вистачає коштів на її утримання, так як розмір її доходів не є достатнім. Дочка отримує пенсію та витрачає їх на непотрібні речі, і тому вона змушена звертатись із заявою до суду. Просила заяву задовольнити. Зацікавлена організація: представник Подільської сільської ради надіслав суду письмову заяву в якій вказує про те, що не заперечує щодо визнання [PERSON] недієздатною та розгляд справи просить проводити у відсутності представника сільської ради. Заслухавши доводи заявниці, а також перевіривши матеріали справи суд вважає, що заява обгрунтована і підлягає до задоволення. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що заявниця є матір"ю [PERSON], [INFO], яка є інвалідом дитинства І групи загального захворювання та проживає в [INFO]. Протягом тривалого часу, а саме з дитинства, [PERSON] хворіє, її стан здоров"я вкрай незадовільний. Остання знаходиться під наглядом у психіатра, постійно проходить лікування внаслідок психічного захворювання та не усвідомлює значення своїх дій внаслідок чого потребує опіки. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи за № 173 від 30 травня 2016 року вбачається, що психолог експерт прийшла до висновку про те, що [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом глибокою розумовою відсталістю, згідно МКХ 10 F73. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Заявниця бажає бути її опікуном і може виконувати обов'язки опікуна. В її сім»ї є всі необхідні умови для проживання недієздатної [PERSON] Згідно ст. 58 Цивільного кодексу України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч.4 ст.63 ЦК України опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. На підставі ст. ст. 39, 41, 58, 63 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

[PERSON] в березні 2016 року звернулася до суду з даним позовом, вимоги якого збільшила (а.с. 16-17) і в обгрунтування позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29 липня 2011 року, від якого мають малолітню доньку Ладаславу, [INFO]. Сімейне життя не склалося через втрату почуттів, що призвело до того, що сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, офіційно не працює, але має нерегулярний, мінливий дохід, тому позивач просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в сумі 1288 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття, оскільки саме такого розміру на даний час встановлено прожитковий мінімум на дитину до 6-ти років. Доньку просить залишити на виховання та проживання з нею. В судове засідання сторони не з»явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримала, а відповідач - визнав (а.с. 22, 23). Суд дослідив матеріали справи та встановив наступне. Сторони перебувають в шлюбі з 29 липня 2011 року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1166 (а.с. 2). В даний час сім"я фактично розпалася і збережена бути не може, сторони наполягають на розірванні шлюбу, а тому суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в цій частині. Згідно з копією свідоцтва про народження, сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно з вимогами ст. ст. 180-181 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач повністю визнав позов, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та задовольняє його. Разом з тим суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 1102 грн. 40 коп., оскільки позивач звільнена від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

[PERSON] в березні 2018 року звернулася до суду з вказаним позовом, 26 березня 2018 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження. В обгрунтування позову позивач вказала, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] , є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та за рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 30.09.2015 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму щомісячно. На даний момент ця сума становить 500 грн. та її явно недостатньо для утримання дитини на належному рівні, тому просить суд збільшити розмір аліментів, що стягуються, в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. В судове засідання сторони не з"явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд дослідив матеріали справ та встановив, що позов є обгрунтованим та підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 2). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 30.09.2015 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Цим же рішенням дитину залишено на проживанні з позивачем та поновлено [PERSON] дошлюбне прізвище - [PERSON] (а.с. 4). Як зазначає позивач, суми стягуваних аліментів не достатньо для забезпечення потреб дитини, що зростає та розвивається. Згідно ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 2 ст 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позову та задовольняє його.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

[PERSON] в грудні 2015 року звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що вони з відповідачем по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2012 року та мають від нього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через різницю в характерах, шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивач вважає збереження сім"ї неможливим, просить шлюб розірвати, а малолітнього сина залишити на проживання та виховання з відповідачкою. Сторони в судове засідання не з"явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримав, а відповідач - визнала. Суд дослідив матеріали справи та встановив, що подружжя перебуває в шлюбі, зареєстрованому 17 листопада 2012 року віддідом ДРАЦС Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 1915 (а.с. 4), та мають від нього малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Сімейне життя не склалося через різницю в характерах, що призвело до того, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони наполягають на розірванні шлюбу, а отже збереження даної сім`ї є недоцільним та неможливим, тому суд приходить до висновку, що даний шлюб підлягає розірванню. Враховуючи інтереси малолітньої дитини суд вважає за доцільне залишити її на виховання та проживання при матері, [PERSON] На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

[PERSON] в грудні 2016 року звернулася до суду з вказаним позовом та в обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, тому позивач просить винести рішення про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів щомісячно до досягнення сином повноліття. Сторони в судове засідання не з"явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позов підтримала, а відповідач позов визнав (а.с. 11, 12). Суд дослідив матеріали справи та встановив, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Згідно з вимогами ст. ст. 180-181 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач не надає належну допомогу на утримання сина, інших утриманців не має, доказів неспроможності сплати аліментів не надав, а також позовні вимоги визнав, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

[PERSON] вернувся до суду з позовною заявою в якій вказує, що 28.10.2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Її дошлюбне прізвище "Ониськевич". Від шлюбу вони з дружиною дітей не мають. Сімя не склалася, між подружжям втрачено почуття любові та взаєморозуміння, вони припинили подружні стосунки і проживають окремо з червня 2014 року. Сторони в судове засідання не зявилися. Від позивача надійшла заява, в якій він позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у своїй заяві позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: сторони одружилися 28.10.2011 року, шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красноградського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 162. Дітей від шлюбу не мають. Суд враховує, що в сторін тривалий час фактично припинені шлюбні відносини, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнала. Спір про розподіл майна відсутній. Клопотання про зміну прізвища від сторін не надходило. У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст. 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2015 року звернулася до суду з вказаним позовом зазначивши, що вони з відповідачем по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2015 року, однак, ще до укладання шлюбу, [INFO], у них народився син [PERSON]. Сімейне життя не склалося через відсутність почуттів, а тому просить шлюб розірвати, а малолітнього сина залишити на проживання та виховання з нею. В судове засідання позивач не з"явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідач до суду не з"явився, про причини неявки не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином судовими повістками. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд дослідив матеріали справи та встановив, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2015 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 36 (а.с. 4). Ще до укладання шлюбу, [INFO], у сторін народився син [PERSON] (а.с. 6). Позивач вказує, що сімейне життя не склалося через втрату почуттів та наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Разом з тим, враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд залишає сина [PERSON] на виховання та проживання при матері. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON]В . звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів в розмірі відповідно 1/2, 1/3 та 1/4 частини доходів відповідача по мірі досягнення дітьми повноліття на утримання доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які народилися під час укладеного сторонами 31.08.2007 року шлюбу, посилаючись на те, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. У судовому засіданні позивачка підтримала позов та викладені у позовній заяві обставини справи, пояснивши, що вона з чоловіком припинили спільне проживання у вересні 2014 року. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення вказаних осіб, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідач являється батьком доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтв про їх народження, що є в матеріалах справи, і не ставить питання про оспорення свого батьківства. Діти в даний час проживають разом із матір"ю, перебуваючи на її утриманні, про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка Іванопільської селищної ради від 05.09.2014 року № 1646/02-23. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України обоє батьків зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачає, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а згідно ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом і вказаний позивачкою розмір стягнення (відповідно 1/2, 1/3 та 1/4 частина доходів батька, який являється працездатним, по мірі досягнення дітьми повноліття) є прийнятним і обгрунтованим. З огляду на задоволення позову, з відповідача слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] виклад позиції позивача та заперечень відповідача. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову позивачем було зазначено наступне. 02 липня 2018 року між ним і ТОВ "ДРІМКАР" був укладений попередній договір купівлі - продажу транспортного засобу №0017, за яким сторони зобовязались у встановлений строк укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіль марки Renault, модель Duster, рік випуску 2015, на умовах попереднього договору. Згідно з пунктом 1.3 попереднього договору основний договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти основний договір і прийняття пропозиції другою стороною. Згідно з пунктом 1.5 попереднього договору сторони зобовязались укласти основний договір «07» липня 2018 року за умови повного виконання ним пункту 2.1 попереднього договору. На виконання умов пункту 2.1 попереднього договору від 02.07.2018р. він здійснив оплату авансу відповідачу в сумі 45501 гривню 50 коп. Станом на 07.07.2018р. (передбачену попереднім договором дату укладання основного договору) основний договір між ним і відповідачем укладений не був, жодних повідомлень від відповідача про придбання чи не придбання транспортного засобу для його наступної передачі йому на його адресу не надходило, пропозиції про укладення основного договору сторонами не направлялись, що, з огляду на норми частини третьої статті 635 ЦК України, свідчить про припинення зобовязань, встановлених попереднім договором. Враховуючи те, що зобов'язання між ним і відповідачем за попереднім договором припинились на підставі частини третьої статті 635 ЦК України, грошові кошти в сумі 45501 гривня 50 коп., сплачені ним на користь відповідача в якості авансу за попереднім договором, з огляду на положення статті 1212 ЦК України, є такими, що набуті без достатньої правової підстави (є безпідставно набутим майном) та підлягають поверненню йому (потерпілому).

Outcome: approved