Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

17.09.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина [PERSON], [INFO] до [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за ними право власності на спадкову земельну ділянку, посилаючись на слідуючі обставини. 31 липня 2013 року в селі Трапівка Татарбунарського району Одеської області помер її чоловік та батько її малолітнього сина [PERSON]. Після його смерті, на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області залишилася земельна ділянка площею 3,9071 га, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.05.2013 року. Вказану земельну ділянку, яка ввійшла до спадкової маси, позивачка та її малолітній син мають право успадкувати за законом в порядку першої черги. В установлений законом строк вона звернулась до нотаріуса в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону в звязку з відсутністю оригіналу Державного акту на земельну ділянку на ім'я спадкодавця, а на померлих - дублікат правовстановлюючого документу не видається. Про втрату Державного акту серії ІІ-ОД за №063251 від 29.07.2002 року на ім'я спадкодавця була опублікована об'ява в газеті Татарбунарський вісник. Оскільки, позивачі фактично прийняли спадщину в порядку, передбаченому ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак по причині відсутності правовстановлюючого документу позбавлені можливості в установленому законом порядку оформити спадок та отримати свідоцтво про право на спадщину по закону, позивачка вважає, що має право на звернення до суду з вказаним позовом про визнання за нею та її сином, як спадкоємцями першої черги за законом, права власності на вищезазначену земельну ділянку, надаючи суду докази того, що спадкова земельна ділянка дійсно належала померлому [PERSON], а вона не відмовилась від спадку в установлений законом строк. В судове засідання представник позивачки не з'явилась, але направила до суду заяву з проханням справу заслухати у її відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги. Представник [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №351631 від 01.08.2013 року (а.с.6), [PERSON] помер 21 липня 2013 року в с. Трапівка Татарбунарського району Одеської області. Із копії свідоцтва про народження серії І-ЖД №112216 від 22.11.2007 року (а.с.8) видно, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], яка 24.10.2009 року зареєструвала шлюб з [PERSON] відповідно до актового запису №7 вчиненого виконкомом [PERSON] сільської ради Татарбунарського району, змінивши після реєстрації шлюбу прізвище на "Запорожченко", про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД №108381(а.с.10). Із копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5100240012013 від 28.05.2013 року (а.с.11-12) слідує, що [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка кадастровий номер 5125085200:01:001:0536, площею 3,9071 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення. Копією витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки за № З-648/0-299/6-15 від 11.08.2015 року (а.с.9) підтверджується, що вартість земельної ділянки загальною площею 3,9071 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району, власником якої є [PERSON], згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №063251, складає 135033 грн. 38 коп. Згідно довідки №437 від 09.06.2015 року, виданої [PERSON] сільською радою Татарбунарського району (а.с.13), [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], разом з нею в будинку проживає її малолітній син [PERSON]. Із копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 06.08.2015 року (а.с.14) вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 31.07.2013 року, приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу [PERSON] відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 57781653, зареєстрована у нотаріуса за №196/2015 від 06.08.2015 року. З листа нотаріуса ( а.с.16 ) слідує, що позивачці та її малолітньому сину [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно - земельну ділянку. Із об'яви, опублікованої в газеті Татарбунарський вісник за №34 від 05.09.2015 року (а.с.17) видно, що в графі втрачені значиться вважати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №063251 (реєстраційний номер №4724), виданий 29.07.2002 року на ім'я [PERSON]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. В силу ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачка та її малолітній [PERSON], [INFO] (а.с.8) є спадкоємцями по закону в порядку першої черги по закону, як син та дружина після смерті спадкодавця [PERSON]. Позивачка та її син, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадок, тому 06.08.2015 року по їх заяві приватним нотаріусом [PERSON] була заведена спадкова справа, про що свідчить витяг про реєстрацію спадкової справи (а.с.14), але отримати свідоцтво про право на спадщину по закону в установленому законом порядку на спадкову земельну ділянку, що входить до складу спадщини, вони не мають можливості в зв'язку з відсутністю оригіналу Державного акту, який був втрачений за життя спадкодавцем, що слідує з відмови нотаріуса (а.с.16). Враховуючи, що спадкова земельна ділянка дійсно належала спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності, про що свідчить наявність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.11) на руках у позивачки та витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки по зазначеному акту (а.с.9), належному спадкодавцю, позивачка не відмовилась від спадку в установлений законом строк, а відповідач не заперечує проти вимог позову, суд вважає, що за позивачкою та за її малолітнім сином [PERSON], як спадкоємцями першої черги по закону, повинно бути визнано право власності по 1/2 ідеальної частки земельної ділянки розміром 3,9071 гектар, розташованої на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області, що належала спадкодавцю [PERSON] згідно Витягу за №НВ-5100240012013 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, кадастровий номер 5125085200:01:001:0536.

Outcome: approved