Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

27 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В позовній заяві позивач зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який було прозірвано 27 травня 2002 року. Від спільного проживання народився син - [PERSON], [INFO], який хворіє на ДЦП. Відповідач [PERSON] участі у вихованні і утриманні сина [PERSON] не приймає, не цікавиться його здоров'ям, морально та матеріально не підтримує дитину, не цікавиться його долею зовсім, тобто фактично відмовився від сина. 08 грудня 2007 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], який фактично став батьком для її сина [PERSON]. [PERSON] піклується про сина [PERSON], про його стан здоров'я, ставить до нього як до рідної дитини, а [PERSON] називає його татом. Про існування іншого батька [PERSON] не знає. [PERSON] має намір усиновити [PERSON], тому з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів сина [PERSON] позивачка вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, якою просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримала в тому ж обсязі та з тих же підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений через оголошення в газеті. Представник органу опіки та піклування Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву якою просить справу слухати в його відсутність. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що у справі можливо ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 27 травня 2002 року. Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO], який хворіє на дитячий церебралдьний параліч та потребує постійного догляду. Відповідач [PERSON] участі у вихованні і утриманні сина [PERSON] не приймає, не цікавиться його здоров'ям, не навідує сина, морально та матеріально не підтримує дитину, не цікавиться його долею, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню сина [PERSON]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 08 грудня 2007 року позивачка зареєструвала шлюб з іншим чоловіком - [PERSON], який фактично став батьком для сина позивачки [PERSON]. [PERSON] піклується про сина [PERSON], про його стан здоров'я, ставить до нього як до рідної дитини, а [PERSON] називає його татом. Про існування іншого батька [PERSON] не знає. [PERSON] має намір усиновити [PERSON]. У відповідності до підпункту 2 пункту 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних та культурних потреб особи (ч. 1 ст. 1 Закону України № 966 "Про прожитковий мінімум"). Цей показник є базовим державним соціальним стандартом, на підставі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров'я та освіти. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну людину, а також окремо для тих, хто належить до основних соціальних та демографічних груп населення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] участі у вихованні та утримані сина [PERSON] не бере, не виявляє щодо дитини батьківської уваги та турботи, не цікавиться його здоров'ям, не навідує його, а тому суд приходить до переконання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання сина. Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved