Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

30 квітня 2020 року [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] та малолітнього [PERSON] , звернулась до суду з заявою в якій просить суд встановити факт смерті її колишнього чоловіка та батька її дітей [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Алчевськ Луганської області Україна. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій було видано лікарське свідоцтво про смерть, яке не може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Викладені обставини слугували приводом для звернення до суду з даною заявою. Ухвалою суду від 30 квітня 2020 року провадження по справі відкрито та призначено до судового розгляду. Заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та суду пояснила, що [PERSON] є її колишнім чоловіком. Шлюб між ними розірвано рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2017. Від даного шлюбу вона з [PERSON] мають двох неповнолітніх синів, які разом із нею проживають у м. Дніпро. [PERSON] після розірвання шлюбу проживав на тимчасово окупованій території у м. Алчевськ Луганської області. [INFO] [PERSON] помер, причиною смерті стала черепно-мозкова травма. Вона особисто їздила у м. Алчевськ та поховала свого колишнього чоловіка, де і отримала лікарське свідоцтво про смерть. На теперішній час вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть у встановленому законом порядку на території України, а тому вимушена звернутись до суду із заявою про встановлення факту смерті. Представник Самарського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, заперечень проти вимог заявника до суду не надходило. Суд, заслухавши заявника, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що заявник [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2017 року (а.с.6). Від даного шлюбу заявник [PERSON] та [PERSON] мають двох дітей - малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , відповідно (а.с.8) Таким чином, судом достовірно встановлено, що особа, факт смерті якої просить встановити заявник, є її колишнім чоловіком, з яким вона має двох неповнолітніх дітей, в інтересах яких вона звернулась до суду із даним позовом у якості законного представника. Факт смерті колишнього чоловіка заявника та рідного батька її неповнолітніх дітей підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 856 від 11 листопада 2017 року, виданим Державним закладом «Луганське Республіканське бюро судово-медичної експертизи» Луганської народної республіки, згідно якого [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Смерть настала вдома, за адресою: [ADDRESS] , внаслідок травми, що призвела до набряку головного мозку, крововиливу під оболонки та у тканину головного мозку та закритого переламу кісток основи черепу, що стало причиною смерті(а.с.9). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12 листопада 2019 року, виданого Відділом запису актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Алчевськ, Луганської області (а.с.10). Як вбачається з листа начальника відділу Самарського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Асекретовій І.В. було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті на підставі наданих документів, а саме лікарського свідоцтва про смерть, у зв`язку із тим, що вказаний документ за формою не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» та видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.11). Згідно довідок № 12432220 від 24 липня 2017 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо переміщеними особами та фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.17,19-20) Таким чином, наявність таких доказів, на думку суду, є достатньою підставою для встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, оскільки отримання будь-яких інших доказів через не роботу відділень УДППЗ «Укрпошта» на вказаній території та інших державних органів робить неможливим отримання офіційної інформації про смерть особи. Згідно постанови ВР України від 17.03.2015 № 254-VІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» місто Алчевськ Луганської області є окупованою територією. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» місто Алчевськ відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з додатком 1. Згідно статей 1, 9, 17, 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про факт смерті особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів про факт смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини. З огляду на викладене та ту обставину, що для проведення державної реєстрації смерті [PERSON] на території України є об`єктивні перешкоди, з метою захисту прав і свобод громадянин України, якими є заявник [PERSON] , неповнолітній [PERSON] та малолітній [PERSON] , в інтересах яких діє заявник, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити та встановити факт смерті [PERSON] , що надасть заявнику можливість провести державну реєстрацію його смерті в державному органі України. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved