Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

17.09.2014р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В позовній заяві позивачка обґрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що з 11.10.2003р. вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, між тим в провадженні суду знаходиться цивільна справа № 201/8992/14ц про розірвання шлюбу, по якій ухвалою суду від 29.09.2014р. сторонам надано термін для примирення 2міс. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає зараз з обома батькам та знаходиться на їх утриманні. Між, тим у позивачки з відповідачем не досягнуто домовленості з питання утримання дитини, у зв'язку з чим позивачка просила суд стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття та проводити стягнення на користь позивачки. В наданій суду 03.11.2014р. заяві представник позивачки - [PERSON] (діє за дорученням від 20.08.2014р.) просила розглядати справу за її відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. № 20, 21) . Представник відповідача - [PERSON] (діє за договором від 01.10.2014р.) в судове засідання 03.11.2014р. також надала заяву про розгляд справи за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 25, 26-27). Між тим, проти задоволення позовних вимог, як представник відповідача в заяві від 03.11.2014р., так і сам відповідач в окремій письмовій заяві від 03.11.2014р. заперечували, посилаючись на те, що відповідач приймає участь, як у вихованні доньки, так і в її утриманні, крім того проживає разом з ними в одній квартирі. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та їх представників. Справа розглянута без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], є відповідач (а.с. № 6). Неповнолітня дитина мешкає зі своїми батьками за адресою : [ADDRESS] та знаходиться на їх утримання. Подружжя хоч і проживає разом в [ADDRESS], між тим спільного господарства не веде, має різний бюджет. Дані обставини підтверджуються, як текстом позовної заяви (а.с. № 1), так і письмовими заявами обох сторін від 03.11.2014р. (а.с. № 14-15, 17-18 ). Між тим, сторони не досягли згоди з питань утримання неповнолітньої дитини в подальшому з урахуванням судового процесу щодо розірвання шлюбу між подружжям. Крім того, судом встановлено, що між сторонами триває процес судовий розірвання шлюбу, ухвалою суду від 29.09.2014р. сторонами надано термін для примирення (а.с. № 23, 24). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 статті 183 СК України встановила, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину визначається судом. Як встановлено судом, відповідач працює начальником відділу збуту ТОВ „Ібоя Преміум" та отримує майже мінімальну заробітну плату, а саме 1220грн. (а.с. № 16). Позивачка працює директором ТОВ „Дніпропродпромтест" та отримує заробітну плату вдвічі більше, ніж позивач, а саме 2500грн. (а.с. № 22). Між тим, суд не може положити в основу рішення про відмову в задоволенні позовних вимог заперечення відповідача, викладені в його письмових заявах до суду, оскільки позивачка просить стягнути з відповідача ? частину доходів відповідача, а як встановлено судом [PERSON] отримує зарплату, яка дорівнює 1220грн., отже ? частина буде складати 305 грн., що взагалі менше ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (так на 2014р. на дитину у віці від 6 років до 18 років встановлено прожитковий мінімум - 1373грн., отже 30 % від цієї суми складає 411грн.90коп.). При цьому, судом враховано, що інших дітей, або осіб, яких відповідач зобов'язаний утримувати за законом, у [PERSON] не має. Його заперечення, які стосуються того, що він і так добровільно утримує свою доньку, а також те, що він проживає разом з позивачкою та дитиною в одному приміщенні, отже з огляду на положення ч. 2 ст. 181 СК України слід відмовити у позові про стягнення з нього аліментів, суд не може положить в основу відмови у позові [PERSON] Дійсно, у ч. 2 ст. 181 СК України йде мова, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Між тим, на обставини по нашій справі ця норма не поширюється, оскільки, по-перше, сторони, хоч і проживають в одному приміщенні, між тим вже не ведуть спільного господарства та мають окремий бюджет (дивись позовні заяви сторін про стягнення аліментів та розірвання шлюбу - а.с. № 1 та а.с. № 23), по-друге, як встановлено судом, між сторонами домовленості, яка б влаштовувала обох батьків, щодо подальшого спільного утримання доньки до її повноліття, не досягнуто (дивись письмові заяви обох сторін - а.с. № 14-15, 17-18 ). Таким чином, з відповідача щомісячно слід стягувати аліменти у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття, проводячи стягнення на користь матері дитини з дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved