Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

16.04.2015 року [PERSON] звернулася до Заліщицького районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про поділ літнього будинку для відпочинку та припинення права спільної часткової власності, посилаючись на те, що вона є власником ? частини літнього будинку в с.Касперівці по вул.Росинка під номером 1а Заліщицького району Тернопільської області. Власником іншої ? частини літнього будинку є відповідач [PERSON] Угоди про поділ вищевказаного будинку та припинення права спільної часткової власності між нею та відповідачем не досягнуто. Вона звернулася із заявою до судового експерта. За результатами проведеного експертного дослідження судовим експертом складено висновок №15018 від 12 березня 2015 року. З матеріалів справи та висновку судового експерта вбачається, що технічна можливість розподілу літнього будинку для відпочинку в ідеальних долях наявна. Просить суд взяти до уваги перший варіант поділу в натурі, оскільки він відповідає ідеальним часткам, та провести такий поділ.Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй як співвласнику надано право відповідно до ст. 364 ЦК України на виділ в натурі частки, що є у спільній частковій власності, однак така можливість за домовленістю співвласників неможлива. Поділ в натурі літнього будинку для відпочинку не порушить нічиїх прав та інтересів. В судовому засіданні Заліщицького районного суду 15.06.2015 року представниками позивача було подано позовну заяву в новій редакції, в якій просять виділити [PERSON] в натурі ? частки у літньому будинку для відпочинку №1 по вул.Росинка в с.Касперівці Заліщицького району Тернопільської області, а саме: І поверх 47,00 кв. м . вартістю 127323 грн.: 1-1 основне приміщення 14,90 кв.м. вартістю 40364 грн. 1-2 службове приміщення 8,90 кв.м. вартістю 24110 грн. 1-7 службове приміщення 8,70 кв.м. вартістю 23568 грн. 1-8 основне приміщення 14,50 кв.м. вартістю 39281 грн. ІІ поверх 48,45 кв. м. вартістю 131251 грн.: 1-9 основне приміщення 12,00 кв.м. вартістю 32508 грн. 1-10 основне приміщення 12,00 кв.м. вартістю 32508 грн. 1-14 частина службове приміщення 24,45 кв.м. вартістю 66235 грн. загальною площею приміщення-95,45 кв.м. вартістю 258574 грн. Припинити право спільної часткової власності на ? частки у літньому будинку для відпочинку №1 а по вул.Росинка в с.Каспірівці Заліщицького району Тернопільської області. Стягнути судові витрати з відповідача. Відповідач [PERSON] подав письмове заперечення проти позову в якому вказав, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі з наступних підстав: Саме з надісланих йому судом ухвали, копії позову та доданих копій документів вперше дізнався про те, що співвласником належного йому на праві спільної часткової власності літнього будинку відпочинку в 2013 році стала [PERSON] Раніше [PERSON] була відома йому лише як адміністратор умовної половини літнього будинку відпочинку яка належала [PERSON] Жодних пропозицій від позивача, як від співвласника ? частини нерухомості про поділ літнього будинку відпочинку та припинення права спільної часткової власності до нього не надходило. Експерт, який проводив оцінку нерухомого майна (літнього будинку відпочинку), що пропонується до виділу (поділу) в натурі, який готував варіанти розподілу цього нерухомого майна власноручно зазначає в своєму висновку №15018 від 12 березня 2015 року, що провів дослідження наявних приміщень не в повному обсязі, бо не мав можливості доступу до приміщень 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-12, 1-13 взагалі, а до приміщень 1-11, та 1-14 частково. Крім того експерт у висновку зазначив, що в досліджуваній і оцінюваній ним будівлі наявні перепланування, що не відображені в інвентаризаційній справі Заліщицького районного КГБТІ. З огляду на наведене він вважає, що до суду надано дослідження лише половини будівлі, а не будівлі літнього відпочинку в цілому. Таким чином, наданий позивачем до суду висновок №15018 від 12.03.2015 року експертного дослідження за заявою [PERSON]М не відповідає вимогам законодавства, не містить повної і достовірної інформації про обєкт нерухомості, що пропонується до поділу між співвласниками в натурі, а значить не може бути прийнятий судом у якості належного доказу по справі з урахуванням положень ст.58 та ч.1, ч.4 ст.60 ЦПК України. Також в матеріалах справи відсутній проект вже проведеного перепланування приміщень літнього будинку відпочинку, поділ в натурі якого між співвласниками є предметом спору. Окрім того, він обґрунтовано вважає договір дарування, на підставі якого позивач набула право власності на ? частину літнього будинку відпочинку, удаваним правочином, таким, який укладено з порушенням чинного законодавства, таким, що порушив законні права та інтереси співвласника нерухомого майна. 08.04.2016 року [PERSON] звернувся до Заліщицького районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору дарування недійсним, в якому зазначив, що він разом з [PERSON] придбав літній будинок для відпочинку по вул.Росинка,1а с.Касперівці Заліщицького району у спільну часткову власність за договором купівлі-продажу від 28.11.2004 року, для ведення спільної підприємницької діяльності з наданням послуг населенню. Про те, що в 2013 році [PERSON] подарував ? частку будинку [PERSON]М його ніхто не повідомив. Зазначений будинок на момент придбання був капітальною цегляною будівлею загальною площею 153,9 м.кв. Станом на 2013 рік, час дарування ? частки, літній будинок для відпочинку було добудовано, преобладнано та переплановано, однак без дотримання вимог чинного на той час законодавства, тобто без відповідних дозволів та проектів. Отже всі добудови, переобладнання, збудовані надвірні споруди ніяк не відображені ні в інвентарній справі на будинок, ні в договорі дарування ? частки будинку літнього для відпочинку, який є предметом спору в даній справі. Наявна в зазначеному договорі лише змінена загальна площа, яка з 153,9 м.кв. збільшена до 190, 90 м.кв, що підтверджується договором дарування від 16.12.2013 року. В оспорюваному договорі дарування від 16.12.2013 року прямо зазначили (п.9 договору) завідомо неправдиві відомості про те, що жодних самочинних чи будь-яких інших перепланувань та перебудов в будинку не проведено, що стан нерухомості відповідає інвентарній справі. А в п.11 оспорюваного договору дарування вказали, що до обдаровуваного переходить право користування земельної ділянки на якій будинок розміщений. Однак при цьому - істотну умову договору, а саме кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить - не зазначили взагалі. На підставі вищевикладеного просить визнати недійсним договір дарування ? будинку літнього для відпочинку від 16.12.2013 року, що посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований нею в реєстрі за №3970. Ухвалою Борщівського районного суду від 17.05.2016 року, обєднано в одне провадження цивільну справу №597/321/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору дарування недійсним з справою №597/411/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ літнього будинку для відпочинку. Присвоєно обєднаній справі №597/411/15-ц. Представники [PERSON] - [PERSON], [PERSON]В, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, а в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали просять в їх задоволенні відмовити повністю, а їх позовні вимоги задовольнити та визнати недійсним договір дарування ? будинку літнього для відпочинку від 16.12.2013 року, що посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №3970. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання не прибув, в поданій до суду заяві вказав, що предявлений до нього та [PERSON] позов про визнання договору дарування недійсним не визнає повністю. Договір дарування частки літнього будинку для відпочинку в селі Касперівці по ву.Росинка №1 а Заліщицького району Тернопільської області, посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу 16.12.2013 року за реєстровим №3970, було укладено між ним та [PERSON] на безоплатній основі. Даний договір виражає їхнє взаємне волевиявлення та відповідає внутрішній волі. Даний договір дарування не порушує прав іншого співвласника літнього будинку [PERSON] або прав третіх осіб. Про укладення договору дарування, він особисто повідомив [PERSON] в 2013 році. Дарунок прийнятий обдарованою [PERSON]М з усіма переобладнаннями, які були зроблені за домовленістю між ним та [PERSON] Просить справу розглядати у його відсутності в зв»язку з виїздом на тривалий час за межі України. Представники [PERSON] в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] просять відмовити в позові [PERSON] Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус [PERSON] нотаріального округу [PERSON], в судове засідання не прибула, в поданій заяві зазначила, що ознайомившись з позовною заявою [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору дарування недійсним, вважає його безпідставним та просить відмовити у його задоволенні, також просить справу слухати у її відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору товариства з обмеженою відповідальністю «Росинка», в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, причини неявки не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, малого колективного підприємства «Гавас», в судове засідання не прибув будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, причини неявки не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Касперівська сільська рада в поданій заяві зазначила, що договір дарування від 16.12.2013 року ? частки літнього будинку для відпочинку, укладений [PERSON] та договір купівлі-продажу від 28.11.2004 року, згідно якого придбаний предмет судового спору (вищевказаний літній будинок для відпочинку) були укладені без участі та відома сільської ради. У зв»язку із вищевикладеним, просить справу слухати у відсутності представника Касперівської сільської ради, оскільки не володіє інформацією по даному питанню, яка б допомогла вирішенню спору та в повному обсязі покладається на думку суду і довіряє їй. Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов [PERSON]М слід задовольнити, а в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити виходячи з наступного. Відповідно до Договору купівлі-продажу будинку відпочинку в цілому серія ВВМ №159672 від 28 вересня 2004 року посвідченого приватним нотаріусом Заліщицького районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2420, [PERSON] та [PERSON] придбали у малого колективного підприємства «Гавас» належний йому літній будинок для відпочинку в цілому, що розташований в Тернопільській області Заліщицький район с.Касперівці по вул.Росинка, 1 «а», та має наступні характеристики: будинок для відпочинку цегляний, позначений на генеральному плані під літерою «А», загальнокорисною площею 153,9 кв.м., житловою пл.111.2 кв.м., та прибудова веранди під літерою «а». Продаж цей вчинено у сумі 34812 грн. Будинок для відпочинку в цілому належав Продавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на літній будинок для відпочинку в цілому виданого виконкомом Касперівської сільської ради 27 квітня 2004 року. Зареєстровано в Заліщицькому районному БТІ в реєстрову книгу за №2, за реєстровим №171-а, 07 травня 2004 року. 12 листопада 2004 року Заліщицьким районним комунальним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації видано Реєстраційне посвідчення, яким посвідчено, що ? частина літнього будинку для відпочинку, розташована в селі Касперівці по вул.Росинка за №1-а зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу будинку відпочинку посвідченого приватним нотаріусом Заліщицького районного нотаріального округу [PERSON] 28.08.2004 року за Р№2420, та записано в реєстраційну книгу №2 за реєстровим №2420. 12 листопада 2004 року Заліщицьким районним комунальним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації видано Реєстраційне посвідчення, яким посвідчено, що ? частина літнього будинку для відпочинку, розташована в селі Касперівці по вул.Росинка за №1-а зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу будинку відпочинку посвідченого приватним нотаріусом Заліщицького районного нотаріального округу [PERSON] 28.08.2004 року за Р№2420, та записано в реєстраційну книгу №2 за реєстровим №2420. [PERSON] з реєстру прав власності на нерухоме майно серія ССС №102993, номер витягу 15760189 від 30.08.2007 року, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить по ? частині будинок, літній для відпочинку, за адресою Тернопільська область Заліщицький район с.Касперівці вул.Росинка, буд.1а. Підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу ВВМ №159672 від 28.09.2004 року посвідчений приватним нотаріусом Заліщицького районного нотаріального округу [PERSON] 28.09.2004 року за Р№2420. [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №14711138 від 16.12.2013 року наданого приватним нотаріусом [PERSON] [PERSON] міського нотаріального округу, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить ? частка будинку літнього для відпочинку, цегляний загальною площею 190,90 кв.м. в тому числі житловою площею 111,20 кв.м. літ.А, прибудова веранди літ. «а», розташованого за адресою Тернопільська область Заліщицький район с.Касперівці вулиця Росинка будинок,1а. Підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу будинку відпочинку в цілому, серія та номер: 2420, виданий 28.09.2004 року, видавник: [PERSON], приватний нотаріус Заліщицького районного нотаріального округу. Відповідно до договору дарування частки літнього будинку для відпочинку від 16 грудня 2013 року, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар ? частку будинку літнього для відпочинку, що знаходиться в с.Касперівці по вул.Росинка під номером 1а, Заліщицького району Тернопільської області. На земельній ділянці розташовано: літній будинок для відпочинку цегляний загальною площею 190,90 кв.м., в тому числі житловою площею 111,20 кв.м. літ.А, прибудова веранди літ. «а». Ця ? частка будинку належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку в цілому, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Заліщицького районного нотаріального округу 26 вересня 2004 року за реєстровим №2420, зареєстрованого в Заліщицькому районному комунальному бюро технічної інвентаризації 02 серпня 2007 року в реєстровій книзі №2, за реєстровим №171 а, та внесений запис в Реєстр прав власності на нерухоме майно під номером 19786047. Договір посвідчений приватним нотаріусом Чернівейького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі №3970. [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №14717490 від 16.12.2013 року наданого приватним нотаріусом [PERSON] [PERSON] міського нотаріального округу, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить ? частка будинку літнього для відпочинку, цегляний загальною площею 190,90 кв.м. в тому числі житловою площею 111,20 кв.м. літ.А, прибудова веранди літ. «а», площею 37, 0 кв.м., розташованого за адресою Тернопільська область Заліщицький район с.Касперівці вулиця Росинка будинок,1а. Підстава виникнення права власності договір дарування, частки літнього будинку відпочинку, серія та номер: 3970, виданий 16.12.2013 року, видавник: [PERSON], приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу. [PERSON] фотокопії Державного акту на право постійного користування землею серія ІІ-ТР №001920 виданого Касперівською сільською радою народних депутатів 12 червня 2000 року, товариству з обмеженою відповідальністю «Росинка» на території Касперівської сільської ради надано у постійне користування 2,50 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування. Землі надані у постійне користування для змішаного використання відповідно до рішення Касперівської сільської ради народних депутатів від 6 квітня 1999 року №48. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1. [PERSON] просить визнати недійсним договір дарування ? частки будинку літнього для відпочинку, який на момент відчуження мав всі ознаки цілісного майнового комплексу, який був самочинно збудований, без наявності належно оформленого права на земельну ділянку, а отже не відповідає вимогам ст. 203 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до\~ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. \~\~[PERSON] з п. 25\~постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9\~за удаваним правочином (стаття 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі\~статті 235 ЦК України\~має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. [PERSON] ст.ст.10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона повинна та зобов'язана довести ті обставини, на які зона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивач не звільнений від доказування. Судом встановлено, що при укладенні договору дарування будинку літнього для відпочинку сторонами було дотримано вимоги, визначені у ст.ст.717,\~718,\~719,\~720,\~721\~,722 ЦК України, він не суперечить іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а тому з зазначених позивачем підстав договір дарування не може бути визнаний недійсним. [PERSON]Г не надав належних та допустимих доказів на підтвердження, що договір дарування є удаваним. Крім того, посилання позивача на незаконні проведення самовільних перепланувань, переобладнань та перебудов, що призвело до збільшення загальної площі будинку до 190, 90 кв. м. спростовуються витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.08.2007 року, з якого слідує, що власниками були [PERSON] і [PERSON] і до загальної площі будинку включено площу прибудови веранди літ. «а» - 37,0 кв.м. Також в судовому засіданні встановлено, що всі переобладнання були проведені [PERSON] і [PERSON] без втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування, а тому не потребували отримання документів, що дають право на їх виконання. Посилання [PERSON] на недійсність договору дарування з підстав не закріплення земельної ділянки за будинком є необгунтованими, оскільки в договорі дарування ? частини будинку зазначено, що до обдаровуваної переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій він розміщений. Отже, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. У силу положень ст.ст.21,24,41 Конституції України, ст.ст.319,358 ЦК України\~всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до\~ст.356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до\~ст.358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до\~ст.367 ЦК України\~\~майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до п.7\~Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" №7 від 04.10.1991 року\~у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок має бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Суд вважає, що є реальна можливість провести поділ літнього будинку для відпочинку між двома співвласниками і виходячи з рівності їх часток та фактичного користування певними приміщеннями протягом тривалого часу суд обирає найбільш прийнятний варіант поділу № 1 відповідно до висновку №15018 експертного дослідження від 12 березня 2015 року, згідно якого встановлено, що ринкова вартість літнього будинку для відпочинку № 1а по вул. Росинка в с. Касперівці Заліщицького району Тернопільської області, станом на 12.03.2015 року, без врахування ПДВ складає: 517148,00 грн., ? вартості складає: 258574 грн. За даним варіантом визначено реальний розподіл за ідеальними частками. А тому [PERSON] слід виділити приміщення як 1 му власнику, а [PERSON] як другому власнику. Судові витрати, а саме сплачену суму судового збору 2585 грн. 74 коп. слід стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] На підставі ст.ст.15,\~16,\~316,\~317,\~319,\~328,\~346,\~355-358,\~361,364,\~367, 717-722 ЦК України,\~

Outcome: approved