Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог У грудні 2019 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеса позовом до Компанії «АРУНКУС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД», за участю третьої особи на стороні відповідача [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. 27.12.2013 року між позивачем та Компанією «АРУНКУС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» був укладений договір купівлі-продажу. Відповідно до умов даного договору, [PERSON] передає у власність (продає), а покупець Компанія «АРУНКУС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» приймає у власність (купує) Ѕ (одну другу) частку нежитлового приміщення кафе, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається в цілому з приміщення першого поверху та підвалу, загальною площею 1047, 9 м?. Відповідно до п. 10 Договору, право власності на відчужувану нерухомість підлягає державній реєстрації. Право власності на цю нерухомість виникає з моменту нотаріального посвідчення цього договору та державної реєстрації відповідно до закону. Свою частину Договору позивач виконала у повному обсязі і право власності на відчужувану нерухомість було передано Компанії «АРУНКУС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД». Сума даного договору становить 3 043 102 (три мільйона сорок три тисячі сто дві) гривні. Відповідно до п. 2 Договору, Покупець, Компанія «АРУНКУС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД», зобов`язувався сплатити позивачу дану грошову суму протягом одного року з моменту укладання Договору, але не пізніше 27 грудня 2014 року. Проте, Компанія «АРУНКУС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» не виконала свої зобов`язання по Договору та не виплатила позивачу грошові кошти у сумі 3 043 102 (три мільйона сорок три тисячі сто дві) гривні. Позивач зазначає, що Компанія «АРУНКУС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» визнала факт не виконання своїх зобов`язань та була готова розірвати Договір купівлі-продажу від 27.12.2013 року № 9593. Крім того позивач вказує, що Компанія «АРУНКУС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» у період з 27 грудня 2013 року по 25 листопада 2019 рожу жодного разу не сплачувала комунальні чи інші платежі нежитлового приміщення кафе, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Та взагалі не виділяла ніяких коштів на утримання даного приміщення. А весь тягар по утриманню майна припав на позивача, як на власницю другої половини нежитлового приміщення кафе. У зв`язку з вищевикладеним змушена звертається до суду та просить: - Розірвати Договір купівлі-продажу від 27.12.2013 року між [PERSON] та Компанією «АРУНКУС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД», посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Наталією Артемівною 27.12.2013 року, зареєстрованого у реєстрі за № 9593. - Скасувати рішення про державну реєстрацію права власності від 27.12.2013 року, індексний номер рішення: 9631283, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Наталією Артемівною (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 183300251101). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.12.2019 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 28.12.2021 року через канцелярію суду, від [PERSON] надійшла заява (вхід.№ 59428) про усунення недоліків позовної зави. 13.01.2020 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, цією ж ухвалою зупинено провадження по справі на підставі п. 8 ч. 1ст. 252 ЦПК України, також надано доручення компетентному органу Республіки Кіпр вручити відповідачу Компанії «АРУНКУС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» (зареєстровано відповідно до законів Кіпру під реєстраційним номером 275879, адреса: Кіпр, 1095, Нікосія, Лампусас Стріт, 1), копію позовної заяви з додатками до нього, запропонувати відповідачу надати відзив на позов чи заяву про визнання позову, вручити йому повідомлення про час та місце проведення підготовчого засідання та копію ухвали про відкриття провадження по справі. 10.06.2020 року ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси поновлено провадження по справі. 27.07.2020 року ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси відкладено розгляд справи, цією ж ухвалою зупинено провадження по справі на підставі п. 8 ч. 1ст. 252 ЦПК України, також надано доручення компетентному органу Республіки Кіпр вручити відповідачу Компанії «АРУНКУС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» (зареєстровано відповідно до законів Кіпру під реєстраційним номером 275879, адреса: Кіпр, 1095, Нікосія, Лампусас Стріт, 1), копію позовної заяви з додатками до нього, запропонувати відповідачу надати відзив на позов чи заяву про визнання позову, вручити йому повідомлення про час та місце проведення підготовчого засідання та копію ухвали про відкриття провадження по справі. 25.01.2021 року ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси поновлено провадження по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте її представник, адвокат Плукчи Р.В. через канцелярію суду подав заяву (вхід. № 8767 від 25.02.2021 року) в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, додатково вказав, що позов підтримує в повному обсязі та не заперечує про ухвалення судом заочного рішення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте подав через канцелярію суду заяву (вхід. № 26858 від 01.07.2020 року) в якому зазначив, що позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності (а. с. 128). Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наданим до суду афедевітом про видачу документів, складеним старшим судовим приставом від 07.12.2020 року, довідкою про вручення документів від 07.01.2021 року та свідоцтвом про вручення документів за кордоном від 10.12.2020 року долучених до матеріалів справи. Відповідач відзив на позов до суду не надав, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомляв, заяву про розгляд справи без його участі не подавав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Отже судом встановлено, що 27.12.2013 року між [PERSON] та Компанією «АРУНКУС\~ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД»\~був укладений\~договір купівлі-продажу,посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Наталією Артемівною, зареєстрованого у реєстрі за № 9593 (а. с. 16). Відповідно до умов даного договору, [PERSON] передає у власність (продає), а покупець Компанія «АРУНКУС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» приймає у власність (купує) Ѕ (одну другу) частку нежитлового приміщення кафе, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається в цілому з приміщення першого поверху та підвалу, загальною площею 1047, 9 м?. Згідно пункту 2 даного договору продаж нерухомості, що відчужується, здійснено за 3 043 102 (три мільйона сорок три тисячі сто дві) гривні. Гроші у вказаній сумі покупець зобов`язується сплатити продавцю протягом одного року з моменту укладання цього договору, але не пізніше 27.12.2014 року. Також 06.02.2015 року між [PERSON] та Компанією «АРУНКУС\~ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД»\~був укладений\~договір про\~внесення змін\~до договору\~купівлі-продажу,посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Наталією Артемівною, зареєстрованого у реєстрі за № 9593. Як вбачається з даного договору сторони прийшли до згоди внести зміни в Договір купівлі-продажу та викласти пункт 2 Договору купівлі-продажу в наступній редакції: продаж нерухомості, що відчужується, здійснено за 3 043 102 (три мільйона сорок три тисячі сто дві) гривні. Гроші у вказаній сумі покупець зобов`язується сплатити продавцю протягом трьох років з моменту укладання цього договору, але не пізніше 27.12.2016 року (а. с. 17). [PERSON] , на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, нежитлове приміщення кафе, що розташовано за адресою [ADDRESS] та складається в цілому з приміщення першого поверху та підвалу, загальною площею 1047, 9 м?., що підтверджується: Свідоцтвом про право власності від 16.10.2013 року (а. с. 12), Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 11005546 від 16.10.2013 року (а. с. 13), Інформаційної довідки № 193894927 від 19.12.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а. с. 14-15). 15 вересня 2014 року та 15 грудня 2014 року, позивач зверталась до Компанії «АРУНКУС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД», з проханням виконати свої зобов`язання по Договору та виплатити грошові кошти у сумі 3 043 102 (три мільйона сорок три тисячі сто дві) гривні, що підтверджується повідомленням про необхідність сплати боргу (а. с. 77-78). У відповідь, на листи позивача, представник Покупця повідомив листом від 25 грудня 2014 року, що Компанія «АРУНКУС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» визнає свої зобов`язання у повному обсязі, але посилаючись на кризові події просить надати додатковий час для виконання вимог по Договору (а. с. 79). 01 жовтня 2015 року, 07 вересня 2016 року, 12 грудня 2016 року позивач зверталась до Компанії «АРУНКУС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД», з проханням виконати свої зобов`язання по Договору та виплатити грошові кошти у сумі 3 043 102 (три мільйона сорок три тисячі сто дві) гривні, що підтверджується повідомленням про необхідність сплати боргу (а. с. 80-82). У відповідь, на листи позивача, представник Покупця повідомив листом від 22 грудня 2016 року, що Компанія «АРУНКУС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» визнає свої зобов`язання у повному обсязі, але посилаючись на кризові події просить надати відстрочку для виконання вимог по Договору (а. с. 83). 20 січня 2017 року позивач надала Компанії «АРУНКУС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» додатковий строк для виконання зобов`язань за Договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27.12.2013 року № 9593 та повідомила Компанію «АРУНКУС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» листом. Відповідно до даного листа надано відстрочку на строк до 01 січня 2018 року та за умови, що п`ятдесят відсотків ціни Договору буде передано позивачу не пізніше 01 грудня 2017 року (а. с. 84). 01 грудня 2017 року Компанія «АРУНКУС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» визнала, що не може виконати свої зобов`язання за Договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27.12.2013 року № 9593 та запропонували вирішити це питання у досудовому порядку та розірвати Договір (а. с. 85). Своїм листом від 10 липня 2018 року Компанія «АРУНКУС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» прохала надати додатковий час для розірвання Договору купівлі-продажу від 27.12.2013 року №9593 мотивуючи це тим, що повноваження всіх представників Компанії на території України закінчуються 15 липня 2018 року та їм необхідний додатковий час для оформлення нових довіреностей (а. с. 89). 15 серпня 2019 року представник, [PERSON] , повідомив позивачу, що його повноваження представляти Компанію «АРУНКУС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» завершилися 15 липня 2018 року та на цьому було завершено його співпрацю з цією компанією. За його даними, будь-яка діяльність Компанії «АРУНКУС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» на території України припинена і на території України немає жодного представника (а. с. 91). Окрім того, відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Проте позивач зазначає, що Компанія «АРУНКУС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» у період з 27 грудня 2013 року по 25 листопада 2019 рожу жодного разу не сплачувала комунальні чи інші платежі нежитлового приміщення кафе, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та взагалі не виділяла ніяких коштів на утримання даного приміщення, а весь тягар по утриманню майна припав на позивача, як на власницю другої половини нежитлового приміщення кафе, що підтверджується квитанціями про оплату комунальних послуг (а. с. 94-105). 3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до ст. 77 Закону України «Про міжнародне приватне право», підсудність судам України є виключною у справах з іноземним елементом, якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України, крім справ, що стосуються укладення, зміни, розірвання та виконання договорів, укладених в рамках державно-приватного партнерства, зокрема концесійних договорів, згідно з якими нерухоме майно є об`єктом такого партнерства, зокрема об`єктом концесії, а спір не стосується виникнення, припинення та реєстрації речових прав на такий об`єкт. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. П. 2 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» надано визначення іноземного елементу, згідно якого, це ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, в яких хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою. Згідно ч. 4 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Відповідні положення наведені у ст. 123 ГПК України. Статтею дев`ятою Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу, Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України. Таким чином, іноземні компанії користуються такими ж процесуальними правами, як і резиденти України, в тому числі, правом знати про час та місце судового засідання, та бути належним чином повідомленим судом про це. Ч. 1 ст. 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України. У відповідності до ст. 498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами. Україна приєдналася до «Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах», укладеної 15 листопада 1965 року в м. Гаага, згідно із Законом України «Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах» від 19.10.2000 р. Ст. 1 «Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах» встановлено, що ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном. Ст. 15 «Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах» встановлено, якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з`явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що: - документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території, - документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів та дійсно доставлений особисто відповідачеві, тому судом не порушено право на справедливий і публічний розгляд згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року. Відповідно до ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу, Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ст. 321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частина 1 ст.11 Цивільного кодексу України визначає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За положеннями ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі- продажу, згідно з яким одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати май-но (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Істотними умовами до-говору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна товару це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ. Відповідно до частини 1 статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Відповідно до частини 1 статті 692 ЦК України за загальним правилом оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Згідно з частиною 2 статті 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обов`язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Однак, сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу. У випадку,\~якщо договором\~купівлі-продажу\~передбачена оплата\~товару через\~певний час\~після його\~передачі покупцю,\~покупець повинен\~провести оплату\~в строк,\~передбачений договором.\~Якщо покупець\~не виконує\~свого обов`язку\~щодо оплати\~переданого йому\~товару в\~установлений договором\~купівлі-продажу\~строк,\~продавець набуває\~правовимоги такої оплати (частини 3 статті 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених статтею 651 ЦК України. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року № 6-46цс12. Стаття 651\~ЦК України\~встановлює,\~що Зміна\~або розірвання\~договору допускається\~лише за\~згодою сторін,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України). Стаття 652 ЦК України: 1. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. 2. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. 3. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. 4. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Виходячи зі всього вищевикладеного, позивач була позбавлена в повній мірі того, на що могла розраховувати при укладені договору з відповідачем. Також позивач була позбавлена можливості розпоряджатися грошовими коштами, які мала б отримати від відповідача. Також була позбавлена права розпоряджатися Ѕ (одну другу) часткою нежитлового приміщення, нежитлового приміщення кафе, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки виконала свої зобов`язання за Договором та передала право власності на дане приміщення Відповідачу. Оскільки позивачем доведено факт істотного порушення відповідачем умов договору, які у відповідності до його умов та норм статті 651 Цивільного кодексу України є підставою для його розірвання та повернення майна позивачу, суд приходить до висновку про правомірність вимог позивача, а тому договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №9593 від 27 грудня 2013 року необхідно розірвати та повернути майно позивачу. Відповідно до ст. 653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Враховуючи те, що вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію права власності від 27.12.2013 року, індексний номер рішення: 9631283, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Наталією Артемівною (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 183300251101) є похідними від вимоги про розірвання договору купівлі-продажу, суд дійшов висновку про його задоволення. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, позивачем по справі повністю сплачено судовий збір, що підтверджується квитанцією долученою до матеріалів справи.

Outcome: approved