Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

[PERSON] 22.09.2016 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що з 2013 року по 2015 рік вона разом з відповідачем [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу та 03.06.2015 у них народилась спільна дитина [PERSON] [PERSON] гизи, батьком якої є відповідач. Дитина наразі проживає разом із позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. Зазначила, що відповідач не проживає разом з ними, та з вересня 2016 року не надає жодної допомоги на утримання дитини та не приймає участі у її виховання. Пояснила, що на даний час вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, власних доходів не має, а відповідач працевлаштований, отримує високий дохід і може надавати матеріальну допомогу їй та дитині, однак добровільно цього не робить. Посилаючись на те, що [PERSON] має нерегулярний мінливий дохід, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [PERSON] гизи, [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, попередньо подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, в якій позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги, а відповідач [PERSON] визнав заявлені до нього позовні вимоги в повному обсязі. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до вимог ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню, так як він достатньо обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, безумовно визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, у тому числі неповнолітньої дитини, в частині визначення розміру аліментів у відповідному значенні твердої грошової суми. Однак, вимоги щодо обмеження мінімального розміру аліментів значенням 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у відповідності до вимог ст.182 СК України не підлягає застосуванню щодо аліментів, які визначаються у твердій грошовій сумі, саме які є предметом основної позовної вимоги. Більш того, положеннями ч.3 ст.184 СК України за недосягнення заявленого у твердій грошовій сумі розміру оспорюваних аліментів, лише у межах чого суд вправі вирішувати даний спір, мінімального розміру аліментів на одну дитину, що передбачений ч.2 ст.182 СК України, передбачено можливість призначення державної допомоги у розмірі різниці між сумою у 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, та визначеним судом розміром аліментів. Відтак, вимога щодо мінімального обмеження оспорюваних аліментів задовлленню не підлягає. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів ) за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 551,20 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо заявлених вимог майнового характеру, від сплати якого за відповідним предметом вимог звільнений позивач. Враховуючи викладене,

Outcome: approved