Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

22 лютого 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . В даному будинку зареєстровано відповідача, який фактично не проживає за місцем реєстрації з літа 2017 року. Через реєстрацію місця проживання відповідача позивач не має можливості оформити субсидію, продати будинок та сплачувати додаткові кошти за комунальні послуги. У зв`язку із зазначеним позивач змушена звернутися до суду. В судове засідання позивач не з`явилась. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, письмових заяв не подавав. Треті особи в судове засідання не з`явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити позовні вимоги [PERSON] . Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість вимог позивача, перевіривши належність, допустимість, достовірність, достатність доказів, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. А відповідно до ч. 4 ст. 337 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить 33/100 житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі продажу частини житлового будинку від 29 листопада 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 4831 (а.с.8). Інші частини вищевказаного домоволодіння належать третім особам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно інформації виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 18.03.2019 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 07.08.2014 року по теперішній час (а.с.16). Згідно розпорядження міського голови м. Павлограда від 17.02.2016 р «Про зміну назв вулиць та провулків міста Павлограда», назву вулиці «Московська» перейменовано на « Захави Бориса ». Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Треті особи, тобто співвласники житлового будинку, у своїх заявах підтвердили той факт, що відповідач з літа 2017 року не проживає за зазначеною вище адресою та просили задовольнити позов. Відповідач не скористався своїм правом заперечити проти заявленого позову, подати відзив, надати докази в обгрунтування своїх заперечень та спростування обставин, зазначених позивачем. Тривале непроживання відповідача за вищезазначеною адресою свідчить про втрату його інтересу до користування зазанченим житловим приміщенням. Проте, факт його реєстрації за вищезазначеною адересою створює перешкоди у вільному користування своїм майном власниками та спричиняє додаткові витрати. Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі вищевикладеного, суд вважає доцільним усунути перешкоди у здійсненні позивачем [PERSON] свого права користування та розпорядження майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] . Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved