Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

27 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до відповідача ПАТ «Дельта Банк» про стягнення суми заборгованості за вкладом, посилаючись на те, що між ним та ПАТ "Дельта Банк" був укладений 26 листопада 2014 року договір банківського вкладу (депозиту) № 20001009341530, за яким банк відкриває позивачу депозитний рахунок, на якому зберігає 10 000 гривень строком до 24 лютого 2015 року на умовах договору про банківський вклад. Умовами угоди було передбачено, що у разі дострокового припинення дії договору вклад сплачується позивачу шляхом зарахування на поточний рахунок. Такий випадок настає, коли вкладник письмово заявляє про бажання припинити дію договору банківського вкладу до закінчення строку його дії, тому такий договір вважається припиненим достроково, та на підставі цього банк сплачує позивачу суму вкладу та відсотки. [PERSON] 24 лютого 2015 року повідомив банк про припинення договору та отримання вкладу, внаслідок чого представниками відповідача було зараховано на поточний рахунок позивача суму вкладу. Однак зняти свої кошти позивач не може, оскільки карта для виплат заблокована, а представники банку видати належні йому кошти відмовились. Позивач також зазначив, що станом на 27 лютого 2015 року ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за договором банківського вкладу (депозиту) № 20001009341530 не виплатив. На підставі вище викладеного [PERSON] просить суд стягнути з ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за договором банківського вкладу № 20001009341530 від 26 листопада 2014 року в сумі 10 126 гривень 00 копійок. Позивач у судове засідання не зявився, надавши суду заяву з проханням вирішити справу за його відсутності за наявними матеріалами справи, наполягаючи на задоволені позову та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача, ПАТ «Дельта Банк», у судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення в яких просить суд, відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом було встановлено, що між позивачем, [PERSON], та відповідачем, ПАТ «Дельта Банк», був укладений 26 листопада 2014 року договір банківського вкладу (депозиту) № 20001009341530, за яким позивач розміщує суму вкладу в розмірі 10 000 на строк до 24 лютого 2015 року під 13 % річних. На виконання умов договору банк відкриває вкладнику депозитний рахунок № 26304112686654. При цьому зарахування вкладу на відкритий банком депозитний рахунок здійснюється серед іншого з рахунку вкладника, відкритого в банку, в день укладання договору. В разі дострокового припинення дії договору вклад виплачується шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки на рахунок № 26304112686654. Також у договорі зазначено, якщо вкладник письмово заявляє про бажання дострокового припинення дії договору, або про бажання зняти частину вкладу до закінчення строку, тобто до 24 лютого 2015 року, то дія вказаного договору вважається припиненою достроково, а банк на підставі цього виплачує вкладнику весь вклад. При цьому вкладник повинен повідомити банк про вимогу повернення вкладу не менш ніж за три банківські дні до очікуваної дати повернення вкладу. Також при проведенні повернення вкладу банком проводиться перерахунок сплачених раніше відсотків вкладнику, які утримуються з суми вкладу. Вказаний договір між банком та вкладником діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором (а. с. 7). На підставі копії заяви [PERSON] від 24 лютого 2015 року вбачається, що позивач звертався до ПАТ «Дельта Банк» із вимогою про повернення йому депозитного вкладу в розмірі 10126,00 гривень, передбаченого договором банківського вкладу (депозиту) від 26 листопада 2014 року № 20001009341530. (а. с. 6). Також [PERSON] неодноразово звертався до ПАТ «Дельта Банк» з вимогою видати належні йому грошові кошти, які були перераховані на картковий рахунок позивача у банку, а також наполягав на предоставленні вмотивованої відповіді, а саме з яких причин, позивач не може отримати свої гроші. Належна відповідь позивачу надіслана так і не була. На підставі виписки ПАТ «Дельта Банк» від 8 травня 2015 року з рахунку [PERSON] № 26203700088798 вбачається, що 26 листопада 2014 року позивачем було залучено кошти на депозит на підставі угоди № 20001009341530 в сумі 10 000 гривень. Також у виписці зазначено, що 24 лютого 2015 року відбулось повернення депозиту вкладнику на підставі угоди № 20001009341530 від 26 листопада 2014 року в сумі 10 126,13 гривень на рахунок позивача. Судом таким чином було встановлено, що позивач з метою припинення строку дії договору банківського вкладу від 26 листопада 2014 року звернувся до банку 24 лютого 2015 року із заявою про повернення банківського вкладу. У звязку з цим банк був зобовязаний повернути вкладнику депозитні кошти, провівши перерахунок нарахованих відсотків, чого банк однак не здійснив, чим порушивши грошові зобовязання перед позивачем. За ст. ст. 526, 610 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення ЦК) зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. На підставі ст. 1060 ЦК договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). При цьому за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. За ч. ч. 5, 6 ст. 1061 ЦК проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно ч. 3 ст. 1058 ЦК до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу Банківський рахунок), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Так відповідно до ст. 1066 ЦК за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. За ч. 3 ст. 1068 ЦК банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. На підставі ч. 1 ст. 1074 ЦК обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. За ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 525 ЦК одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» 2 березня 2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», тому із 3 березня 2015 року на підставі вказаної постанови Правління НБУ Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було запроваджено тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» з призначенням Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. На підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. А в свою чергу, вкладник це фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Згідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Натомість за п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36 цього Закону, не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Крім цього Верховний Суд України у своїй постанові від 25 грудня 2013 року № 6-140цс13 висловив правову позицію, за якою вбачається, що відповідно до ст. ст. 526, 1058 ЦК зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки), тому в випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку без надання вкладнику можливості використання цих коштів зобовязання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобовязання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК. Оскільки доказів повернення грошових коштів [PERSON] представниками банку не було надано, то в судовому засіданні було встановлено, що станом на теперішній час суму вкладу [PERSON] - ПАТ «Дельта Банк» не повернута у порушення умов договору банківського вкладу від 26 листопада 2014 року, який було припинено на підставі заяви вкладника банку. Суд дійшов висновку, що сума вкладу, на яку має право [PERSON] становить за депозитним договором від 26 листопада 2014 року - 10 126,00 гривень, що було підтверджено належною випискою ПАТ «Дельта Банк» з рахунку вкладника. Таким чином оскільки позивач звернувся до ПАТ «Дельта Банк» 24 лютого 2015 року з вимогою повернути йому вклад за договором від 26 листопада 2014 року № 20001009341530, тобто до моменту введення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк», то розмір вкладу [PERSON] в сумі 10 126,00 гривень, повинен бути стягнутий з ПАТ «Дельта Банк», оскільки обмеження задоволення вимог вкладників під час тимчасової адміністрації відповідача за змістом ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. На підставі переліченого з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума вкладу в розмірі 10 126,00 гривень, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави, таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved