Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

29.10.2019 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Павлоградської міської\~ради Дніпропетровської\~області про визнання права власності за набувальною давністю. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з 17 лютого 1989 року і до сьогоднішнього дня він зареєстрований та проживає у будинку [ADDRESS] . Вказаний будинок належав [PERSON] , яка померла [INFO] . В зазначеному будинку він оселився зі згоди власника разом з сім`єю, а власник передала йому документ на будинок, виписалась та виїхала на інше місце проживання. В них була домовленість, що в подальшому вони укладуть угоду купівлі продажу зазначеного будинку. Але [PERSON] зникла з поля його зору та в 2019 році він дізнався, о вона померла ще в 1989 році. Весь цей час він проживав в будинку з сім`єю, фактично володів ним як власним, щодо спадкоємців [PERSON] йому нічого не відомо. Враховуючи те, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше ніж десять років, просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на жилий будинок [ADDRESS] . Ухвалою від\~04.11.2019\~ відкрито провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі, призначене підготовче судове засідання. Ухвалою від 04.12.2019 продовжено строк проведення підготовчого провадження в цивільній справі. Ухвалою від 05.08.2020 витребувано докази по справі. Ухвалою від 07.10.2020 закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні дав пояснення відповідно до обставин, викладених в позові, зазначив, що позивач став проживати в спірному будинку з дозволу власника [PERSON] , але жодні договори не були укладені, [PERSON] зникла. В подальшому позивач не знав, що [PERSON] померла в 1989 році, дізнався лише в 2019 році, і не знає чи є в неї спадкоємці, чи прийняв хто-небудь спадщину. З 1989 року по даний час жодна особа не з`являлась та не зазначала про свої права на будинок. Тобто позивач проживав та відкрито володів спірним будинком, власник якого не відомий, як власним без правових підстав з 1989 року по даний час. Позивач, проживав, відкрито володів, користувався, піклувався, поліпшував зазначене майно як власне, що підтвердять свідки. Позов просить задовольнити. Надалі представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, покладається у вирішенні справи на розсуд суду, обставин та доказів визнання спадщини відумерлою, чи існування іншого власника ніж [PERSON] суду не надав. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони проживають по сусідству по [ADDRESS] з 1965 та з 1978 років відповідно. Вони знають, що власниками будинку [ADDRESS] були та проживали [PERSON] та [PERSON] , потім у них був циганський конфлікт, і вони дуже швидко поїхали. В 1980 роках в будинок посилився позивач [PERSON] та проживає в цьому будинку по даний час з сім`єю, там виросли його діти, онуки. На яких підставах та домовленостях він поселився вони не знають. Знають лише, що позивач живе в будинку [ADDRESS] як у власному, піклується про нього, все там робить, вони і не знали, що він не власник. Ходять чутки, що [PERSON] та [PERSON] померли, чи є в них діти, інші родичі вони не знають. За весь час з 1980 років ніхто не приїздив, будинком не цікавився. Позивач в будинку проживає постійно, нікуди не виїжджав з 1980 років по даний час, робив, ремонти, добудови. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. [INFO] в м. Синельниково Дніпропетровської області померла [PERSON] , про що 22.05.1989 складено актовий запис про смерть №195 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис внесено в ДРАЦСГ № 48109623. Відповідно до довідки КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 26.12.2019 № 306, свідоцтва про право власності, виданого 26.12.1986 № 21-101/2572, копії технічного паспорту, право власності на житловий будинок [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого 26.12.1986. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні, що підтверджується інформацією № 181295965 від 17.09.2019. Відповідно до відповіді Першої Павлоградської державної нотаріальної контори № 1617/01-16 від 05.06.2020 та інформаційних довідок зі Спадкового реєстру спадкова справа, та видані на її підстав свідоцтва про право на спадщину, заповіти, спадкові договори після смерті [PERSON] - відсутні. Згідно відповіді Синельниківського МВДР АЦС Південно-Східного міжрегіонального УМЮ (м. Дніпро) № 1406/20.36-43 від 15.09.2020 виявлено актовий запис про шлюб [PERSON] та [PERSON] № [INFO] , [PERSON] помер, про що складений актовий запис про смерть № 131 від 08.04.1992, внесено в ДРАЦСГ № 45683646 від 16.07.2011. Згідно відповіді Синельниківської міської ради від 19.10.2020 відомості про осіб, які проживали та були зареєстровані з [PERSON] на момент її смерті [INFO] відсутні. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 2 ст. 77, ч 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Умовою володіння при набутті права власності на нерухоме майно за набувальною давністю є безтитульність такого володіння. Вказана умова прямо випливає зі змісту ст. 344 ЦК України. Тобто, за набувальною давністю може бути набуте право власності лише на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від свого права на належне йому нерухоме майно, та на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику відмовлено. Відповідно до частини першої ст.\~344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду, що встановлено ч. 4 ст. 344 ЦК України. У пункті 9 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що «При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК)». Враховуючи те, що, злочинних мотивів в діях позивача щодо володіння спірним нерухомим майном в судовому засіданні не встановлено, суд вважає, що позивач добросовісно заволодів жилим будинком [ADDRESS] , що залишився після смерті [PERSON] . Іншим чином, відповідно до діючого законодавства, оформити своє право власності на спірне майно позивач не має можливості, так як не є родичем померлої та відсутній заповіт, будь-які угоди щодо спірного будинку з померлою не були укладені, інші можливі власники, спадкоємці майна після смерті [PERSON] позивачу не відомі, та судом не встановлені . Зважаючи на те, що позивач проживає та володіє зазначеним домоволодінням як власник з 1989 року по теперішній час, зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 17.02.1989, оплачує житлово-комунальні послуги, уклав відповідні договори, робив ремонт, добудови, що підтверджується поясненнями свідків та письмовими доказами по справі (а.с. 7-8,24-39), суд вважає, що позивач володіє зазначеним майном відкрито, добросовісно і безперервно, строком більше десяти років. Відповідно до пункту 11 вищезазначеної постанови Пленуму: "Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року". Зібраними матеріалами справи, показами свідків підтверджується факт того, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше ніж десять років, суд доходить висновку, що є підстави для задоволення позовних вимог, та визнання за позовом [PERSON] право власності за набувальною давністю на нерухоме майно - жилий будинок [ADDRESS] . Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Outcome: approved