Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

[PERSON] 29.06.2016 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що 06.09.1998 року між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб, який рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 17.06.2016 року розірвано. Повідомила, що від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Зазначила, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину, він взагалі не надає їй матеріальну допомогу, а їй самій важко утримувати дочку, так як кошти необхідні на придбання дитині продуктів харчування, гігієни та одягу. Також вказала, що відповідач працює у ВЧ-2 оглядачем вагонів, де щомісяця отримує доходи, тому має можливість утримувати дочку, інших утриманців у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Зауважила, що за станом здоровя дитина та відповідач здорові. Посилаючись на те, що відповідач ніяким чином не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги, просила винести рішення, відповідно до якого стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, однак, позивач [PERSON] подала попередньо до суду письмову заяву щодо розгляду справи за її відсутності, в якій вказала про зміну позовних вимог та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а відповідач [PERSON] телефонограмою №139 від 21.09.2016 року повідомив, що в судове засідання призначене на 09 годин 30 хвилин 21.09.2016 року зявитись не може, заявлені до нього позовні вимоги визнає в повному обсязі та згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.180, 181, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню в межах зменешених вимог, так як він належно обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, безумовно визнаний відповідачем, це визнання охоплює обсяг змінених позовних вимог, в межах яких наразі вирішується спір, а відтак у наведеній сукупності не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно вимог ст.88 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 551,20 грн. судового збору, від попередньої оплати якого в даній категорії справ звільнено позивача, з розрахунку його початкової ставки щодо заявлених вимог майнового характеру на час подачі позову до суду. Враховуючи викладене,

Outcome: approved