Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

21 травня 2021 року [PERSON] звернулася до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від доходу на утримання дружини та у розмірі 1/4 частки від доходу на утримання їх спільної дитини до досягнення нею трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . З березня 2021 року сторони припинили сумісне проживання та шлюбні стосунки. Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на повному її матеріальному забезпеченні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Тому, позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на утримання дружини в розмірі 1/4 частки від доходу щомісячно до досягнення дитиною 3-річного віку. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, як справа незначної складності, враховуючи, що ціна позову в цій справі не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 28 травня 2021 року судом винесена ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, копії якої отримані позивачем 05 червня 2021 року (штрих-кодовий ідентифікатор - № 5110001164250) та відповідачем - 04 липня 2021 року (штрих-кодовий ідентифікатор - № 5110001187978). (а.с.13,19). \~ \~ \~ \~Тобто, дотримуючись вимог ч.ч. 2-6 ст. 128 ЦПКУ, суд повідомив учасників справи про вчинення відповідної процесуальної дії належним чином. Жодних заяв та повідомлень від сторін на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України, відповідачем подано не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. 19 січня 2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Магдалинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 04. (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження, видане 25 квітня 2019 року Магдалинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 45. (а.с.3). Відповідно до довідки від 13.04.2021 за вих. № 129/6, виданої виконавчим комітетом Магдалинівської селищної ради Олександрівським старостинським округом № 6, малолітня дитина проживає разом зі своєю матір`ю. Зі змісту позовної заяви вбачається, що угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто і відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ч.2 ст.84 дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст.180 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони самостійно не погодили розмір аліментів, а тому аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Аліменти, заявлені в розмірі, передбаченому законодавством, при визначенні розміру аліментів судом враховані обставини, передбачені ст. 182 СК України, та взято до уваги те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на дитину в розмірі, заявленому у позовній заяві. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на дитину підлягають до задоволення, тому необхідно стягнути з відповідача на ім`я позивача аліменти на малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 21 травня 2021 року. Щодо стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років, слід зазначити наступне. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та з врахуванням того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, тому суд вважає необхідним задовольнити заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має задовільний стан здоров`я, працює. Також, суд, при встановленні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивача. Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку, що передбачено законодавством, та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких ґрунтується така вимога, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на дружину у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, підлягає задоволенню. Крім того, згідно статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позовної заяви є 21.05.2021. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Судові витрати у виді судового збору слід стягнути з відповідача в такому порядку. Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір за дві вимоги у розмірі по 908,00 грн., так як звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 1 п. 3 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 908,00 грн., які підлягали до сплати позивачем при поданні позову до суду про стягнення аліментів на утримання дитини та в сумі 908,00 грн., які підлягали до сплати позивачем при поданні позову до суду про стягнення аліментів на утримання дружини. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. На підставі викладеного,

Outcome: approved