Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

25.11.2015р. позивач звернулася до суду з позовом до Вільшанської сільської ради Савранського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом. На обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 05 травня 2015 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Вільшанка Савранського району Одеської області по вул.. Першотравнева буд.71. В установлений законом строк позивач звернулася до Савранської районної державної нотаріальної контори, Одеської області із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця на підставі якої відкрито спадкову справу № 177/2015. При зверненні до Любашівської районної державної нотаріальної контори, нотаріусом було розяснено стосовно неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно, так як померлий не зареєстрував своє право власності на будинок. В звязку з вказаним позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 24). Представник відповідача голова Вільшанської сільської ради [PERSON] в судове засідання не з'явилася надала суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності (а. с. 26). Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думку позивача, викладену ним в позовній заяві та думку відповідача щодо відсутності заперечень з приводу задоволення позову, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Судом встановлено. 05 травня 2015 року помер чоловік позивача [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №115, місце реєстрації відділ державної реєстрації актів цивільного стану ( свідоцтва про смерть серія І-ЖД № 409541) ( а.с.4) Позивач є дружиною померлого, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-ОД №274295 виданого Чемерпільською сільською радою, Гайворонського району ( а.с.5). Як вбачається з довідки Вільшанської сільської ради №588 від 23.11.2015р., спадкоємець [PERSON] дійсно доглядає та обслуговує житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в селі Вільшанка по вул.. Петршотравнева 71, Савранського району Одеської області ( а.с.15). Згідно довідки Вільшанської сільської ради №589 від 23.11.2015р. [PERSON] за даними погосподарської книги дійсно рахувався власником житлового будинку з господарськими будівлями розташованого за вказаною адресою ( а.с. 16). Крім того, з довідки Вільшанської сільської ради №591 від 23.11.2015р. вбачається що [PERSON] [INFO] проживав та був постійно зареєстрований в [INFO], з 1951 року по день його смерті 05.05.2015 року. На момент його смерті разом з ним проживала [PERSON] (а.с.17). Як вбачається з листа Любашівської районної державної нотаріальної контори №1755/01-16 від 19.11.2015р. позивач є спадкоємцем по спадковій справі 177/2015 року на майно [PERSON], а також [PERSON]рекомендовано звернутися до суду за встановленням права власності на спадкове майно спадкодавця ( а.с.7). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права не встановлено судом. На підставі ст. 392 ЦК України, в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Відповідно 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги. Ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно до ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. В Україні юрисдикційну функцію щодо оформлення спадкових прав виконує нотаріат. Однак, судом встановлено, що суб'єктивне право позивача на успадкування домоволодіння померлого чоловіка перебуває у невизнаному стані, оскільки право власності на це домоволодіння не було належним чином зареєстроване за померлим, що не дозволяє позивачу встановити спадкові права на нього. Оскільки суд здійснює правозахисну функцію, а нотаріат в даному випадку - правоохоронну, суд має задовольнити позовні вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на спадкове домоволодіння. Як вбачається з матеріалів справи позивач інвалід ІІ групи загального захворювання, тому на напідставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що відповідач визанав позов, суд вважає, що на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір по справі необхідно стягнути на користь держави з Вільшанської сільської ради Савранського району Одеської області. Відповідно до п. 1.2 ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~/у редакції від 01.09.2015 року/ ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, поданої фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. На підставі викладеного,

Outcome: approved