Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа - [PERSON], про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23 квітня 2017 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, земельна ділянка, автомобільний причіп і грошові вклади. Позивач (син спадкодавця) і відповідач (дружина спадкодавця) прийняли вказану спадщину, оскільки постійно проживали з ним. Рідний брат позивача [PERSON] (третя особа) заяву до нотаріальної контори не подавав, на спадщину не претендує. Однак позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на спадщину, оскільки відповідач не бажає приймати спадщину і заява про відмову від спадщини до нотаріальної контори не подана. За таких обставин позивач звернувся до суду та просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на вказане спадкове майно. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с. 57). Відповідач подала заяву про визнання позову, в якій просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 58). Третя особа також подав заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував, просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 59). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 23 квітня 2017 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 26 квітня 2017 року серії І-СР № 301279 (а.с. 11). Згідно з довідкою Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області від 1 грудня 2017 року № 6494 (а.с. 13), виданої на підставі погосподарської книги № 1 (особовий рахунок 52), [PERSON] був зареєстрований і проживав за адресою: вул. Центральна, 236, смт. Чорнобай, Чорнобаївський район, Черкаська область, разом із дружиною [PERSON] (відповідач), сином [PERSON] (позивач), невісткою та двома онуками. Позивач є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 14 лютого 1979 року серії ІІ-СР № 262422 (а.с. 12). Відповідач була дружиною [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 20 вересня 1968 року серії ІІ-ЯК № 0486455 (а.с. 39) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: -житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: вул. Центральна, 236, смт. Чорнобай, Чорнобаївський район, Черкаська обл., який згідно з даними технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 20 лютого 2018 року закінчений будівництвом (а.с. 16-21) та відповідно до висновку про вартість майна до звіту про оцінку від 15 березня 2018 року № DF180315/004 має ринкову вартість 188031,00 гривень (а.с. 15); -земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,2842 га, кадастровий номер 7125155100:01:000:2988, розташована за адресою: вул. Центральна, 236, смт. Чорнобай, Чорнобаївський район, Черкаська обл., яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 23-19-29-01-203 від 10 вересня 1998 року (а.с. 44), що також підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15 грудня 2017 року № НВ-7106533342017 (а.с. 40-42), нормативна грошова оцінка якої становить 68304,21 гривень (а.с. 43); -причіп марки ММЗ-81024, реєстраційний номер [NUMBER], рама № К0303Ш, 1990 року випуску, що належав [PERSON] на підставі технічного талону транспортного засобу від 16 травня 1990 року (а.с. 38), вартість якого згідно зі звітом про незалежну оцінку від 12 квітня 2018 року становить 1300,00 гривень (а.с. 24-37); -грошовий вклад у сумі 3480,37 гривень, що знаходиться на рахунку № 26355627795576, всі відсотки і компенсації, що знаходяться на рахунку «Бонус плюс» 2222225338421671 згідно з умовами договору № SAMDNWFD0070486492301 від 11 лютого 2015 року, укладеного на імя [PERSON], що підтверджується листом ПАТ КБ «Приватбанк» від 11 грудня 2017 року № 20.1.0.0.0/7-171205/1242 (а.с. 23). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 19 травня 2018 року вих. № 519-01/16 (а.с. 56), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 48), після смерті [PERSON] до нотаріальної контори надійшли заяви позивача і відповідача про прийняття спадщини. Разом з тим, позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, оскільки відповідач не бажає приймати спадщину, однак заява про відмову від спадщини протягом шестимісячного строку нею подана не була. Зокрема, листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 29 листопада 2017 року (вих. № 1675/02-16) позивачу повідомлено, що спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], є позивач і відповідач, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та в силу вимог ст. 1278 ЦК України мають рівні частки у спадщині, а тому видати свідоцтво про право на спадщину на одного спадкоємця неможливо, у звязку з чим розяснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування (а.с. 14). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто 23 квітня 2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що позивач і відповідач відповідно до приписів ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що позивач і відповідач на момент смерті проживали зі спадкодавцем, а також вчасно звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Разом з тим на теперішній час відповідач не бажає приймати спадщину, позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом визнає. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, відсутність заперечень у третьої особи проти задоволення позову, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved