Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Кривоозерської селищної ради Миколаївської області про визнання права земельну ділянку площею 3.3444 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки в нотаріальному порядку в оформленні спадщини йому відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача - Кривоозерської селищної ради Миколаївської області надіслав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі, винести рішення відповідно до чинного законодавства. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] ,що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 29 липня 2011 року(а.с.10). Заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Кривоозерської сільської\~ради Кривоозерського району Миколаївської області Ревво Л.М., 13 грудня 2007 року, зареєстрованим в реєстрі за №376 встановлено, що [PERSON] належну їй земельну ділянку, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії МК номер 053493, виданого Кривоозерською райдержадміністрацією 30 жовтня 2004 року, площею 3.71 га, яка розташована в межах території Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області заповів [PERSON] , що підтверджується даними спадкової справи №102/2020, вказаний заповіт зареєстровано у Спадковому реєстрі за №43967774 та він є чинним на день смерті спадкодавця(а.с.33). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3.3444 га, кадастровий номер: 4823981600:03:000:0558, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, належного на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується даними Державного акту на право приватної на земельну ділянку серія МК №053493, виданого головою Кривоозерської райдержадміністрації 30 жовтня 2004 року(а.с.17) та даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4810555512020 від 13 листопада 2020 року(а.с.13-15). Як вбачається зі спадкової справи №102/2020(а.с.22-31), [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку, подавши до нотаріуса відповідну заяву(а.с.23), проте в оформленні спадкових прав на земельну ділянку у нотаріальному порядку позивачу відмовлено(а.с.6), так як відсутній правовстановлюючий документ на вказане майно. Згідно з\~положеннями ст.131\~ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Положеннями ст.1218\~ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За приписами ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст.1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положеннями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на земельну ділянку не порушує права та законні інтереси інших осіб. Суд враховує те, що дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались. За вказаних обставин, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом, суд визнає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved