Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

16.05.2016р. позивач звернулася до суду із позовом, покликаючись на те, що вона є власником житлового будинку № 65 на вул. Я. Мудрого в м. Городок Львівської області. Її син - [PERSON], вже більше 15 років не проживає у цьому будинку, має свій власний будинок у м. Городок, вул. Сковороди, 12 Львівської області, де проживає із своєю сім'єю, проте на її неодноразові прохання знятися з реєстрації і зареєструватися у себе відмовляється. Її внук [PERSON] також був зареєстрований у неї, але проживав разом із своїм батьком у м. Городок, вул. Львівська, 92 і на її прохання виписатися добровільно погодився і знявся з реєстрації у її будинку. Вказує, що факт непроживання відповідача у її будинку підтверджують сусіди та акти комісії Городоцької міської ради від 14.09.2015р., 08.10.2015р., 22.10.2015р. та 09.03.2016р.. Реєстрація відповідача у її будинку ускладнює процедуру оформлення субсидій. Крім того всі обов'язки, що випливають з оплати комунальних послуг, покладаються лише на неї. На підставі ст.72 ЖК України, ст.405 ЦК України просила суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування будинком № 65 на вул. Я. Мудрого в м. Городок Львівської області, та стягнути з відповідача понесені нею витрати на оплату судового збору. Позовні вимоги позивачем підтримано в судовому засіданні. Додатково [PERSON] пояснила, що просила відповідача добровільно знятися з реєстрації, оскільки вона має труднощі в оформленні субсидії, проте станом до сьогодні відповідач цього не зробив. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, в тому числі через засоби масової інформації, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що є сусідами [PERSON] і їм достовірно відомо, що [PERSON] проживає окремо від матері в іншому будинку, протягом останніх трьох - чотирьох років вони взагалі його не бачили, а не проживає в будинку позивача він протягом дуже тривалого часу. Свідками конфліктів між сторонами вони не були. Заслухавши пояснення позивача та свідків, проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON], позивач у справі, є одноособовим власником будинку № 65 на вул. Ярослава Мудрого в м. Городок Львівської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень серії ЕКК № 271203 від 22.12.2015р. (а.с.4). Згідно даних будинкової книги для прописки громадян, проживаючих [INFO] на вул. Я. Мудрого в м. Городок Львівської області, за вказаною адресою зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с.8-10). Актами обстеження на факт проживання від 14.09.2015р. та 09.03.2016р., складеними представниками Городоцької міської ради Львівської області, встановлено, що [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований за адресою [INFO], але не проживає, що підтверджується сусідами [PERSON], [PERSON] та [PERSON]-А.В. (а.с.11, 13). Згідно акту Городоцької міської ради Львівської області від 22.10.2015р. [PERSON], [INFO], дійсно проживає в [INFO] без реєстрації (а.с.12) Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.15\~постанови від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Оскільки відповідач [PERSON] протягом тривалого часу у спірному будинковолодінні, яке належить позивачу, не проживає, постійно проживає без реєстрації за іншою адресою у м. Городок, вул. Г. Сковороди, 12 Львівської області, без поважних причин не зявився в судове засідання та не довів суду поважності причин відсутності за адресою його реєстрації, суд приходить до висновку, що його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені нею судові витрати з оплати судового збору. На підставі ст.137 Конституції України, ст.405 ЦК України, ст.72 ЖК України,

Outcome: approved