Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 28 квітня 2006 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №593. У судове засідання сторони, повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились. Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з вищенаведених підстав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Відповідно ч. 6 ст. 74 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також свідки, експерти, спеціалісти і перекладачі можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши пояснення осіб, які беруть участь у справі, письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28 квітня 2006 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №593, зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище після державної реєстрації шлюбу якої "[PERSON]", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). Від спільного подружнього життя сторони мають дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], позивач та відповідач є батьками дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 5, 6). Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейне життя подружжя не склалося, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, ведення спільного господарства і поновлювати їх не мають наміру, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, діти проживають з позивачкою. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.

Outcome: approved