Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

19.06.2019 року представник позивача звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за законом. В позовній заяві представник позивача вказує, що [INFO] помер батько позивачів - [PERSON] . Після смерті якого відкрилася спадщина за законом. До складу спадщини входить площею 3,105 га , яка складається з двох наділів площею: 2,805 та 0,300 га . Позивачі звернулися до нотаріуса, але отримали відмову в оформленні спадкового майна через відсутність правовстановлюючих документів. Представник позивачів, посилаючись на вказані вище обставини та неможливість належного оформлення прийняття спадщини в установленому законом порядку та ст. ст. 15, 16, 392, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 30, 19, 28, 175, 177, 184 ЦПК України, просить суд визнати за [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках, право власності на спадкове майно, зокрема на земельну ділянку площею 3,105 га, яка складається з двох наділів площею: 2,805 та 0,300 га, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку було посвідчено державним актом серії [NUMBER] . 24.06.2019 року судом відкрито провадження у справі та призначено розгляд проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 15.07.2019 року. В підготовче судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися. На адресу суду надійшла заява, якою представник позивачів просить суд розгляд справи провести без їх участі. Позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити ( а.с. 39). Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про місце та час його проведення. Своєю письмовою заявою просить суд розгляд справи провести без її участі. Повні вимоги визнає повністю ( а.с. 40). Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд приймає визнання позову відповідачем у справі. Виходячи з наведеного, суд, вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами проведення підготовчого судового засідання. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позиції представника позивачів та відповідача викладені у відповідних заявах, що надійшли до суду та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню . Із змісту позовної заяви та із матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про його смерть ( а.с. 8). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, за законом, до складу якої входить земельна ділянка площею 3,105 га, яка складається з двох наділів площею: 2,805 та 0,300 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку було посвідчено державним актом [NUMBER] на право приватної власності на землю, оригінал якого втрачено , а копія надана Міжрайонним управлінням у Володарському та Тетіївському районнах ГУ Держгеокадастру у Київській області ( а.с.21). Позивачі є дітьми спадкодавця ( а.с. 10-16 ), а відтак вони є спадкоємцями першої черги. Вони фактично прийняли спадщину, тобто постійно проживали разом зі спадкодавцем, доказом постійного проживання є довідка видана виконкомом Тарганської сільської ради Володарського району Київської області № 108 від 25.03.2019 року ( а.с. 9). Вони звернулися до нотаріуса для оформлення належних їм прав, однак нотаріусом було відмовлено у оформленні прийняття спадщини у зв`язку з втратою правовстановлюючих документів ( а.с.23). Матеріали справи вказують, що Державний акт на вищезазначену земельну ділянку втрачено, про що в місцевій газеті "Голос Володарщини" зроблено відповідне оголошення ( а.с. 24). Так, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом , зокрема із правочинів . Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Ст. 1216 ЦК України зазначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування відповідно до ст.1261 ЦК України мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України вказує , що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення за ст.1225 ЦК України. Ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України визначено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними ( ст. 1278 ЦК України). Відповідач у справі є дружиною померлого [INFO] [PERSON] , однак вона на спадщину не претендує, та не заперечує проти прийняття спадщини позивачами. Таким чином, встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивачів базуються на законі. Визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб. Суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved