Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

16 вересня 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якій позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на майно його батька [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,08 га, вартістю 48393 гривні 44 копійки, що знаходиться на території Угриньківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, однак через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, він не може оформити спадкових прав в нотаріальному порядку, а тому змушений звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилися, однак подали письмові заяви, в яких просять суд справу розглядати за їхньої відсутності, позовні вимоги визнють повністю. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.11.2018 року, оскільки за життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 09.02.2012 року секретарем Угриньківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі за № 8, згідно якого земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Заліщицьким районним відділом земельних ресурсів 24.11.2005 року, на випадок смерті заповів позивачу. Спадкове майно після смерті [PERSON] складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,08 га, вартістю 48393 гривні 44 копійки, що знаходиться на території Угриньківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 24.11.2005 року за реєстраційним № 010564707823, кадастровий номер 6122088700:01:001:0108. Статею 1218 ЦПК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,08 га, вартістю 48393 гривні 44 копійки, що знаходиться на території Угриньківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, право на спадкування якої належить позивачу у справі. Згідно довідки, виданої виконкомом Угриньківської сільської ради № 439 від 16.08.2019 року, позивач у встановлений законом строк прийняв спадщину. Однак, листом приватного нотаріуса Заліщицького районного нотаріального округу Лютого С.І. № 835/01-16 від 04.09.2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, виданих на ім`я спадкодавця. Позивачу рекомендовано звернутися до суду. Згідно оголошення в газеті Колос, втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий на прізвище [PERSON] , вважати недійсним. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" п.23 передбачає, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності судовому розгляду не підлягають. У разі відмови в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явитипозов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Вирішуючи дані позовні вимоги, суд виходить із того, що дані правовідносини є спадковими, а позивач позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому його право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання відповідно до вимог положень п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачами - [PERSON] , [PERSON] суперечить вимогам закону. За встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивач в порядку спадкування має право на земельну ділянку, що належала спадкодавцю [PERSON] . Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved