Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

30.08.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №629883\~ від 06.02.2006 року, виданий [PERSON] на підставі рішення\~ XIV сесії XXIV скликання Зміївської міської ради Харківської області відвід 16.03.2004 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010669100017,\~ та скасувати його державну реєстрацію. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що рішенням XIV сесії XXIV скликання Зміївської міської ради Харківської області від 16.03.2004 року було вирішено передати їй безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Берізки, 21, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Рішення про передачу їй безоплатно у приватну власність земельної ділянки за вказаною адресою винесено у звязку з реєстрацією нею права власності на житловий будинок на підставі договору дарування житлового будинку від 13.02.2002 року, згідно з яким [PERSON] подарував їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Берізки, буд. 21. Державний акт на право власності серії ЯА №629883 від 06.02.2006 року на зазначену земельну ділянку, площею 0,10 га, за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Берізки, 21, зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010669100017. Виготовлення технічної документації на зазначену земельну ділянку здійснювалось на її замовлення фірмою «Промінь» на підставі договору дарування житлового будинку від 13.02.2002 року, згідно з яким [PERSON] подарував їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Берізки, буд. 21. Проте під час виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0,10 га за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Берізки, 21, було допущено помилки, а саме невідповідність конфігурації та меж на плані дійсній конфігурації та фактичним межам. Зокрема, фактичні межі земельної ділянки, на якій давно побудовані будинок та інші споруди, виходять за межі виготовленого плану меж земельної ділянки з Проекту землеустрою для відведення земельної ділянки. Фактичні межі, розміри та форма вказаної земельної ділянки зафіксовані в технічних паспортах на житловий будинок індивідуального житлового фонду, що складені 15.01.2002 року та 14.04.2010 року. При цьому площа ділянки не змінювалась, оскільки починаючи з будівництва будинку на межі земельної ділянки завжди незмінно стояв паркан, біля якого вона, зокрема, вирощувала квіти та оформлювала клумби. На підставі неправильного (з помилками) плану меж земельної ділянки з Проекту землеустрою земельній ділянці площею 0,10 га, що розташована за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Берізки, 21, присвоєно кадастровий номер 6321710100:02:005:0060 та у подальшому на зазначену земельну ділянку їй видано Держаний акт на право власності на земельну ділянку. Під час проведення картографічних робіт 04.04.2016 року підтверджено факт існування суттєвих помилок, зокрема те, що межі її земельної ділянки мають дещо іншу конфігурацію та привязку лінійних розмірів (від точки А до точки Б). Таким чином, в самій технічній документації у технічному звіті до державного акту серії ЯА №629883 внесено неправдиві відомості стосовно лінійних розмірів земельної ділянки, оскільки межі земельної ділянки, на якій розташований будинок з надвірними будівлями, що нею отриманий у дар, не переносились та не змінювались упродовж часу існування будинку. Отже, має місце порушення вимог ст. 198 ЗК України щодо виконання кадастрових зйомок комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Не оспорюючи право власності та з приводу визнання недійсним державного акту серії ЯА №629883 вона зверталась до Зміївської міської ради, проте отримала відповідь з пропозицією звертатись до суду. Належним чином повідомлені особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутністю, просила задовольнити позов з підстав, викладених у заяві. Представник відповідача відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області начальник відділу [PERSON] подав заяву про судовий розгляд справи за відсутністю представника відповідача. Представник третьої особи Зміївської міської ради Харківської області [PERSON] подала заяву про судовий розгляд справи за відсутністю представника третьої особи та при ухваленні рішення у даній справі покладається на розсуд суду. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Позивачка [PERSON] є власником житлового будинку №21, розташованого по вул. Берізки м. Зміїв Харківської області, та земельної ділянки площею 0,10 га, за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Берізки, 21, на підставі договору дарування житлового будинку від 13.02.2002 року та державного акту на право власності серії ЯА №629883 від 06.02.2006 року, зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010669100017, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічного паспорта на житловий будинок. (а. с. 8-10). У технічній документації по оформленню права власності на земельну ділянку, виготовленій фірмою "Промінь" у 2005 році (а. с. 15-31) наявна невідповідність конфігурації та меж земельної ділянки дійсній конфігурації та фактичним межам, які зафіксовані в технічних паспортах на житловий будинок індивідуального житлового фонду, що складені 15.01.2002 року та 14.04.2010 року (а. с. 11-14). Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю громадянами набувається виключно відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до п. 2.8. Інструкції про порядок встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, що затверджена Наказом державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 року №376, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає у тому числі план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). Відповідно до ст. 107 ЗК України вбачається, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Згідно з ч. 2. Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок. З п. 156 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17 жовтня 2012 року № 1051 вбачається, що виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду. Згідно зі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Оскільки відповідно до статті 125 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час укладення договору дарування та отримання державного акту) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №629883 від 06.02.2006 року є правовстановлюючим документом у сфері земельних відносин, і його вади заважають реалізації права власності Позивача на зазначену земельну ділянку. Тому з урахуванням вимог ч. 1 ст. 393 ЦК України, при видачі державного акту на право власності на земельну ділянку порушено права [PERSON], які підлягають поновленню шляхом визнання недійсним та скасування державного акту та внесення відповідних змін до відомостей Державного земельного кадастру. Відповідно до вимог ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. В свою чергу, згідно зі ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх осадових і службових осіб. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року) визначено, що згідно зі статтею 158 Земельного кодексу суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Позивачкою [PERSON] надані докази того, що під час оформлення правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на земельну ділянку було допущено порушення її права на отримання у власність земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, належного позивачці. Відновити порушене право шляхом звернення до органів держгеокадастру та Зміївської міської ради позивачка не має можливості, що підтверджується відповіддю на її звернення Зміївської міської ради та даними листа відділу держгеокадастру у Зміївському районі (а. с. 32-34, 39-42). За таких обставин, позовна заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved