Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

20.11.2017р. ПАТ КБ «Приватбанк» (з 21.05.2018р. АТ КБ «Приватбанк») звернулось із позовом до [PERSON] про стягнення 83\~659 грн. 55 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.09.2006р. Вимоги мотивувано тим, що [PERSON] отримала у ПАТ КБ «Приватбанк» (далі Банк) кредит в сумі 2000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка взятих на себе зобовязань за кредитним договором не виконує, заборгованість, яка утворилась через невиконання нею умов договору, не погашає. Просив також про стягнення з відповідачки судових витрат. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з мотивів у ньому наведених, окрім цього пояснив, що 18.09.2006р. [PERSON] отримала у Банку кредит в сумі 2\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що після закінчення строку дії платіжної картки [PERSON] отримувала нові та продовжувала користуватись кредитними коштами, востаннє отримала картку за № 5168755327770034, із терміном дії до липня 2017 року, а отже строк позовної давності Банком не пропущено, дав інші пояснення, просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в суді позов заперечила, мотивуючи в т.ч. тим, що кредитних коштів у 2006р. не отримувала, що виготовляла у ПАТ КБ «Приватбанк» платіжну картку для отримання заробітної плати, згодом визнала факт підписання заяви на отримання кредитних коштів 18.09.2006р. і отримання таких, просить відмовити у позові Банку за спливом строків позовної давності. Представник відповідачки адвокат [PERSON], висловився на відмову в позові у звязку із спливом строку позовної давності. Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить думки про задоволення позову. Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин, інше. Із пояснень\~представника позивача,\~із оголянутого\~в суді\~оригіналу заяви\~на отримання\~кредиту від\~18.09.2006р.\~видно,\~що [PERSON]\~отримала у\~ПАТ КБ\~«Приватбанк» кредит\~в сумі\~ 2000\~грн.,\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~платіжну картку,\~із сплатою\~36%\~річних на\~суму залишку\~заборгованості за\~кредитом,\~з кінцевим\~терміном повернення,\~що відповідає\~строку дії\~картки,\~зобовязувалась щомісяця,\~в строки\~визначені договором,\~здійснювати погашення\~суми заборгованості\~та нараховані\~проценти.\~Окрім цього\~відповідачка своїм\~підписом у\~вказаній заяві підтвердила згоду, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає договір про надання банківських послуг. 08.10.2010р. [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, що затверджені наказом від 06.03.2010р. (а.с. 81). [PERSON] своїм підписом у заяві від 18.09.2006р. та анкеті-заяві від 08.10.2010р. підтвердила згоду, що підписана анкета разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді є складовою частиною договору, також підтвердила факт отримання інформації про умови кредитування у ПриватБанку. Статтею 11 ЦК України\~передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.\~ Положеннями ст. 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка\~- електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. У пунктах 14.1., 14.8 та 14.12 ст. 14 ЗУ\~«Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»\~передбачено, що електронний платіжний засіб може існувати в будь-якій формі, на будь-якому носії, що дає змогу зберігати інформацію, необхідну для ініціювання електронного переказу. Банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов'язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу (далі у цій статті - договір), ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов'язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі. Із оглянутого в суді оригіналу заяви від 18.09.2006р. убачається, що з 15.01.2007р. [PERSON] було відомо про умови надання банківських послуг у Приватбанку. Із анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.81) убачається, що з 08.10.2010р. [PERSON] було відомо, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. [PERSON], що також видно із вищеозначеної анкети, зобов'язувалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на вищеозначеному сайті ПриватБанку. Таким чином, договір укладений відповідно до ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~шляхом приєднання до зазначених Умов та Правил надання банківських послуг. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. При укладенні договору дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними. Укладення договору підтверджено сторонами шляхом прийняття до виконання його умов, а саме: банк приймав і зараховував на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконував розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка, проводив інші операції за рахунком, надавав грошові кошти (кредит) відповідачу в межах встановлених лімітів та на умовах розташованих на сайті банку. При укладенні означеного договору, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печаткою банку. Отже, за своєю правовою природою укладений між Банком та [PERSON] договір банківського обслуговування є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. (ч. 1\~ст. 1067 ЦК України). За положеннями ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON], своїм підписом у заяві від 18.09.2006р., засвідчила факт укладення з Банком договору банківського обслуговування та взяла на себе зобов'язання виконувати умови зазначеного договору. Підписання вказаного договору є прямою та безумовною згодою [PERSON] щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. З огляду на вищенаведене, Банк встановив [PERSON] кредитний ліміт у розмірі 2000 грн. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] ухиляється від виконання своїх зобовязань по вищезазначеному кредитному договору, через це утворила заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача на 30.09.2017р. (а.с. 4-6) складає 83\~659 грн. 55 коп., з них: 1 965 грн. 17 коп. заборгованість за кредитом, 72\~108 грн. 51 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 5 125 грн. 89 коп. заборгованість за пенею та комісією і штрафи відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3 959 грн. 98 коп. штраф (процентна складова). Обставин, які б давали підстави сумніватись у розрахунку розміру заборгованості [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк», судом не здобуто, тому він покладається в основу рішення. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За наведеного, суд приходить переконання, що відповідачкою та її представником не надано належних та допустимих доказів на спростування вимог Банку. Отже, заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором б/н від 18.09.2006р. на 30.09.2017р. складає 83\~659 грн. 55 коп. та підлягає стягненню з неї у судовому порядку. Підстав до застосування строків позовної давності з тих підстав, що "останній рух коштів за користування кредитом проводився 30.11.2012р.", як на це покликається відповідачка та її представник суд не вбачає, з огляду на наступне. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 259 ЦК України). Статтею 261 ЦК України визначено, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Верховний суд України у постанові від 19 березня 2014р. у справі № 6-14цс14 та від 18 червня 2014р. у справі № 6-61цс14 зазничив, що за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку), яким установлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 зазначеного Кодексу). Відповідно до Правил користування карткою, строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Із довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 03.05.2018р. № 30.1.0.0./2-20170728/607 (а.с. 82) видно, що згідно кредитного договору б/н від 18.09.2006р. [PERSON] отримала у Банку картки в т.ч. №5168755327770034 із терміном дії до липня 2017року. Отже, строк дії вищеозначеної картки до останнього дня липня 2017 року. Банк звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за вищеозначеним кредитним договором 14.11.2017р. (а.с.22). За наведеного, суд приходить до висновку, що строк позовної позовної давності позивачем не пропущено. Твердження відповідачки [PERSON] про те, що вона не отримувала платіжної картки за кредитним договором б/н від 18.09.2006р. належними та допустимими доказами не підтверджені, а тому суд розцінює їх як необґрунтовані і такі, що не дають підстав до відмови у позові. Витрати, понесені позивачем у звязку із зверненням до суду з позовом складають 1\~600 грн. (а.с.1) і у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved