Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, заінтересована особа [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 травня 2013 року помер його батько - [PERSON]. За життя [PERSON] належав на праві приватної власності гараж №137, який знаходиться на території Товариства закритих стоянок транспортних засобів «Автомобіліст». Заповіт батько за життя не складав. Після його смерті заявник по справі [PERSON] та заінтересована особа по справі, мати заявника [PERSON] є єдиними спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину. [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO] по день своєї смерті. Звернувшись до державного нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] стосовно отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно (гараж), [PERSON] було відмовлено та повідомлено, що в документах наданих на гараж існують розбіжності в написанні по батькові [PERSON]. У свідоцтві про право власності на гараж його по батькові зазначено як «Хоменко Дмитро Миколайович», а у свідоцтві про смерть «Хоменка Дмитро Микитович». Дану обставину заявник пояснює тим, що були допущені помилки при написанні прізвища померлого у свідоцтві про право приватної власності на гараж. Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало [PERSON], померлому 16.05.2013 року, у зв'язку з тим, що відсутній факт належності спадкодавцеві вищевказаного спадкового майно (гаражу). Підтвердженням того, що свідоцтво про право приватної власності на гараж дійсно належить [PERSON] заявник [PERSON] зазначає довідку №63 від 24.12.2015 року, яка була видана Товариством закритих стоянок транспортних засобів «Автомобіліст»; копію рішення виконавчого комітету Центрально- Міської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області №215 від о1 червня 1979 року; копію свідоцтва про смерть батька, де його прізвище та імя зазначено вірно як «Хоменко Дмитро», тобто так само як і в свідоцтві про право приватної власності на гараж. З урахуванням викладеного, [PERSON] просить суд з метою подальшого отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті свого батька [PERSON], встановити факт, що [PERSON], який помер 16 травня 2013 року належить свідоцтво про право особистої власності на гараж № 137 в ГБК „Автомобіліст, від 10 серпня 1992 року, яке було видано на підставі рішення виконкому Центрально-Міської районної ради народних депутатів від 01 червня 1979 року № 215, зареєстровано на праві особистої власності за [PERSON], записано в реєстрову книгу № 4г стор. № 91, запис № 881. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав. Заінтересована особа: [PERSON] також заяву [PERSON] підтримала. Суд, вислухавши заявника, заінтересовану особу, свідків [PERSON]А, [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 16 травня 2013 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №516359 від 18.05.2013 року, яке було видане Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №560.( а.с.6). Після його смерті заявник по справі [PERSON] та заінтересована особа по справі - [PERSON] звернулись до державного нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] стосовно отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно (гараж), як спадкоємці першої черги спадкування. Проте, заявнику [PERSON] було відмовлено та повідомлено, що в документах наданих на гараж існують розбіжності в написанні по батькові [PERSON]. У свідоцтві про право власності на гараж його по батькові зазначено як «Хоменко Дмитро Миколайович», а у свідоцтві про смерть «Хоменка Дмитро Микитович».( а.с.14). Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало [PERSON], померлому 16.05.2013 року, у зв'язку з тим, що відсутній факт належності спадкодавцеві вищевказаного спадкового майно (гаражу). Як встановлено судом, за життя [PERSON] був власником гаража №137, який знаходиться на території Товариства закритих стоянок транспортних засобів «Автомобіліст», що вбачається з довідки №63 від 24.12.2015 року, яка була видана Товариством закритих стоянок транспортних засобів «Автомобіліст» ( а.с.9); копії рішення виконавчого комітету Центрально- Міської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області №215 від о1 червня 1979 року ( а.с.10-11). Даний факт вбачається із пояснень свідків. Так, свідок [PERSON] суду пояснив, що знає заявника по справі [PERSON] та його батька [PERSON], який був його сусідом по гаражу у гаражному кооперативі „ Автомобіліст. Свідку відомо, що [PERSON] помер в 2013 році. Свідок [PERSON] має у даному кооперативі гараж під № 69. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає заявника [PERSON] та добре знав його батька - [PERSON] як власника гаражу № 137 у кооперативі "АВвтомобіліст". В період з 1978 року по 2006 рік свідок [PERSON] працював головою гаражно - будівельного кооперативу „ Автомобіліст. Згодом найменування кооперативу дещо змінювалось. Зараз це Товариство закритих стоянок транспортних засобів „ Автомобіліст. Свідок добре знав [PERSON] як власника гаражу № 137 у кооперативі „Автомобіліст. Свідок зазначив, що ним особисто готувались матеріали, документи, списки членів кооперативу для виконкому Центрально-Міської районної ради народних депутатів, виконкому Криворізької міської ради з метою оформлення право установчих документів на гаражі та реєстрації права власності володільців гаражів у кооперативі. Серед цих документів були також документи на [PERSON], в яких правильно було зазначено прізвище, ім.,я та по-батькові останнього. Проте, коли останньому було видано свідоцтво про право особистої власності на гараж № 137 у кооперативі „Автомобіліст, в свідоцтві була помилка. Замість правильного по батькові - Микитович, було зазначено - Миколайович. [PERSON] не став вирішувати питання про усунення описки у тексті свідоцтва. В 2013 року [PERSON] помер. Дійсно, як вбачається з копії свідоцтва про право особистої власності на гараж від 10 серпня 1992 року, відділ комунального господарства посвідчує, що гараж під № 137 у ГСК „Автомобіліст належить на праві особистої власності [PERSON] на підставі рішення виконкому районної Ради народних депутатів від 1.06.1979 року № 215. ( а.с.7). Проте, відповідно до додатку № 1 до рішення виконкому райради народних депутатів № 215 від 1.06.1979 року, в списку громадян членів кооперативу „Автомобіліст зазначений [PERSON], а не [PERSON]. ( а.с.11). Згідно п. 6 ч. і ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особи, прізвище, імя та по- батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям та по- батькові особи, зазначених у паспорті. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим факт, що [PERSON], який помер 16 травня 2013 року належить свідоцтво про право особистої власності на гараж № 137 в ГБК „Автомобіліст, від 10 серпня 1992 року, яке було видано на підставі рішення виконкому Центрально-Міської районної ради народних депутатів від 01 червня 1979 року № 215, зареєстровано на праві особистої власності за [PERSON], записано в реєстрову книгу № 4г стор. № 91, запис № 881.

Outcome: approved