Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до\~ Публічного акціонерного товариства\~ Комерційний\~ банк Приватбанк, треті особи, які не заявляють самостійних вимог\~ щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Братський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання виконавчого напису № 2262 від 24.03.2016 року, вчиненного приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною таким, що не підлягає виконанню, стягненя з відповідача понесених судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.10.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ним був укладений Договір № SAMDN0300002372060 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки від 03.10.2008 року, на підставі якого йому, як позичальнику, на умовах строковості, платності та поворотності видавались кредитні кошти на оплату вартості товарів та послуг, що свідчить про те, що вказаний кредитний договір є договором споживчого кредиту, який укладений банком з фізичною особою. У зв`язку з простроченням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, банк звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, внаслідок чого заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 28.08.2014 року позов банку було задоволено та постановлено стягнути з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № SAMDN03000023732060 від 03.10.2008р. у розмірі 513967 (гривень 28 коп. (з яких: 250000грн. - заборгованість по кредиту; 233003,06грн. - заборгованість по відсотках за користування; 6013,40 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500грн. - штраф (фіксована частина); 24450,82грн. - штраф (процентна складова) та витрати по оплаті судового збору у розмірі 3654 гривні. На підставі заочного рішення було видано виконавчий лист, який банк пред`явив до виконання, у зв`язку із чим постановою відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 08.06.2015 року було відкрито виконавче провадження ВП № 47751397. Незважаючи на відкрите раніше виконавче провадження ВП № 47751397, 25.06.2016 року на його адресу надійшла постанова Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про відкриття виконавчого провадження ВП № 51437975 від 15.06.2016 року та стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 750 624,25 грн. Вказане виконавче провадження було відкрите на підставі виконавчого напису № 2262 від 24.03.2016 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною. В процесі проведення виконавчих дій по вказаному виконавчому провадженню державним виконавцем було накладено\~ арешт на все його майно. Окрім цього державний виконавець попередив про застосування щодо нього штрафних санкцій та обмеження виїзду за кордон. Після набрання законної сили заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 28.08.2014 року, він не отримував від ПАТ Комерційний банк Приватбанк вимог щодо погашення іншої заборгованості позичальника, що виникла з умов вищевказаного договору, а тому вважає, що дії відповідача порушують його права як сторони договору споживчого кредиту. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від ПАТ Комерційний банк Приватбанк первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості боржника перед банком, а також суми штрафних санкцій, процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними чи узгодженими з боржником (позивачем), тим більше, що вимоги банку до позичальника оспорювалися в судовому порядку. За таких обстави приватний нотаріус не мав достатніх правових підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості, попередньо не переконавшись та не отримавши від банку належного підтвердження того, що позивач одержав від банку у встановленому порядку вимоги про усунення порушень. Представник позивача [PERSON] І. [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, в подальшому не прибув в судове засідання, подавши заяву, за змістом якої просить розглянути справу без участі позивача та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що ПАТ Комерційний банк Приватбанк надав всі необхідні документи відповідно до Переліку, а саме кредитний договір, засвідчений банком розрахунок заборгованості, в якому відображені всі операції позивача щодо погашення заборгованості. Підстав вважати незаконність дій нотаріуса немає (а.с. 164-167). Третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна в судове засідання не прибула, до суду надіслала листа, у якому просить розгляд\~ справи проводити без її участі та надіслала суду письмові пояснення, в якому зазначає, що виконавчий напис вчинений з дотриманням всіх вимог законодавства, а посилання позивача про необхідність його скасування, вважає безпідставним (а.с. 38-40). Представник Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом при розгляді справи встановлено, що 03.10.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений Договір № SAMDN0300002372060 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки від 03.10.2008 року, на підставі якого позивачу, як позичальнику, на умовах строковості, платності та поворотності видавались кредитні кошти на оплату вартості товарів та послуг (а.с. 5-7). Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 серпня 2014 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Втрішено стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого по [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь ПАТ КБ «Приватбанк», що знаходиться по вул. Набережна Перемоги, 50 в м. Дніпропетровську (ЄДРПОУ 14360570, р/р № [NUMBER] , МФО 305299), заборгованість за кредитним договором № SAMDN03000023732060 від 03.10.2008р. у розмірі 513967 (п`ятсот тринадцять тисяч дев`ятсот шістдесят сім) гривень 28 коп. (з яких: 250000грн. - заборгованість по кредиту; 233003,06грн. - заборгованість по відсотках за користування; 6013,40грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500грн. - штраф (фіксована частина); 24450,82грн. - штраф (процентна складова)), та на рахунок № [NUMBER] , МФО 305299, код ЄДРПОУ 14360570, витрати по оплаті судового збору у розмірі 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) гривні (а.с. 8-9). Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Євчука М.В. від 08.06.2015 року ВП № 47751397 відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа, виданого Івано-Франківським міським судом у справі № 344/10456/14, 29.01.2015 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 513967,28 грн. заборгованості та 3654,00 судового збору (а.с. 106) Відповідно до постанови старшого державного виконавця Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відкрито виконавче провадження ВП № 51437975 від 15.06.2016 року та стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 750 624,25 грн. Як вбачається, вказане виконавче провадження було відкрите на підставі виконавчого напису № 2262 від 24.03.2016 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною (а.с. 10). З інформації про виконавче провадження ВП № 51437975 вбачається, що вказаному виконавчому провадженню державним виконавцем було накладено арешт на майно позивача (а.с. 12-14). Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. \~\~\~ Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів Українивід 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК Україниз відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved