Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права приватної власності на частину земельної ділянки та виділ її в натурі, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину . В ході судового розгляду [PERSON] заявою уточнила позов в зв»язку з проведенням судової земельно- технічної експертизи . Просить суд визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,0313 га в межах (2-3-15-16-5-6-7-8-9-10-11-12-13-14-2) згідно висновку №8193 судової земельно - технічної експертизи від 31 липня 2015 року. Виділити [PERSON] в натурі земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,0313 га в межах (2-3-15-16-5-6-7-8-9-10-11-12-13-14-2) згідно висновку №8193 судової земельно - технічної експертизи від 31 липня 2015 року. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 22 лютого 2005 року державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори Степанюк Н.О. та посвідчене 22 лютого 2005 року, зареєстроване в реєстрі №3-187, в частині площі земельної ділянки 0,0488 га по [ADDRESS], яка входить до складу спадкового майна на ім.»я [PERSON]. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 10 серпня 2011 року державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори Рева Л.Л. та посвідчене 10 серпня 2011 року, зареєстроване в реєстрі за №1-802, в частині площі земельної ділянки 0,0488 га по [ADDRESS], яка входить до складу спадкового майна на ім.»я [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, надали суду письмові пояснення просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала. В своїх виступах та судових дебатах зазначила, що перехід права на земельну ділянку у разі набуття права на житловий будинок, будівлю або споруду врегульовано ст. 120 ЗК України, що діяв на час виконання у сторін права власності на частку будинку . Закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі. Вважає, що дана обставина, також встановлена в судових рішеннях, що набрали законної сили. Також, не можуть бути визнані частково недійсними свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивач немає та не мала права на обов»язкову частку у спадщині після смерті [PERSON]. Також вважає, що свободи та інтереси [PERSON] відповідачами не порушені, оскільки відповідачі стали власниками майна після смерті [PERSON] [INFO] року а позивач набула власність після смерті [PERSON] [INFO], тобто через 2.5 роки, після того як вони були власниками земельної ділянки, тому 7.05.2004 року відповідачі не могли порушити прав позивача яких вона набула лише 5 листопада 2006 року. За життя [PERSON] право власності на земельну ділянку не оскаржувала. Відповідно її (відповідача) право власності є непорушним, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того зазначала, що в задоволенні позовних вимог також можливо відмовити з урахуванням строку позовної давності зі зверненням до суду. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Шмайхель А.К.. позов не визнав. Вважає, наявними підстави для закриття провадження у цій справі, оскільки є рішення Рівненського міського суду ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме рішення від 28 лютого 2014 року, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] до вказаних вище відповідачів про визнання права приватної власності на частку земельної ділянки та виділ частки в натурі відмовлено за недоведеністю. Також вказаний представник вказав на суперечливість та невідповідність обставинам справи висновок судової земельно - технічної експертизи, яким сторона позивача обґрунтовує свої вимоги. Відповідно просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши сторін в судовому засіданні дослідивши надані ними письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що матір позивача - [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. [PERSON] 9.09. 1999р. подарувала [PERSON] земельну ділянку площею 0,0488 га по [ADDRESS], який отримав Державний акт на право власності на землю. [INFO] року помер [PERSON] та [INFO] року [PERSON] . Також, після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] яка є відповідачем по справі, 22.02.2005 року отримала свідоцтво про право на спадщину на частину житлового будинку та на 2/3 частини земельної ділянки площею 0,0488 га по [ADDRESS]. Також, дочка померлого [PERSON] - відповідач по справі [PERSON] 15.09.2005 року отримала свідоцтво про право на спадщину на частину житлового будинку по [ADDRESS], а 10.08.2011 року отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0488 га по [ADDRESS]. Названі відповідачі є співвласниками 36/100 частини житлового будинку та співвласниками цілої земельної ділянки площею 0,0488 га по [ADDRESS], відповідно 2/3 та 1/3 частки. Після смерті [PERSON] - матері позивача [PERSON], остання 04.09.2007р. отримала свідоцтво про право на спадщину на 64/100 частини житлового будинку по [ADDRESS] та право власності було зареєстровано в КП РМБТІ. Із дослідженого в судовому засіданні рішення Рівненського міського суду від 13 квітня 2009 року, (яке набрало законної сили )слідує, що позов [PERSON] до відповідачів [PERSON], [PERSON], КП РМБТІ, Першої Рівненської державної нотаріальної контори про визнання частково недійсним витягу з єдиного реєстру прав власності на нерухоме майно, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виділ майна в натурі, задоволений частково. Судом було визнано недійсним витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно КП РМБТІ, виданий [PERSON] 17.08.2007 року, в частині опису об'єкта належної [PERSON] ідеальної частки 64/100 домоволодіння [ADDRESS] свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане на її ім'я, в частині опису об'єкта, та виділено із спільної часткової власності на домоволодіння [ADDRESS] частин належної їй на праві власності приміщення, на 36/100 частин залишено в натурі відповідачам [PERSON], [PERSON]. На підставі вказаного вище рішення, позивачем 29.10.2009р. в КП РМБТІ було зареєстровано 64/100 частин домоволодіння на праві приватної власності. Позивач також раніше зверталась з позовом до вказаних вище відповідачів про визнання права приватної власності на частку земельної ділянки та виділ частки в натурі. Рішенням Рівненського міського суду від 28.02.2014р.(яке набрало законної сили 08.05.2014р.) за цим позовом, було відмовлено [PERSON] в задоволенні позову за недоведеністю. Зокрема, суд зазначив, що до спірних правовідносин не застосовується редакція ст..120 ЗК України яка була чинна на дату подачі позову до суду а до вказаних правовідносин необхідно застосовувати редакцію ст.. 120 ЗК України, ч.1 та 4, яка діяла на час набуття [PERSON] права власності на 64/100 частин будинковолодіння [ADDRESS] Суд також зазначив, що він позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог та вирішити дане питання, оскільки позивач у своїх позовних вимогах не ставила питання про набуття права власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком,будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. На час набуття [PERSON] 64/100 частин будинковолодіння після смерті матері [PERSON], стаття 120 ЗК України (ч.1,4) діяла в наступній редакції:" частина перша, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, на ту частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування". Як зазначено вище, право власності на 64/100 частин будинку перейшло до [PERSON] в порядку спадкування. Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Співвласниками будинковолодіння є сторони по справі, відповідно право на земельну ділянку для позивача повинно визначатися пропорційно частці у вартості будівлі, відповідно до даних правовідносин необхідно застосувати правило про спільну часткову власність,включаючи правила про примусове виділення частки. Суд бере до уваги висновок №8193 судової земельно - технічної експертизи складеного 31.07.2015 року експертом Волинського відділення Львівського НДІ судових експертиз Венським О.В.. Даним висновком експерт визначив розмір земельної ділянки, необхідний для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS], що становить -184 кв.м.. На розгляд суду експерт виніс наступний варіант розподілу досліджуваної земельної ділянки (додаток №1): - співвласнику 64/100 частин земельної ділянки пропонується виділити земельну ділянку площею 0,0313 га в межах (2-3-15-16-5-6-7-8-9-10-11-12-13-14-2) зафарбовано синім кольором; - співвласнику 36/100 частини земельної ділянки пропонується виділити земельну ділянку площею 0,0176 га в межах (діл.№1 1.2-14-13-12-11-10-9-1 та діл.№2 3-4-5-16-15-3) зафарбовано зеленим кольором. Вказаний висновок експерта не спростований стороною відповідачів, відповідно суд визнає цей висновок експерта як належний та допустимий доказ, яким позивач обґрунтовує свої вимоги. Отже, суд, погоджується із стороною позивача, що в силу закону до позивача, як до набувача нерухомого майна, переходить право власності на земельну ділянку. Враховуючи встановлені вище обставини, суд відхиляє покликання відповідачів, що існують наявні підстави для закриття провадження у цій справі, оскільки є рішення Рівненського міського суду ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме рішення суду від 28 лютого 2014 року, оскільки земельний спір між сторонами не врегульований, спір розглядається з інших підстав. Тому, відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, позивач має право звернутись із позовом до відповідачів за захистом порушених прав які зазначені в позові. Суд не може взяти до уваги, посилання відповідачів, що [PERSON] звернулась до суду із даним позовом із пропуском строку позовної давності. Позов поданий до суду 06.06.2014 року в межах строку позовної давності з моменту, коли відповідачі оформили свої спадкові права на цілу земельну ділянку, та зазначена інша правова підстава звернення до суду, враховуючи висновки до яких дійшов суд в рішенні від 28.02.2014р. та є новими позовними вимогами. В зв'язку із задоволенням вимоги позивача про визнання права власності на земельну ділянку та виділ її в натурі, суд також вважає необхідним визнати частково недійсним свідоцтв про право на спадщину щодо земельної ділянки відповідачів, оскільки правовий титул відповідачів на земельну ділянку буде приведений у відповідність до їх частин у будинковолодінні. Відповідно до п.п.а),в) ч.3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються шляхом визнання прав, визнання угоди недійсною. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України . Частиною першою ст.215 та ст.217 ЦК України, визначено,що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами ) вимог, які встановлені ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України. Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому. Отже, судом також встановлені підстави для визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, в частині площі земельної ділянки 0,0488 га по [ADDRESS], яка входить до складу спадкового майна на ім.»я [PERSON] та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом в частині площі земельної ділянки 0,0488 га по [ADDRESS], яка входить до складу спадкового майна на ім.»я [PERSON]. Із відповідачів на користь позивача підлягають стягненню відповідно до ст.88 ЦПК України солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати за сплату судового збору в сумі 730 грн.(сімсот тридцять гривень) 80 коп. та витрати пов»язані із проведенням судової земельно - технічної експертизи в сумі 2460 (дві тисячі чотириста шістдесят) грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved