Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

3 лютого 2020 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 22 червня 2017 року у шлюбі з відповідачем не перебуває. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей, доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом зі нею та перебувають повністю на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати своїх дітей. Це зокрема, виявилося, в тому що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на їх утримання, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Діти повністю знаходяться на її утриманні. Добровільно виділяти кошти на утримання дітей [PERSON] відмовляється, витрачає гроші на свої потреби, інтересами дітей не цікавиться. Відповідач, [PERSON] має добрий стан здоров`я, не перебуває на обліку в жодній медичній установі, і в змозі сплачувати аліменти, так як має постійний заробіток, не зобов`язаний до виплати аліментів будь-кому, крім їхніх спільних дітей, тому просить стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в частці 1/3 від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. (а.с.25) Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи в судові засідання не з`являвся, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надіслав, відзив не подав (а.с. 21, 29), в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 223 ЦПК України. З`ясувавши позицію позивачки та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8-9), але добровільно не виконує свого законного обов`язку по утриманню неповнолітніх дітей, інших утриманців не має. Діти проживають з матір`ю, [PERSON] . Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов`язку по утриманню дітей, чим порушує права позивачки і її неповнолітніх дітей, тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути на утримання дітей аліменти в частці 1/3 від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на утримання неповнолітніх дітей. Виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, що не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивачки, неповнолітніх дітей та відповідача. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 3 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Отже, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 840, 80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved