Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

15.04.2014 року позивач звернувся із вищевказаним позовом до Комунального підприємства «Комунсервіс» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 32849,76 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що він працює в КП «Комунсервіс» з 27.10.2008 року інженером з охорони праці та техніки безпеки. Заробітна плата на підприємстві виплачується нерегулярно, внаслідок чого станом на 01.04.2014 р. за відповідачем утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 32849 грн. 76 коп., яку виплатити йому відмовилися, у зв'язку з відсутністю грошових коштів. Статтею 43 Конституції України кожному громадянину гарантується право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя заробітну плату. Позивач вважає дії відповідача незаконними, оскільки у відповідності з ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Несвоєчасна виплата заробітної плати завдає шкоди інтересам найманого працівника, грубо порушує його права гарантовані основним Законом, ставить його у важке матеріальне становище, що є підставою для захисту його прав у суді. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі та просив про його задоволення. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Згідно відомостей трудової книжки позивача він працює на підприємстві відповідача з 27.10.2008 року, куди згідно наказу № 82-к від 27.10.2008 року був прийняти на посаду інженера з охорони праці і техніки безпеки, і працює понині, а саме з 21.07.2010 року переведений на посаду механіка автотранспортної дільниці, згідно наказу № 42-к від 19.07.2010 року та з 09.11.2010 року переведений на посаду інженера з охорони праці і техніки безпеки, згідно наказу № 67-к від 09.11.2010 року. Відповідно до наданої позивачем довідки КП «Комунсервіс» № 161 від 04.04.2014 року, про заборгованість з виплати заробітної плати, що рахується за відповідачем перед [PERSON] станом на 01.04.2014 року складає 32849,76 грн. За приписами ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. За приписами ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту саме порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Разом із тим, як вбачається з роз'яснень п.п. 2 п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 24.12.1999, № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427 (зі змінами, внесеними постановою від 23 квітня 1999 р. N 692), підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на його користь нарахованої, але не виплаченої у встановлені законодавством строки заробітної плати, на загальну суму 32849,76 грн., є обґрунтованими, та відповідно підлягають задоволенню. Питання щодо розподілення судових витрат підлягає вирішенню із урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та ст. 88, ЦПК України. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved