Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оратівського районного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши заяву, щоб справу розглянули без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши заяви про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із слідуючого. Відповідно до ч. 1 ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з позовної заяви і не заперечується сторонами, що [PERSON], з 2000 року проживає у домоволодінні №13 по вул. Дубова, в с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області та доглядає за будинком з господарськими будівлями. 21.05.2000 року [PERSON] викупив житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул. Дубова, 13 в с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області у [PERSON], [INFO], сплативши йому за все кошти в сумі 2000 грн. в присутності свідків, що підтверджується письмовою розпискою від 21.05.2000 року. Крім цього, [PERSON], отримавши кошти за будинок, передав ключі від будинку та господарських споруд, та надав дозвіл на користування присадибною земельною ділянкою, при цьому пообіцяв оформити належний договір купівлі-продажу нотаріально на протязі одного року. [PERSON] помер та оформити нотаріально договір купівлі-продажу житлового будинку не встиг. Спадщина після його смерті не оформлялася. Відповідно до свідоцтва №253 на право особистої власності на жилий будинок від 28 вересня 1981 року виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради народних депутатів жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по вул. Дубова, 13 в с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області належить [PERSON]. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Оратівської районної Ради народних депутатів №163 від 25.06.1987 року та [PERSON] сільської Ради народних депутатів №13 від 19.04.1988 року та зареєстроване в Тульчинському бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №251 28 вересня 1988 року. Відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області від 18.06.2015 №16 "Про зміну адреси" присвоєно домогосподарству [PERSON] адресний номер №3 по вул. Дубова в с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області. Відповідно до довідки №1006 від 22.06.2015 року виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON] з 2004 року проживає без реєстрації в жилому будинку по вул. Дубова, №3 в с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області. Склад його сім'ї такий: дружина - [PERSON] та дочка - [PERSON]. Раніше власником будинку був [PERSON], який помер. Відповідно до квитанцій про сплату за електроенергію № 11/75, № 14/225, № 1/274, № 25/453, № 19/737, № 11/795, № 12/160, № 7/268, № 18/737, № 39/39, № 26/488, № 8/625, № 3/64 позивачем [PERSON] здійснюється оплата за спожиту електроенергію за адресою вул. Дубова, №13 в с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області. Відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордера серії РА №510102 від 08.07.2010 року, серії МС №695514 від 21.07.2008 року, від 03.06.2011 року, №8 від 25.05.2012 року позивачем [PERSON] здійснюється оплата за землю за адресою вул. Дубова, №13 в с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області. Як вбачається, що з 2000 року [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Дубова, 13 в с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області сплативши за все 2000 грн., а віддала кошти та отримала розписку в присутності двох свідків, про те, що [PERSON] отримав кошти за проданий [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та передав йому ключі від будинку, дав дозвіл на користування присадибною земельною ділянкою, претензій до [PERSON] немає та в подальшому мати не буде. При цьому, обіцяв оформити належним договір купівлі-продажу у нотаріуса на протязі одного року, але на сьогоднішній день не в змозі оформити нотаріально укладений договір купівлі-продажу, оскільки помер. На сьогоднішній день [PERSON] більше 10 років продовжує проживати у будинку, добросовісно та безперервно користується даним нерухомим майном і земельною ділянкою, доглядає за будинком з господарськими будівлями та утримує його прибудинкову територію, постійно робить в ньому поточний ремонт. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Дубова, 13 в с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області. за набувальною давністю. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень ЦК України 2003 року щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. На підставі ст.ст. 344, 377 ЦК України,

Outcome: approved