Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

[PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 08.05.2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна вчинила виконавчий напис № 10431, про стягнення з [PERSON] з метою задоволення вимог АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на суму 22 575,19 грн., що за Кредитним договором № GP-6460512 від 12.06.2014 року, укладеного між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого начебто є АТ «Перший Український Міжнародний Банк». 21.06.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольгою Леонідівною відкрито виконавче провадження № 59394822 з виконання зазначеного виконавчого напису. Підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса було те, що 12.06.2014 року між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № GP-6460512, за умовами якого Позичальник отримав кредитний ліміт розмірі 9999,17 грн., на умовах строковості, платності та цільового використання та графіком погашення заборгованості на умовах, визначених Договором кредиту та додаткових угод до нього. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог, необхідних для його вчинення, тому позивач вимушений звернутись з позовом до суду про визнання його таким, що не підлягає виконанню. Як вбачається з тексту оскаржуваного виконавчого напису його видано на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за №1172. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, виконавчий напис може бути вчинено лише в разі, якщо заборгованість є безспірною і за умови, що нотаріусу подано документи, які підтверджують безспірний характер такої заборгованості. Відповідно до пункту 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а.) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У зазначену Постанову Кабінетом Міністрів України своєю Постановою від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» вніс зміни. Так у п. 2 до переліку доповнені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме «пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.» Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Зазначена постанова апеляційного суду 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови ) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, які випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 08.05.2019 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Таким чином, на порушення ст.87 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі документів, які не відноситься до переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Окрім того нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості. Згідно п. 2.4. Кредитного договору Банком включено в умову договору комісію за обслуговування кредиту. Фактично Банк встановив у Кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, та не зазначив, за які саме послуги, що надаються позивачу, сплачується комісія. При цьому Банк нараховував зазначену комісію, що вбачається з виконавчого напису, фактично за обслуговування кредиту банком, що є незаконним, не відповідає вимогам справедливості та суперечить положенням частини першої ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів». Відповідний висновок викладений й в Постанові Верховного Суду по справі № 695/3474/17. Також зазначив, що позивачем жодного разу не було отримано письмової вимоги (повідомлення) від Банку про заборгованість. Позивач категорично не визнає розмірів заборгованості, нарахованих ПАТ «Перший український міжнародний банк», у тому числі відсотків та комісії, оскільки позбавлений будь-якої інформації зі сторони банку щодо кредитних зобов`язань. Не направивши вимогу про усунення порушень за кредитним договором Банк фактично позбавив можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ «Перший український міжнародний банк» або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, Позивач не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди, чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановлено коли було здійснено останню оплату по кредиту. Також Позивача не повідомлено Банком щодо реорганізації АТ «Банк Ренесанс капітал» У відповідності до ст. 516-518 ЦК України Позивач взагалі був позбавлений можливості висунути свої заперечення проти вимог нового кредитора в зв`язку з ненаданням йому доказів прав нового кредитора та неповідомленням про зміну первісного кредитора правонаступником. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим не виконав норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. У зв`язку з цим, представник позивача просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №10431 від 08.05.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший український міжнародний банк» боргу на суму 22576,19 грн.. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримали повністю та просили задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Представник відповідача в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, хоча про день на час судового розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується оголошенням про виклик особи. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася. Згідно раніше наданого клопотання, просила розглядати справу у її відсутність з урахуванням фактичних відносин та поставити рішення згідно чинного законодавства. Третя особа - приватний нотаріус виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди представника позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно копії кредитного договору № GP-6460512 від 12.06.2014 року, укладеного між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал», Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 9999,17 грн., в тому числі на загальні споживчі цілі - 8223 грн., в оплату Договору страхування - 1776,17 грн. на строк 24 місяці. 08.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис, яким було пропоновано звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № GP-6460512 від 12.06.2014 року, укладеним нею та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший український міжнародний банк». Строк платежу за кредитними договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06.05.2018 року по 06.05.2019 року. Сума заборгованості складає 22075,19 грн. Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 10431. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. ВП № 59394822 від 21.06.2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 10431, виданий 08.05.2019 року приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. про стягнення з боржника, яким є [PERSON] на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованість в розмірі 22575,19 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. ( ВП № 59394822) від 06.04.2020 року було звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід від особи, якою є ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. Згідно копії постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. ( ВП № 59394822) від 10.07.2020 року було зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису № 10431, виданий 08.05.2019 року приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованість в розмірі 22575,19 грн. до вирішення справи по суті заявлених вимог. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012№ 296/5 (далі - Порядок). Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29червня 1999р.№ 1172 (далі - Перелік), за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як зазначає позивач, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем за відповідним договором. Крім цього, позивач не визнає заборгованість, а повідомлення про порушення основного зобов`язання він не отримував. Таким чином, документи, що подані нотаріусу не можливо вважати безспірними. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис : як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед АТ « Перший український міжнародний банк» зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, позивач заперечила розмір боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а як встановлено судом заборгованість не є безспірною. Крім того, відповідно до ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Частиною 1 п. 5 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження ( ч.1 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження») . Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved