Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] , 3-я особа Управління служб по справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі і просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з*явився , про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, але про причини своєї неявки до суду не повідомив. Представник Управління Служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради , як орган опіки і піклування в судове засідання не з*явився , про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи за їх відсутності. Суд , вислухавши пояснення позивача , дослідивши матеріали справи ,зі згоди позивача,представника позивача , розглядає справу відповідно до вимог ст.224-226 ЦПК України . Судом встановлено: З 2000 року [PERSON], [INFO] перебувала з [PERSON], [INFO] в фактичних шлюбних стосунках. Від вказаних стосунків у них народилась дитина - донька [PERSON] , [INFO]. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції від 26 липня 2002 року (актовий запис № 2282 , [NUMBER]) - мати дитини є [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадського стану Харківського обласного управління юстиції , батьком дитини - [PERSON] , [INFO] визнаний [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про встановлення батьківства зроблено актовий запис № 383 від 26.07.2002 року. З 2009 року сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства з цього часу не ведуть, мешкають окремо та не підтримують ніяких сімейних відносин через повну відсутність взаєморозуміння між ними. Донька проживає разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні. З моменту припинення сімейних відносин відповідач не приймає участі у житті дитини, не відвідує шкільний заклад у якому навчається донька, не відвідує зібрання, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по належному вихованню, розвитку та утриманню дитини. Відповідач не обтяжує себе турботами щодо здоров'я, духовного, фізичного та морального розвитку дитини і не спілкується з нею. Також відповідач ухиляється і від матеріального утримання дитини у добровільному порядку. Всі турботи по вихованню , піклуванню, належної уваги , забезпеченню нормального розвитку та здоров*я, навчання дитини здійснює безпосередньо позивачка, що підтверджується довідкою з медичного закладу Харківської міської дитячої поліклініки № 14 від 13.08.2004 року за № 604 , характеристикою на дитину з Харківської гімназії № 47 , з якої вбачається , що батько дитини за період навчання її в гімназії участі в вихованні дитини не приймав , школу не відвідував , інтересу до навчання та виховання доньки не виявляв. Також встановлено , що вёідповідач зовсім не приймає участі в житті доньки. На підставі ст.150 Сімейного Кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї, своєї Батьківщини, також покладено обов'язок піклуватися про здоров'я дитини. її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно вимог ст.152 Сімейного Кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. На підставі вимог ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно п.2 ч 1 ст. 164 СК України батьки, або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. При цьому обов'язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Статтею 48 Конституції України встановлено, що кожен має право на достойний життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Право дитини (особи до 18 років) на достатній життєвий рівень додатково закріплено ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. З висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці і соціальної політики Харківської міської ради від 26.11.2014 року № 528 вбачається, що батько ухиляється від виконання батьківських обов*язків щодо виховання та матеріального утримання своєї дитини і позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки [PERSON],[INFO] , є доцільним і таким , що відповідає інтересам дитини. Частиною 2 ст.165 Сімейного Кодексу України передбачено , що особа позбавлена батьківських прав , не звільняється від обов*язків щодо утримання дитини. У зв*язку з тим , що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов*язків , не проявляє до доньки батьківської турботи та любові , байдужий до долі діїитини і повністю самоусунувся від будь-якої участі в її житті , та виходячи з інтересів дитини , суд задовольняє позовні вимоги .

Outcome: approved