Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

27.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для даної категорії, щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з 05.06.2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач працює водієм ЧП [PERSON], однак не надає їй взагалі матеріальної допомоги на утримання сина, хоча має можливість її надавати, чим ставить її в тяжке матеріальне становище. Вона не має можливості в повному обсязі забезпечити сина матеріально. В зв'язку з тим, що відповідач офіційно працевлаштований, має регулярний дохід, повинен сплачувати аліменти в частині від свого заробітку та доходу, вона звернулася до суду з цим позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутністю, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав, заперечень проти позову не подавав. У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: З копій свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.06.2010 року, мають сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 3, 4). З довідки, виданої комунальним закладом охорони здоров'я ОТС "Занки" від 17.02.2014 року вбачається, що з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], зареєстровані і фактично проживають мати [PERSON], син [PERSON], [INFO]. (а. с. 5). Даними довідки ФОП [PERSON] підтверджується, що [PERSON] працює на посаді водія, має середній заробіток 1250 грн. на місяць. (а. с. 15). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідністю з ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати свого сина до досягнення ним повноліття, однак не виконує свій обов'язок. Будь-яких заперечень проти доводів позивачки щодо можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, відповідачем не надано, що є підставою вважати цю обставину такою, що не підлягає доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України. За таких обставин, позов [PERSON] про стягування на її користь коштів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно є обґрунтованим і підлягає задоволенню. З відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved