Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

22.05.2019 року до Суворовського районного суду м.Одеси надійшов уточнений позов [PERSON] , який неодноразово 21.10.2016р., 24.11.2016р. 22.12.2016р., 10.02.2017р. позовні вимоги уточнював та доповнював. Відповідно до уточнених та доповнених позовних вимог [PERSON] звернувся до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області в якому просив: - визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на нежитлове приміщення, машиномісце [ADDRESS] - скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на машиномісце [ADDRESS] . - визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] . - скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти у розмірі 197 390 гривень, отриманих [PERSON] в якості страхового відшкодування за автомобіль BMW X1. - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційні витрати на суму боргу в розмірі 201 142, 26 грн. - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 3% річних у розмірі 17 465, 84 грн. - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] Ѕ частину ринкової власності, відчуженого без згоди [PERSON] транспортного засобу «TOYOTA VENZA», 2010 р.в., кузов - [NUMBER]., у розмірі 313 125, 61 грн. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 20.09.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24.06.2014 року було розірвано. 22 лютого 2016 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси позов [PERSON] до [PERSON] , про встановлення факту проживання однією сім`єю та про поділ майна - задоволено. Судом встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] до [PERSON] , в період з жовтня 2004 року по 20 вересня 2007 року. Позивач вказує про те, що він придбав майно, в період спільного прожавання з [PERSON] , а саме: - транспортний засіб автомобіль «TOYOTA VENZA», 2010 р.в., кузов - [NUMBER] - автомобіль «BMW X1», 2013 р.в., кузов - [NUMBER] ; -квартиру [ADDRESS] ; -нежитлове приміщення, машиномісце [NUMBER] [ADDRESS] ; Позивач [PERSON] вказує про те, що в період шлюбу з [PERSON] , згідно бази даних АІС « Автомобіль» в Одеській області та НАІС, за [PERSON] , в період часу з 01.01.2012 р. по 01.01.2016 р. були зареєстровані наступні транспортні засоби: 31.01.2012 р. автомобіль - «TOYOTA VENZA», 2010 р.в., кузов -[NUMBER] , номерний знак - [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію ТЗ- [NUMBER] , видане ВРЕР №2 м. Одеси. Позивач вважає, що вищевказаній автомобіль відповідно до ст. 60 СК України є спільним сумісним майном подружжя. 25.09.2013р. в ВРЕР №2 м. Одеси даний автомобіль було знято з обліку для реалізації та продано, власником автомобіля стала [PERSON] , [INFO] , автомобіль був зареєстрований під державним номером [NUMBER] . Позивач вказує про те, що він не надавав [PERSON] ні письмову , ні усну згоду на відчуження автомобіля «TOYOTA VENZA», 2010 р.в., кузов -[NUMBER] , номерний знак - [NUMBER] . На виконання ухвали суду від 08.06.2017 року про призначення експертизи Одеським науково - дослідним інститутом судових експертиз МЮ України було проведено експертизу та надано експертний висновок № 17-5062 від 05.07.2018 року відповідно до якого встановлено, про те, що ринкова вартість автомобіля «TOYOTA VENZA», 2010 р.в., кузов -[NUMBER] , визначається рівною у розмірі 626 251 грн 23 коп. Позивач вважає, про те, відповідачка [PERSON] здійснила відчуження автомобіля «TOYOTA VENZA», 2010 р.в., на свій розсуд проти його волі як чоловіка, і не в інтересах їх сім`ї, або вона приховала таке майно чи вартість майна, що не було враховано при поділі. Тому позивач вважає, що він має право на стягнення з [PERSON] Ѕ частини вартості відчуженого автомобіля «TOYOTA VENZA», 2010 р.в., кузов -[NUMBER] , а саме у розмірі 313 124грн. 61 коп. Також, позивач вказує про те, що 08.10.2013р. зареєстровано за [PERSON] автомобіль «BMW X1», 2013 р.в., кузов - [NUMBER] , номерний знак - [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію ТЗ - [NUMBER] , видане ВРЕР №2 м. Одеси. 26 вересня 2013 року було укладено контракт №13-197 між Дочірнім підприємством товариства з обмеженою відповідальністю «Емералд», фірма «Емералд Моторе» та [PERSON] . Відповідно до п.1.1 вказаного контракту Продавець зобов`язувався поставити та передати, а Покупець зобов`язувався оплатити та прийняти новий автомобіль марки BMW «X1xDrive 18 d/E84», 2013 року виготовлення. Контракт виконано, 08.10.2013 р. за [PERSON] зареєстровано автомобіль BMW X1, 2013 р.в., кузов [NUMBER] , номерний знак - [NUMBER] . 10 жовтня 2013 року між [PERSON] та АТ «СК «АХА Страхування» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 266204Га/13оАС. Відповідно до вказаного договору застраховано автомобіль BMW X1, 2013 р.в., кузов [NUMBER] , номерний знак - [NUMBER] . Відповідно до довідки Слідчого відділу Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області, 21.12.2013 р. о 21-00 годині, на 14 км 700 метрів автодороги Одеса-Іллічівськ сталося ДТП, за участю автомобіля «BMW X1», номерний знак - [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Хюндай Туксон» [NUMBER] під керування водія [PERSON] . Внаслідок даної ДТП водії отримали тілесні ушкодження, а автомобілі зазнали пошкоджень. Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 266204Га/13оАС від 10.10.2013 р. [PERSON] було виплачено страхове відшкодування, у розмірі 164 780 грн., що були перераховані на рахунок [PERSON] від ПрАТ «CK «АХА Страхування» та у розмірі 230 000 грн., що були виплачені [PERSON] , як залишкова вартість пошкодженого автомобіля «BMW X1». 31.01.2014 р. в ВРЕР №2 м. Одеси даний автомобіль було знято з обліку для реалізації. Таким чином, всього сума отриманих [PERSON] коштів (страхове відшкодування), складає у розмірі 394 780 грн. Позивач вважає, що кошти, які отримала [PERSON] , а саме страхове відшкодування, є спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] і повинні бути поділені, так як [PERSON] після отримання відшкодування не була передана [PERSON] половина набутих коштів. Вказані кошти [PERSON] отримувала від страхової компанії особисто, тому [PERSON] повинна сплатити на користь [PERSON] половину від отриманих нею від страхової компанії коштів у розмірі 197 390 гривень, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 201 142 грн 26 коп, а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 17 465 грн 84 коп. Позивач вказує про те, що, в період шлюбних відносин з [PERSON] , спільно придбали і інше майно, частину набутого майна вони поділили в рамках іншої цивільної справи, яка розглядалася в Біляївському районному суді Одеської області. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 27.03.2015 року по цивільній справі № 496/2932/14-ц за позовом позивача за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , про визнання права власності на спільну сумісну власність і скасування державної реєстрації майна та за зустрічним позовом [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Варава К.В., державний нотаріус Четвертої Одеської державної нотаріальної контори Назарчук II. М., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Мельник О.М., використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Одеси підпорядкований УДАІ УМВС України в Одеській області, про поділ майна подружжя, визнання недійсними договорів дарування та купівлі продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння, в позові [PERSON] відмовлено в повному обсязі, а зустрічний позов задоволено частково. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 11.06.2015 р. апеляційні скарги представника [PERSON] - [PERSON] , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. та представника [PERSON] - [PERSON] було відхилено, а рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 березня 2015 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2016 р. касаційні скарги [PERSON] та [PERSON] було відхилено, а рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 березня 2015 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 11 червня 2015 р. та від 29 червня 2015 р. залишено без змін. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області у справі № 496/2932/14-ц від 22.09.2016 р„ якою була переглянута ухвала Біляївського районного суду Одеської області від 22.07.2016 р. про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення суду першої інстанції встановлено, що рішення Суворовського районного суду м. Одеси в справі № 523/11658/15-ц від 22.02.2016 р., яким встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] до [PERSON] , з жовтня 2004 року по 20.09.2007 року, є новою обставиною і може бути підставою для пред`явлення нової вимоги, зокрема про поділ майна у вигляді квартири [ADDRESS] . Позивача вказує про те, що вказане майно, що є предметом розгляду по даній цивільній справі на теперішній час, не було пердметом розгляду в іншій цивільній справі за № 496/2932/14-ц, яка розглядалася Біляївським районним судом Одеської області. Крім того, в період спільного проживання між [PERSON] та [PERSON] набули квартиру [ADDRESS] , та нежитлове приміщення, машиномісце [ADDRESS] ; Згідно Свідоцтва про право власності від 24.12.2007 року та Витягу про реєстрацію і права власності на нерухоме майно від 28.12.2007 року - [PERSON] набула право власності на машиномісце [ADDRESS] (а.с.252, т.1). Згідно технічного паспорту виданого на машиномісце [NUMBER] , яке розташовано за адресою: [ADDRESS] користувачем вказана [PERSON] , загальна площа становить 17,5 кв.м. (а.с.253-254, т.1). Згідно Свідоцтва про право власності від 24 грудня 2007 року та Витягу про реєстрацію і права власності на нерухоме майно від 28.12.2007 року, квартира [ADDRESS] була зареєстрована за [PERSON] на підставі договору про інвестування будівництва від 20 травня 2005 р. №47/04-05 (а.с.255, т.1). Згідно технічного паспорту виданого на квартиру [ADDRESS] користувачем вказана [PERSON] , загальна площа становить54.5 кв.м., жила - 29.7 кв.м. (а.с.256-257, т.1). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 165944451 за [PERSON] зареєстрована: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.35-36, т.3). Позивач [PERSON] вказує про те, що вищевказане майно придбано за його особисті кошти, з цих підстав просить суд визнати за ним право власності на вищевказане майно. 02.12.2016 року до суду надійшла уточнена зустрічна позовна заява від представника [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області в якій просить: - визнати за [PERSON] право особистої власності на 58,5 % об`єкту нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . - визнати за [PERSON] право спільної сумісної власності на 20,75 % об`єкту нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . - виділити відповідні частини квартири [ADDRESS] , відповідно до одного із запропонованих експертом варіантів поділу квартири, а в разі неможливості стягнути компенсацію частини. - визнати за [PERSON] право спільної сумісної власності на 1/2 частину об`єкту нерухомого майна - машиномісця [ADDRESS] . -виділити [PERSON] відповідні частини, машиномісця [ADDRESS] , відповідно до одного із запропонованих експертом варіантів поділу, а в разі неможливості стягнути компенсацію частини. - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину ринкової вартості, відчужених без згоди [PERSON] наступних транспортирних засобів: Lexus GX 470 4664», 2008 року випуску, кузов - [NUMBER] ; «HONDACRV 2354», 2007 року випуску, кузов - [NUMBER] ; «MERCEDES-BENZ 300», 1988 року випуску, кузов - [NUMBER] . Уточнені зустрічні позовні вимоги представник [PERSON] обґрунтовує тим, що 20.09.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24.06.2014 року розірвано. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 22.02.2016 року по справі №523/11658/15-ц, встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , в період з жовтня 2004 року по 20.09.2007 року. Частина майна набутого у шлюбі та за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу розділено рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 27.03.2015 року по справі №496/2932/14-ц та рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 22.02.2016року по справі №523/11658/15-ц. Як зазначає позивачка за зустрічним позовом, серед нерозділеного спільного майна є майно, що було зареєстроване за [PERSON] , а саме: -транспортний засіб - «Lexus GX 470 4664», 2008 року випуску, кузов - [NUMBER] , придбаний 05.03.2009 року та відчужений [PERSON] 11.06.2013 року без відома та згоди [PERSON] ; - транспортний засіб - «HONDACRV 2354», 2007 року випуску, кузов - [NUMBER] , придбаний 26.02.2008 року та відчужений [PERSON] 14.05.2013року без відома та згоди [PERSON] ; -транспортний засіб - «MERCEDES-BENZ 300», 1988 року випуску, кузов - [NUMBER] , придбаний 20.05.2005 року та відчужений [PERSON] 24.09.2014року без відома та згоди [PERSON] . Таким чином на думку [PERSON] вона має право стягнути з [PERSON] 1/2 частину вартості відчуджених [PERSON] транспортних засобів: «Lexus GX 470 4664», 2008 року випуску, кузов - [NUMBER] , «HONDACRV 2354», 2007 року випуску, кузов - [NUMBER] , MERCEDES-BENZ 300», 1988 року випуску, кузов - [NUMBER] . [PERSON] вважає, що спільним сумісним майном також є машиномісце [ADDRESS] та зареєстровані на ім`я [PERSON] з наступних підстав. Згідно Свідоцтва про право власності від 24.12.2007 року та відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.12.2007 року - [PERSON] набула право власності на машиномісце [ADDRESS] . [PERSON] вказує про те, що згідно ст.ст. 60, 74 СК України, машиномісце [NUMBER], яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , є спільним сумісним майном, набутим за час проживання без реєстрації шлюбу. Однак, зазначає, що спільне користування вказаним об`єктом нерухомого майна є неможливим і виділення його Ѕ частини на думку [PERSON] є також неможливим. Як вбачається зі Свідоцтва про право власності від 24.12.2007 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.12.2007 року - [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] . [PERSON] вказує про те, що частину грошових коштів за придбану квартиру [ADDRESS] - у розмірі 13 000 доларів США (що станом на 28.10.2005 року складало 65 650 гривень) вона оплатила з власних коштів виручених від продажу майна, яке належало їй особисто до шлюбу та до проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Враховуючи те, що вартість спірного об`єкту нерухомого майна на момент його придбання складала у розмірі 111 123 грн. 74 коп., розмір особистої частки [PERSON] повинен складати 58,5 %, інші 41,5 % є об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Тому на думку [PERSON] у вищевказаній спірній квартирі належить їй 58,5 % - як особиста власність (у розумінні ст.57 СК України) та 20,75 % - спільна сумісна власність (у розумінні ст.ст. 60, 74 СК України), а всього їй належить - 79,25 %. Ухвалою суду від 22.12.2016р. прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області про визнання права власності, про стягнення грошової компенсації в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області про визнання права власності, про визнання недійсним договору купівлі-продажу. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] за первісним позовом уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, надав до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просив у задоволенні зустрічного позову просив відмовити. У судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] підтримав уточнені зустрічні вимоги [PERSON] та просив задовольнити з наведених підстав, заперечував проти задоволення первісної позовної заяви. Представник [PERSON] надав до суду з письмовий відзив на первісну позовну заяву, в якому зазначив про те, що первісна позовна заява є не обґрунтованою, є недоказаною, тому задоволенню не підлягає. Представник третьої особи що не заявляє самостійних вимог Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву в якій просив розглянути справу у їх відсутність Суд вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення по справі та доводи сторін, вважає, що первісний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області про визнання права власності, про визнання недійсним договору купівлі-продажу- є обґрунтованим, доказаним, тому підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області про визнання права власності, про стягнення грошової компенсації- є не обґрунтованим, не доказаним, тому не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що 22 лютого 2016 року рішенням Суворовського районного суду м.Одеси позов [PERSON] до [PERSON] , про встановлення факту проживання однією сім`єю та про поділ майна задоволено. Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , в період з жовтня 2004 року по 20 вересня 2007 року. Визнано за [PERSON] право спільної сумісної власності на Ѕ частину об`єкту рухомого майна - автомобіля марки «Toyota Prado», 2007 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] (арк.сп.12-14, т.1); 20.09.2007 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб (арк.сп.241, т.1), який Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24.06.2014 року розірвано (арк.сп.244, т.1). Від шлюбу дітей не мають. Судом встановлено, про те, що сторони в період шлюбних відносин спільно придбали майно, частину набутого майна поділили в рамках іншої цивільної справи, яка розглядалася в Біляївському районному суді Одеської області. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.06.2015 року апеляційні скарги представника [PERSON] - [PERSON] , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. та представника [PERSON] - [PERSON] рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 березня 2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спільну сумісну власність подружжя та скасування державної реєстрації майна, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за участю третіх осіб: приватних нотаріусів Одеського міського нотаріального округу Варави К.В., Лічман І.М., Мельник О.М., державного нотаріуса Четвертої нотаріальної контори Назарчук І.М., Центру №2 надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговуванням м. Одеси підпорядкованого УДАЇ УМВС України в Одеській області, про поділ майна подружжя, визнання права власності, визнання недійсними правочинів та застосування наслідків недійсності, усунення перешкод в користуванні власністю та витребування майна з чужого незаконного володіння - відхилено. Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 березня 2015 року залишено без змін (а.с.129-133, т.1). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.02.2016р. касаційні скарги [PERSON] на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 липня 2015 року та за касаційною скаргою [PERSON] на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 1 1 червня 2015 року - відхилено. Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 червня 2015 року та 29 липня 2015 року залишено без змін (а.с.120-128, т.1). Постановою Апеляційного суду Одеської області від 22.09.2016р. апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 22 липня 2016 року про відмову у перегляді за нововиявленими обставинами судового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спільну сумісну власність подружжя і скасування державної реєстрації права власності та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Варава К.В., державний нотаріус Назарчук Н.М., приватний нотаріус Лічман І.М., приватний нотаріус Мельник О.М., Центр №2 з надання послуг ДАІ УМВС України в Одеській області про поділ майна подружжя, визнання права власності, визнання недійсними правочинів і застосування наслідків їх недійсності, усунення перешкод у користуванні власністю та витребування майна з чужого незаконного володіння - відхилено. Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 22 липня 2016 року про відмову у перегляді за нововиявленими обставинами судового рішення - залишено без змін (а.с.117-119, т. 1. Судом встановлено, про те, що в період, шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] , з жовтня 2004 року по 24.06.2014 року, за кошти [PERSON] придбано майно: -нежитлове приміщення, машиномісце [NUMBER] , яке розташовано [ADDRESS] ; -квартира [ADDRESS] ; -транспортний засіб марки «ТОYОТА Venza», 2010 р.в., кузов - 4 [NUMBER] ; -транспортний засіб марки BMW XI, 2013 р.в., кузов [NUMBER] , номерний знак - [NUMBER] . Після розірвання шлюбу (24.06.2014 року) сторони згоди щодо поділу вказаного майна не дійшли. Із матеріалав справи вбачається про те, що відповідно до письмової довідки від 15.07.2016 р. яка видана Регіональним сервісним центром МВС в Одеській області в базі даних АІС «Автомобіль» в Одеській області та НАІС, за [PERSON] , в період з 01.01.2012 р. по 01.01.2016 р., були зареєстровані наступні транспортні засоби: - 31.01.2012 р. автомобіль - TOYOTA VENZA, 2010 р.в., кузов -[NUMBER] , номерний знак - [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію ТЗ- [NUMBER] , яке видано ВРЕР №2 м. Одеси, 25.09.2013р. в ВРЕР №2 м. Одеси вищезазначений автомобіль було знято з обліку для реалізації, також за [PERSON] , 08.10.2013 р . був зареєстрований автомобіль BMW X1, 2013 р.в., кузов - [NUMBER] , номерний знак - [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію ТЗ - [NUMBER] , видане ВРЕР №2 м. Одеси. Однак, 31.01.2014р. в ВРЕР №2 м.Одеси даний автомобіль було знято з обліку для реалізації (а.с.15, т.1). Згідно Свідоцтва про право власності від 24.12.2007 року, яке видано Виконавчим комітетом Одеської міської ради, [PERSON] набула право власності на машиномісце [NUMBER] , яке [ADDRESS] , яке складається: з нежилого приміщення підвалу, загальна площа становить - 17,5 кв.м., що відображено у технічному паспорті від 18.12.2007р.. Свідоцтво видано на підставі договору про інвестування будівництва машиномісця від 09.01.2006р., за №93/04-06М, з додатковою угодою від 20.11.2007р., акту прийому-передачі, що також підтверджується Витягом про реєстрацію і права власності на нерухоме майно від 28.12.2007 року (а.с.252, т.1). Згідно Свідоцтва про право власності від 24 грудня 2007 року, яке видано Виконавчим комітетом Одеської міської ради, [PERSON] , набула право власності на квартиру [ADDRESS] , яка складається: з однієї жилої кімнати житловою площею - 23,8 кв.м., загальною площею -54,5 кв. м., яка відображена у технічному паспорті від 18.12.2007р. Свідоцтво видано на підставі договору інвестування будівництва від 20.05.2005р. за №47/04-05, з додатковою угодою від 22.09.2007р., акту прийому-передачі квартири. (а.с.255, т.1), що також підтверджується Витягом про реєстрацію і права власності на нерухоме майно від 28.12.2007 року. 09.01.2006р. між ТОВ «ЮГК «Діамант» (виконавець) та [PERSON] (інвестор) укладено договір №93/04-06М про інвестування будівництва машиномісця, згідно якого предметом договору є машиномісце [NUMBER] , [ADDRESS] , розмір інвестицій інвестора становить 50 500 грн., у тому числі 20% ПДВ 8416 грн. Строк оплати становить 10.01.2006р. - 5,05 грн., 11.01.2006р. - 50494,95 грн., згідно графіку сплати інвестиційних внесків (а.с.130- 136,т.2). 20.11.2007р. між ТОВ «ЮГК «Діамант» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору №93/04-06М про інвестування будівництва машиномісця, а саме вказано, що машиномісцю надано [NUMBER], яке розташовано за адресою: [ADDRESS] (а.с.137, т.2) 13.12.2007р. між ТОВ «ЮГК «Діамант» та [PERSON] укладено акт прийому-передачі об`єкта інвестору, згідно якого виконавець передав, а інвестор прийняв новозбудоване майно, а саме: машиномісце [NUMBER], яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с.138, т.2). 20.05.2005р. між ТОВ «ЮГК «Діамант» (виконавцеь) та [PERSON] (інвестор) укладено договір № 47/04-05 про інвестування будівництва, предметом договору є квартира [NUMBER] секція «Б», пов. 7 (а.с.140-145, т.2). Розмір інвестицій становив у розмірі 111 123,74 грн., у тому числі 20% ПДВ у розмірі 18520,62 грн ( а.с. 140-145); 22.09.2007р. між ТОВ «ЮГК «Діамант» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору № 47/04-05 про інвестування будівництва від 20.05.2005 р., про те що квартирі надано [ADDRESS] (а.с.148,т.2). 13.12.2007р. між ТОВ «ЮГК «Діамант» та [PERSON] укладено акт прийому-передачі об`єкта інвестору, згідно якого виконавець передав, а інвестор прийняв новозбудоване майно, а саме: квартиру [ADDRESS] (а.с.149, т.2). Відповідно до письмової довідки про інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вбачається про те, що від 28.12.2007 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.35-36, т.3). Судом встановлено, а також вбачається із матеріалів справи проте, що [PERSON] є фізичною особою підприємцем, постійно працює, отримав дохід, відповідно до звітів суб`єкта малого підприємництва, які є в матеріалах справи, його дохід складає за 2004 р. - всього у розмірі - 490 000 грн.; за 2005 рік складає всього у розмірі - 400 000 грн.; за 2006 рік складає вього у розмірі - 405 000 грн.; за 2007 рік складає всього у розмірі - 297 000 грн..; за 2008 рік складає всього у розмірі - 298 000 грн..; за 2009 рік складає всього у розмірі - 248 000 грн..; за 2010 рік складає всього у розмірі - 275 000 грн..; за 2011 рік складає всього у розмірі - 218 000 грн. Відповідно до податкових декларації платника єдиного податку [PERSON] , які є в матеріалах справи, дохід [PERSON] складає за 2012 р. всього у розмірі - 520 000 грн.; за 2013 р. складає всього у розмірі - 720 000 грн.; за 2014 р. складає всього у розмірі - 750 000 грн.; за 2015 р. складає всього у розмірі - 780 000 грн. Судом встановлено, а також встановлено матеріалами справи , про те що в період шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] , з жовтня 2004 року по 24.06.2014 року, позивач за первісним позовом [PERSON] отримав дохід який складає, всього у розмірі 4 621 000 ( чотири мільони шістьсотдвадцять одна тисяча ) грн. Судом встановлено, а також вбачається із матеріалів справи проте, що [PERSON] працює в КУ «Одеська обласна клінічна лікарня», відповідно до письмових довідок про середню заробітну плату (дохід), які містяться в матеріалах справи, дохід [PERSON] складає : за 2004р. складає всього у розмірі - 5289 грн., за 2005 р. складає всього у розмірі - 9 513, 81 грн.; за 2006 р. складає всього у розмірі - 10 827, 64 грн.; за 2007р. складає всього у розмірі - 18051,93 грн., за 2008р. складає всього у розмірі - 23140,61 грн., за 2009р. складає всього у розмірі - 21674,81 грн., за 2010р. складає всього у розмірі - 28123,58 грн., за 2011р. складає всього у розмірі - 31621,66 грн., за 2012р. складає всього у розмірі - 42772,55 грн.(а.с.203-213,т.1). Всього дохід [PERSON] складає, за період за 2004р. по 2012р. у розмірі - 159 393,93 ( сто пятдесять девять тисяч триста девяносто три ) грн. 93 коп. Судом встановлено, а також встановлено матеріалами справи , про те що в період шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] , з жовтня 2004 року по 24.06.2014 року, відповідачка за первісним позовом [PERSON] отримала дохід , за період за 2004р. по 2012р., всього у розмірі 159 393,93 ( сто пятдесять девять тисяч триста девяносто три ) грн. 93 коп. Судом встановлено, про те, що в період шлюбних відносин, між [PERSON] та [PERSON] , саме 20.05.2005р. між [PERSON] (інвестор) та ТОВ «ЮГК «Діамант» (виконавцеь) був укладений договір № 47/04-05 про інвестування будівництва, предметом договору є квартира [NUMBER] секція «Б», пов. 7 (а.с.140-145, т.2), розмір інвестицій становив у розмірі 111 123,74 грн., у тому числі 20% ПДВ у розмірі 18520,62 грн ( а.с. 140-145). Також, у вищезазначений період шлюбних відносин, саме 09.01.2006р. між [PERSON] (інвестор) та ТОВ «ЮГК «Діамант» (виконавець) було укладено договір №93/04-06М про інвестування будівництва машиномісця, відповідно до договору предметом договору є машиномісце [NUMBER] , [ADDRESS] , розмір інвестицій інвестора становить у розмірі 50 500 грн., у тому числі 20% ПДВ у розмірі 8416 грн. Строк оплати становить 10.01.2006р. - 0,01 % від суми договору, 11.01.2006р. - 50494,95 грн., згідно графіку сплати інвестиційних внесків (а.с.130- 136,т.2). Згідно графіку оплати інвестиційних внесків [PERSON] (інвестор) оплачує інвестиційні внески в спорудження об`єкту будівництва по етапах, у наступні строки та в наступних розмірах,а саме: 21.05.2005р. - 29795 грн., 21.08.2005р. - 9471,57 грн.; 21.11.2005р. - 9471,57 грн.; 21.02.2006р. - 9471,57 грн.; 21.05.2006р. - 9471,57 грн.; 21.08.2006р. - 9471,57 грн.; 21.11.2006р. - 9471,57 грн.; 21.02.2007р. - 9471,57 грн.; 21.04.2007р. - 9471,57 грн.; 21.02.2006р. (а.с.147, т.2). Судом встановлено, про те, 20.05.2005 року [PERSON] уклала вищезазначений договір за№ 47/04-05 про інвестування будівництва ( на квртиру [ADDRESS] ), також 09.01.2006 року [PERSON] уклала договір №93/04-06М про інвестування будівництва машиномісця [NUMBER], яке розташовано за адресою: [ADDRESS] . У 2007 році [PERSON] отримала свідоцтва про право власності на вищезазначену квартиру та машиномісце. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із зазначеними нормами при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною чи особистою приватною власністю відповідно до п. 23 рекомендацій Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" суд має встановлювати обсяг спільно нажитого майна та з`ясувати як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання. Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 СК визначено, що особистою приватною власністю дружини (чоловіка) є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. В постанові від 2 жовтня 2013 року по справі № 6-79цс 13 Верховний Суд України дійшов висновку про те, що, визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тільки в разі встановлення цих фактів норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно. Крім того, в постанові від 16.12.2015р. по справі №6-2641цс 15 Верховний Суд України дійшов висновку про те, що, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У зв`язку з викладеним у разі придбаннямайна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Суд вважає, про те, що доказом того, що квартира [ADDRESS] , та машиномісце [NUMBER] , яке розташовано за адресою: [ADDRESS] ., були придбані за рахунок коштів [PERSON] , які позивачу [PERSON] належали особисто, є письмові докази, які містяться в матеріалах справи, а саме довідки про доходи позивача [PERSON] , в період з 2005 по 2007 роки, дохід склав у розмірі (за 2005 рік у розмірі всього - 400 000 грн.; за 2006 рік у розмірі всього - 405 000 грн.; за 2007 рік у розмірі всього - 297 000 грн.), а всього - у розмірі - 1 102 000 ( один мільйон стодві тисячі) гривен. Дохід [PERSON] у вищезазначений період склав у розмірі (за 2005 р. всього у розмірі - 9 513, 81 грн.; за 2006 р. всього у розмірі - 10 827, 64 грн.; за 2007р. всього у розмірі - 18051,93 грн.), а всього у розмірі - 38 393 ( тридцять вісім тисяч триста девяносто три ) грн.38коп. При таких обставинах позовні вимоги [PERSON] в частині: визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , а також визнати за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення, машиномісце [NUMBER] , що розташоване [ADDRESS] . - підлягають задоволенню. Питання про реєстрацію чи скасування реєстрації регулюються Конституцією України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004№1952-IV (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127. Відповідно до ч.1ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. Обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державній реєстрації прав підлягають: право власності; речові права, похідні від права власності:право користування (сервітут);право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис);право забудови земельної ділянки (суперфіцій);право господарського відання;право оперативного управління;право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки;право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки;іпотека;право довірчої власності;інші речові права відповідно до закону;3) право власності на обєкт незавершеного будівництва;4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про відсутність належних доказів на підтвердження прав відповідачки [PERSON] та, відповідно, про відсутність правових підстав для прийняття рішення про реєстрацію права власності та проведення відповідних реєстраційних дій про реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та машиномісце [NUMBER] , яке розташовано за адресою: [ADDRESS] . Суд вважає про те, що позовні вимоги [PERSON] про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та машиномісце [NUMBER] , яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за відповідачкою, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, про те що, в період шлюбу сторони придбали 31.01.2012 року автомобіль «TOYOTA VENZA», 2010 р.в., кузов -[NUMBER] , номерний знак - [NUMBER] , який був оформлений на [PERSON] 25.09.2013р. в ВРЕР №2 м.Одеси вищезазначений автомобіль [PERSON] продала, та зняла з обліку для реалізації. Новим власником автомобіля стала [PERSON] , [INFO] , а автомобіль був зареєстрований під державним номером [NUMBER] . Відповідно до ч.4 ст. 65 СК України до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч.4 ст.65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року N 6-486цс16. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 08.06.2017р. по зазначеній справі було призначено авто товарознавчу експертизу. 17.07.2018р. до суду з Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов письмовий висновок за № 17-5062 від 05 липня 2018 року, який міститься в матеріалах справи ( арк.сп.2-8, т.3); Відповідно до вищевказаного висновку за № 17-5062 від 05.07.2018р., який проведений та складений експертами Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України встановлено, про те, що ринкова вартість автомобіля марки «TOYOTA VENZA», 2010 р.в., кузов - [NUMBER] , станом на 17.01.2018р., складає у розмірі 626 251,23 грн. (арк.сп.2-8, т.3); Ч.1 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено про те, що автомобіль «TOYOTA VENZA», 2010 року випуску, кузов - [NUMBER] , придбано в період шлюбних відносин, між [PERSON] та [PERSON] , за спільні грошові кошти. Проте продано [PERSON] вищезазначений автомобіль «TOYOTA VENZA», 2010 року випуску, ринкова вартість якого становить у розмірі 626 251,23 грн., без письмової згоди позивача [PERSON] .. Суд вважає, при таких обставинах, підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частки вартості, відчуженого автомобіля «TOYOTA VENZA», 2010 року випуску, кузов - [NUMBER] , у розмірі 313 125,61 грн. Також, судом встановлено, про те що, в період шлюбних відносин сторони придбали 08.10.2013 року автомобіль BMW X1, 2013 р.в., кузов - [NUMBER] , номерний знак - [NUMBER] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ - [NUMBER] , видане ВРЕР №2 м. Одеси, який було оформлено на [PERSON] 10 жовтня 2013 року між [PERSON] та АТ «СК «АХА Страхування» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 266204Га/13оАС (а.с. 221-226, том 1). Відповідно до вказаного договору було застраховано автомобіль BMW X1, 2013 р.в., кузов [NUMBER] , номерний знак - [NUMBER] . Аналіз положень цього договору страхування наземного транспорту дає змогу суду дійти висновку про те, що предметом страхування є майнові інтереси пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом BMW X1, 2013 р.в., кузов [NUMBER] , номерний знак - [NUMBER] . Тобто, це не є особисте страхування, а є страхуванням майна, яке є спільною сумісною власністю сторін спору. Відповідно до письмової довідки, яка видана слідчим відділом Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області, про те, що 21.12.2013 р. о 21-00 годині, на 14 км 700 метрів автодороги Одеса-Іллічівськ сталося ДТП за участю автомобіля BMW X1, номерний знак - [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , 1969 р.н., та за участю автомобіля Хюндай Туксон [NUMBER] , під керування водія [PERSON] , 1981 р.н., Внаслідок даної ДТП водії отримали тілесні ушкодження, а автомобілі зазнали пошкоджень. Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 266204Га/13оАС від 10.10.2013р. [PERSON] було виплачено страхове відшкодування, що складається з суми у розмірі 164 780, 00 (сто шістдесят чотири тисячі сімсот вісімдесят гривень), що були перераховані на рахунок [PERSON] від ПрАТ «СК «АХА Страхування» (відповідно до Страхового акта №1.001.13.19602/Vesko 14219 від 15.05.2014 р. і Страхового акта №1.001.13.19602/Vesko 3609 від 06.02.2014 р.) та у розмірі 230 000,00 (двісті тридцять тисяч гривень), що були виплачені [PERSON] (відповідно Зобов`язуючої пропозиції від 19.02.2014 р.), як залишкова вартість пошкодженого автомобіля BMW X1. Таким чином, загальна сума отриманих [PERSON] коштів складає у розмірі 394 780,00 (триста дев`яносто чотири тисячі сімсот вісімдесят) гривень. Із матеріалів справи вбачається про те, що в період шлюбу, 31.01.2014р. в ВРЕР №2 м.Одеси, було знято з обліку для реалізації автомобіль BMW X1, 2013 р.в., кузов [NUMBER] , номерний знак - [NUMBER] (а.с.15, т.1). Щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів, отриманих [PERSON] в якості страхового відшкодування за автомобіль BMW X1. Відповідно до ч. 5 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. Отже, правовий режим страхових сум одержаних за договорами страхуванням залежить від двох факторів: предмет договору страхування, а також джерело (спільне чи роздільне майно) оплати подружжям страхових внесків у випадку добровільного страхування одного з них. Залежно від цього страхові суми одержані від страхування можуть належати як до спільного, так і до роздільного майна подружжя. П.1 ч.1 ст.980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про страхування», зазначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування). Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про страхування» визначено форми страхування: обов`язкове та добровільне. Статтею 4 Закону України «Про страхування» передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані: з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності). Тобто, закон чітко передбачає, що окрім особистого страхування розрізняють майнове страхування та страхування відповідальності. Таким чином, стаття 57 СК України, визначає правовий режим страхових сум, які сплачується лише при особистому страхуванні. Мова не йде про інші види страхування, зокрема, майнове страхування та страхування відповідальності. При таких обставинах, страхові суми отримані одним із подружжя за договорами страхуванням майна та відповідальності, є спільною сумісною власністю подружжя та можуть бути предметом поділу. Судом встановлено,а також із матеріалів справи вбачається про те, в період шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] , за спільні грошові кошти придбано автомобіль BMW X1, 2013 р.в., кузов [NUMBER] , номерний знак - [NUMBER] . У вищевказаний період, [PERSON] отримала страхову суму за договорами страхуванням майна та відповідальності, у зв`язку зі знищенням автомобіля BMW X1, 2013 р.в., кузов [NUMBER] , номерний знак - [NUMBER] внаслідок ДТП, всього у розмірі 394 780 грн. Суд вважає про те, що підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частини вищевказаної страхової суми за вищезазначеними договорами страхування майна та відповідальності, в розмірі 197 390 грн.. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання рошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з зрахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не передбаченідоговором або законом. Таким чином, у позивача [PERSON] виникло право на стягнення 3% процентів річних від суми прострочення, а також індексації заборгованості в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України. Загальна сума інфляційних витрат на суму боргу 197 390, 00 грн. становить 201 142, 26 грн. Таким чином, загальна сума 3% річних на суму боргу 197 390, 00 грн. становить 17 465, 84 грн. Суд вважає, про те, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 197 390 грн., отриманих [PERSON] в якості страхового відшкодування, інфляційні витрати у розмірі 201 142, 26 грн., три проценти річних у розмірі 17 465, 84 грн. З уточненими зустрічними позовними вимогами від 02.12.2016 року до суду звернулася [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області, які просила задовольнити у повному обсязі. 10.02.2017 року до суду надійшла письмова заява від представника [PERSON] про застосування строків позовної давності до зустрічних позовних вимог [PERSON] , щодо стягнення з [PERSON] Ѕ частини ринкової вартості транспортних засобів «Lexus GX 470 4664», 2008 року випуску, кузов - [NUMBER] , «HONDA CRV 2354», 2007 року випуску, кузов - [NUMBER] , «MERCEDES-BENZ 300», 1988 року випуску, кузов - [NUMBER] , які вказані [PERSON] в уточненій зустрічній позовній заяві. Із матеріалав справи вбачається про те, що відповідно до письмової довідки яка надійшла до суду з Регіонального сервісного центру в Одеській області за вих. №31/15-210аз від 10.11.2016 р. (а.с. 107-108, том 1) вбачається, про те, що вищезазначені автомобілі були знятті з обліку, тобто відчуджені [PERSON] а саме: Lexus GX 470 4664, 2008 року випуску, кузов [NUMBER] - 11.06.2013 р.; Honda CR V 2354, 2007 року випуску, кузов [NUMBER] - 14.05.2013 р.; Mercedes-Benz 300, 1988 року випуску, кузов [NUMBER] - 28.07.2010 р. Судом встановлено, а також встановлено матеріалами справи про те, що строк позовної давності по кожній із цих вимог сплив: Lexus GX 470 4664, 2008 року випуску, кузов [NUMBER] - 11.06.2016 р.; Honda CR V 2354, 2007 року випуску, кузов [NUMBER] - 14.05.2016 р.; Mercedes-Benz 300, 1988 року випуску, кузов [NUMBER] - 28.07.2016 р. Судом встановлено, також, із матеріалів справи вбачається про те, що до суду з зустрічним позовом [PERSON] звернулась, (а.с. 235-239, том 1) відповідно до реєстрації зустрічної позовної заяви, саме 17.11.2016 року, також з уточненим зустрічним позовом [PERSON] звернулася до суду, відповідно до дати реєстрації, саме 02.12.2016 року (а.с. 7-10, том 2). Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 4 статті 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено про те, що в період розгляду справи ні [PERSON] , ні її представниками до суду не було подано заяву про визнання поважними причин пропуску [PERSON] строків позовної давності за цими позовними вимогам та доказів, які б їх обґрунтовували. При таких обставинах, суд вважає про те, що [PERSON] пропустила строк позовної давності, в частині позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] - 1/2 частини вартості відчуджених [PERSON] транспортних засобів: «Lexus GX 470 4664», 2008 року випуску, кузов - [NUMBER] , «HONDACRV 2354», 2007 року випуску, кузов - [NUMBER] , MERCEDES-BENZ 300», 1988 року випуску, кузов - [NUMBER] . З цих підстав, суд приходить до висновку про те, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] пропустила строк позовної давності звернення до суду з зустрічними та уточненими зустрічними позовними вимогами до [PERSON] , в частині позовних вимог про стягнення з [PERSON] - Ѕ частини ринкової вартості транспортних засобів «Lexus GX 470 4664», 2008 року випуску, кузов - [NUMBER] , «HONDA CRV 2354», 2007 року випуску, кузов - [NUMBER] , «MERCEDES-BENZ 300», 1988 року випуску, кузов - [NUMBER] - задоволенню не підлягають. Із матеріалів справи вбачається про те, що під час розгляду даної справи судом відповідно до Ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 08.06.2017 року було призначено по справі автотоварознавчу експертизу ( арк.сп.265,т.2), проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На вирішення якої були поставлені наступні питання: встановити ринкову вартість автомобілів - «Lexus GX 470 4664», 2008 року випуску, кузов - [NUMBER] ; встановити ринкову вартість автомобілю - «HONDA CRV 2354», 2007 року випуску, кузов - [NUMBER] ; встановити ринкову вартість автомобілю - «MERCEDES-BENZ 300», 1988 року випуску, кузов - [NUMBER] . Листом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 11.04.2019 року (а.с. 25, том 3) суд було повідомлено про неможливість надання висновку, у зв`язку з тим, що [PERSON] не оплатила проведення експертного дослідження, відповідно до письмового рахунку № 18-4520.4521.52 від 12.11.2018 р., який був направлений, судом на адресу [PERSON] Після повернення справи до суду та поновлення провадження у цій справі з боку [PERSON] жодних пояснень з приводу не проведення оплати вказаних експертиз, так само як і клопотань про повторне направлення справи до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України на розгляд суду не надходило. За вимогами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, враховуючи вище встановлені обставини по справі, а також враховуючи відсутність в матеріалах справи належних доказів про ринкову вартість вищевказаних автомобілів, а саме «Lexus GX 470 4664», 2008 року випуску, кузов - [NUMBER] , «HONDA CRV 2354», 2007 року випуску, кузов - [NUMBER] , «MERCEDES-BENZ 300», 1988 року випуску, кузов - [NUMBER] , не вбачає законних підстав для задоволення уточненого зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , в частині стягнення Ѕ частини ринкової вартості вищезазначених автомобілів. При таких обставинах уточнені зустрічні вимоги [PERSON] до [PERSON] в цій частині задоволенню не підлягають. Стосовно уточнених зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про: - визнати за [PERSON] право особистої власності на 58,5 % об`єкту нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . - визнати за [PERSON] право спільної сумісної власності на 20,75 % об`єкту нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . - виділити відповідні частини квартири [ADDRESS] , відповідно до одного із запропонованих експертом варіантів поділу квартири, а в разі неможливості стягнути компенсацію частини. - визнати за [PERSON] право спільної сумісної власності на 1/2 частину об`єкту нерухомого майна - машиномісця [ADDRESS] . -виділити [PERSON] відповідні частини, машиномісця [NUMBER] , розташованого [ADDRESS] , відповідно до одного із запропонованих експертом варіантів поділу, а в разі неможливості стягнути компенсацію частини. Судом встановлено, про те, що в обґрунтування вищезазначених уточнених зустрічних позовних вимог [PERSON] , надала до матеріалів даної цивільної справи рішення від 22.08.2005 р. Комінтернівського районного суду Одеської області, яким визнано дійсним, договір купівлі-продажу від 29.08.2001р. за №1240/к, квартири [ADDRESS] , який укладений між [PERSON] та [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] . Суд визнав право власності за [PERSON] та неповнолітньою [PERSON] на вищевказану квартиру (а.с.101, т.2),про що є Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 8566992 від 07.10.2005р. (а.с.102,т.2, 103); 28.10.2005р. [PERSON] та неповнолітня [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.100, т.2), що посвідчено приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Марченко О.М. Позивачка за уточненим зустрічним позовом [PERSON] в обґрунтування своїх вимог вказує про те, що частину грошових коштів, за придбану нею квартиру [ADDRESS] - вона оплатила кошти у розмірі 13 000 доларів США (що станом на 28.10.2005 року складало 65 650 гривень) з власних коштів, які [PERSON] отримала від продажу майна, яке належало їй особисто до шлюбу, а також до проживання з [PERSON] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Також, [PERSON] вказує про те, що згідно ст.ст. 60, 74 СК України, машиномісце [NUMBER], яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , є спільним сумісним майном подружжя, набутим за час їх фактичного проживання без реєстрації шлюбу. Суд не приймає до уваги вищезазначені перечислені документи як докази в обґрунтування уточнених зустрічних позовних вимог [PERSON] , так як вищевказані документи спростовуються встановленими обставинами та іншими доказами по справі, які були встановлені та задоволені судом при розгляді позовних вимог [PERSON] в межах первісного позову до [PERSON] . При таких обставинах позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області про визнання права власності, про визнання недійсним договору купівлі-продажу підлягають задоволенню, зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області про визнання права власності, про стягнення грошової компенсації- задоволенню не підлягають. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] тому з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню сума судового збору, яка сплачена позивачем , у розмірі 2476 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved