Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], третя особа - Корольовський районний відділ у м. Житомирі Управління державної міграційної служби України в Житомирській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить будинок [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 11.06.2005 року №8701. 20.08.2005 року відповідач за його згодою зареєструвався у будинку разом з матір'ю позивача, оскільки був її чоловіком. На даний час [PERSON] зареєстрований у будинку, що підтверджується копією будинкової книги та довідкою від 04.10.2014 року. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17.07.2014 року шлюб між матір'ю позивача та відповідачем розірвано. Зазначеним судовим рішенням також встановлено, що відповідач понад 1 рік не проживає у будинку та не підтримує ні з позивачем, ні з його матір'ю зв'язків. Враховуючи, що [PERSON] не є членом сім'ї позивача або наймачем частини будинку, понад рік не проживає у будинку та наявність реєстрації відповідача у будинку створює перешкоди, тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. У судове засідання після оголошеної перерви позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.34), позов підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі (а.с.32), а також згідно ч.5 ст.74 ЦПК України за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Корольовського районного відділу у м. Житомирі Управління державної міграційної служби України в Житомирській області у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с.30). Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 11.06.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 8701 (а.с.7), позивачеві [PERSON] належить 47/100 частин домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради (а.с.8). Згідно довідки КП ВЖРЕП №9 Житомирської міської ради №3/606 від 04.10.2014 року в будинку [ADDRESS] зареєстровані чотири особи, а саме власник - позивач у справі [PERSON], його дружина - [PERSON] та мати - [PERSON], а також відповідач у справі - [PERSON] (а.с.16). Як вбачається з рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17.07.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, оскільки шлюб носить формальний характер, сторони не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства (а.с.17). Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, право приватної власності є непорушним, що також закріплено в ч.1 ст.321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні. Власник майна відповідно до положень ст.ст.319, 383 ЦК України має право володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому на праві власності майном на свій розсуд та вчиняти будь-які дії щодо свого майна, які не суперечать закону. Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] понад рік, комунальних послуг не сплачує, збереження реєстрації постійного місця проживання відповідача в жилому будинку порушує права позивача на користування та розпорядження житлом, тому суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved