Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

27 квітня 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що вона та відповідач перебували у цивільному шлюбі з 2010 року, від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду родини стала відсутність бажання відповідача працювати, матеріально забезпечувати родину, зловживання спиртними напоями, у зв`язку з цим виникали постійні сварки, що негативно впливало на виховання дитини. Донька весь час проживає разом з нею, вона самостійно займається її вихованням, піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідно до рішення суду відповідач повинен сплачувати аліменти, але заборгованість станом на 28.02.2021 року складає 63219,07 гривень. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 31 травня 2021 року відкрите загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 31 серпня 2021 року підготовче провадження закрите та справа призначена до судового розгляду. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи в його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити, оскільки він згоден, шоб його позбавили батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради у судове засідання не з`явився, 31 серпня 2021 року представником [PERSON] надана заява про розгляд справи в її відсутності, рішення просила ухвалити на розсуд суду, максимально врахувати права та інтереси дитини. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в місті Маріуполі Донецької області, про що 12 грудня 2012 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьком зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 8). Згідно рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 12 березня 2018 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). Як вбачається з довідки Розівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 01.03.2021 року заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] перед [PERSON] становить 63219,07 гривень (а.с. 11). 06 березня 2021 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після чого їй присвоєно прізвище [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). З характеристики, наданої директором ЗОШ № 34 вбачається, що [PERSON] навчалася в ЗОШ № 34 з 01.09.2019 року до 13.10.2020 року. Дитина мешкає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Мати приділяє увагу вихованню і навчанню дитини, знаходилася в тісному контакті з класним керівником, приймала участь в житті класу і школи, батьківські збори відвідувала систематично. Батько не цікавився навчальними досягненнями дитини. Батьківські збори не відвідував, зв`язок з класним керівником не підтримував (а.с. 12). Як вбачається з характеристики, виданої директором ЗОШ № 16 КЗ Маріупольської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 16 від 12.03.2021 року, [PERSON] , [INFO] , навчається в 2-Б класі. Батько дитини [PERSON] не приймає участі в вихованні доньки, батьківські збори не відвідує та не цікавиться навчанням, поведінкою дитини (а.с. 13). Відповідно до висновку виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 30 серпня 2021 року № 01.1-01-23-193, визнано враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 17.08.2021 року, вважати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 38-40). Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Проте, як встановлено судом, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, діє всупереч інтересам та потребам своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , що на думку суду є неприпустимим. Відповідно до п. 2, п.4 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Разом з тим, відповідач [PERSON] у своїй заяві про визнання позовних вимог, зазначив, що згоден на позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , не оспорюючи наявних підстав для позбавлення його батьківських прав. Виходячи з інтересів дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що батько не опікується долею дитини, не цікавиться її життям, донька не отримує від нього тепла та батьківської турботи, матеріального забезпечення, суд вважає за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Отже, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь позивачки витрати, пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 908 гривень.

Outcome: approved