Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

28.12.2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯА № 891036 від 17.08.2005 р. володіє земельною ділянкою площею 0,9076 га, що розташована на території Новороманівської сільської ради. На підставі договору оренди з відповідачем, [PERSON] передала вказану земельну ділянку в оренду на 49 років зі сплатою 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Однак, з 2013 року орендатор не сплачує орендну плату, чим порушує умови договору. Позивач в судове засідання прибула, позов свій підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~\~\~\~ Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст. 60 ЦПК України передбачає ,що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯА № 891036 від 17.08.2005 р. [PERSON] володіє земельною ділянкою площею 0,9076 га, що розташована на території Новороманівської сільської ради, кадастровий номер 1824084006:05:000:0183. Згідно договору оренди землі № 20 від 01.01.2007 року, [PERSON] передала вказану земельну ділянку в оренду ПСП «Промінь» на 49 років зі сплатою 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 7,8). На підставі вказаного договору було складено акт приймання-передачі земельної ділянки площею 0,9076 га, що розташована на території Новороманівської сільської ради. Нормативна оцінка становить 9810 грн. (а.с. 9) Пунктом 38 договору про оренду землі передбачені дії повязані з розірванням договору, а саме: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором; внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджають її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Пунктом 39 договору про оренду землі передбачено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеними, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької діяльності та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 3 цього Закону об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальної або державної власності. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст.18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. З матеріалів справи вбачається, що договір оренди землі, укладений у письмовій формі, пройшов відповідну державну реєстрацію. За положеннями ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї з сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Як зазначено в п. 1 Договору оренди, орендна плата за земельну ділянку вноситься орендарем у розмірі 1,5 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки у строк до 31 грудня кожного року. Відповідно до п. 11 зазначеного Договору оренди орендна плата за земельну ділянку вноситься до кінця календарного року (31 грудня), в якому використовується земельна ділянка. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження виплати орендної плати за період з 2013 року з метою спростування твердження позивача. Систематична несплата орендної плати означає, що орендар користується земельною ділянкою і не сплачує плату за це користування систематично, тобто неодноразово поспіль протягом певного часу. Позиція, щодо систематичності несплати орендної плати, як підстави розірвання договору оренди, підтверджена також Постановою Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі №6-146цс12, якою усунуто неоднакове застосування п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України, та визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою, є саме систематична несплата орендної плати. Оскільки відповідач починаючи з 2013 року і до теперішнього часу не сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою у суду є підстави вважати таку несплату орендної плати систематичною. Згідно ч. 3 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. За таких обставин суд вважає, що посилання позивача на невиконання відповідачем істотної умови договору оренди землі як підставу його розірвання обґрунтовані, а відтак позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved