Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

21.06.2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи позов, Позивач вказував, що відповідачем [PERSON] не були належним чином виконані зобов'язання за договором про відкриття кредитної лінії № 3175-010/07Ф від 15.03.2007 року. Оскільки виконання зобов'язань [PERSON] було забезпечено порукою другого Відповідача - [PERSON] - остання в силу положень договору поруки № 3175-010/07Ф від 15.03.2007 року є солідарно зобов'язаною з [PERSON] сплатити суму заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 3175-010/07Ф від 15.03.2007 року. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідачів позов не визнав, заперечуючи, що договір про відкриття кредитної лінії № 3175-010/07Ф від 15.03.2007 року був неправомірно (за відсутності відповідної ліцензії Національного банку України) укладений в іноземній валюті. Представник відповідачів також зауважив, що строк дії договору поруки № 3175-010/07Ф від 15.03.2007 року сплинув до пред'явлення позову (15.03.2013 року), у зв'язку з чим підстави для солідарної відповідальності [PERSON] по кредитних зобов'язаннях [PERSON] відсутні. Представником Відповідачів також було заявлено про застосування позовної давності, оскільки на його думку строк позовної давності повинен обчислюватися з 11.09.2010 року та сплинув на момент пред'явлення позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 15.03.2007 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс Банк» (у зв'язку зі зміною найменування юридичної особи з 23.09.2009 року найменування позивача було змінене на «Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс Банк») (далі - «Позивач», «Банк») та [PERSON] (далі - «Відповідач-1»), було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 3175-010/07Ф (далі - «Договір»). Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 Договору Позивач надає Відповідачу-1 кредитну лінію в іноземній валюті для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів, згідно договору страхування заставного майна на загальну суму 106 200.00 (сто шість тисяч двісті) доларів США, строком з 15.03.2007 року до 15.03.2010 року із розрахунку 15% (п'ятнадцять) відсотків річних за час фактичного користування кредитом. Відповідно до умов Договору, викладених в п.п. 4.11, 4.2, кредит підлягає поверненню в строк до 15.03.2010 року згідно графіку зменшення ліміту кредитування, встановленому в п. 1.1 Договору. Проценти за користування кредитом підлягають сплаті щомісячно в строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також в момент повернення кредиту. Згідно з п. 1.3 Договору у кожному випадку невиконання (або неналежного виконання) Відповідачем-1 своїх зобов'язань за договором (у відношенні строків сплати відсотків і повернення кредиту та/або сплати відсотків та/або повернення кредиту не в повному обсязі та/або погашення чергової частини кредиту, згідно графіку зменшення ліміту кредитування), розмір відсоткової ставки збільшується на 1 (один) % річних, починаючи з розміру, встановленого в п. 1.2 Договору. У випадку наступного невиконання Відповідачем-1 зобов'язань по Договору розмір відсоткової ставки збільшується з урахуванням збільшення процентних ставок, здійснених раніше, в співвідношенні з умовами цього пункту договору. Відповідно до п. 9.1 Договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або погашення чергової частини кредиту, згідно графіку зменшення ліміту кредитування або внесення відсотків за користування кредитом Відповідач-1 сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної в п. 1.2 Договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. У п. 7.1.6 Договору зазначено, що при настанні обставин, вказаних в п.п. 4.3, 9.4, 9.7, Позивач має право достроково стягнути заборгованість у повному обсязі за рахунок закладеного майна, або звернути стягнення на грошові кошти та майно, що належить Відповідачу-1. Відповідно до п. 4.3 Договору шляхом його підписання сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у Позичальника (Відповідача - 1) прострочення зі сплати процентів за користування кредитом та/або виникнення прострочення з погашення основної частини кредиту, згідно з Графіком зменшення ліміту кредитування, строк користування кредитом, зазначений у п. 1.2 Договору, зменшується на достроково на 10ий день місяця, що слідує за місяцем прострочення. 15 березня 2007 року Позивач на виконання умов Договору надав Відповідачу-1 грошові кошти, що підтверджує виписка банку за особовим рахунком [NUMBER] за період з 15.03.2007 року по 22.06.2009 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань Відповідача-1 перед Позивачем, 15.03.2007 року між Позивачем та Відповідачем-2 було укладено Договір поруки № 3175-010/07Ф (далі - «Договір поруки»). Згідно з умовами п. п. 1.1, 1.2, 1.3 Договору поруки Відповідач-2, у порядку та на умовах передбачених Договором поруки, зобов'язується нести солідарну майнову відповідальність перед Позивачем за виконання в повному обсязі зобов'язань Відповідача-1 за кредитним договором та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 15.03.2010 року у розмірі 106 200 (сто шість тисяч двісті) доларів США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами Договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. У п. 2.1 Договору поруки вказано, що Відповідач-2 зобов'язується, у випадку невиконання або неналежного виконання Відповідачем-1 зобов'язань за Договором, виконати ці зобов'язання перед Позивачем у порядку та у строки, встановлені Договором, зазначеним у пункті 1.1 Договору, зі змінами та доповненнями до нього. Згідно з п. 4.1 Договору поруки він діє з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення до 15 березня 2013 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором, доданого до позовної заяви, станом на 18.04.2013 Відповідач-1 має заборгованість в розмірі 304093 (триста чотири тисячі дев'яносто три) долари США, в тому числі 106 200 (сто шість тисяч двісті) доларів США - непогашений кредит, 186 926,00 (сто вісімдесят шість тисяч дев'ятсот двадцять шість) доларів США - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 3 685,00 (три тисячі шістсот вісімдесят п'ять) доларів США - несплачені проценти за користування коштами, 7 282 (сім тисяч двісті вісімдесят два) долари США - пеня за несвоєчасне погашення процентів, що за курсом НБУ станом на 18.04.2013 з розрахунку 7,993 (сім цілих дев'ятсот дев'яносто три тисячних) гривень за 1 (один) долар США, становить: заборгованість в розмірі 2430615,36 (два мільйони чотириста тридцять тисяч чотирнадцять шістсот п'ятнадцять гривень 36 коп.) гривень, в тому числі 848856,60 (вісімсот сорок вісім тисяч вісімсот п'ятдесят шість гривень 60 копійок) гривень - непогашений кредит, 1494099,52 (один мільйон чотириста дев'яносто чотири тисячі дев'яносто дев'ять гривень 52 копійок) гривень - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 29454,21 (двадцять дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят чотири гривні 21 копійки) гривень - несплачені проценти за користування коштами, 58205,03 (п'ятдесят вісім тисяч двісті п'ять гривень 03 копійки) гривень - пеня за несвоєчасне погашення процентів. Дослідивши позовні вимоги та заперечення проти них, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (Відповідач-1) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від Відповідача-1 виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610, 612 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Крім того, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений Договором. Окрім цього, згідно з ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку Відповідачів (солідарних Відповідачів) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. При цьому, згідно з абз.2 ч. 2 тієї ж статті ЦК України солідарні Відповідачі залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Всупереч наведеним положенням закону та умовам договору про відкриття кредитної лінії № 3175-010/07Ф від 15.03.2007 року Відповідач-1 не виконала своїх зобов'язань з повернення отриманого нею кредиту в сумі 106200 доларів США до 15.03.2010 року; доказів протилежного в порядку розподілу тягаря доказування, визначеного ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суду не надала. Внаслідок цього у Відповідача-1 утворився борг перед Позивачем, який відповідно до розрахунку, не спростованого Відповідачами, склав на 18.04.2013 суму 304093 (триста чотири тисячі дев'яносто три) долари США, в тому числі 106 200 (сто шість тисяч двісті) доларів США - непогашений кредит, 186 926,00 (сто вісімдесят шість тисяч дев'ятсот двадцять шість) доларів США - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 3 685,00 (три тисячі шістсот вісімдесят п'ять) доларів США - несплачені проценти за користування коштами, 7 282 (сім тисяч двісті вісімдесят два) долари США - пеня за несвоєчасне погашення процентів, що за курсом НБУ станом на 18.04.2013 з розрахунку 7,993 (сім цілих дев'ятсот дев'яносто три тисячних) гривень за 1 (один) долар США, становить: заборгованість в розмірі 2430615,36 (два мільйони чотириста тридцять тисяч чотирнадцять шістсот п'ятнадцять гривень 36 коп.) гривень, в тому числі 848856,60 (вісімсот сорок вісім тисяч вісімсот п'ятдесят шість гривень 60 копійок) гривень - непогашений кредит, 1494099,52 (один мільйон чотириста дев'яносто чотири тисячі дев'яносто дев'ять гривень 52 копійок) гривень - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 29454,21 (двадцять дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят чотири гривні 21 копійки) гривень - несплачені проценти за користування коштами, 58205,03 (п'ятдесят вісім тисяч двісті п'ять гривень 03 копійки) гривень - пеня за несвоєчасне погашення процентів. В свою чергу, будучи поручителем по зобов'язаннях Відповідача-1, Відповідач-2 згідно з договором поруки № 3175-010/07Ф від 15.03.2007 року та ст. 554 ЦК України є солідарно зобов'язаним з Відповідачем-1 по усій сумі вказаної заборгованості. Щодо заперечень представника Відповідачів про те, що договір про відкриття кредитної лінії № 3175-010/07Ф від 15.03.2007 року є недійсним через відсутність індивідуальної ліцензії НБУ на видачу та отримання кредиту, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Представник Відповідачів в порушення вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України не довів, що договір про відкриття кредитної лінії № 3175-010/07Ф від 15.03.2007 року був визнаний недійсним як оспорюваний правочин, через що суд не має підстав вважати договір про відкриття кредитної лінії № 3175-010/07Ф від 15.03.2007 року таким, що не створює у Відповідача-1 обов'язку повернути позичені кошти. Суд також не може погодитися з твердженнями представника Відповідачів про те, що заявлена до стягнення сума була розрахована без урахування еквіваленту валюту кредиту (долару США) до української гривні. Так, у позовній заяві дійсно вказується про стягнення заборгованості у доларах США, що відповідає факту отримання Відповідачем-1 кредитних коштів саме в іноземній валюті, який підтверджений наявними у справі виписками по особистому рахунку Відповідача - 1. Згідно з пунктом 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Щодо правомірності надання Відповідачеві -1 кредиту в іноземній валюті суд звертається до пункту 11 вказаної постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року, згідно з якою суди повинні виходити з того, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. Представник Відповідачів не оспорив той факт, що на дату видачі кредиту та розгляду справи генеральна банківська ліцензія на здійснення усіх банківських послуг (зокрема кредитування), що її було видано Позивачеві Національним банком України, була відкликана, анульована або визнана недійсною. Представник Відповідачів також зауважував, що строк дії договору поруки № 3175-010/07Ф від 15.03.2007 року сплинув до пред'явлення позову (15.03.2013 року), у зв'язку з чим підстави для солідарної відповідальності [PERSON] по кредитних зобов'язаннях [PERSON] відсутні. З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 543 ЦК України солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 631 даного Кодексу закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Як зазначалося вище, Відповідач-1 повинна була повернути кредит у строк до 15.03.2010 року (протягом строку дії договору поруки № 3175-010/07Ф від 15.03.2007 року), чого ані з її боку, ані з боку поручителя Відповідача-2 зроблено не було. За таких обставин сплив строку дії договору поруки № 3175-010/07Ф від 15.03.2007 року, за відсутністю будь-яких дій Відповідачів з погашення заборгованості, не може слугувати підставою уникнення відповідальності перед Позивачем, та не припиняє солідарної відповідальності Відповідачів. Стосовно застосування позовної давності за заявою представника Відповідачів суд зауважує наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 вказаного Кодексу передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Така позовна давність обчислюється від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). В той же час, згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Такими діями в даному випадку слід вважати сплату Відповідачем - 1 відсотків у сумі 500 доларів США, що відповідно до наявних у справі виписок з особистого рахунку Відповідача-1 мала місце 10.09.2010 року, та підписання Відповідачем-1 19.07.2012 року листа про співпрацю, копія якого була надана суду, тому що даними діями Відповідач - 1 визнала існування як основного зобов'язання (з повернення кредиту), так і допоміжних зобов'язань (зі сплати процентів, пені, комісії тощо) по неповерненій частині кредиту. Отже, трирічна позовна давність по усіх позовних вимогах обчислюється з наступного дня (20.07.2012 року) за датою визнання зобов'язання (19.07.2012 року) та на момент подання позовної заяви до суду не сплинула. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується скорочена позовна давність в один рік, яка спливала 20.07.2013. Оскільки позовну заяву було подано до суду 21.06.2013 року, що підтверджується відповідним штампом канцелярії за вхідним № 2753, строк позовної давності до вказаних вимог не застосовується. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: approved