Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

30 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи стягнення з моменту подання позову до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Позов мотивований відмовою відповідачки добровільно утримувати доньок, а крім заробітку позивача інших засобів на утримання неповнолітніх дітей немає. 28.12.2018 відповідачка направила суду відзив на позов, в якому проти позову заперечує, оскільки їхні діти за усною домовленістю між позивачем та відповідачем залишились проживати з батьком, що підтверджується висновком органу опіки та піклування Роменської районної державної адміністрації від 20.01.2017 №01. 11.07.2015 відповідачка уклала шлюб з [PERSON], 1987 року народження, та переїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації, станиця Тацинська, Ростовської області. [INFO] від шлюбу у них народилася донька [PERSON]. Відповідачка ніде не працює, перебуває на утриманні чоловіка, доглядає за малолітньою дитиною, у зв'язку з чим не має можливості сплачувати аліменти на утримання доньок в установленому позивачем розмірі, проте від виконання своїх материнських обов'язків щодо утримання та виховання дітей не відмовляється. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги змінив, та просив стягувати з відповідачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1013 грн. 50 коп., на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 30 жовтня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнав, та суду пояснив, що відповідачка є його донькою. Вона проживає в Російській Федерації, уклала вдруге шлюб з [PERSON], має малолітню дитину трирічного віку, ніде не працює, тому не має можливості сплачувати аліменти на трьох дітей, які просить позивач. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області 03.09.2015, свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Роменському району реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області 03.09.2015, свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Роменському району реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області 03.09.2015, його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4-6). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09.04.2015 шлюб між сторонами розірваний (а.с. 7). Діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Роменського району Сумської області від 23.10.2018 (а.с. 8). Згідно висновку органу опіки та піклування Роменської районної державної адміністрації від 20.01.2017 №01 визначено місце проживання малолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON], що повністю відповідає інтересам дітей (а.с.9-10). Відповідачка 11.07.2015 уклала шлюб з [PERSON], 1987 року народження, громадянином Російської Федерації, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.39), та переїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації, станиця Тацинська, Ростовської області. [INFO] народила доньку [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.02.2016 (а.с.40), проте добровільно матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх доньок, які проживають з батьком, відповідачка не надає. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, що стягуються з батьків суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Визначаючи розмір аліментів судом враховується, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років згідно Зaкoну України "Про Державний бюджет нa 2019 рік" встановлений з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Враховуючи, що неповнолітні діти проживають з позивачем і перебувають на його повному утриманні, а відповідачка є особою працездатного віку, але ніде не працює, має задовільний стан здоров'я, має на утриманні малолітню дитину, враховуючи рівний обов'язок батька і матері утримувати своїх дітей, суд приходить до висновку, що на користь позивача мають стягуватися аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1013 грн. 50 коп. на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. При цьому розмір аліментів визначений, виходячи із засад об'єктивності, виваженості та справедливості. Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що позов виник з вини відповідача, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 704,80 грн. судового збору. На підставі положень ст. ст. 10,12,13,18,81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, суд,

Outcome: approved