Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання його неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до повноліття дитини на користь відповідачки [PERSON] , що були стягнуті відповідно до рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 07.07.2014 року, по цивільній справі № 484/2535/14-ц. В обгрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до вказаного рішення суду, з нього стягуються аліменти на утримання його неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Проте, встановлені рішенням суду від 07.07.2014 року обставини змінилися, оскільки у 2018 році відповідачка зилишила їх неповнолітню доньку та покинула м. Первомайськ, виїхавши за межі України на заробітки і місцезнаходження її невідоме. На даний час дитина проживає разом із ним та його матір`ю [PERSON] , по [ADDRESS] . Посилаючись на те, що дитина проживає з ним і знаходиться на його утриманні, просив задовольнити позов. На підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачці направлялась копія позовної заяви і додатків, про час та місце розгляду справи відповідачку було повідомлено належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Відзиву на позов не подала. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , є батьком, а [PERSON] - матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.07.2014року, з [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дитини. (а. с.14). В позові позивач зазначає, що малолітня донька з 2018 року проживає із ним та його матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка покинула м. Первомайськ, виїхала за межі України на заробітки і місцезнаходження її невідоме, що також об`єктивно підтверджується заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.03.2019 року, у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, згідно якого відповідачку [PERSON] було визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинком по [ADDRESS] . Фактичними обставинами справи було встановлено, що відповідачка зареєстрована в будинку з 12.01.2010 року, однак більше року у вказаному будинку не проживає, жодного разу не з`явилась в судове засідання, в зв`язку з чим у справі було винесене заочне рішення. З акту від 01.11.2019 року вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] з 2018 року (а.с.8). Наявність обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини на користь [PERSON] , тоді як малолітня дитина проживає разом із батьком, стала підставою для звернення до суду з позовом про припинення стягнення аліментів. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд, може, звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у ст. ст. 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, позов про припинення стягнення аліментів є обгрутованим, грунтується на Законі, а тому підлягає задоволеню. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір", то з відповідачки слід стягнути 840,80 грн. судового збору на користь держави. Враховуючи наведене, ст.ст. 179,180,182, 184, 191,273 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved