Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

14.12.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб, укладений 04.04.2002 року та зареєстрований у виконавчому комітеті Любопільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис №2. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 04.04.2002 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією паспорту з безконтактним електронним носієм № [NUMBER] від 28.02.2018 року та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Любопільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області 13.07.2009 року. Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, причиною цього стали різні погляди на життя та розбіжності по найважливішим життєвим питанням, а також втрачено почуття любові та поваги. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу головуючим у справі визначено суддю Литвинюк А.В. Ухвалою суду від 24.12.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами у справі у строки, передбачені ст.275 ЦПК України з повідомленням (викликом) учасників справи. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст.128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила суд залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом надсилання ухвали суду та судових повісток на адресу, зазначену у позовній заяві, яка не змінювалася, про що свідчить довідка з відділу адресно-довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 23.12.2020 року, однак у призначені судові засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив. При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п.1 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку. Судом враховано, що судові повістки на 20.01.2021 року, 22.02.2021 року та 27.05.2021 року були отримані відповідачем [PERSON] особисто, про що свідчить підпис та відмітка в повідомленні про вручення поштового відправлення. Крім того, повідомлення про виклик відповідача у судове засідання, призначене на 25.03.2021 року та 27.05.2021 року були розміщені на офіційному веб-порталі Судової влади України. Як вбачається з ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Також, тексти судових повісток у вигляду SMS-повідомлень направлялись на телефонний номер відповідача, який зазначений у позовній заяві, що підтверджується довідками, сформованими в електронному вигляді. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, за наявними в ній матеріалами. Відповідно до ст.ст.280,281 ЦПК України судом постановлена протокольна ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Як вбачається з ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Положеннями ч.3 ст.109 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до вимог ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Ст.112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Крім того, відповідно до ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно роз`яснень, які викладені у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що 04.04.2002 року виконавчим комітетом Любопільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області було зареєстровано шлюб, укладений між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено запис за №2. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією паспорту з безконтактним електронним носієм № [NUMBER] від 28.02.2018 року та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Любопільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області 13.07.2009 року. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Суд вважає, що подальше спільне життя дружини - [PERSON] та чоловіка - [PERSON] й збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе, спорів з приводу спільного майна немає. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що причини які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved