Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

28 травня 2015 року позивач, прокурор Дунаєвецького району Хмельницької області в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації, [PERSON], третя особа: відділ Держземагентства у [PERSON] районі про визнання недійсним державного акта ,скасування державної реєстрації та розпорядження [PERSON] райдержадміністрації №170/2011-р від 06.04.2011 року посилаючись на те, що на підставі розпорядження [PERSON] РДА від 19.10.2010 року за № 724/2010 р. [PERSON] видано 26.09.2011 року державний акт на право власності на земельну ділянку згідно якого йому належить земельна частка (пай) № 60 площею 1,3850 га, кадастровий номер 6821888000:03:001:0086, який зареєстровано 26.09.2011 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 682188801000482. З 2011 року по 2015 рік [PERSON] земельну ділянку не обробляв, не використовував, не здавав в оренду, оскільки проживає в м.Києві і лише в лютому 2015 року, коли хотів здати земельну ділянку в оренду довідався, що земельна ділянка за кадастровим номером 6821888000:03:001:0086 зареєстрована за іншим власником [PERSON] відповідно до державного акту серії ЯК №665340, який видано 24.11.2011 року [PERSON] РДА на підставі розпорядження №170/2011 р. від 06.04.2011 року на підставі якого [PERSON] надано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сиворогівської сільської ради за межами населеного пункту земельну частку (пай) № 60 площею 1,38 га. Таким чином, одну і ту ж земельну ділянку надано двом особам на підставі розпоряджень Дунаєвецьької РДА. Завдання на виконання робіт з виготовлення проекту землеустрою і позивачу та відповідачці [PERSON] виконувала землепроектна організація ТОВ «Краяни», з вини якої допущено порушення в частині видачі двох технічних документацій на одну і ту ж земельну ділянку двом особам. Оскільки власник земельної ділянки не може користуватися наданою йому земельною ділянкою і його права на землю порушені, а також в звязку з тим , що [PERSON] є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, хворіє в його інтересах до суду звернувся прокурор. В судовому засіданні прокурор Дунаєвецького району Романюк В.О. та Мармус В.М. підтримали заявлений позов та просили його задовольнити посилаючись на обставини, які викладенні в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] райдержадміністрації в судове засідання не зявився, однак до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вимоги позивача визнаються повністю і просить справу розглядати у відсутності представника. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, однак надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та не заперечення в задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час видачі позивачу державного акта на право власності на земельну ділянку) (надалі ЗК України), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами (ч. 1 ст. 126 ЗК України). Судом встановлено, що розпорядженням [PERSON] райдержадміністрації №724/2010-р від 19.10.2010 р. [PERSON] власнику сертифіката серії ХМ № 058825 земельної частки (паю) № 60 площею 1,38 га надано в натурі земельний пай для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сиворогівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області за межами населеного пункту. На підставі даного розпорядження позивачу видано [PERSON] районною державною адміністрацією державний акт серії ЯК № 200083 від 26 вересня 2011 року на право власності на земельну ділянку № 60 площею по 1,3850 га, кадастровий номер 6821888000:03:001:0086, яка розташована на території Сиворогівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області і який зареєстровано 26.09.2011 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 682188801000482. Відповідно до ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Отже, з моменту державної реєстрації зазначеного вище державного акта на право власності на земельну ділянку позивач набув права власника земельної ділянки, тобто права володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю. Між тим, судом встановлено, що в повній мірі реалізувати своє право власності на земельну ділянку позивач не може, оскільки відповідачці [PERSON] видано на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації від 06 квітня 2011 року № 170/2011-р. державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 665340 від 24 листопада 2011 року на земельну ділянку № 60 площею 1,3850 га, кадастровий номер 6821888000:03:001:0086, яка розташована на території Сиворогівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області за межами населеного пункту і який зареєстровано 24.11.2011 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 682188801000480, що підтверджується копіями розпорядження та державного акта на право власності на земельну ділянку і таким чином позивач позбавлений права володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю. Статтею 198 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) передбачено, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану. Згідно ч. 3 ст. 103 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення), власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Таким чином, погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами є обовязковою складовою технічної документації на конкретну земельну ділянку і без такого погодження, технічна документації не може бути затверджена, зокрема, органом місцевого самоврядування. Згідно повідомлення відділу Держземагентства у [PERSON] районі Хмельницької області від 01.07.2015 року видно, що земельна ділянка за кадастровим номером 6821888000:03:001:0086 крім [PERSON] належить [PERSON] на підставі державного акта . Проте, затверджуючи відповідачці [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку №60 площею 1,3850 га , розташована на території Сиворогівської сільської ради Дунаєвецького району відповідач, [PERSON] районна державна адміністрація ,належним чином не перевірив технічну документацію, що є однією із причин ухвалення протиправного рішення. Суд вважає, що зазначені вище порушення прав позивача сталися через невідповідність технічної документації, виготовленої ПП « Краянин », що виразилось у видачі проектною організацією двох однакових технічних документацій із землеустрою на одну і ту ж земельну ділянку. У той же час, на переконання суду , порушення прав позивача можна було б уникнути, за умови, якби відповідач належним чином здійснив підготовку до затвердження та власне затвердження технічної документації, зокрема, перевірив би правильність технічної документації, достовірність унесених до неї даних. Оскільки ретельна перевірка техдокументації виявила б, що земельна ділянка під №60 площею 1,3850 га уже надана в натурі (на місцевості) [PERSON], а відтак, у затвердженні технічної документації [PERSON] було б відмовлено. Згідно ст.ст. 19, 55 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Статтями 152, 155 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87- 90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України,статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Таким чином, усе зазначене вище переконує суд у тому, що ухвалюючи розпорядження № 170/2011-р від 06 квітня 2011 року [PERSON] районної державної адміністрації в частині надання в натурі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сиворогівської сільської ради за межами населеного пункту [PERSON] - власнику сертифіката серії ХМ № 058855 земельної частки (пай) № 60 площею 1,38 га відповідач, [PERSON] райдержадміністрація, діяв не у спосіб та не в порядку, визначеному Конституцією та законами України, а відтак, наслідком такого рішення відповідача є порушення права власності позивача на землю. На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому слід стягнути з [PERSON] районної державної адміністрації Хмельницької області та [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі по 121 грн. 80 коп. з кожного.

Outcome: approved