Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

25 листопада 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів спадкодавцю [PERSON] - договору дарування житлового будинку та державного акту на право приватної власності на землю, у зв»язку з тим, що у зазначених документах його прізвище вказано «[PERSON]», у той час як відповідно до документів, що посвідчують його особу та факт смерті його прізвище - «[PERSON]». Заявники [PERSON] та [PERSON], а також заінтересована особа були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явилися, просили справу розглянути за їх відсутності, заявники заяву підтримали та просили її задовольнити, а представник заінтересованої особи не заперечував проти задоволення заяви (а.с.22,23,24-25). Тому на підставі ст.ст.168,169 ЦК України справу розглянуто у відсутності сторін. Судом встановлено, що [INFO] в с. Ямпіль м. Красний Лиман Донецької області помер [PERSON], який постійно проживав по [ADDRESS], про що01 лютого 2007 року виконавчим комітетом Ямпільської селищної ради міста Красний Лиман Донецької області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Єдиними спадкоємцями, який прийняли спадщину після смерті спадкодавця, були його сини - [PERSON] та [PERSON] (а.с.10,11). Заявники прийняли спадщину після смерті [PERSON], але позбавлені у позасудовий спосіб отримати свідоцтво про право на спадщину з наступних причин. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 10.04.1951 року Краснолиманським ЗАГС, прізвище спадкодавця правильно записано російською мовою як «[PERSON]» (а.с.9). Таким же чином (українською мовою) зазначено його прізвище і в свідоцтві про смерть від 01.02.2007 року серія [NUMBER], виданому виконавчим комітетом Ямпільської селищної ради м. Красний Лиман Донецької області (а.с.8). Однак у договорі дарування житлового будинку, посвідченого Краснолиманською нотаріальною конторою від 08.02.1968 року за реєстром № 109, зареєстрованого 22.04.1968 року в Слов"янському інвентарбюро за № 1369, та в Державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданому 22.05.2000 року Ямпільською селищною радою на підставі рішення виконавчого комітету Ямпільської селищної ради № 18/12 від 31.03.2000 року, зареєстрованому за № 1102 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, яким посвідчено право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,1392 га, розташовану на території [ADDRESS], так і у вказаному рішенні прізвище власника записано українською мовою як «[PERSON]»(а.с.12-13,14). Одночасно при зверненні до суду заявники вказували, що встановлення вказаного факту їм необхідно для прийняття спадщини. Але у зв»язку з наведеним постановою державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори заявникам було відмовлено у посвідченні свідоцтва про право на спадщину (а.с.17). Згідно з правовими позиціями, викладеними в п.1,3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами та доповненнями) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів встановлено частиною другою статті 16 ЦК України, зокрема такими способами є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Чинним законодавством України не передбачений порядок виправлення помилки в державних актах на право власності на земельні ділянки (п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року N 43). Згідно з положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-1У(надалі Закон) документом, що підтверджує реєстрацію речового права на нерухоме майно на сьогодні є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Але отримати такий заявник може лише після реєстрації свого права на вказану земельну ділянку відповідно до ст. 19 Закону на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та рішення суду про встановлення факту його належності заявнику. Згідно до ст.ст. 234,256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Тому суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню бо досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що договір дарування житлового будинку, посвідчений Краснолиманською нотаріальною конторою від 08.02.1968 року за реєстром № 109, зареєстрованого 22.04.1968 року в Слов"янському інвентарбюро за № 1369, та в Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий 22.05.2000 року Ямпільською селищною радою на підставі рішення виконавчого комітету Ямпільської селищної ради № 18/12 від 31.03.2000 року, зареєстрований за № 1102 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, яким посвідчено право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,1392 га, розташовану на території [ADDRESS], належить [PERSON], який помер [INFO] в с. Ямпіль м. Красний Лиман Донецької області.

Outcome: approved