Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

[PERSON] 15.03.2021 року звернувся до суду з даним позовом до відповідачів та, уточнивши вимоги, просив визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на те, що він є власником житлового будинку з допоміжними господарчими побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На даний час в належному йому будинку зареєстрована [PERSON] його колишня дружина, а також [PERSON] та її дочка [PERSON] , які не є членами його сім`ї і ніколи не проживали в даному будинку, але зареєстровані як квартиро наймачі, хоча з 2018 року та по теперішній час в зазначеному будинку вони не проживають. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідачі відмовляються, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 18.03.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення вказаних недоліків (а.с.17-18). Ухвалою суду від 09.04.2021 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 13.05.2021 року (а.с.29-30). Ухвалою суду від 13.05.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.06.2021 року (а.с.46-47). Ухвалою суду від 02.06.2021 року відкладено розгляд справи, повідомлено відповідача про розгляд справи шляхом поміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада України» (а.с.62). Ухвалою суду від 04.08.2021 року провадження у цивільній справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , та яка діє як законний представник в інтересах [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради, про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням було закрито. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі за участі його представника адвоката Кірнос Н.В. (а.с.44). Представник позивача в судовому засіданні підтримувала заявлені позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позові. Просила позов задовольнити. В подальшому надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.77). Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради в судовому засіданні при вирішення позову покладалась на розсуд суд, в подальшому надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 78). Відповідачка в судове засідання не з`явилася і не повідомила суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надала. Згідно з п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суд іншої адреси. Так, судом направлялись судові повістки за адресою місця реєстрації відповідачки [PERSON] (а.с.35, 55, 72). Крім того виклик відповідача до суду був здійснений й через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.29-30, 46-47, 62). За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. З матеріалів справи встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 28.07.2008 року (а.с.4) та Витягом про Державну реєстрацію прав №28737871 від 20.01.2011 року (а.с.5), позивач [PERSON] є власником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону N475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Такий захист прав може бути здійснено способами передбаченими ст.16 ЦК України. Згідно з рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.04.2021 року (а.с.37-38), шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради, відповідач [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (а.с.28). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї (а.с.7) [PERSON] у домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] , не проживає, місце її проживання невідоме. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] та [PERSON] в травні 2018 року посварились, вони припинили шлюбні відносини та [PERSON] виїхала з будинку [ADDRESS] . Близько через півроку, восени 2018 року, вказаний будинок згорів. Де в даний час проживає [PERSON] їм невідомо. Підстави вважати, що позивач чинив перешкоди відповідачу у користуванні житловим приміщенням, чи існують інші поважні причини не проживання відповідача у спірному будинку відсутні. За даними, що містяться в акті про пожежу від 08.09.2018 року (а.с. 9) та довідки Новосанжарського районного сектору ГУ ДСНС України в Полтавській області №373 від 14.09.2018 року (а.с.8) житловий будинок [ADDRESS] знищений пожежею. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання [PERSON] такою, яка втратила право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 317, 319, 391, ч.2 ст.405 ЦК України та

Outcome: approved