Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

15 червня 2015 року позивач, він же співвідповідач за зустрічним позовом Управління житлово-комунального господарства Охтирської міської ради звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що житлове приміщення квартира [ADDRESS] загальною площею 20,0 кв.м. належить до комунальної власності територіальної громади міста. Згідно ордеру на житлове приміщення від 13.07.1988 року № 5051, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради від 30.06.1988 року [PERSON], в зазначеній квартирі до 23.06.1998 року приживали разом з [PERSON] дружина та їх син. 07.06.2006 року [PERSON] за погодженням директора приватного підприємства «СІБ» уклав договір піднайму № 7 з [PERSON], яка в даний час зареєстрована та проживає в зазначеній квартирі. 30.07.2013 року [PERSON] помер і на підставі свідоцтва про смерть був знятий з реєстрації місця проживання та договір найму спірної квартири припинив дію. Договір піднайму житла належить до похідних договорів. Управління житлово-комунального господарства Охтирської міської ради в межах повноважень та у спосіб, визначені законом, 26.12.2013 року звернулось до [PERSON] з вимогою добровільно звільнити займане житло та передати квартиру за Актом приймання-передачі. Однак, [PERSON] приміщення не звільнила та не передала його у встановленому порядку наймодавцю. Тому, просять суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 13 в будинку № 48 по вул. Снайпера в м. Охтирка Сумської області з підстав припинення договору піднайму та відсутності у піднаймача самостійного права на житло. Зняти з реєстрації місця проживання в Охтирському міському секторі Державної міграційної служби України в Сумській області [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Представник відповідачки [PERSON], вона ж позивачка за зустрічним позовом [PERSON] 09.07.2015 року звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до Управління житлово-комунального господарства Охтирського міськвиконкому, приватного підприємства «СІБ» про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання за [PERSON] права на користування житловим приміщенням, а саме : квартирою № 13 по вул. Снайпера, 48 в м. Охтирка Сумської області та зобовязання укласти договір, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.07.2013 року помер [PERSON], з яким [PERSON] з 2000 року по день його смерті проживали, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Після смерті [PERSON] [PERSON] фактично прийняла спадщину. Встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, необхідно їй для укладення договору найму житлового приміщення та подальшої приватизації житла. А тому, просить суд встановити факт проживання з 2000 року по день смерті, однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, [PERSON] та [PERSON], визнати за [PERSON] право на користування житловим приміщенням, а саме : квартирою № 13 в будинку № 48 по вул. Снайпера в м. Охтирка Сумської області та зобовязати Приватне підприємство «СІБ» укласти з [PERSON] договір найму жилого приміщення, а саме квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом Управління житлово-комунального господарства Охтирської міської ради, він же представник співвідповідача за зустрічним позовом [PERSON] позов Управління житлово-комунального господарства Охтирської міської ради до [PERSON] підтримав повністю та пояснив суду, що житлове приміщення квартира [ADDRESS] загальною площею 20,0 кв.м. належить до комунальної власності територіальної громади міста. Згідно ордеру на житлове приміщення від 13.07.1988 року № 5051, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради від 30.06.1988 року [PERSON], в зазначеній квартирі до 23.06.1998 року приживали разом з [PERSON] також дружина та їх син. 07.06.2006 року [PERSON] за погодженням директора приватного підприємства «СІБ» уклав договір піднайму № 7 з [PERSON], яка в даний час зареєстрована та проживає в зазначеній квартирі. 30.07.2013 року [PERSON] помер і на підставі свідоцтва про смерть був знятий з реєстрації місця проживання та договір найму спірної квартири припинив свою дію. Договір піднайму житла належить до похідних договорів. А тому, Управління ЖКГ Охтирської міської ради в межах повноважень та у спосіб, визначені законом, 26.12.2013 року звернулось до [PERSON] з вимогою добровільно звільнити займане житло. Однак, [PERSON] приміщення не звільнила. Тому, просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 13 в будинку № 48 по вул. Снайпера в м. Охтирка Сумської області з підстав припинення договору піднайму та відсутності у піднаймача самостійного права на житло. Зняти з реєстрації місця проживання у Охтирському міському секторі Державної міграційної служби України в Сумській області [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Зустрічний позов [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання за [PERSON] права на користування житловим приміщенням та зобовязання укласти договір не визнає в повному обсязі. Відповідач, вона ж позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги Управління житлово-комунального господарства Охтирської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням не визнали та пояснили суду, що у відповідності до вимог ст. 106 ЖК повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. [PERSON] вселялася у спірну квартиру, як член сім'ї для сумісного проживання. Зустрічний позов про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права на користування житловим приміщенням та зобовязання укласти договір підтримали в повному обсязі та пояснили суду, що [PERSON] з 2000 року проживала з [PERSON], як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Вели спільне господарство. Після смерті [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину фактично та залишилася проживати в [INFO]. [PERSON] бажає приватизувати квартиру, оскільки таким правом ще не скористалась. Представник ПП «СІБ» до початку судового засідання надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника та зазначив, що Приватне підприємство «СІБ» згідно договору № 4 від 16.03.2006 року укладеного між УЖКГ Охтирської міської ради, як балансоутримувачем комунального майна міста, та ПП «СІБ» здійснює обслуговування багатоквартирних житлових будинків та прибудинкових територій в мікрорайоні Дачний. Квартира № 13 в будинку по вул. Снайпера, 48 належить до комунальної власності, управління якою здійснює УЖКГ Охтирської міської ради. [PERSON] була зареєстрована в даній квартирі по договору № 7 від 07.06.2006 року, згідно якого [PERSON], як наймач квартири, здавав квартиру для спільного проживання [PERSON] У договорі зазначено, що плата не береться, оскільки [PERSON] є співмешканкою. ПП «СІБ» не заперечує проти укладення договору найму жилого приміщення за адресою [ADDRESS] з [PERSON] в разі визнання її членом сімї померлого наймача [PERSON]. Представник Виконавчого комітету Охтирської міської ради [PERSON] в судовому засіданні 10.09.2015 року пояснила суду, що [PERSON] помер і [PERSON] не звернулась вчасно, щоб встановити факт її проживання в спірній квартирі, а тому, вважає, що статус члена сімї вона не набула. 23.09.2015 року від представника виконавчого комітету Охтирської міської ради надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі їх представника. Позов УЖКГ Охтирської міської ради підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Проти зустрічної позовної заяви [PERSON] заперечувала та просила в задоволенні відмовити. Представник третьої особи Охтирського міського сектору Управління Державної міграційної служби України в Сумській області до початку судового засідання надали суду письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що років девять проживає по-сусідству з [PERSON] та підтвердила, що [PERSON] з [PERSON] проживали однією сімєю, завжди бачила їх разом. Навіть і не здогадувалася, що шлюб між ними не був зареєстрованим. Свідок [PERSON] пояснив суду, що з 1977 року проживає в [INFO]. В 1987-1988 роках в квартиру № 13, що по-сусідству вселився [PERSON] З 2000 року [PERSON] став проживати з [PERSON] однією сімєю, як чоловік та дружина, мали спільний бюджет, зробили ремонт, коли [PERSON] захворів [PERSON] завжди була поряд, допомагала йому. Свідок [PERSON] пояснив суду, що проживає по сусідству з [PERSON] та підтвердив суду, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю, як подружжя, відносини у них були гарні, проживали разом до останнього дня [PERSON]. Він вважав, що [PERSON] є [PERSON] і навіть не здогадувався, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] не був укладений. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що житлове приміщення квартира [ADDRESS] загальною площею 20 квадратних метрів належить до комунальної власності територіальної громади міста. На підставі рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради від 30.06.1988 року [PERSON] був виданий ордер на житлове приміщення № 5051 від 13.07.1988 року. (а.с.6). Згідно договору № 7 від 07.06.2006 року [PERSON] здав [PERSON] квартиру для сумісного проживання [INFO], як члену сімї. (а.с. 7). Тобто, [PERSON] вселялася в квартиру, як співмешканка, для сумісного з [PERSON] проживання, не будучи в шлюбі, фактично перебувала в шлюбних відносинах, як співмешканка без окремо оплати квартплати, вела сумісне господарство на правах члена сімї. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно відомостей адресно-довідкової картотеки Охтирського МС УДМС України в Сумській області [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO], де був зареєстрований та проживав [PERSON] Згідно акту від 20.08.2013 року, складеного паспортистом [PERSON] та юрисконсультом [PERSON] в квартирі [ADDRESS] зареєстрована згідно договору з 08.06.2006 року, але фактично в даній квартирі [PERSON] проживає з 2000 року. І лише, отримавши свідоцтво про розірвання шлюбу, уклала договір на проживання в якості члена сімї і це дало підстави лише після цього вчинити реєстрацію за вказаною адресою. Згідно довідки ПП «СІБ» [PERSON] на день смерті [PERSON], який помер 30.07.2013 року, проживала разом з ним. Згідно свідоцтва про поховання від 30.07.2013 року [PERSON] здійснила поховання [PERSON], про що зроблено запис в цьому свідоцтві. Факт проживання [PERSON] та [PERSON], як чоловіка та дружини також підтверджується фототаблицею, з якої видно, що [PERSON] та [PERSON] в колі сімї, разом проводили відпочинок. Допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які проживають по-сусідству з [PERSON] підтвердили суду, що [PERSON] з [PERSON] проживали однією сімєю, як чоловік та дружина, мали спільний бюджет, зробили ремонт, завжди були разом, коли [PERSON] захворів [PERSON] завжди була поряд, допомагала йому, відносини у них були гарні, проживали разом до останнього дня [PERSON] та, що вони навіть і не здогадувалися, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] не був зареєстрованим. Підтвердженням того, що [PERSON] та [PERSON] збудували сімю також є те, що як і [PERSON], так і [PERSON] розірвали свої попередні шлюби, про що свідчать відповідні довідки та свідоцтво про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» члени сімї - особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки (крім осіб, взаємні права та обовязки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Відповідно до вимог ст. 41 Житлового кодексу Української РСР контроль за станом обліку на підприємствах, в установах, організаціях громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів і відповідними органами професійних спілок. Згідно вимог ст. 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до ст. 51 Житлового кодексу Української РСР жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. Згідно ст. 65 Житлового кодексу Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Враховуючи вищевикладене, судом достовірно встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю, чоловіка та жінки без шлюбу з 2000 року по день смерті [PERSON], а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно довідки філії Херсонського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 25.06.2015 року [PERSON], яка мешкала за адресою : [ADDRESS] за даними архіву в списках на приватизацію значиться за № 9, житловий чек не використала. (а.с.41). Відповідно до довідки Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради № 9/87 від 25.06.2015 року [PERSON] у черзі на отримання житла при виконавчих органах Херсонської міської ради не перебуває. (а.с.42). Згідно листа Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради від 10.07.2015 року [PERSON] при виконавчих органах Херсонської міської ради на квартирному обліку не перебувала та житла не отримувала. (а.с.52). З пункту 1.3 Положення про управління житлово-комунального господарства Охтирської міської ради вбачається, що Управління є балансоутримувачем житлового фонду міста, обєктів житлово-комунального комплексу, які перебувають у власності територіальної громади, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідно до пункту 1.4 Положення про управління житлово-комунального господарства Охтирської міської ради управління є орендодавцем комунального майна, що перебуває на балансі управління, є органом приватизації комунального майна територіальної громади м. Охтирка. Згідно вимог п. 3.5 вищевказаного Положення управління у сфері контролю, приватизації комунального майна, житлового фонду бере участь у розробці і реалізації програм приватизації комунального майна, здійснює контроль за належним їх виконанням, видає в межах своєї компетенції документи, що є обовязковими для виконання відповідними установами, організаціями; готує і вносить на розгляд виконавчого комітету проекти рішень, що стосуються забезпечення громадян житлом у тому числі шляхом приватизації жилих приміщень; на підставі рішень виконавчого комітету оформлює і видає ордери на житлові приміщення, охоронні свідоцтва (бронювання); в межах повноважень вирішує інші питання, повязані з обліком, розподілом, обміном, бронюванням чи приватизацією житла згідно з чинним законодавством; приймає рішення про оцінку комунального майна для оренди чи приватизації, у порядку встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст. 61 Житлового Кодексу Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Згідно договору № 4 від 16.03.2006 року, укладеного між Управлінням житлово-комунального господарства Охтирської міської ради та приватним підприємством «СІБ», ПП «СІБ» здійснює утримання житлового фонду за адресою : м. Охтирка, вул. Снайпера, 48 Сумської області. (а.с. 57-58). Відповідно до вимог ст. 106 Житлового Кодексу Української РСР повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» в силу ст. 61 ЖК житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності - підприємство, установа, організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення. Вони вправі, зокрема, пред'являти позови про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розірвання договору найму жилого приміщення і виселення в зв'язку з систематичним порушенням правил співжиття, псуванням і руйнуванням жилих приміщень. Однак у справах із питань, віднесених до компетенції органів місцевого самоврядування чи місцевої державної адміністрації, або з питань управління житловим фондом, віднесених його власником або уповноваженим ним органом до свого відання згідно зі ст. 18 ЖК (наприклад, про визнання ордера недійсним, надання, бронювання або обмін жилого приміщення, визнання права на жиле приміщення крім випадків, коли в ньому проживають інші члени сім'ї наймача), належною стороною повинен бути відповідний орган чи власник житлового фонду. Згідно п. 9 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного суду України вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. В даному випадку, навпаки, [PERSON] вселилася за згодою наймача, проживала в якості співмешканки, фактично на правах дружини. Відповідно до вимог ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Позовні вимоги Управління житлово-комунального господарства Охтирської міської ради суд вважає необґрунтованими на законі і такими, що підлягають відхиленню зі слідуючих підстав. Позивач за первісним позовом, посилаючись на те, що ордер на вселення було видано [PERSON], він був головним наймачем, а [PERSON], не будучи дружиною та членом сім'ї згідно закону, автоматично, з часу смерті [PERSON] втратила право користування житлом. Суд в попередніх своїх мотивах довів, що [PERSON] поселилась в якості співмешканки, для сумісного сімейного проживання, перебуваючи в фактичних шлюбних відносинах, як член сім'ї. Це було підтверджено складанням договору з боку ПП «СІБ» та [PERSON] і [PERSON], що проживає за вказаною адресою [PERSON] не як квартирант, про що було вказано, що квартплату окремо не платить, тому, що є співмешканкою і членом сім'ї. І на даний час ПП «СІБ» визнає, що як організація, яка здійснює утримання житлового фонду в мікрорайоні Дачний, в тому числі й по вул. Снайпера, 48 в м. Охтирка, не заперечує проти укладення договору найму жилого приміщення з [PERSON] в разі визнання її членом сім'ї померлого наймача [PERSON] [PERSON] та [PERSON], маючи намір в подальшому укласти шлюб, розірвали кожний свій попередній шлюб, отримали свідоцтва про розлучення, але раптова смерть [PERSON] не дозволила реалізувати цей їх намір. Оцінюючи викладене, суд вважає, що документами беззаперечно доведено факт вселення [PERSON] в спірну квартиру в якості члена сім'ї, яка тринадцять років виконувала обовязки фактично дружини, ведучи спільне сімейне господарство з померлим, а вимоги первісного позивача, що вона не є членом сім'ї нічим, окрім голослівного про це зявлення, не підтверджується. На підставі викладеного та

Outcome: approved