Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

22.01.2020 Орган опіки та піклування виконкому Соледарської міської ради звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини [PERSON] з вказаним позовом до [PERSON] , третя особа - Комунальна установа охорони здоров`я «Краматорський будинок дитини « Антошка » про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування позову вказує, що на території Соледарської міської ради Донецької області проживає [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Мати дитини - [PERSON] покинула дитину [PERSON] , [INFO] , в дитячому відділенні комунального некомерційного підприємства «Багатогірофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут», про що свідчить акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 17 квітня 2019 року. Батько дитини - [PERSON] в свідоцтві про народження записаний згідно частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Рішенням виконкому Соледарської міської ради від 06 червня 2019 року № 115 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. [PERSON] влаштована в державний заклад на повне держав утримання рішенням виконкому Соледарської міської ради від 06.06.2019 року № 116. Дитину направлено до комунальної установи охорони здоров`я «Краматорський будинок дитини « Антошка », де вона з 29.07.2019 року та по теперішній час знаходиться. За інформацією закладу мати [PERSON] за весь час свою дитину не відвідувала. [PERSON] порушує вимоги Сімейного кодексу, а саме частин другої статті 143 Сімейного кодексу України згідно якої мати, яка не перебуває в шлюбі, зобов`язана забрати дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я. За більше ніж шість місяців перебування дитини в закладі, мати не виявила бажання займатися вихованням своєї дитини. Згідно з частиною першою статті 164 Сімейного кодексу, передбаченого даною статтею, встановлена сімейно-правова санкція у формі позбавлення батьківських прав. Малолітня [PERSON] потребує соціального захисту та влаштування до сімейних форм виховання. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.02.2020 за вказаною цивільною справою було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 13 березня 2020 року. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25.03.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було. Представник позивача Органу опіки та піклування виконкому Соледарської міської ради у судове засідання не з`явилася, разом з тим, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, вона у встановленому законом порядку була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (шляхом надіслання судових повісток за адресою реєстрації). Про причини своєї неявки вона суд не сповістила, від неї не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Третя особа - Комунальна установа охорони здоров`я «Краматорський будинок дитини «Антошка» у судове засідання не з`явився, разом з тим, надав суду заяву (вх. № 9362) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Судом достовірно встановлено, що [INFO] у м.Соледар Бахмутського району Донецької області народилась [PERSON] , про що 26 березня 2019 року складено відповідний актовий запис № 18, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 26 березня 2019 року. Мати - [PERSON] , батько - [PERSON] (відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України) (а.с.9-10). Відповідно до акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 17.04.2019 року, складеного КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м.Бахмут», розташованого по вул.Сибірцева, 15 в м.Бахмуті Донецької області, а саме працівниками охорони здоров`я завідуючою педіатричного відділення [PERSON], лікарем-педіатром педіатричного відділення [PERSON] , інспектором ювенальної превенції сектора превенції Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області [PERSON] та представниками служби у справах дітей Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради начальника служби у справах дітей [PERSON] складено акт про те, що 07.03.2019 року о 17.00 год. в КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м.Бахмут» виявлена покинута дитина жіночої статі - [PERSON] , [INFO] . Дитина поступила до закладу охорони здоров`я 07.03.2019 року з матір`ю. Відомості про матір - [PERSON] , [INFO] , проживає: [ADDRESS] . 25.03.2019 року мати самовільно покинула дитину, відмовилась брати участь у лікуванні дитини, але один раз відвідала дитину 29.03.2019 року протягом 3 хвилин (а.с.8). Рішенням виконкому Соледарської міської ради від 06.06.2019 № 115 [PERSON] , [INFO] , було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та рішенням виконкому Соледарської міської ради від 06.06.2019 № 116 дитину влаштовано в державний заклад на повне державне утримання (а.с.13, 14). Згідно з інформацією наданою КНП «Краматорський будинок дитини « Антошка » за 01/07-136 від 05.03.2020 року, адміністрація КНП «Краматорський будинок дитини « Антошка » повідомляє про те, що в КНП «КБД «Антошка» на повному державному забезпеченні виховується [PERSON] , [INFO] . За час перебування [PERSON] , [INFO] , в будинку дитини, згідно журналу обліку відвідувань, мати [PERSON] , доньку не відвідувала, життям та здоров`ям не цікавилась, не виявляла батьківської уваги та турботи, матеріальної допомоги не надавала, не телефонувала, листів не надсилала, ніяких заходів для повернення дитини до родини не здійснювала (арк.с.43). Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дійсно з боку відповідача має місце ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків та неналежне їх виконання, воно не було пов`язано як об`єктивними так і суб`єктивними причинами. За таких обставин у суду є усі правові підстави для застосування крайнього заходу впливу відносно відповідача та позбавити її батьківських прав, яка на теперішній час без поважних причин самоусунулася від виховання та утримання дитини. Наданий суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, суд вважає прийняти до уваги під час ухвалення рішення, оскільки як було встановлено в судовому засіданні належних та достатніх роз`яснювальних заходів з відповідачем про позбавлення її батьківських прав було проведено достатньо, але це не принесло бажаних результатів щодо виконання нею її батьківських прав та обов`язків. Крім того, ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 статті ст. 166 Сімейного кодексу України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не має бажання та можливості займатися вихованням та утриманням дитини, свідомо самоухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітньої [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється без поважних причин від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що проявляється у відсутності її піклування про фізичний та духовний розвиток доньки, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, позбавивши [PERSON] батьківських прав, та присудивши з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення нею повноліття. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачеві, що вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав на підставі ст.169 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 3 ч. 2 п. 14 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. У зв`язку із тим, що позивачем при подачі позову судовий збір не сплачувався, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 2 102 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved