Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, а саме: на квартиру [ADDRESS]; садовий будинок [ADDRESS]; та на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0911 га, кадастровий номер [NUMBER] (ділянка [ADDRESS]), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер його батько - [PERSON], а [INFO] року померла мати - [PERSON]. Однак оформити право на спадщину у встановленому порядку не зміг у зв'язку з відсутністю зареєстрованих в установленому порядку правоустановчих документів на вказане майно. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, суду пояснив, що після смерті батька, якому належала 1/3 частки квартири [ADDRESS] в межах строків прийняття спадщини звернувся до приватного нотаріуса [PERSON], яка відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правоуставночих документів. А [INFO] року померла його мати - [PERSON]. Одночасно з першою заявою, він звернувся до вказаного нотаріуса з метою оформлення спадщини після матері на 2/3 частки квартири [ADDRESS] на садовий будинок № 21 в СТ «Явір» Святошинському районі та на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0911 у СТ «Явір», однак у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у зв'язку з тим, що документи на майно не зареєстровані у встановленому порядку. Представник Київської міської ради у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надіслав письмові пояснення, згідно яких просить слухати справу без його участі, постановивши рішення згідно закону. Представник Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в засідання не з'явився, клопотань про відкладення та про розгляд справ без їх участі не надходило. Тому суд, заслухавши думку позивача, вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності осіб, що не з'явились на підставі наявних матеріалів та наданих доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [INFO] року помер батько позивача - [PERSON]. Крім того, [INFO] року померла матір позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. В межах шестимісячного строку [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] з заявами про прийняття спадщини після смерті батька і матері, на підставі яких були відкриті спадкові справи № 2/2014 та № 3/2014 відповідно. Оскільки батьками позивача за час життя не було складено заповітів, за ч. 2 ст. 1223 ЦК України, позивач отримав право на спадкування за законом. Більше того, згідно матеріалів справи, в тому числі копій спадкових справ, він фактично являється єдиним спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом згідно ст. 1261 ЦК України. Отже, [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна, що залишилось після смерті батьків. У випадку відсутності інших спадкоємців, відповідачем у справі є територіальна громада за місцем відкриття спадщини (п. 24 Постанови ПВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Постановою приватного нотаріуса [PERSON] від 03.10.2014 року позивачу відмовлено в оформленні спадщини на 1/3 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] яка належала його батьку [PERSON] у зв'язку з ненаданням заявником правоустановчих документів на майно, що належало спадкодавцю на день смерті. А згідно постанов від 12.12.2014 та 24.03.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на 2/3 частки цієї квартири, на садовий будинок № 21 в СТ «Явір» в кв. № 19 Святошинського лісництва, та на земельну ділянку для ведення садівництва, площею 0,0911 га в СТ «Явір» в кв. 19 Святошинського лісництва у зв'язку з тим, що правоустановчі документи на майно, що належало спадкодавцю на день смерті не зареєстровані в установленому порядку згідно законодавства. Такі відмови обумовлені положеннями 49 Закону України «Про нотаріат», оскільки заявником не було подано належні документи для вчинення нотаріальної дії. Положеннями ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації. Згідно положень вказаного закону та ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Власник майна, за ст. 392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна (далі - Бюро) № 9331 від 21.07.2015 року квартира [ADDRESS] зареєстрована: 1/3 ч. за [PERSON], 1/3 ч. за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.03.1995 року; 1/3 ч. за [PERSON] на підставі свідоцтва про права на спадщину, посвідченого 24.09.2001 року. Крім того, згідно інформаційної довідки КВ-2014 № 65398 від 15.07.2014 року наданої приватному нотаріусу [PERSON], за даними Бюро [PERSON] та [PERSON] належить по 1/3 ч. у власності на квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого трестом «Київміськбуд-3» 09.03.1995 р., розпорядження № 173; а [PERSON] належить 1/3 ч. на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 9-ю Київською державною нотаріальною конторою 24.09.2001 р. № 2-5227. Отже, право власності на квартиру було належним чином зареєстроване в Бюро, про що свідчать відомості, отримані у встановленому порядку. Відсутність у спадкоємця зареєстрованого у встановленому порядку правовстановлюючого документу не позбавляє його права на спадкове майно. Згідно вищезазначеної відповіді від 21.07.2015 року, садовий будинок № 21 в СТ «Явір» (кв. 19 у Святошинському лісництві) зареєстровано на праві власності за гр. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03.11.2001 року. А відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у м. Києві від 24.07.2015 року № 9-26-7777.2-1260/20-15, Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА), до 01.01.2013 року зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], за адресою: [ADDRESS] на праві власності за гр. [PERSON], держ. акт 09.04.2002 ІІІ-КВ 137592. В матеріалах справи міститься належним чином завірена копія договору купівлі-продажу садового будинку від 08.08.2002 року, який нотаріально посвідчувався приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 4900, згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила садовий будинок [ADDRESS], з будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] розташований на земельній ділянці 911 кв.м. Також в матеріалах цивільної справи є належним чином завірена копія договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.08.2002 року, який також нотаріально посвідчувався приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 4902, згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила земельну ділянку площею 0,0911 га, розташовану на території [ADDRESS] (с/т «Явір»), для ведення садівництва, яка належала попередньому власнику - [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 09.04.2002 року, та мала кадастровий номер 75622021. За правилами ч. 3,4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. З викладено випливає, що [PERSON] після придбання нерухомого майна в подальшому не зареєструвала право власності на нього. Тоді як, такі вище зазначені договора купівлі-продажу укладалися у 2002 році, тобто до набрання чинності вказаної норми. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону та своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст. 316 ЦК України). Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купвлі-продажу одна строна (продавець) передає або зобов"язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов"язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Зі змісту згадуваних правочинів купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки вбачається, що такі були нотаріально посвідчені, його сторони досягли усіх істотних умов договору, такі договора внесені до Державного реєстру правочинів, за наданою позивачем інформацією, ніким не оспорювалися, тобто є чинними і на сьогодні. Отже, з огляду на зазначене, покупці за укладеними з гр. [PERSON] договорами купівлі-продажу земельної ділянки та садового будинку набули речових прав на спірне майно, а саме право володіння та право користування ним, а тому такі відповідно входять до спадкової маси після їх смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини)від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, Згідно 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч. 3 ст. 1296 ЦК України передбачає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця право на спадщину. Як встановлено судом, спадкодавець [PERSON] на момент відкриття спадщини мав 1/3 ч. власності на квартиру [ADDRESS], а [PERSON] відповідно до часток - 2/3 ч. власності на квартиру [ADDRESS], тобто квартира перебувала у спільній частковій власності обох спадкодавців позивача. Крім того у власності [PERSON], згідно договорів купівлі-продажу перебували садовий будинок [ADDRESS] на земельна ділянка для ведення садівництва, на якій він розташований. Позивач як єдиний спадкоємець за законом на виконання свого обов'язку за законом звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, однак отримав відмову з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які зареєстровані у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з того, що спірне майно було набуте батьками спадкоємця на законних підставах, а відтак право на спадкування цього майна не може бути обмежене відсутністю вказаних документів. Отже, з огляду на викладене, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а саме визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS], садовий будинок № 21 в СТ «Явір» Святошинського лісництва та земельної ділянки для ведення садівництва пл. 0,0911 га в СТ «Явір» Святошинського лісництва в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved