Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

31.08.2015 року позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, який в подальшому уточнили и просили припинити право власності відповідачки [PERSON] на належну їй 1/12 частку квартири [ADDRESS] зі стягненням з позивачів на користь відповідача [PERSON] вартості належної їй частки та визнанням за позивачами права власності на таку частку зазначеного нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачу [PERSON] належить 1/12 частки вказаної квартири, частка відповідача є незначною та вона нею не користується, постійно проживаючи в іншому місті. Позивачі вважають, що припинення права власності на незначну частку належного відповідачеві [PERSON] майна з виплатою їй ринкової вартості цієї частки не завдасть істотної шкоди її інтересам. Крім того, сторони по справі разом не проживають і не ведуть спільне господарство. Внаслідок недосягнення добровільної згоди щодо порядку користування спірною квартирою, між сторонами склались неприязні відносини, які унеможливлюють спільне володіння та користування житловим приміщенням. З таких неприязних відносин між сторонами, в добровільному порядку вони не бажають встановити порядок користування жилим приміщенням відповідно до часток, розподілених на праві власності, що на думку позивачів перешкоджає повноцінному користуванню належними їм частками у власності на квартиру в звязку з чим, позивачі просять визначити порядок користування жилим приміщенням, виділивши їм в користування житлові кімнати площею 13,1 кв.м та 11,9 кв.м з балконом, відповідачу [PERSON] жилу кімнату площею 16,2 кв.м з балконом, а кухню, коридор, вбиральню, ванну кімнату, вбудовану шафу залишити в спільному користуванні. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала у повному обсязі, вважала за неможливе задоволення позовних вимог, бо у разі визнання за позивачами права власності на належну [PERSON] частку, збільшаться долі позивачів у спільному майні і тим самим порушиться принцип рівності прав співвласників. Крім того, зазначила, що нею за власний кошт на 3143 грн. проведено ремонтні роботи в кімнаті площею 11,9 кв.м. і тому вона вважає, з урахуванням наявності двох дітей, виділити їй у користування кімнати площею 11,9 кв.м. і 13,1 кв.м., як склалося за фактичним порядком користування. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала у повному обсязі, зазначила, що у разі припинення права власності на належну їй 1/12 частку спірної квартири, їй буде завдано істотної шкоди, оскільки іншої власності в неї не має. Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що спірною є трикімнатна, ізольована квартира [ADDRESS], житловою площею 41,2 кв. м., Площа житлових кімнат становить 16,2 кв. м, 13.1 кв. м, 11,9 кв. м, із кімнат площею 16,2 кв. м та 11.9 кв. м є виходи на балкони. В квартирі є кухня площею 7 кв. м, вбиральня, площею 1.1. кв. м, ванна кімната, площею 2,1 кв. м, коридор площею 9,8 кв.м. В коридорі є вбудована шафа площею 2,5 кв.м. Позивачам на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2012 року на праві власності належить 1/2 частина спірної квартири (по ? частини кожному із них). Крім того, позивачу [PERSON] належить 1/12 частина спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10.09.2011 року Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою. Відповідачка [PERSON] є власником ? частини квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.06.2004 року за реєстровим № 7-04-248492, виданого відділом приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради і 1/12 частини квартири, яка належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 10.09.2011 року Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою. Відповідачці [PERSON] належить 1/12 частина квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 10.09.2011 року Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою. Згідно висновку № 10446 судової оціночно-будівельної експертизи, виконаної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл.проф. [PERSON] (а.с.50-69), ринкова вартість 1/12 частки квартири [ADDRESS] становить 48347 (сорок вісім тисяч триста сорок сім) гривень 00 копійок. Відповідач [PERSON] в спірній квартирі не проживає та житловим приміщенням не користується, проти чого не заперечують сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України спірне майно у вигляді квартири, що належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності, є річчю неподільною. Згідно ст.319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до вимог ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст.365 ЦК України право особи може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1)частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2)річ є неподільною; 3)спільне володіння і користування майном є неможливим; 4)таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Аналіз цієї норми, про що зазначено в Постанові Верховного Суду України у справі від 16.01.2012 року, свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Істотної шкоди інтересам відповідача [PERSON] припинення її права на незначну частку не завдасть, оскільки вона має інше місце для проживання. За таких обставин, наявні усі чотири обставини, що передбачені частиною 1 статті 365 ЦК України. Крім того, отриманих коштів відповідачем у розмірі по 48347,00 грн. достатньо для придбання іншого рівноцінного житла. Також суд вважає, що припинення права власності на незначну частку відповідача з виплатою йому ринкової вартості цієї частки, припинить будь-який спір між сторонами з приводу користування в подальшому спільною власністю у вигляді спірного житла. Передбачені частиною 2 статті 365 ЦК України умови застосування даної норми закону позивачем виконані та суду надано квитанцію про перерахунок вартості спірного майна у загальному розмірі 48347,00 гривень на депозитний рахунок Управління державної судової адміністрації Харківської області (а.с.79). На підставі встановленого суд вважає, що припинення права на незначну частку у спільній власності не завдасть істотної шкоди відповідачеві [PERSON], тому вимоги позивачів є законними й обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. У спірній квартирі зареєстровані та проживають відповідач [PERSON] зі своїми дітьми: сином [PERSON], [INFO] та дочкою [PERSON], [INFO]. На цей час, позивачі та відповідач [PERSON] проживають за іншою адресою. У сторін виникають конфлікти по користуванню спірною квартирою, тому суд вважає за доцільне встановити порядок користування спірною квартирою, який пропонують позивачі у варіанті 3 уточненого позову, бо такий порядок користування не впливає на право власності співвласників та не зачіпає їх інтереси, крім того позивачі пропонують виділити відповідачці у користування кімнату більшої площі чим припадає на її ідеальну частку у праві власності на квартиру. Відповідно до ст. ст. 391, 392 ЦК України власник майна може вимагати усунення всяких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, пред'явити позов про визнання його права власності, якщо відсутні документи, що засвідчують це право. Жила площа трикімнатної квартири становить 41,2 кв.м., кухня 7,0 кв.м. Ідеальна частка [PERSON] на 9/24 частин становить 15,455 кв.м., [PERSON] 7/24 частини становить 12,015 кв.м., а [PERSON] на 8/24 частини 13,73 кв.м. Отже частка в праві власності [PERSON] та [PERSON] складає 2/3 частин, а [PERSON] 1/3 частину. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 постанови від 04.10.1991 року № 7, з послідуючими змінами та доповненнями, "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" приміщення, яке виділяється повинно відповідати не лише частці власника, а й повинно бути ізольованим приміщенням. Виходячи з наведеного, суд вважає позов про визначення порідку користування жилим приміщенням, таким, що підлягає задоволенню і виділяє в користування [PERSON] на належну їй 9/24 та [PERSON] на належні йому 7/24 частини вказаної квартири ізольовані жилі кімнати площею 11,9 кв.м. з балконом та 13,1 кв.м. а [PERSON] на належну їй 8/24 частини вказаної квартири ізольовану жилу кімнату площею 16,2 кв.м. з балконом. Коридор площею 9,8 кв.м., ванну кімнату площею 2,1 кв.м., вбиральню площею 1,1 кв.м., вбудовану шафу площею 2,5 кв.м. та кухню площею 7,0 кв. м. в квартирі [ADDRESS] залишити в спільному користуванні [PERSON], [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved