Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

20 листопада 2017 року Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області (Миколаївський рибоохоронний патруль) - (далі - позивач) звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної рибному господарству внаслідок порушень правил рибальства. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06 червня 2017 року у справі № 480/853/17 відповідача [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП) та звільнено його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КупАП обмежившись усним зауваженням, з конфіскацією заборонених знарядь лову в дохід держави. Позивач вказував на те, що під час розгляду зазначеної вище справи, встановлено, що 06.05.2017року о 04год. 20хв. [PERSON] на річці Південний Буг, в районі с. Трихати Миколаївського району, проводив лов риби з дерев'яного човна забороненим знаряддям лову сіткою месиновою довжиною 25 м, висотою 2,5 м, з вічком 22 мм, в кількості 1 штуки.Під час затримання вивялено рибу: пузанок, в кількості 197 шт., вагою 9,7 кг. Своїми діями [PERSON] грубо порушив п.п. 3.15 .1; 4.14.1 Правил любительського і спортивного рибальства. Позивач зазначив, що своїми діями відповідач заподіяв рибним запасам України шкоду у розмірі 33490,00 грн. розрахованих, відповідно до Такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 № 1209, які відповідачем не відшкодовані. У зв'язку із вищезазначеним, посилаючись на неправомірні дії відповідача, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, заподіяну рибним запасам України шкоду у розмірі 33490,00 грн. а також судові витрати у справі. В судове засідання позивач не з'явився, при цьому 12.03.2018 року представник позивача подав на адресу суду клопотання, в якому повідомив, що позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу без участі його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] без повідомлення причин у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату і місце судового засідання; відзив не подав. Відповідно до положень ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 06.05.2017року о 04 год. 20 хв. [PERSON] на річці Південний Буг, в районі с. Трихати Миколаївського району, проводив лов риби з дерев'яного човна забороненим знаряддям лову сіткою месиновою довжиною 25 м, висотою 2,5 м, з вічком 22 мм, в кількості 1 штуки. Під час затримання вивялено рибу: пузанок, в кількості 197 шт., вагою 9,7 кг. Своїми діями відповідач заподіяв рибним запасам України шкоду у розмірі 33490,00 грн., розрахованих, відповідно до Такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 № 1209 (а. с. 10). Внаслідок незаконного вилову риби, 06 травня 2017 відносно відповідача складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення № 007783/354 за порушення вимог, передбачених п.п. 3.15, 4.14.1 Правил любительського і спортивного рибальства, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 85 КУпАП (а. с. 6). Постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06 червня 2017 року, відповідача [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП обмежившись усним зауваженням, з конфіскацією заборонених знарядь лову в дохід держави (а. с. 5). Згідно з положеннями ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 4 ст. 63 Закону України Про тваринний світ підприємства, установи, організації та громадяни зобовязані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України Про охорону навколишнього середовища шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] не відшкодовано шкоди, заподіяної рибному господарству внаслідок порушень правил рибальства. Також, відповідно до ст. 10 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" (далі - Закон) посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб'єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Статтею 20 вказаного Закону передбачено, що шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. За таких обставин вимоги позивача є обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1684 грн. 00 коп., сплачений позивачем за платіжним дорученням № 320 від 12.10. 2017 р.

Outcome: approved