Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить визнати за собою право власності за набувальною давністю на ј частку квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем після смерті якої був її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав та визнати право власності за набувальною давністю на ј частку зазначеної квартири після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідно свідоцтва про право власності на житло їй на праві власності належить ј частка квартири [ADDRESS] . Окрім того по ј частці квартири також належить її дочці [PERSON] , її батькові [PERSON] та матері [PERSON] . Її матір була зареєстрована в зазначеній квартирі з 4 лютого 1975 року по 12 березня 1996 року, а батько з 04.02.1975 року по 14 жовтня 2003 року. Фактично батьки проживали за іншою адресою в [ADDRESS] та були там зареєстровані. [INFO] померла мати позивача, спадщину після її смерті у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України прийняв її чоловіr [PERSON] , який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину не отримав. [INFO] помер батько позивача, після смерті якого звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва з підстав пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутністю факту постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Будь-яких поважних причин на підставі яких мала б право звернутися до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини не має, а тому відсутність іншої можливості оформити свої спадкові права з підстав пропущення строку на прийняття спадщини та відсутності факту постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також з урахуванням того, що більше 10 років відкрито та безперервно володіє часткою квартири якою володіли її батьки, систематично сплачує за весь об`єм наданих комунальних послуг, проживає в квартирі, іншого житла не маю, від її імені укладенні договори з комунальними підприємствами на надання комунальних послуг просить позов задовольнити. (а.с.25-35). Позивач належним чином повідомлена про день та час розгляду справи у підготовче судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, при цьому в матеріалах справи наявне письмове клопотання представника Жовтоводської міської ради Башти В.П. про розгляд справи за її відсутності,щодо задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи із наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити під час підготовчого судового засідання. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої (а.с.12). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. [PERSON] на праві спільної сумісної власності (кожному по ј частині) належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 18 січня 1994 року (а.с7). Відповідно довідок про реєстрацію місця проживання відділу ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 17.07.2019 року, [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] з 04 лютого 1975 року по 12 березня 1996 року та [PERSON] з 04 лютого 1975 року по 14 жовтня 2003 року (а.с.17,18). Відповідно даних паспорту [PERSON] , остання зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 28 липня 1989 року (а.с.14-15). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис №62 (а.с.9). Спадкоємцем після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.(а.с.24). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис №813 (а.с.10) Позивач після смерті батька до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк не зверталась, вважаючи що проживаючи в квартирі, де їй належить частка на праві власності, а тому частки померлих батьків також будуть належати їй. 12 серпня 2019 року звернувшись до державного нотаріуса Жовтоводської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька отримала відмову з підстав пропуску 6-ти місячного строку на прийняття спадщини та відсутності факту постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.24). Позивач зазначає, що як співвласник вказаної квартири, після смерті батьків продовжувала добросовісно, безперервно володіти та відкрито користуватись частками квартири,що належали батькам, господарюючи у квартирі, здійснюючи поточні ремонти квартири та сплачуючи послуги.Жодна особа не заявляла вимог щодо часток вказаного вище нерухомого майна. Доказів, які б спростовували твердження позивача, під час розгляду справи судом не добуто. Статтями16, 328\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344\~ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановленоЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей 335 і 344\~ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8Прикінцевих та перехідних положень ЦКпро те, що правила статті 344\~ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344\~ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень\~статей15,16 ЦК України, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої\~статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови). Отже, враховуючи, що позивач понад 10 років відкрито, безперервно та добросовісно володіє частками майна, а саме квартирою [ADDRESS] що належали її померлим батькам [PERSON] та [PERSON] , суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю. Будь-яких інших осіб, які б претендували на спірне майно і оспорювали право позивача на отримання вказаного майна у власність за набувальною давністю не встановлено.

Outcome: approved