Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

31.10.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та ТОВ «ФК «ЦЕНТРАЛ ФІНАНС», у якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги, укладений 28.02.2018 між ТОВ «ФК «ЦЕНТРАЛ ФІНАНС» та [PERSON] . Позовні вимоги мотивує тим, що 07.03.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] укладено кредитний договір №012/13/014-07, з наступними змінами і доповненнями, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 990000 грн, зі сплатою 18% річних на строк до 06.03.2017. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальником, між банком і [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «ВЛД- Компані» 07.03.2007 року укладено договори поруки №№ 012/13/014-07-01, 010/13/014-07-02, 012/13/014-07-03, з наступними змінами внесеними додатковими угодами №№ 1, 2, З, 4, 5 від 26.02.2010, 30.06.2010, 09.03.2011, 25.04.2012, 23.05.2012, 12.12.2007, згідно яких поручителі взяли на себе обов`язок в повному обсязі відповідати за зобов`язаннями [PERSON] 07.03.2007 в рахунок забезпечення виконання зобов`язань позичальника [PERSON] , між банком і ТОВ «ВЛД-Компані» був укладений та нотаріально посвідчений договір іпотеки, з наступними змінами від 09.03.2011, згідно умов якого іпотекодавець передав у заставу банку комплекс нежитлових будівель, а саме кафе « [INFO] », за ціною погодженою сторонами в розмірі 1512540 грн. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08.05.2015 у справі № 743/251/13-ц позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «ВЛД-Компані» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ТОВ «ВЛД-Компані» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в особі Чернігівської обласної дирекції, заборгованість за кредитним договором № 012/13/014-07 від 07.03.2007, в розмірі 745575,20 грн та 3219 грн в рахунок відшкодування судового збору, шляхом звернення на предмет іпотеки - комплекс нежитлових будівель кафе « [INFO] », загальною площею 409,5 кв.м, який належить на праві власності іпотекодавцю - ТОВ «ВЛД-Компані» та знаходиться за адресою: [ADDRESS] і розташований на земельній ділянці площею 0,0830 га., переданий в користування ТОВ «ВЛД-Компані» на підставі договору оренди від 30.11.2006, зареєстрованого Ріпкинською райдержадміністрацією в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 30.01.2006 за № 040683600003, шляхом проведения прилюдних торгів, за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто у солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «ВЛД-Компані» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в особі Чернігівської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль», заборгованість за кредитним договором № 012/13/014-07 від 07.03.2007 в розмірі 745575,20 грн. Стягнуто у солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «ВЛД-Компані» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в якості відшкодування судового збору 3219 грн. В подальшому згідно договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) від 24.05.2017 ПАТ «Райффайзен Банк Авать» відступило ПАТ «КРИСТАЛБАНК» право вимоги за кредитним договором № 012/13/014-07 від 07.03.2007 укладеного з [PERSON] . Згідно договору факторингу від 28.02.2018 ПАТ «КРИСТАЛБАНК» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТРАЛ ФІНАНС» право вимоги за кредитним договором № 012/13/014/-07 від 07.03.2007 укладеного з [PERSON] ПАТ «КРИСТАЛБАНК» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТРАЛ ФІНАНС» право вимоги за договорами поруки № 012/13/014-07-2 від 07.03.2007, № 012/13/014-07-3 від 07.03.2007, №012/13/014-07-4 від 12.12.2007, № 012/13/014-07-5 від 12.12.2007. В цей же день згідно договору купівлі-продажу прав вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТРАЛ ФІНАНС» відступило відповідачу [PERSON] право вимоги за кредитним договором № 012/13/014/-07 від 07.03.2007 укладеним з [PERSON] . Спірний договір позивач вважає недійсним, оскільки він був укладений з грубим порушенням вимог чинного законодавства, недотриманням вимог ст. 203, 215 ЦК України. Оспорюваний договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором, згідно якого відбулася заміна кредитодавця - фінансової установи, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги, суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа. Позивач вважає, що спірний договір за своєю правовою природою є договором факторингу. Відповідач [PERSON] , як новий кредитор, виступає фактором за договором, яким відповідно до ч.3 ст.1079 ЦК України може бути банк або інша банківська (фінансова) установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Договір купівлі-продажу вимоги від 28.02.2018 в частині суб`єктного складу сторін суперечить статтям 1054, 1079 ЦК України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки новий кредитор [PERSON] не має спеціального статусу фінансової установи, ліцензії на здійснення фінансових послуг, у зв`язку з чим не має права надавати фінансові послуги та бути кредитодавцем у кредитному договорі. 01.11.2019 відповідно до здійсненого автоматизованого розподілу судової справи між суддями Новозаводського районного суду м.Чернігова, позовна заява [PERSON] надійшла до провадження судді [PERSON](а.с.30) Ухвалою судді від 04.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с.31-32). 12.12.2019 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого з позовними вимогами відповідач не погоджується. Вказує, що дійсно 28.02.2018 між [PERSON] та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТРАЛ ФІНАНС» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги. Згідно умов Договору, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТРАЛ ФІНАНС» відступив, а [PERSON] прийняв право вимоги до позивача. При цьому положеннями п. 1.2. Договору, відповідно до якого права кредитора переходять до покупця у повному обсязі на умовах, які існують на момент відчуження права вимоги за винятком нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій в подальшому. Вказує, що в даному випадку має місце укладення саме договору відступлення купівлі-продажу права вимоги, а не договору факторингу виходячи з положень чинного законодавства. Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою вартістю. Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони Шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається. Якщо право вимоги відступається "за номінальною вартістю" без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (ч. 3 ст. 656 ЦК України).Таким чином, суттєва відмінність договору уступки права вимоги є те, що відступлення права вимоги - це операція з переуступки кредитором прав вимоги боргу третьої особи новому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу, або ж без такої компенсації взагалі. Важливою відмінністю цих двох договорів є те, що при відступленні права вимоги первісний кредитор передає новому кредитору боргові зобов`язання боржника і більше взаємовідносин не має, а ні з боржником, а ні з новим кредитором щодо перерахування коштів первісному кредитору, тож по суті відбувається купівля-продаж права вимоги боргових зобов`язань. А в договорі факторингу фактор може отримувати кошти і від клієнта, і від боржника, вони розраховуються із фактором, це передбачено ст.1084 ЦК України. За таких обставин, оспорюваний договір за своєю правою природою не є договором факторингу, а є договором купівлі-продажу права вимоги, до якого відповідно до ч. 3 ст. 656 ЩК України застосовуються положення про відступлення права вимоги (ст.ст. 512-519 ЦК України) і звідси випливає, що для укладення договорів, подібних до спірного договору, покупець права вимоги не повинен обов`язково мати статус фінансової установи. Укладений між [PERSON] та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТРАЛ ФІНАНС» договір про купівлю-продаж права вимоги не є договором факторингу, оскільки за вказаним договором жодна із сторін не передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, тому відсутні підстави вважати, що метою укладення між [PERSON] та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТРАЛ ФІНАНС» договору відступлення права вимоги є отримання прибутку (а.с.49-52). 03.01.2020 на адресу суду від ТОВ «ФК «ЦЕНТРАЛ ФІНАНС» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнають з тих підстав, що спірний правочин не містить ознак факторингу, а відтак відсутні передбачені законом підстави вважати, що договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТРАЛ ФІНАНС» за своєю правовою природою є договором факторингу. Вказаний Договір передбачає перехід до [PERSON] виключно права вимоги за кредитним договором і заміну кредитора у даному зобов`язанні та не був спрямований на переведення боргу (заміну божника), відповідно до ст.520 ЦК України, то відсутні підстави вважати, що спірним правочином відбулась заміна сторони кредитодавця за кредитним договором, оскільки для цієї обставини необхідна одночасна заміна, як кредитора так і боржника у зобов`язанні (а.с.58-59). Ухвалою суду від 16.01.2020 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду (а.с.69-70). Ухвалою суду від 30.06.2020 заклопотанням відповідача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТРАЛ ФІНАНС» зупинено провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 638/22396/14-ц (а.с.147-148). 11.11.2020 відповідно до здійсненого повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями за розпорядженням № 476 на підставі рішення Вищої Ради Правосуддя від 05.11.2020, у зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] у відставку, справу передано у провадження судді Яременко І.В. (а.с.150,151). 13.11.2020 ухвалою судді Новозаводського районного суду м.Чернігова Яременко І.В. матеріали цивільної справи прийнято до свого провадження (а.с.152). 11.12.2020 ухвалою судді Новозаводського районного суду м.Чернігова Яременко І.В. за клопотанням представника позивача провадження у справі поновлено та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Прокоф`єв Б.І. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, в обґрунтування заперечень посилався на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТРАЛ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, клопотань про відкладання розгляду справи не надходило. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача [PERSON] - адвоката Прокоф`єва Б.І., дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.03.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] укладено кредитний договір №012/13/014-07, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 990000 грн, зі сплатою 18% річних на строк до 06.03.2017 (а.с.6-7). Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08.05.2015 у справі № 743/251/13-ц позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ТОВ «ВЛД-Компані» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ТОВ «ВЛД-Компані» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в особі Чернігівської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль», заборгованість за кредитним договором № 012/13/014-07 від 07.03.2007, в розмірі 745575,20 грн та 3219 грн в рахунок відшкодування судового збору, шляхом звернення на предмет іпотеки - комплекс нежитлових будівель кафе « [INFO] », загальною площею 409,5 кв.м., який складається з; літнього блоку харчування літ. «А-1» плошею 31,3 кв.м.; альтанки літ. «Б-1» площею 7.4 кв.м.; альтанки літ. «В-1» площею 6,5 в.м.; альтанки літ. «Г-1» площею 6.4 кв.м ; альтанки літ. «Д-1» площею 6,5 кв.м.; блоку харчування літ. «Е-1», «Е1-1 площею 56,6 кв.м.; туалету літ. «Ж-1» площею 4,2 кв.м.; кафе літ. «З-2», «З1-1». «32-1», «3-1» площею 290,6 кв.м., який належить на праві власності іпотекодавцю - ТОВ «ВЛД-Компані» та знаходиться за адресою: [ADDRESS] і розташований на земельній ділянці площею 0,0830 га., кадастровий № 7424485600:09:001:0043, переданий в користування ТОВ «ВЛД-Компані» на підставі договору оренди від 30.11.2006, зареєстрованого Ріпкинською райдержадміністрацією в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 30.01.2006 за № 040683600003, шляхом проведения прилюдних торгів, за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто у солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «ВЛД-Компані» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в особі Чернігівської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль», заборгованість за кредитним договором № 012/13/014-07 від 07.03.2007 в розмірі 745575,20 грн. Стягнуто у солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «ВЛД-Компані» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в якості відшкодування судового збору 3219 грн (а.с.8-10). Згідно договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) від 24.05.2017 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ПАТ «КРИСТАЛБАНК» право вимоги за кредитним договором № 012/13/014-07 від 07.03.2007 укладеним з [PERSON] (а.с.20-25). Згідно договору факторингу від 28.02.2018 ПАТ «КРИСТАЛБАНК» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТРАЛ ФІНАНС» право вимоги за кредитним договором № 012/13/014/-07 від 07.03.2007 укладеним з [PERSON] (а.с.14-19). Згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 28.02.2018 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТРАЛ ФІНАНС» (Продавець) передало відповідачу [PERSON] (покупцю) право вимоги до Боржника за кредитним договором № 012/13/014/-07 від 07.03.2007 укладеним Банком та [PERSON] (а.с.11-13). Як слідує з Розділу 1 (Предмет договору) договору купівлі-продажу прав вимоги від 28.02.2018: «У відповідності до умов цього Договору Продавець зобов`язується передати Покупцю Право вимоги до Боржника за Кредитним договором, а Покупець зобов`язується прийняти зазначене вище Право вимоги та сплатити Продавцю грошові кошти в порядку та розмірі, передбачених статтею 3 цього Договору» (п.1.1); «Покупець після переходу до нього Прав вимоги стає кредитором за Кредитним договором, укладеним між Банком і Боржником, та одержує право замість Продавця вимагати від Боржника належного виконання зобов`язань за Кредитним договором. Права кредитора за кредитним договором переходять до Покупця у повному обсязі, відносно до права вимоги та на умовах, які існують на момент відчуження права вимоги за винятком нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій в подальшому. При цьому Покупець, окрім статусу Кредитора за Кредитним договором, набуває і статус кредитора за Договорами поруки, що забезпечують виконання Боржником його зобов`язань за Кредитним договором» (п.1.2) (а.с.11-зворот). Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодеку України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір відступлення права вимоги може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати старому кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги. В такому випадку на відносини цесії розповсюджуються положення про договір купівлі-продажу. Також спеціальним договором, по суті спрямованим на передачу права вимоги, є договір факторингу. Визначення факторингу міститься у ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. У статті 1077 Цивільного кодексу України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Отже, предметом договору факторингу згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України є виключно право грошової, а не будь-якої майнової вимоги. Окрім того, згідно із ч.1 ст. 1084 ЦК України договір факторингу розглядається як різновид купівлі фактором права грошової вимоги у клієнта. Це означає, що право грошової вимоги може бути предметом купівлі, але виключно за договором факторингу, а не за договором купівлі-продажу. Зі статтей 1077 та 1079 Цивільного кодексу України та частини п`ятої статті 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вбачається, що договір факторингу зачіпає інтереси трьох сторін: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактора, яким може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, та боржника, тобто набувача послуг чи товарів за первинним договором. Фінансова установа - це юридична особа, яка згідно із законом надає одну або декілька фінансових послуг і внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку (пункт 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Відповідно до ч. 3 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. Предметом договору купівлі-продажу, на підставі якого відбувається відступлення права вимоги, є право майнової (негрошової) вимоги у відповідності до ч.3 ст. 656 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 655, ч.1 ст. 692 ЦК України за договором купівлі-продажу оплата майна (товару), за загальним правилом, здійснюється після передання товару продавцем покупцеві, тобто покупець сплачує грошову суму після того як отримає товар. На підставі договору факторингу фінансування завжди відбувається під відступлення права грошової вимоги, тобто спочатку фактор передає грошові кошти, а після того клієнт відступає йому своє право грошової вимоги (ч.1 ст. 1077 ЦК України). На підставі договору купівлі-продажу до нового кредитора переходить не повний обсяг прав та обов`язків сторони у зобов`язанні, а лише право вимоги боргу майнового (негрошового) характеру (ч.3 ст. 656 ЦК України). За договором факторингу фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги (ч.1 ст. 1084 ЦК України). Параграф 1 глави 54 Цивільного кодексу України «Загальні положення про купівлю-продаж» не передбачає надання покупцем права вимоги продавцю послуг додаткового характеру, пов`язаних із цією вимогою. При цьому, при укладенні договору купівлі-продажу право вимоги відступається за номінальною ціною без стягнення додаткової плати. Дана позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 11.09.2018 у справі № 909/968/16. Всупереч наведеним нормам в умовах оспорюваного договору, сторони у Розділі 3 визначили ціну відчуження, порядок здійснення розрахунків: «Сторони домовились про те, що вартість (Ціна продажу) Прав вимог за цим Договором становить 102000,00 грн.» (п.3.1)(а.с.12). Виходячи з наведеного, суд доходить переконання, що за умовами оспорюваного договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 28 лютого 2018 між ТОВ «ФК «ЦЕНТРАЛ ФІНАНС» та [PERSON] , фактично відбувається фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі останній грошової вимоги до третьої особи (боржника), що є основною ознакою договору факторингу. Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу прав вимоги, укладений 28 лютого 2018 між ТОВ «ФК «ЦЕНТРАЛ ФІНАНС» та [PERSON] , є за своєю сутністю договором факторингу. У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа. На думку суду, оскільки договорами факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, то воно повинно здійснюватися відповідно до положень Глави 73 Цивільного кодексу України, яка регулює відносини з факторингу (ч.2 ст. 1083 ЦК України). Наступне відступлення права грошової вимоги має здійснюватися шляхом укладення саме договору факторингу з відповідним суб`єктним складом його сторін, де фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України), а не шляхом укладення договору про відступлення права вимоги з фізичною особою. Як вбачається з встановлених судом обставин, з укладенням оспорюваного договору про відступлення права вимоги, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права. Враховуючи викладене, суд вважає, що оспорюваний від 28 лютого 2018 між ТОВ «ФК «Централ фінанси» та [PERSON] укладений з порушенням частини третьої статті 512, статті 1054, частини третьої статті 1079, частини другої статті 1083 ЦК України, статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання. У відповідності до цивільного законодавства особа, яка вважає, що її речові права порушено, має право звернутися до суду з позовом про визнання відповідної угоди недійсною (ст.ст. 215-235 ЦК України). Позивач, обґрунтовуючи своє право на оспорювання вищезазначеного договору зазначила, що його укладено з порушенням норм ЦК України. Аналізуючи сукупність наведених доказів, суд дійшов висновку про те, що договір купівлі-продажу прав вимоги від 28 лютого 2018 між ТОВ «ФК «ЦЕНТРАЛ ФІНАНС» та [PERSON] укладений з порушенням частини третьої статті 512, статті 1054, частини третьої статті 1079, частини другої статті 1083 ЦК України, статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», тобто зміст правочину суперечить нормам ЦК України, що відповідно до ст.203 та ст.215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №03/21 від 28.10.2019 (а.с.79), Договору про надання правової допомоги від 28.10.2019 року, укладеного між адвокатом Мошко М.М. та [PERSON] (а.с.181), акту прийняття-передачі наданих послуг від 28.10.2019 року за Договором про надання правової допомоги від 28.10.2021 (а.с.180), позивачем 28.10.2019 року було понесено 6000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі ст. 137 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 6000 грн. 00 коп., а саме: по 3000 грн. з кожного У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів належить до стягнення судовий збір на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 203, 215, 509, 512, 1077, 1079, 1083 Цивільного кодексу України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про банки і банківську діяльність», та

Outcome: approved