Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

[PERSON] 02.04.2021 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрована її мати [PERSON] та відповідачка [PERSON] , яка є її племінницею. Вона стверджує, що відповідач була тимчасово зареєстрована в належній їй квартирі, а саме на період здачі ЗНО та навчання, яке вона закінчила в 2017 році. Після цього відповідач самостійно залишила квартиру та виїхала забравши всі свої речі. Періордично відповідачка навідувалась до квартири, раз-два на рік. Проте з березня 2020 року вона жодного разу не з`явилась за місцем своєї реєстрації. Вирішити дане питання мирним шляхом не можливо, оскільки місце перебування відповідача їй невідоме. Реєстрація відповідача у квартирі впливає на розмір витрат на оплату комунальних послуг та перешкоджає в оформлення субсидії на оплату комунальних послуг. Також вона не може продати вказану квартиру, бо в ній зареєстрована відповідачка. За таких обставин просила позбавити відповідача права користування житловим приміщенням, а саме визнати [PERSON] такою, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою - [ADDRESS] . Ухвалою суду від 26.04.2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.Сторонам надано термін на подачу заяв по суті спору. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник позивача - адвокат Деркач А.І. підтримала позов та просила його задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про день, час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомила, у встановлений судом строк не подала відзиву проти позову. Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив проти позову, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Суд заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № 17302 від 04.02.1998 року, виданого органом приватизації Придніпровського райвиконкому, квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належала - [PERSON] та [PERSON] . Згідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] 09.02.2006 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу зазначено [PERSON] . Відповідно до Договору дарування частини квартири від 01.03.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Старовойтовою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №1126, - [PERSON] подарувала [PERSON] належну їй на праві власності Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] підтверджується Витягами про державну реєстрацію прав від 31.03.2017 та від 04.06.2020, а також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.04.2021. Відповідач [PERSON] , [INFO] з 10.08.2012 року і по теперішній час зареєстрована за адресою - [ADDRESS] , що підтверджується відомостями відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради. Згідно Актів опитування сусідів від 22.10.2020 року, складеного [PERSON] (прож. - [ADDRESS] ), [PERSON] (прож. - [ADDRESS] ) та посвідченого секретарем комітету самоорганізації носалення мікрорайону «Дніпровський» [PERSON] , - за адресою [ADDRESS] , - за адресою [PERSON] не проживає з 01.03.2020 року, її особисті речу в квартирі відсутні. Факт відсутності за місцем реєстрації [PERSON] також підтверджується Актами опитування сусідів від 23.03.2021 та від 17.05.2021, складеного [PERSON] (прож. - [ADDRESS] ), [PERSON] (прож. - [ADDRESS] ) та посвідченого головою комітету самоорганізації носалення мікрорайону «Дніпровський» Здоровенко Л.П. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] не проживає у вказаній квартирі з 01.03.2020, її речі в квартирі відсутні. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члені сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин суд, оцінивши надані докази приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] не є членом сім`ї власника житла, не проживає за місцем своєї реєстрації за адресою - [ADDRESS] з 01.03.2020 року, не користується цим житлом та не сплачує за житлово-комунальні послуги, що у свою чергу порушує право позивача на реалізацію нею пільг по сплаті витрат, пов`язаних з утриманням житла, та розпорядження нерухомим майном. Договір найму житла між власником житлового будинку та відповідачем [PERSON] відсутній. Відомості про поважність причин такого тривалого не проживання відповідача за місцем реєстрації у суду відсутні. Відповідач [PERSON] не надала суду будь-яких заперечень проти позову та доказів, які б підтверджували такі заперечення. За таких обставин суд, оцінивши докази надані позивачем, приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст. 317, 319, 321, 379, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved