Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

19.05.2017 заступник керівника Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької областізвернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави до [PERSON] загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Війтовецької селищної ради Хмельницької області, [PERSON] про визнання недійсним договору про спільний обробіток землі та зобов'язання звільнити земельну ділянку. Позовні вимоги мотивував тим, що [PERSON] [PERSON] ступенів рішенням [PERSON] сільської ради народних депутатів від 06.05.1996 було надано 5 га. землі за рахунок земель земельного запасу. Вказана земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту с. Кривачинці та перебуває у державній власності. 26.11.2016 між фізичною особою [PERSON] та дирекцією [PERSON] загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, в особі директора [PERSON] укладено договір про спільний обробіток землі. Строк дії договору до 31.12.2017. Сторони домовилися, що школа у термін протягом 15 днів із моменту підписання цього договору зобовязується забезпечити доступ [PERSON] до земельної ділянки, яка підлягатиме обробітку. [PERSON] у термін протягом 15 днів із моменту підписання цього договору зобовязується приступити до здійснення комерційних проектів. Внеском школи є право на використання земельної ділянки площею 5 га. Вартість права на використання земельної ділянки, яка вноситься в якості вкладу у спільний обробіток за домовленістю сторін складає 500 грн. Незалежно від отриманого прибутку від спільного обробітку земельної ділянки, школа отримає від [PERSON] компенсацію понесених сільськогосподарських витрат, а саме фіксовану суму грошових коштів у розмірі 3000 грн. за 1 га. за відпрацьований календарний рік. Разом з тим, технічна документація на вказану земельну ділянку не замовлялась та не розроблялась. Станом на 25.04.2017 реєстрація даної земельної ділянки не проводилась. Отже, [PERSON] [PERSON] ступенів не мала права нею розпоряджатися та, відповідно, укладати стосовно неї будь-які договори. Крім того, вбачається, що [PERSON] [PERSON] ступенів фактично передала фізичній особі [PERSON] у платне користування земельну ділянку, при цьому не уклавши договору оренди земельної ділянки у відповідності до вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі». Натомість, укладенням удаваного договору про спільний обробіток землі сторони фактично приховали укладення договору оренди земельної ділянки. Указаний договір містить усі істотні умови договору оренди землі. Разом з тим, [PERSON] [PERSON] ступенів не наділена повноваженнями на надання земельної ділянки державної форми власності в оренду. Також, оспорюваний договір не відповідає вимогам ч. 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі», якою визначено порядок укладення договору оренди землі, а саме: укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому ЗКУ, або за результатами аукціону. Враховуючи викладене, спірний договір не є договором про спільний обробіток землі, а є прихованим договором оренди землі, його зміст суперечить вимогам ЦКУ, ЗКУ, Закону України «Про оренду землі», та не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому підлягає визнанню недійсним. Укладення відповідачами даного договору всупереч встановленому державою порядку, зачіпає інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, що є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури, шляхом звернення до суду з позовом. А тому, прокурор просить суд визнати недійсним договір про спільний обробіток землі від 26.11.2016, укладений між [PERSON] [PERSON] ступенів в особі директора школи [PERSON] та фізичною особою [PERSON]; зобовязати фізичну особу [PERSON] звільнити земельну ділянку площею 5 га., яка знаходиться за межами населеного пункту с. Кривачинці Волочиського району Хмельницької області, яку він займає на підставі вказаного договору, стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 3200 грн. на користь прокуратури Хмельницької області. В якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача судом до справи було залучено Волочиську районну державну адміністрацію Хмельницької області. Прокурор в судовому засіданні заявлений позов підтримав за обставин викладених у ньому. Просив задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Війтовецької селищної ради Хмельницької області проти позовних вимог заперечив та просив відмовити у їх задоволенні. Вказав, що оспорюваний договір не порушує інтереси держави або будь-яких інших осіб, а також укладений у відповідності до норм чинного законодавства. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов не визнає. Представник третьої особи Волочиської районної державної адміністрації в судовому засіданні позов визнала, просить його задоволити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Війтовецької селищної ради Хмельницької області є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунок в установі банку, печатку, штамп, ідентифікаційний номер. Засновником навчального закладу є Війтовецька селищна рада Волочиського району Хмельницької області. Безпосереднє керівництво школою здійснює його директор. Директор навчального закладу, серед іншого, розпоряджається в установленому порядку майном закладу та його коштами. Матеріально-технічна база навчального закладу включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, інші матеріальні цінності, вартість яких відображено у балансі засновника. Навчальний заклад відповідно до чинного законодавства користується землею, іншими природними ресурсами і несе відповідальність за дотримання вимог і норм їх охорони. Вказане підтверджується статутом [PERSON] загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Війтовецької селищної ради Хмельницької області (а.с. 20-45) та витягом з реєстру юридичних осіб (а.с. 46-49). Згідно з рішенням 4 сесії ХХІІ скликання [PERSON] сільської ради народних депутатів від 06 травня 1996 року [PERSON] середній школі виділено і закріплено 5 га. із земель земельного запасу для вирощування основних сільськогосподарських культур з метою поповнення і розширення матеріальної бази школи (а.с. 13). Рішенням виконкому [PERSON] сільської ради народних депутатів від 27.03.1997 № 8 затверджено матеріали відводу земельної ділянки для вирощування основних сільськогосподарських культур [PERSON] середньою школою за рахунок земель земельного запасу (а.с. 14). Листами Війтовецької селищної ради № 719 від 22.03.2017 (а.с. 16), відділу Держгеокадастру у Волочиському районі № 10-22-0.21-63/105-17 від 21.04.2017 (а.с. 18), листом [PERSON] [PERSON] ступенів № 39 від 21.04.2017 (а.с. 19), підтверджується та обставина, що з моменту прийняття у комунальну власність селищною радою [PERSON] [PERSON] ступенів, технічна документація на земельну ділянку площею 5 га. не замовлялась та не розроблялась. Дана земельна ділянка перебуває у державній власності. 26 листопада 2016 року між дирекцією [PERSON] загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів в особі директора школи [PERSON] та фізичною особою [PERSON] укладено договір про спільний обробіток землі (а.с. 11-12). Відповідно до умов вказаного договору сторони зобовязуються з метою отримання прибутку спільно обробляти земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 5,00 га ріллі, вирощувати зернові культури, олійні культури, буряки, здійснювати оптову торгівлю зерном, насінням та кормами для тварин, заготівлю, виробництво та переробку сільськогосподарської продукції, надавати послуги у сфері сільського господарства (здійснювати інші необхідні види діяльності згідно класифікатору КВЕД) (п. 1.1 Договору). Сторона-1 (Школа) за даною угодою зобовязалася у термін протягом 15 днів із моменту підписання цього Договору забезпечити доступ Стороні-2 ([PERSON]М.) до земельної ділянки, яка підлягатиме обробітку згідно викопіювання земельної ділянки, що є невідємною частиною цього договору (Розділ 3 Договору). Сторона-2 за даною угодою зобовязалася терміном протягом 15 днів із моменту підписання цього Договору приступити до здійснення комерційних проектів передбачених умовами цього Договору; вжити заходів щодо найму відповідного персоналу для виконання робіт за даним Договором; надавати Стороні-1 інформацію про перебіг виконання спільних процесів; в строк не пізніше 20 числа місяця, що слідує за звітним кварталом надавати Стороні-1 фінансовий звіт про результати виконання даного Договору; щомісячно інформувати орган управління про виконання Договору; у встановленому порядку вирішувати питання фінансування, виробництва, транспортування та реалізації продукції; проводити поставку необхідних матеріально-технічних ресурсів та основних засобів для виконання робіт; забезпечувати комерційну діяльність реалізації виготовленої продукції (виконання робіт, послуг), вести переговори з покупцями та укладати цивільно-правові угоди (Розділ 4 Договору). Внеском Сторони-1 є право на використання земельної ділянки площею 5,00 га. (п. 6.1.1 Договору). За домовленістю Сторін частка Сторони-1 у спільному обробітку складає 1% (п. 6.1.4 Договору). Внеском Сторони-2 є грошові кошти у розмірі 50000 грн. (п. 6.3.1 Договору). За домовленістю Сторін, частка Сторони-2 у спільному обробітку складає 99 відсотків (п. 6.3.2 Договору). Сторони погодили, що термін дії цього Договору з моменту підписання до 31.12.2017 (п. 7.9 Договору). Таким чином, правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями цивільного та земельного законодавства у їх системному звязку. Відповідно до ст.ст. 1130-1131 ЦК України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників. Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний. Аналіз наведених норм матеріального права у взаємозв'язку з дослідженими судом умовами спірного договору про спільну діяльність, свідчить про наявність між відповідачами у справі, що розглядається, зобов'язальних правовідносин за договором, який за своєю правовою природою є договором оренди земельної ділянки. Зокрема, у ньому сторони визначили, що лише одна сторона оброблятиме земельну ділянку і сплачуватиме за це іншій стороні кошти, а та, в свою чергу, зобовязується надати вказану земельну ділянку для її обробітку першій стороні. Крім того, в судовому засіданні представником відповідача [PERSON] ЗОШ не було доведено виконання зобовязань за договором про спільний обробіток земельної ділянки, а саме - умов, передбачених п. 2 Договору, що також, на думку суду, підтверджує реальний намір сторін приховати договір оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про оренду землі», орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у спільній власності територіальних громад, є районні, обласні ради та Верховна Рада Автономної Республіки Крим у межах повноважень, визначених законом. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування. Як було встановлено судом, земельна ділянка, яка є предметом спірного договору перебуває у державній власності і була передана [PERSON] [PERSON] ступенів у користування. Статтею 17 ЗК України передбачено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. Таким чином, відповідач [PERSON] не міг укласти договір оренди земельної ділянки з особою, яка не має права нею розпоряджатися. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 9 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як обєкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути обєктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації. Право власності, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, що відповідає змісту ст. 125 ЗК України. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», істотною умовою договору оренди землі є об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки). Виходячи з наведених норм закону, на час укладення оспорюваного договору спірна земельна ділянка дійсно не була сформована, не проведено її державну реєстрацію, а отже, вона не могла виступати предметом угоди. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що укладення [PERSON] [PERSON] ступенів договору оренди земельної ділянки, яка не перебувала у її власності, виходило за межі повноважень останньої, те що вказаний договір не містить такої істотної умови як кадастровий номер земельної ділянки, який йому не присвоювався взагалі, оскільки не було здійснено процедури державної реєстрації проекту землеустрою, суд приходить до висновку, про наявність підстав для визнання договору про спільну діяльність від 26 листопада 2016 року укладеного між відповідачами недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, \~недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області в заявлених ним межах, а тому останні підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути 3200 грн. судового збору.

Outcome: approved