Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з заявою, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача УПФ України в м. Сміла та Смілянському районі Черкаської області судові витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 3 000,00 грн, понесені нею при розгляді справи, посилаючись на те, що рішенням Смілянського міськрайонного суду від 16 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог УПФ України в м. Сміла та Смілянському районі Черкаської області до неї про повернення безпідставно отриманих сум пенсії відмовлено повністю, але при розгляді даної справи суд не вирішив питання про відшкодування їй понесених нею судових витрат на правову допомогу. В судовому засіданні представник заявниці підтримав заяву в повному обсязі. Представник УПФ України в м. Сміла та Смілянському районі Черкаської області проти задоволення заяви заперечує повністю, оскільки заявницею та її представником не надано розрахунок витрат та вартості послуг за договором про надання юридичних послуг та доказів фактичних витрат робочого часу адвоката на здійснення захисту інтересів сторони у суді. Заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 16 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог УПФ України в м. Сміла та Смілянському районі Черкаської області до [PERSON] про повернення безпідставно отриманих сум пенсії відмовлено повністю, ухвалою апеляційного суду Черкаської області дане рішення залишено без змін. При ухваленні рішення судом першої інстанції не вирішено питання про відшкодування судових витрат на правову допомогу. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною й особою, яка надає правову допомогу. Разом з тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", у відповідності з ст. 1 цього закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 01 жовтня 1999 р. (далі Правила адвокатської етики), єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, повинен бути законним за формою та порядком внесення й розумно обґрунтованим за розміром. Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Пунктом 48 цієї постанови також передбачено, що зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на правову допомогу представник відповідачки надав суду договір про надання юридичної допомоги від 08 червня 2015 року та квитанцію на оплату юридичних послуг від 08 червня 2015 року № 1/06-15, згідно з якою проведено оплату за надання правової допомоги в розмірі 3 000,00 грн. Документально підтвердженим доказом надання правової допомоги у даній справі є участь адвоката у судовому засіданні, що підтверджується журналом судового засідання. Оскільки згідно з журналами судового засідання тривалість судового засідання становить 3 год. 59 хв., граничний розмір компенсації витрат на участь адвоката в судовому засіданні визначається в розмірі 1 940,68 грн. (1218 грн. х 40%/60 хв. х 239 хв.), які підлягають стягненню з позивача на користь відповідачки. Інші докази затрат часу та зусиль адвоката на надання правової допомоги (складання позовної заяви, надання консультацій, копіювання документів тощо), а також розрахунок цих витрат суду не надано, тому вони не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного, відповідно до ст. 88 ЦПК з позивача на користь відповідача слід стягнути судові витрати на правову допомогу в розмірі 1 940,68 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved