Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

25 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], 17 листопада 2010року народження, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше встановленого законом мінімуму до повноліття доньки. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що до з 14.08.2010року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та у звязку з несумісністю характерів та фактичним припиненням шлюбних відносин звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Зазначила також, що від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, аліменти на утримання інших дітей не сплачує, позивач вважала, що є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки у частці від його доходу до досягнення дитиною повноліття, саме до 17 листопада 2028 року. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу без її участі. Відповідач та його представник, належним чином сповіщені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з'явилися. Відповідач подав заперечення, в якому визнав позовні вимоги про стягнення з нього аліментів, але не погодився з їх обґрунтуванням, викладеним позивачем у позовній заяві та зазначив, що спір про стягнення з нього аліментів виник у звязку з недосягненням компромісу з позивачем стосовно способу виконання обовязку з утримання дитини. Зазначив, що він та його мати постійно беруть участь у вихованні доньки [PERSON] та у її матеріальному забезпеченні. Представник відповідача також подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій визнала позовні вимоги у повному обсязі. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], 17 листопада 2010року народження. На підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження серії 1-ЖД №247352, виданого 07.12.2010року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області (а.с.2). Зі свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД №126466, виданого 14.08.2010року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області слідує, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14.08.2010року (а.с.3). З довідки Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області №990 від 14.11.2016року вбачається, що [PERSON], 11.09.1988року народження, та її донька [PERSON], 17.11.2010року народження, зареєстровані в [INFO], але за вказаною адресою не проживають (а.с.6). Судом встановлено, що [PERSON] проживає без реєстрації по вул.Нижній, 53 в с.Прилиманське Овідіопольського району Одеської області разом з донькою [PERSON], 17.11.2010року народження, яка знаходиться на її утриманні, та навчається в 1-А класі Прилиманської ЗОШ-І-ІІІ ступенів. Зі своїм чоловіком позивач не проживає майже три роки (а.с.а.с.8,9). Вирішуючи спір, що виник з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 СК України врегульовано, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі відповідно до ч.1 ст.183 СК України. За змістом ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням того, що донька проживає з матір'ю та потребує матеріальної допомоги, необхідної для її повноцінного розвитку та навчання, відповідач є батьком дитини та повинен брати участь в її вихованні та матеріальному забезпеченні, за відсутності заперечень відповідача з боку відповідача проти позову в частині розміру аліментів, беручи до уваги неможливість досягнення між сторонами згоди щодо вирішення питання про сплату аліментів у позасудовому порядку, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої [PERSON] у частці від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач у справі звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 551грн.20коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved