Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

25.10.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, як спадкоємицею за законом першої черги, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Південний 2, будинок 9, мотивуючи тим, що 1/2 частка вищевказаного будинку належить [PERSON]. 16.06.2006 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Південний 2, будинок 9. Заповіту спадкодавець не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги являються дружина [PERSON] та діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] прийняла спадщину, оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовились на користь позивача. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину, позивачу було відмовлено, у звязку з тим, що відсутні документи на ім'я померлого, які підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою для створення об'єкту нерухомого майна, проектно - кошторисна документація, а також документи, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідачі в судове засідання не зявились, надали до суду заяву, якою позовні вимоги визнали та просять справу розглянути за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 144 від 25.04.1989 року, [PERSON] та [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 600 кв.м., яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Південний 2, будинок 9, для будівництва житлового будинку. Згідно договору «Про надання у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку» від 31.01.1990 року [PERSON] та [PERSON] була відведена земельна ділянка площею 600 кв.м., яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Південний 2, будинок 9. Згідно довідки, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» за №1715 від 05.10.2018 року, житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Південний 2, будинок 9, побудований у 1991 році є завершений будівництвом та відповідно до п. 3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованого в Мінюсті України за № 582/5773 від 10.07.2001 року не належить до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року. Згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України не підлягає здачі в експлуатацію обєкти нерухомості побудовані до 05.08.1992 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД №\~ 053020 від 16.06.2006 року,\~ виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер 16.06.2006 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина незавершеного будівництвом житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Південний 2, будинок 9. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265\~ цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 54101583 від 15.11.2018 року, наданого [PERSON] державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого 16.06.2006\~ року відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи,\~ які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були\~ зачаті\~ за\~ життя\~ спадкодавця\~ і\~ народжені\~ живими\~ після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України\~ після смерті [PERSON] являються:\~\~ - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ ЖД № 307597, виданим 08.01.1983 року Плавнівською сільською радою Ренійського району Одеської області; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії V ЖД № 301496, виданим 21.08.1991 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану по м. Ізмаїл та свідоцтвом про шлюб серії І ЖД № 196123, виданим 14.08.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції в Одеській області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «Маринова»; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії V НО №\~ 438533, виданим 09.01.1984 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану м. Славянськ.\~ Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини мешкала разом із спадкодавцем, що підтверджено будинкової книгою на будинок № 9 по провулку Південному 2 в м. Ізмаїлі Одеської області, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Згідно заяв, наданих до суду, відповідачі від отримання спадщини відмовляються. Письмовою відповіддю [PERSON] державної нотаріальної контори Одеської області від 03.12.2014 року за № 2819/02-14 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що відсутні документи на ім'я померлого, які підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою для створення об'єкту нерухомого майна, проектно - кошторисна документація, а також документи, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи,\~що згідно договору «Про надання у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку» від 31.01.1990 року [PERSON] та [PERSON] належав в рівних частках кожному, тобто по 1/2 частці, житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Південний 2, будинок 9, а одночасне існування права спільної сумісної власності та спільної часткової власності на житловий будинок, позбавляє позивача можливості реєстрації права власності на зазначений житловий будинок то суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на зазначений житловий будинок. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у звязку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved