Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

26 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення розміру частки померлого у спільній сумісній власності, в якому просить визначити, що розмір частки її батька [PERSON], [INFO], який помер 22.11.2014 року в м.Вінниці, у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0965 га, розташовану в м. Вінниці по вул. Кармелюка, 8, кадастровий номер 0510137000:03:007:0122 в межах згідно з планом, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, зареєстровану 18.06.2009 року за ним та [PERSON] на праві спільної сумісної власності за №010900300627 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №913586, виданого на імя [PERSON] із зазначенням [PERSON] як співвласника земельної ділянки, на день його смерті становив 1/2 ідеальну частку земельної ділянки. Позов мотивовано тим, що позивач у справі є донькою [PERSON], померлого 22.11.2014 року, який за життя разом з відповідачем [PERSON] був співвласником домоволодіння №8 по вул. Кармелюка в м. Вінниці, а саме [PERSON] за життя належало 23/50 часток домоволодіння, [PERSON] станом на день смерті [PERSON] та на даний час належить 27/50 часток домоволодіння. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №913586, виданого на імя [PERSON] із зазначенням [PERSON] як співвласника, [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність була передана земельна ділянка по вул. Кармелюка, 8, площею 0,0965 га, кадастровий номер 0510137000:03:007:0122 в межах згідно з планом, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Після смерті [PERSON] позивач успадкувала все його майно і отримала свідоцтво про право на спадщину на частину майна належного померлому, а саме 23/50 частин будинковолодіння. До складу спадщини, втому числі, входить і належна померлому частина земельної ділянки. Однак нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки неможливо визначити розмір частки померлого у спільній сумісній власності на земельну ділянку. Позивач позбавлена можливості оформити своє право на успадковану частину земельної ділянки без визначення частки спадкодавця, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечила проти задоволення позову, просила суд не приймати до уваги її заперечення проти позову та доповнення до них, надані нею до суду, відповідно, 31.10.2016 року та 01.11.2016 року, в яких вона просила відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, зважає на наступне. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. За таких обставин суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання позову відповідачем не порушує права та інтереси третіх осіб, виходячи з наступних підстав. Батьком позивача [PERSON] (до укладення шлюбу Крижанівська) є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії V-УР №0144392, виданого міським бюро ЗАГС м. Вінниці 14.03.1965 року (а.с.6-7). [PERSON] помер 22.11.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ №307181, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 25.11.2014 року (а.с. 8). Після його смерті відкрилася спадщина. Позивач як спадкоємець першої черги звернулася в Другу вінницьку державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після [PERSON], де 16.03.2016 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 23/50 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами №8, що знаходиться по вул. Кармелюка в місті Вінниці, які належали померлому на праві власності (а.с.13-14). Відповідачу [PERSON] на праві власності належить 27/50 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами №8, що знаходиться по вул. Кармелюка в місті Вінниці на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 22.06.1998 року, реєстровий №1581 (а.с.33). Померлому за життя разом із відповідачем [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка по вул. Кармелюка, 8, площею 0,0965 га, кадастровий номер 0510137000:03:007:0122 в межах згідно з планом, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, частка у спільній сумісній власності кожного не визначена (а.с. 12). Державний нотаріус Другої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON], після звернення позивача до Другої вінницької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку по вул. Кармелюка, 8, площею 0,0965 га, кадастровий номер 0510137000:03:007:0122 в межах згідно з планом, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, після померлого [PERSON], яку мотивувала тим, що нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме на яку частку зазначеної земельної ділянки необхідно видати свідоцтво про право на спадщину після померлого (а.с.15). Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, визначені нормами спадкового права, а також нормами ЦК України щодо спільної власності. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 5\~постанови Пленуму Верховного суду України\~\~від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Позивач, заявляючи вимогу про визначення частки померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, посилається на рівність часток співвласників. Визначаючись щодо цих позовних вимог, суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, а також ту обставину, що ніяких домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, жодних доказів щодо цього суду не надано, а також те, що частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а не визначення часток не дає можливості позивачу набути право власності на вказану вище земельну ділянку. При вирішенні справи, суд, враховуючи час набуття [PERSON] та [PERSON] права власності на відповідні частки будинковолодіння, що розташоване по вул. Кармелюка 8, в м. Вінниці зважає на наступне. Відповідно до п.п. ґ п. 18 Постанови пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»: при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Згідно ч. 2 ст. 30 ЗК України 1990 року, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин: при переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів. Право спільної сумісної власності на земельну ділянку померлого [PERSON] та гр. [PERSON] було закріплено державним актом від 18 червня 2009 року. /а.с.12/. Тому, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визначення розміру частки померлого [PERSON] у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0965 га, розташовану в м.Вінниці по вул. Кармелюка, 8, кадастровий номер 0510137000:03:007:0122 в межах згідно з планом, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування жилого будинку, на день його смерті 22.11.2014 року становила 1/2 ідеальну частку земельної ділянки, підлягає задоволенню. При цьому, суд враховує, роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту\~ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ч. 1\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної\~\~особи, яка\~\~померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 2\~ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.1261 ЦК України,\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи викладені вище обставини, зокрема, що позивач є спадкоємцем першої черги, суд дійшов висновку, що позивач є належним позивачем, який не може юридично закріпити своє право на спадщину без попереднього визначення розміру часток спадкодавця в спадковому майні. Згідно\~ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення часток спадкодавця у праві спільної сумісної власності на спадкове майно з метою можливості надалі реалізації ними права спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved