Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

31.07.2015 року [PERSON]звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову і до повноліття сина. Свої вимоги мотивує тим, що з 25.11.2006 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який є батьком її неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На даний час їх шлюб розірваний. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач, як батько дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, чим ставить її у скрутне матеріальне становище. Тому просить суд стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданніпозов визнав повністю та пояснив, що він дійсно перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]та має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Згоден, щоб з нього стягувалися аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Ч.3 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачає, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) на дитину присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] ( а.с. 4 ). [PERSON] у добровільному порядку не приймає регулярної участі у матеріальному утримані малолітнього сина [PERSON], хоча має таку можливість, чим ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Таким чином, [PERSON] ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку щодо матеріального утримання свого неповнолітнього сина [PERSON], чим порушує вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України, яка зобов'язує батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Ухилення відповідача від виконання свого батьківського обов'язку по утриманню неповнолітнього сина, надає позивачу право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на його утримання. За таких обставин, суд визначає розмір аліментів на підставі ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом і її мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та дитини, їх рівний обов'язок по утриманню неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття, стан здоров'я та здатність працювати і вважає, що позов підлягає повному задоволенню в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України). У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь держави витрати пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved