Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

[PERSON] 19 травня 2021 року звернулася із вищевказаним позовом до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в якому просила визнати виконавчий напис, таким, що не підлягає виконанню. Мотивуючи свою заяву тим, що у квітні 2021 року дізналася, що відносно неї відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису № 166 від 29.01.2021 року, вчиненого ПРИВАТНИЙ НОТАРІУС КИЇВСЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ Буждиганчук Євдокією Юріївною про стягнення з неї грошових коштів в сумі 42 967, 28 гривень за кредитним договором № 104706390 від 09.03.2013 року укладеним між ПАТ «БАНК ФОРВАРД». Зазначила, що виконавчий напис вчинено з порушенням нотаріусом вимог закону, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Судові витрати, які складаються із сплати судового збору та витрат на правову допомогу просила покласти на відповідача. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.05.2021 року справу прийнято до розгляду, та відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк відповідачу на підготування відзиву та витребувано докази у третьої особи. Позивачка до судового засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Представник позивачки подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «БАНК ФОРВАРД» належним чином повідомлено про день час та місце розгляду справи, його представники до суду не з`явилися, правом подання відзиву не скористалися, будь - яких клопотань від них на адресу суду не надходило. Третя особа ПРИВАТНИЙ НОТАРІУС КИЇВСЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ Буждиганчук Євдокія Юріївна повідомлений належним чином про день, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. ПРИВАТНИЙ ВИКОНАВЕЦЬ ВИКОНАВЧОГО ОКРУГУ МІСТА КИЄВА Павелків Тетяна Леонідівна про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, до суду не з`явилася, на виконання ухвали суду надала документи. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Приписами ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України встановлено: кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 29 січня 2021 року ПРИВАТНИМ НОТАРІУСОМ КИЇВСЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ Буждиганчук Євдокією Юріївною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 166, яким нотаріусом запропоновано: [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за кредитним договором № 104706390 від 09 березня 2013 року, укладеного між нею та ПАТ «БАНК РУССКИЙ СТАНДРАТ», правонаступником якого на підставі договору про відступлення прав вимоги від 16.01.2019 року є АТ «БАНК ФОРВАРД» сплатити суму заборгованості за період з 11.07.2020 року по 10.08.2020 року в сумі 41 867 грн. 28 коп., яка складається із: заборгованості за сумою кредиту 33 619, 30 гривень; заборгованість за процентами - 8 247, 97 гривень; плата за пропуск мінімальних платежів 0 гривень. За вчинення виконавчого напису стягнуто 1100 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 42 967, 28 грн. (а.с. 30). ПРИВАТНИМ ВИКОНАВЦЕМ ВИКОНАВЧОГО ОКРУГУ МІСТА КИЄВА Павелків Тетяною Леонідівною на підставі спірного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження ВП № 64624412 про примусове виконання виконавчого напису приватним нотаріусом КМНО Буждиганчук Є.Ю. та 19.03.2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 7). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої ЗУ «Про нотаріат» - нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису, не переконався належним чином у безспірності сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, зокрема в матеріалах справи відсутні будь-які відомості того, що лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором позивач отримував, у зв`язку з чим був позбавлений можливості вчасно бути проінформованою про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги АТ «БАНК ФОРВАРД» або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Пунктом 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно п. 3.2 Глави 16 цього Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Також відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зважаючи на те, що позивачка заперечує наявність у неї заборгованості саме в такому розмірі, в якому звернено стягнення у виконавчому написі нотаріуса, матеріали справи беззаперечно не свідчать про її безспірність, а протилежного судом не встановлено, правомірним є висновок, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідачем - АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «БАНК ФОРВАРД» до суду не надано будь-які документи в підтвердження наявності заборгованості [PERSON] перед «БАНК ФОРВАРД». В кредитному ліміті зазначена сума 6000 грн. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Однак, суду не було надано доказів на підтвердження відправлення копії письмової вимоги до позивача про погашення заборгованості, а також відсутнє підтвердження отримання ним такої письмової вимоги з попередженням про вчинення виконавчого напису у випадку непогашення заборгованості. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими , що підлягають задоволенню. За правилами ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням задоволення позову, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1362 (908,00 грн.(позовні вимоги) + 454,00 грн. (забезпечення позову). Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16. В обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача було подано договір про надання правової допомоги № 06/06/21 від 05.05.2021 року, акт приймання - передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги № 06/06/21 від 05.05.2021 року відповідно до якого виконано робіт на загальну суму 12 100 гривень: надання консультації клієнту 2 години - 2, 200 гривень, підготовка заяви до приватного виконавця - 1 година - 1100 гривень, підготовка заяви про забезпечення позову 2 години - 2 200 гривень, підготовка позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконання 5 годин - 5500 гривень, представництва інтересів клієнта у суді першої інстанції - 1 година - 1100 гривень. Відповідно до квитанції від 02.08.2021 року позивачем сплачено адвокату Булгакову Віталію Сергійовичу часткову оплату за договором про надання правової допомоги від 06/06/2021 року 4977, 99 гривень (а.с. 55-58). Верховний Суд зазначає, що, відповідно до положень ст. 14 ПК адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. ВС вказав, що аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта (постанова ВС у справі № 727/4597/19 від 16 квітня 2020 року). Проте адвокат не приймав участь у судових засіданнях. а отже 1100 грн. за представництво в суді стягненню не підлягає. Крім того, стороною позивача надано докази фактичної сплати у сумі 4977,99 грн. (а.с. 58). Матеріали справи не містять заперечення відповідача АТ «Банк Форвард» проти розміру витрат на правову допомогу, які просив стягнути позивач, тому суд не має правових підстав для втручання у правовідносини, які виникли між позивачем та його адвокатом, та з власної ініціативи вирішувати питання про співмірність даних витрат, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені ним витрати на правову допомогу у сумі 4977,99 грн. У відповідності до положень частини 7 статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved