Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

18\~червня 2018\~року до\~Михайлівського районного\~суду Запорізької\~області надійшла\~позовна заява\~від [PERSON]\~до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований 10 березня 2000 року Тимошівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області та укладений між ним та [PERSON], за актовим записом № 5. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що з 10 березня 2000 року він перебуває із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох доньок: неповнолітню [PERSON], [INFO] та повнолітню [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося у звязку з різними поглядами, постійними сварками та непорозуміннями. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, сімя розпалася остаточно, дитина проживає з відповідачкою. Спору щодо дітей не мають, спільне майно буде розподілено в добровільному порядку. На даний час шлюбні відносини фактично припинені та за таких обставин позивач вважає, що їх сімя фактично розпалася, оскільки шлюбні відносини припинені з жовтня 2015 року та на теперішній час поновлені бути не можуть, збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачкою вважає неможливим, а примирення недоцільним, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить шлюб, укладений 10.03.2000 року з відповідачкою [PERSON], розірвати. Згідно розпорядження Голови Михайлівського районного суду Запорізької області [PERSON] від 18.06.2018 року, у звязку з неможливістю утворити склад суду для розгляду позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, справу № 321/736/18 провадження № 2/321/863/2018 направлено до Василівського районного суду Запорізької області за підсудністю, для розгляду по суті. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 20 липня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання та розгляду справи у загальному позовному провадження. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 08 серпня 2018 року закрито підготовче судове провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не зявивився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю. На заявлених позовних вимогах наполягає та просить суд задовольнити його позов за підставами, викладеними у позовній заяві (а.с.23). В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надала на адресу суду письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі. Позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує. Після розірвання шлюбу прізвище просить залишити без змін «Свірідова». Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 10 березня 2000 року Тимошівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області, актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про одруження, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.3). Від спільного подружнього життя сторони мають неповолітню на теперішній час доньку - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуття любові один до одного, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1 Сімейного кодексу України (далі СК України). Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, наявними конфліктами в родині, припинення шлюбних відносин, що в цілому призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного, тому позивач звертається до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобовязати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів обєктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та відповідачем в суді не доведено. Крім того, оскільки позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням його до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Примушування до шлюбу не допускається. А тому, подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу між сторонами суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування [PERSON] заявлених ним позовних вимог, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги, які визнані відповідачем [PERSON] у повному обсязі, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітніьої дитини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved