Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Вознесенської Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, у якому просить визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 4,39 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), з земель колективної власності КСП «Прогрес», розташованої на території Вознесенської Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області, в порядку спадкування за законом, право на яку належала [PERSON] , померлого [INFO] , згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0314422 , виданого на підставі розпорядження Тарутинської РДА від 06.10.1997 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 418. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який на час смерті був зареєстрований та проживав в с. Червоне, Тарутинського району Одеської області. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (паю) розміром 4,39 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) з земель колективної власності КСП «Прогрес», розташованої на території Вознесенської Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області, яка належала померлому [PERSON] згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0314422 , виданого на підставі розпорядження Тарутинської РДА від 06.10.1997 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 418. За життя [PERSON] заповіт не залишив. Спадкоємцями за законом на спадщину [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України є позивач [PERSON] , його брат [PERSON] , та їхня мати [PERSON] , які відмовились від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] на користь [PERSON] . Крім того, зазначив, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0314422 від 09.10.1997 року, який був виданий на ім`я [PERSON] , був загублений, а Державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку не видавався. Позивач звернувся із заявою до Тарутинської районної державної адміністрації щодо видачі дублікату сертифіката на земельну частку (пай), але йому було відмовлено у зв`язку, з тим, що згідно законодавства він не може отримати сертифікат, так як він не є його власником. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою. 13.09.2019 року на адресу суду від третьої особи Головного управління Держеокадастру в Одеській області надійшли пояснення, відповідно до яких згідно інформації Відділу у Тарутинському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] за №418 зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0314422 від 09.10.1997 розміром 4,39 умовних кадастрових гектар на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації від 06.10.1997 №331/97 на території Вознесенської Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області, яка перебуває у колективній власності КСП «Прогрес» та наявний підпис про його отримання. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, на розгляд суду від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та з проханням розглянути справу без їх участі. Представник відповідача Вознесенської Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області - сільський голова у судове засідання не з`явився. На адресу суду від представника відповідача надійшла заява про згоду з позовними вимогами позивача та з проханням розглянути справу без його участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в судове засідання не з`явився, повідомлялись належним чином. Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області, на підставі розпорядження Тарутинської райдержадміністрації від 06.10.1997 року №331/97, на ім`я [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0314422 , який посвідчував право останнього на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Прогрес", розміром 4,39, який зареєстрований за №418, що підтверджується листом відділу Держгеокадастру у Тарутинському районі від 10.05.2019 року, відповідно до якого згідно наявної у Відділі Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалась КСП «Прогрес» Тарутинського району Одеської області, на ім`я [PERSON] , за № 418, зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0314422 від 09.10.1997 року, розміром 4,39 умовних кадастрових гектара, на підставі розпорядження Тарутинської райдержадміністрації від 06.10.1997 року №331/97 та наявний підпис про його отримання (а.с. 19). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.12). Спадкоємцями за законом на спадщину [PERSON] є позивач [PERSON] , його брат [PERSON] та їхня мати [PERSON] , які відмовились від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.15-16). В газеті «ЗНАМЯ ТРУДА» за 20 липня 2018 року № 56 (8777) наявне повідомлення проте, що загублений земельний сертифікат серії ОД №0314422 , видний на підставі розпорядження Тарутинської РДА №331/97 від 06.10.1997 року на ім`я [PERSON] , вважати недійсним (а.с.22). Листом Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області від 07.12.2018 року щодо видачі дублікату сертифіката на земельну частку (пай), позивачу було відмовлено у зв`язку, з тим, що згідно законодавства він не може отримати сертифікат, так як не є його власником та рекомендовано звернутись до суду (а.с.18). [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але йому було відмовлено у зв`язку з тим, що він не надав документ, що посвідчує право власності [PERSON] на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективної власності КСП «Прогрес» в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.20-21). Статтею 55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України встановлено, що захист права громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права. За змістом ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з п.4 ст.25 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому питання щодо оформлення права власності на нерухоме майно можливо вирішити лише за спадкоємцями померлої особи в судовому порядку. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевказані обставини, які були перевірені під час судового розгляду та підтверджені відповідними доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved