Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Братської селищної ради, в якому просить визнати за ним право власності на самочинно побудовані гаражі, сараї, літню кухню, тамбур, вбиральню, погріб, літній душ, басейн що розташовані по [ADDRESS]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що є власником житлового будинку, що розташований в [ADDRESS], на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого нотаріально та зареєстрованого 28 серпня 1979 року за №451. Все це також підтверджується реєстровим написом Вознесенського МБТІ №1287 від 14 січня 1983 року. Протягом 1983-1990 років власними силами здійснив будівельні роботи по будівництву та реконструкції господарських будівель та споруд, що розташовані біля вказаного житлового будинку. Сусіди не заперечували проти цього будівництва. Однак, він здійснив будівельні роботи цих господарських будівель та споруд без проекту, а отже ця нерухомість вважається самочинною забудовою. В зв"язку з цим він не може зареєструвати право власності на вказане нерухоме майно. На теперішній час позивач бажає належним чином і у встановленому законом порядку оформити право власності на вищевказане нерухоме майно, тому й звернувся до суду з даним позовом. До початку судового засідання позивач звернувся з заявою, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд розглянути справу в його відсутність. Селищний голова Братської селищної ради в судове засідання не з"явився, але надав заяву, в якій просив справу розглянути в відсутність їх представника та повністю визнав позовні вимоги [PERSON] Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого нотаріально та зареєстрованого 28 серпня 1979 року за №451, є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Це також підтверджується реєстровим написом Вознесенського МБТІ №1287 від 14 січня 1983 року. Згідно змін внесених 21 червня 2013 року до технічного паспорту на житловий будинок, підтведжується, що [PERSON] самовільно протягом 1983-1990 років побудував біля житлового будинку, який розташований по [ADDRESS]: погріб з шийкою В-1п/д; прибудову а-1; прибудову а/-1, тамбур б-1; літню кухню Б-1; гараж В-1; гараж Г-1; сарай Ж-1; сарай З-1; сарай И-1; вбиральню Д-1; літній душ Е-1; трубопровід №2; ворота №3; огорожу №4, 5, 6; басейн №1. Частина 1 ст. 376 ЦК України передбачає, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна без належного дозволу, не набуває права власності на нього. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника /користувача/ земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, що розташоване по [ADDRESS], так як він здійснив самочинне будівництво на земельній ділянці, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, будівництво здійснене без порушень та права інших осіб не порушуються. На підставі викладеного і

Outcome: approved