Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

[PERSON] ,в особі представника - адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича звернулась із вказаним позовом до [PERSON] , третя особа: Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування позову зазначивши, що [PERSON] перебувала у позашлюбних відносинах з [PERSON] , [INFO] . [INFO] , позивач народила доньку - [PERSON] . Народження дитини зареєстровано Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що зроблено актовий запис № 1374 від 21 березня 2017 року. За заявою відповідача від 21 березня 2017 року № 144/16.08-52 ним визнано батьківство дитини та внесені відповідні відомості про нього як про батька дитини. Відразу після народження спільної дитини стосунки між сторонами погіршились та фактично припинились. Сторони почали проживати окремо. Спільна дитина сторін залишилась проживати разом з позивачем. Після припинення фактичних сімейних стосунків та початку окремого проживання сторін, відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини та повністю припинив будь-яку форму спілкування та контакту з позивачем та донькою. Свідомо нехтує своїм батьківським обов`язком по вихованню доньки та в певній мірі навіть ухиляється від здійснення своїх батьківських прав та обов`язків. Відповідач участі в житті доньки не бере, внутрішнім світом дитини не цікавиться, духовним та фізичним розвитком дитини не займається. 25 лютого 2020 року, позивач вступила у шлюб з [PERSON] . На підставі викладеного, просить суд, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання. 16.04.2021 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя задоволено клопотання представника позивача, та витребувано від Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації письмовий висновок щодо доцільністі /або недоцільністі позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 27.07.2021 року на адресу суду від Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації надійшов письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] та клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Ухвалою суду від 16.08.2021 року закрито підготовче провадження у справі за вищевказаною справою та призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та встановленим законом порядку, шляхом надсилання судових повісток та оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України", причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, правом на надання відзиву не скористався. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить ухвалити рішення в інтересах малолітньої дитини. Оскільки, позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1374, виданого 21.03.2017 року, Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Встановлено, що відповідно до довідок №50088 та №50090 від 13.07.2020 року за №3002-5000290725, №3002-5000290721 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданих Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею зареєстрована та проживає її донька [PERSON] . Згідно з довідкою № 34 від 05.09.2019 року, виданої директором дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №169 Шевченківського району м.Києва Мартинюк С.П., встановлено, що [PERSON] , дійсно навчається у дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) №169 м.Києва. Судом встановлено, що відповідно до акту обстеження умов проживання від 08.07.2021 року, складеного начальником відділом з юридичних питань Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації Касянчук М.В. встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю, вітчимом, та братом. Мати та вітчим створили належні умови для нормального життя та розвитку дитини [PERSON] . Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За результатами засідання комісії з питань захисту прав дитини Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 08.07.2021 року №13, про що 20.07.2021 року складено відповідний висновок №101-5107/02 про наявність підстав для позбавлення [PERSON] , батьківських прав по відношенню до його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини. У відповідності до статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. За роз`ясненнями, наданими у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про підтвердження факту ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини відповідачем [PERSON] . Вирішуючи позовні вимоги про позбавлення [PERSON] , батьківських прав, суд враховує вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка набула чинності для України 27.09.1991, де зокрема зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За викладених обставин, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування відповідачем своїх обов`язків відносно дитини, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до доньки [PERSON] . Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. У зв`язку з тим, що позивачем не заявлено вимог про стягнення судового збору, на підставі ст. 13 ЦПК України, суд залишає витрати по сплаті судового збору за позивачем.

Outcome: approved