Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Комісія з питань захисту прав дитини при Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дітьми батька, який проживає окремо від них. Свої вимоги мотивував тим, що він та відповідач по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 травня 2005 року. Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у нього з [PERSON] не склалося і за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05.06.2015 року шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу діти проживають разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. За час окремого проживання відповідачка не дає модливості йому бачитись з дітьми, не впускає його до квартири. Крім того, зазначив, що не досягнувши з відповідачем згоди щодо побачень та спілкуванням з дітьми він звернувся до Комісії з пиатнь захисту прав дитини при Святошинській районній державній адміністрації. На засіданні комісії за моїм проханням комісія визначила способи участі у вихованні моїх дітей та визначила дні зустрічі з дітьми. Проте, фактично з моменту прийняття даного рішення відповідач ігнорує дане рішення та продовжує чинити перешкоди моєму спілкуванні з дітьми та взятті участі у їх вихованні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову. Представник Служби у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи без участі представника. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. У відповідності до ч.1-2, ст.51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Як зазначає ч.2, ст.3 Конвенції „Про права дитини", прийнятої резолюцією №44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Стаття 5 цієї Конвенції наголошує, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов'язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім'ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Частина 3, ст.9 Конвенції продовжує, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Частина 2, ст.14 цієї Конвенції передбачає, що держави-учасниці поважають права та обов'язки батьків і у відповідних випадках законних опікунів керувати дитиною в здійсненні її права методом, що відповідає здібностям дитини, які розвиваються. Частина 1, ст.18 Конвенції вказує, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2005 року, який відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05.06.2015 року було розірвано (а.с.5-7). Від даного шлюбу у сторін народився донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9, 10). Як встановлено у судовому засіданні, відповідач разом із донькою [PERSON], [INFO] та сином [PERSON], [INFO] проживають за адресою: [ADDRESS] Розпорядженням Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 30 грудня 2015 року за № 858 було визначено спосіб батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON], [INFO] та сином [PERSON], [INFO] року (а.с. 12), яке відповідачем не виконується чим зі сторони відповідача створюваються штучні перешкоди стосовно можливості нормального спілкування позивача з дітьми. Згідно ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Ч.2 цієї ж статті зазначає, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.2, ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Частина 3 цієї ж статті наголошує, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як наголошує ч.3, ст.15 Закону України „Про охорону дитинства" у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. З'ясувавши всі обставини, викладені у позовній заяві, Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація надала суду висновок від 12.05.2016 року за № 107-2698/40 про визначення участі батька у вихованні малотітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відповідно до якого рекомендованого визначити графік [PERSON] зустрічей з дітьми у часи зазначені у даному висновку. Враховуючи інтереси дітей, їх вік та позицію сторін, суд вважає необхідним зобов'язати матір дітей [PERSON] не перешкоджати батькові дітей брати участь у вихованні дітей та спілкуванні з ними, а [PERSON] визначити спосіб участі у вихованні малотітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] наступним чином: щовівторка та щосереди з 15 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв; щовівторка з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. середи під час шкільних канікул; 21 день у літній період під час відпустки [PERSON]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved