Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

14 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на домоволодіння у порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 лютого 2009 року померла його матір [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на все її майно, в тому числі на домоволодіння №14 по вул. Клубній в с. Старі Вирки Білопільського району, яке вона побудувала у 1962 році разом зі своїм чоловіком та батьком позивача [PERSON] Останній помер задовго до смерті своєї дружини, а саме 02 березня 2003 року. Позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. На даний час він має намір оформити свої спадкові права на вказане домоволодіння, однак зробити цього у позасудовому порядку він не може у звязку з тим, що мати за життя не зареєструвала домоволодіння у відповідних державних органах на своє імя. Посилаючись на викладені обставини, позивач звернувся з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] у судове засідання не зявилися, остання надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просить задовольнити. Представник відповідача Нововирківської сільської ради Білопільського району у судове засідання не з'явився, голова сільської ради [PERSON] направив суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти позову не заперечують. Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, завідувач нотаріальної контори [PERSON] направила суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та третьої особи за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а. с. 5). 21 лютого 2009 року мати позивача [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а. с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно. Відповідно до довідки Нововирківської сільської ради Білопільського району від 01 червня 2017 року №109 [PERSON], яка померла 21 лютого 2009 року, згідно запису в погосподарській книзі мала у власності житловий будинок та господарські споруди, розташовані за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Старі Вирки, вул. Клубна, 14. Вказаний будинок [PERSON] збудувала разом з чоловіком в 1964 році (а. с. 20). Чоловік [PERSON] та батько позивача [PERSON] помер 02 березня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а. с. 7). Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ №706971 від 06 лютого 2003 року, [PERSON] на підставі рішення 2 сесії Нововирківської сільської ради Білопільського району від 09 липня 2002 року передано у приватну власність земельні ділянки за вказаною адресою для будівництва та ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,8306 га (а. с. 17). До дня смерті [PERSON] право власності на вказане вище домоволодіння не зареєструвала. Згідно з довідкою КП\~«Сумське міське бюро технічної інвентаризації» філіал\~«Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» від 31 жовтня 2017 року №1056\~домоволодіння за адресою: с. Старі Вирки, вул. Клубна, 14 на даний час ні за ким не зареєстровано (а. с. 8). Як вбачається з довідки Нововирківської сільської ради Білопільського району від 01 червня 2017 року №110, [PERSON] постійно та на день смерті 21 лютого 2009 року проживала та була зареєстрована в [INFO] разом з сином [PERSON], який фактично прийняв спадщину після смерті матері. Заповіт від імені померлої виконкомом Нововирківської сільської ради не посвідчувався (а. с. 4, 21). Як вбачається зі спадкових справ №124/2004, №449/2009, [PERSON], позивач по справі, 06 листопада 2009 року в Білопільській державній нотаріальній конторі отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на грошовий внесок та свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на грошовий внесок та 9/73 % земельної діялнки (а. с. 32, 34). Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] На даний час [PERSON] має намір оформити свої спадкові права на вказаний вище будинок, що залишився після смерті матері, однак внаслідок того, що остання за життя не зареєструвала його у відповідних державних органах на себе, він позбавлений можливості оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі (а. с. 18). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На час побудови спірного домоволодіння діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка передбачала реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст та селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто фактично записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Згідно з довідкою від 02 листопада 2017 року №62 та висновком КП "Білопільське районне архітектурно-планувальне бюро" від 02 листопада 2017 року житловий будинок та надвірні будівлі в с. Старі Вирки по вул. Клубній, 14 зведені з дотриманням архітектурних, санітарних та протипожежних норм та правил. Житловий будинок і надвірні будівлі знаходяться в межах земельної ділянки, не виходять за червону лінію вулиці, а також не знаходяться на суміжних земельних ділянках (а. с. 15-16). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати за ним право власності на домоволодіння №14, яке розташоване по вулиці Клубній в с. Старі Вирки Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved