Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом «Заявник») звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Заявник зазначив, що [INFO] помер\~ його батько [PERSON] . Оскільки він є інвалідом 3 групи то звернувся до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області з питань оформлення на своє ім`я пенсії по втраті годувальника, на яку має право відповідно до ст.30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Однак, під час перевірки підстав для оформлення пенсії в разі втрати годувальника, працівниками Пенсійного фонду було виявлено, неточності у його прізвищі та його батька, а саме: прізвище Заявника « [PERSON] » , а батька « [PERSON] ». В зв`язку з розбіжностями у прізвищах в документах, він не може оформити пенсію у зв`язку з втратою годувальника, тому просив суд, встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є батьком [PERSON] . У судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просив її задовольнити. У судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с.28). Суд, вислухавши пояснення заявника та представника заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку\~ про те, що заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. Заявник\~ [PERSON] є сином\~ [PERSON] , який помер [INFO] у віці 94 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 11.05.2019 року серія [NUMBER] , актовий запис №840 (а.с.20). Відповідно до свідоцтва про народження Заявника [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , актовий запис №97, виданого [PERSON] , [INFO] , в графі батько зазначений [PERSON] \~ (а.с.12). Відповідно до довідки від 16.10.2019 року №03К/217 виданої Білоцерківським Об`єднаним міським Військовим комісаріатом Заявнику [PERSON] в тім, що його батько [PERSON] дійсно з 20.02.1944 року по 28.08.1971 рік проходив військову службу в Лавах Радянської Армії\~ (а.с.11). Таким чином, надані заявником докази у своїй сукупності підтверджують вказані ним обставини. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає\~ справи не інакше як за зверненням\~ особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що мають юридичне значення. Відповідно до\~ п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту\~ родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7\~ Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд\~ вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку з втратою годувальника. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що заяву [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки вона обґрунтована, а її доводи не спростовані та підтверджені належним, достовірними та допустимими доказами. Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення оформлення пенсії по втраті годувальника. На підставі викладеного та

Outcome: approved