Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

29.06.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 2/5\~ частини квартири, яка розташована в [ADDRESS] після померлого [PERSON]. \~\~\~\~\~\~\~ Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 09.09.2010 року помер її батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, а саме на 2/5\~ частини квартири, яка розташована в [ADDRESS]. Після смерті батька позивач звернулася до Першої [PERSON] державної нотаріальної контори\~ для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. У видачі свідоцтва позивачу було відмовлено в звязку з тим, що на 2/5\~ частини квартири, яка розташована в [ADDRESS], що належали спадкодавцю відстутні правовстановлюючі документи. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив. [PERSON] частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. [PERSON] частини першої\~статті 11 Цивільного процесуального кодексу України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] помер 09.09.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с. 11). Будучи членом житлово-будівельного кооперативу останній відповідно до ордеру №1013 від 10.07.1978 року отримав трикімнатну квартиру [ADDRESS] на підставі рішення міськвиконкому № 259 від 03.07.1978 року. Відповідно до рішення Деснянського районного народного суду м. Чернігова від 03.11.1989 року [PERSON] виділено 2 кімнати квартири, [PERSON] 1 кімната, місця загального користування залишено в загальному користуванні. [PERSON] відмовилась від своєї частки в квартирі на користь позивача. [PERSON] реєстраційного посвідчення, виданого [PERSON] обласним виробничим обєднанням технічної інвентаризації, виданого 29.01.1992 року, зареєстровано за [PERSON] на праві особистої власності на підставі довідки № 279 від 20.01.1992 року, виданої ЖЕКом житлово-будівельних кооперативів про повністю виплачену квартиру та записано в реєстрову книгу № 142 за реєстровий № 16335 29.01.1992 року (а.с.17). Проте [PERSON] правовстановлюючий документ на квартиру не отримував. Відповідно до статті 15 Закону України "Про власність" член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває на неї право власності. Таким чином, не зважаючи на відсутність правовстановлюючого документа вважається, що в 1993 році [PERSON] автоматично набув право власності на квартиру за законом, у звязку з повним внесенням пайового внеску. Позивач є дочкою померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до норм ч. 1\~ст. 182 Цивільного кодексу України\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. [PERSON]\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрацію прав є обов'язковою. Відповідно до\~ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації. [PERSON] 10 п. 4.15., 4.18 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача Свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно, проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю. Як встановлено, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації майна. В частині 1\~ст.328 ЦК України\~вказано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частино 3 статті 384 ЦК України передбачено, що у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Як зазначено у пунктах 1, 3.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» суду слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами, зокрема, копіями документів із спадкової справи. Відповідно до п. 8\~постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира. Відповідно до ч. 4\~ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до пункту другого частини першої\~ст. 3 Цивільного кодексу України\~визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених\~Конституцією України\~та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1,\~ст. 321 Цивільного кодексу України) Відповідно до\~ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог\~ст.60 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що в розрізі даного спору, позивач має достатні правові підстави для задоволення її позовних вимог щодо визнання за останньою права власності на 2/5 частини квартири, яка розташована в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], як спадкоємця першої черги, оскільки нерухоме майно є складовою спадкової маси спадкодавця [PERSON], що на момент смерті належало останньому на праві власності. Інших спадкоємців згідно спадкової справи не встановлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved