Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

29.11.2019 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, в якій позивач просив: стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 0861541401/Т/972135 від 22.04.2013 в розмірі 23157 гривень, з яких : 8889 гривень - заборгованості за основним боргом, 1 гривня 00 копійок - заборгованість за процентами, 10067,00 гривень - заборгованість за комісією, 4200 - штрафи, пені, а також понесені судові витрати (а.с.2-3). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.03.2018 між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір № 2 про відступлення прав вимоги відповідно до умов якого, ПАТ «Актабанк» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні банку, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуває у обсязі та на умовах, визначених договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1. Згідно п. 2.2. договору про відступлення прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» в день укладення договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1. та договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись : право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у додатку № 1 до договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань. Розмір прав вимоги, які переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ», вказаний у додатку №1 до договору. Права кредитора за основними договорами переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ» у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів. Крім того позивач зазначає, що 22.04.2013 між [PERSON] та ПАТ «Актабанк» було укладено кредитний договір № 0861541401/Т/972135. Відповідно до додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги - реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 23157,00 грн., з яких: 8889,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 1,00 грн. - заборгованість за процентами; 10067,00 грн. - заборгованість за комісією; 4200,00 грн. - штрафи, пені. На виконання п. 3.4. договору про відступлення прав вимоги, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення Укрпошти ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних до бази персональних даних. Відповідно до абз. 2 п. 3.4. Договору про відступлення прав вимоги, банк здійснює повідомлення боржників шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення на офіційному сайті ПАТ «Актабанк» протягом 2 (двох) робочих днів (повідомлення за 26.03.2018 за посиланням http://www.aktabank.com/). Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 23.03.2018 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 20.03.2020 до суду від представника відповідача [PERSON] , адвоката [PERSON]. надійшов відзив на позовну заяву ( а.с. 44-47), при цьому зазначено, що з позовними вимогами не погоджуються. До позовної заяви позивачем додано копію вимоги від 27.03.2018, яку було направлено на адресу відповідача простою кореспонденцією, але не надано доказів відправлення, тобто реєстру відправлень з відміткою відповідного поштового відділення. В свою чергу відповідач запевняє, що на її адресу жодного повідомлення від позивача не надходило, в тому числі і документи, які засвідчують права, що були передані (копія договору, реєстру боржників та доказ сплати за договором відступлення права вимоги). До позовної заяви позивачем надано витяг з додатку № 1 до договору № 2 про відступлення права вимоги від 23.03.2018, в якому зазначено відповідача, як особу, відносно якої відступлено право вимоги, але разом з тим, не додано доказу, що саме відповідач була зазначена в переліку фізичних осіб - 10 640 шт. (як зазначено в протоколі електронного аукціону № UA-EA-2018-02-21-000031 -а) але самого додатку № 1 що не є доказом набуття позивачем права вимоги. Крім того звертають увагу на ту обставину, що відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, ч. 5 ст. 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що суб`єктний склад договору факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України), фактора, яким може бути банк або інша банківська (фінансова) установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України) та боржника, тобто набувача послуг чи товарів за первинним договором. Щодо розмежування договорів відступлення права вимоги та факторингу за метою їх укладення слід враховувати, що згідно з н. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається: у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Якщо право вимоги відступається "за номінальною вартістю " без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (ч. 3 ст. 656 ЦК України). Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При ньому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченої в договорі, право вимоги за яким передається. Крім того просили врахувати, що у [PERSON] на утриманні є двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить довідка про склад сім`ї, видана Гнідинською сільською радою. Ухвалою судді від 20.01.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 36). Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 22.07.2020, до участі у справі в якості третьої особи було залучено АТ «АКТА БАНК» ( а.с. 80). Ухвалою від 25.09.2020 надано представнику позивача Гостєвій Є.В. прийняти участь у судовому засіданні в режимі відео конференції ( а.с. 93). У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, 19.07.2021 до суду надійшла заява, в якій представник відповідача [PERSON] просила справу слухати без її участі та відповідача та відмовити в задоволенні позову ( а.с. 193). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши заяви, письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що 22.04.2013 між ПАТ «Актабанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0861541401/Т/972135 на споживчі потреби, відповідно якого відповідачу надано кредит в сумі 10 000 гривень на строк до 21.04.2016 року включно з процентною ставкою у розмірі 0,01 % річних, що включається в суму щомісячного платежу, крім того, позичальник зобов`язався сплачувати комісію за супроводження кредиту в розмірі 325,00 грн., що розраховується як 3,25 % від суми кредиту вказаної в п. 2.1. цього договору та включається в суму щомісячного платежу, що визначено п.п. 2.1., 2.1.1.,2.1.2. (а.с. 4-5). Крім того відповідно до п. 2.1.2.1. Кредитного договору, в день підписання кредитного договору, клієнт сплачує банку комісію за дання кредитних коштів на рахунок № [NUMBER] відкритий в ПАТ «Актабанк», МФО 307394 ОКПО 35863708 у розмірі 2,5 % від суми кредиту. Відповідно до п. 2.1.3. Кредитного договору, оплата нарахованих процентів за користування кредитом, оплата комісій за супроводження кредиту здійснюється позичальником щомісячно, починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту, 15 числа кожного місяця, рівними частинами, в сумі 602,82 гривень, який включає в себе частину заборгованості за кредитом, нараховані проценти за користування кредитом, комісію за супроводження кредиту та з кінцевою датою погашення всієї заборгованості за кредитом 21 квітня 2016 року (включно) на умовах, визначених цим договором, згідно додатку № 1, що є невід`ємною частиною договору. На виконання умов договору ПАТ «Актабанк» свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши відповідачу кредитні кошти (копія заяви на видачу готівки №681787 від 22.04.2013, а.с.12). Проте відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, порушуючи умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість за договором загальною сумою 23157 гривень, з яких : 8889 гривень - заборгованості за основним боргом, 1 гривні 00 копійок - заборгованість за процентами, 10067,00 гривень - заборгованість за комісією, 4200 - штрафи, пені, що підтверджується розрахунком боргу за кредитним договором (а.с. 18). Відповідно договору про відступлення прав вимоги № 2 від 23.03.2018 ПАТ «Актабанк» право вимоги за кредитним договором № 0861541401/Т/972135 від 22.04.2013, укладеним з [PERSON] , відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а. с. 22-24), про що [PERSON] було повідомлено письмово ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від 27.03.2018 (копія повідомлення - а. с. 19). Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ст. ст. 525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання, тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач, отримавши від ПАТ «Актабанк» кредитні кошти, в добровільному порядку їх не повернула, а відтак, виходячи з положень частини другої статті 530 ЦК України, наявні підстави вважати, що права позивача були порушені, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основним боргом в сумі 8889,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Так, оскільки п. 2.1.1. кредитного договору №0861541401/Т/972135 від 22 квітня 2013 року встановлено процентну ставку за кредитом у розмірі 0,01% річних, що включається в суму щомісячного платежу, та виходячи з положень ст. 1056-1 ЦК України, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за процентами в сумі 1 грн. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Так, умовами кредитного договору № 0861541401/Т/972135 від 22 квітня 2013 року встановлено умови щодо відповідальності у вигляді пені (штрафу) та комісії за порушення зобов`язання, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені (штрафу) в розмірі 4200 гривень та комісії - 10067,00 гривень. При цьому посилання відповідача та її представника на те, що позивачем не надано в якості доказу обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, суд відхиляє, оскільки до матеріалів справи позивачем надано розрахунок боргу за кредитним договором №0861541401/Т/972135 від 22 квітня 2013 року, який в повній мірі відповідає вимогам закону. Факт отримання кредитних коштів відповідачем не заперечується, водночас, контр-розрахунку, а також доказів належного виконання кредитного договору відповідачем суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття. З урахуванням вище викладеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Кредитним договором № 0861541401/Т/972135 від 22 квітня 2013 року в розмірі 23 157 гривень, з яких: 8889,00 гривень - заборгованість за основним боргом; 1,00 гривня - заборгованість за процентами, 10 067,00 гривень - заборгованість за комісією, 4200 гривень - штраф. При цьому суд враховує, що розмір нарахованого штрафу відповідає умовам договору та не перевищує 50% суми основного боргу, а отже не суперечить засадам виваженості, розумності та справедливості цивільного законодавства. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 1921 гривень (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved