Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

[PERSON], дієт у межах наданих їй повноважень за довіреністю від 22.07.2013 року, звернулась до суду в інтересах [PERSON] (далі - Позивач) з вказаним позовом, під час розгляду справи надано уточнений позов в редакції від 25.07.2016 року, який і є предметом розгляду, в обґрунтування уточнених позовних вимог зазначила, що 26.10.2008 року між Позивачем та [PERSON] була укладена усна домовленість про продаж земельної ділянки (садиби) №2, площею 0,0455 га, розташованої на території Садового товариства «Алтея», у Центрально-Міському районі, міста Кривого Рогу. У той же день [PERSON] подала голові СТ «Алтея» заяву про її виключення з учасників товариства и була виключена, а Позивач у свою чергу була прийнята у члени цього ж товариства. Вказана угода була укладена з порушенням письмової та нотаріальної форми, оскільки на момент її укладання [PERSON] не мала документу, який підтверджував її право власності на цю ділянку. У звязку з чим, сторони домовились, що після отримання правовстановлюючого документу на спірну ділянку, вони оформлять угоду у відповідності до норм чинного законодавства. Але, [PERSON] цієї домовленості не дотрималась, оскільки 28.10.2011 року, померла. На підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, виданого 16.10.2009 року, [PERSON] є власником спірної ділянки, і після її смерті земельна ділянка, є спадковою масою. Спадщину, яка відкрилась зі смертю [PERSON], прийняла її донька [PERSON] (Відповідач), але правовстановлюючих документів не отримала. З урахуванням, обставин, за яких Позивач не може у спосіб, передбачений ст.209 ЦК України, ст.ст.125-126, 132 Земельного Кодексу України, набути право власності на спірну земельну ділянку, просить на підставі ст.ст.220, 334, 373 Цивільного Кодексу України, ст.125 Земельного Кодексу України, визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки, - дійсним, та визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку, та визнати державний акт на цю земельну ділянку, - недійсним, таким що втратив юридичну силу. Під час судового розгляду Позивач та її представник [PERSON], кожна окремо, підтримали уточнені позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Будучі належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи Відповідач [PERSON], правом присутності у судовому засіданні не скористувалась, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Представник третьої особи, голова СТ «Алтея» [PERSON] надав суд письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, та пояснити, як сталося, що колишній керівник СТ «Алтея» подав документи на приватизацію земельної ділянки на імя [PERSON], коли вона вже не була членом їх товариства, та продала свою ділянку [PERSON] Йому, як члену товариства відомо, що [PERSON] Л,М., будучі членом СТ, подавала документи для встановлення меж ділянок, а не приватизацію землі. Він підтверджує факт, що [PERSON] придбала у [PERSON] у земельну ділянку №2, площею 0,0455 га, розташованої на території Садового товариства «Алтея», що у Центрально-Міському районі, міста Кривого Рогу, і по сьогодення користується нею. Перша Криворізька державна нотаріальна контора про день та час розгляду справи сповіщена належним чином, надали суду письмову заяву проханням розглядати справу за відсутності їх представника. Заслухавши пояснення Позивача, її представника, дослідивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити уточнений позов у повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, 26 жовтня 2008 року [PERSON] звернулась до голови СТ «Алтея» з письмовою заявою з проханням вивести її з членом Садового товариства "Алтея", в зв'язку з продажем її дачної ділянки №2 [PERSON] (а.с.46). Як убачається із членської книжки №2, виданої головою СТ «Алтея», садовою ділянкою №2, на якому є будова, площею 9,96 кв.м., володіє [PERSON] з 26.10.2008 року (44-45). Зазначене підтверджує, що 26.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений правочин, за умови якого остання продала свою земельну ділянку №2, розташовану на території СТ «Алтея», у Центрально-Міському районі, міста Кривого Рогу. За умовами Договору, останній підлягав нотаріальному посвідченню, що в даний час створює перешкоду Позивачу, оскільки такий Договір вважається нікчемним. Однак у відповідності з вимогами частини другої ст.220 ЦК України, суд може визнати такий Договір дійсним, тому що останній був цілком виконаний кожною із сторін, які домовилися щодо усіх його істотних умов, жодна зі сторін спеціально не ухилялася від нотаріального посвідчення даного Договору та ні однією із сторін даний Договір, не оспорювався. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, [PERSON] є власницею земельної ділянки №2, площею 0,0,0455 га, у межах згідно з планом, цільове призначення якої, для ведення садівництва, що розташована у СТ «Алтея», у Центрально-Міському районі, міста Кривого Рогу, на підставі рішення міської ради №3711 від 23.11.2005 року, зареєстрованого у книзі записів реєстра-ції державних актів на право власності на землю та на право постійного користу-вання землею, договорів оренди землі за №010910801066 від 16.10.2009 року (а.с.74-75). Отже, державний акт на право власності на спірну земельну ділянку було видано органом приватизації 16.10.2009 року, на імя особи, яка вже не була користувачем цієї земельної ділянки. Як убачається з копії спадкової справи №298-2012, витребуваної судом з Першої Криворізької державної нотаріальної контори, 28.10.2011 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис №1251 від 28.10.2011 року. Після її смерті із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 28.10.2011 року, звернулась її донька, [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину станом на 20.10.2016 року, - нотаріальною конторою не видано, заповіт від імені [PERSON] Першою Криворізькою державною нотаріальною контрою не посвідчувався. Згідно приписів часини 2 ст.373 ЦК України право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється відповідно до закону. Частиною 3 ст.334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Спеціальна норма, а саме ст.125 ЗК України встановлює, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Отже, суд приходить до висновку, що без визнання правочину дійсним, та визнання безпосередньо за Позивачем права власності на земельну ділянку за цим правочином, Позивач, як добросовісний набувач, позбавлена можливості реалізувати права власника, що суттєво порушує її права та законні інтереси. На підставі викладеного,

Outcome: approved