Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

28.12.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог, зазначає про те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Вони втратили взаємні почуття один до одного, фізичні та духовні звязки, в сімї виникають постійні сварки, що негативно впливає на виховання дитини та на її психічний та нервовий стан. Фактичні шлюбні відносини припинені з травня 2015 року, також з цього часу ними не ведеться спільне господарство. Позивач вважає примирення між нею та відповідачем, а також подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливим та таким, що суперечило б її інтересам. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Майнових спорів між позивачем та відповідачем не має. Позивач в судове засідання не зявилась. Від неї надійшла письмова заява у відповідності до якої вона просить зазначену\~ справу розглядати без\~ її участі. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить не надавати термін на примирення. Відповідач в судове засідання не зявився. Від нього надійшла письмова заява у відповідності до якої він просить зазначену\~ справу розглядати без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить не надавати термін на примирення. У відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 21.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 382, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії І-ТП № 104363, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області 21 вересня 2013 року. Від шлюбу сторони мають одну спільну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходженні поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Протягом тривалого строку сторони у справі не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети і проживають більше року окремо. Статтею 56 Сімейного кодексу України\~визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного Кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За згодою сторін малолітня дитина залишається за місцем проживання відповідачки для подальшого виховання. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому з огляду на клопотання позивача та згоду відповідача суд відновлює їй після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище "Гилюк". Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved