Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

20.01.2020 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.1-3) та просить позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку та доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісяця з дня набрання рішення суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття та передати малолітню дитину на опікування органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Нікопольської міської ради. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступні обставини. Батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , в актовий запис про народження записані: батько - [PERSON] (державна реєстрація проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України), мати - [PERSON] , [INFO] . З 18.09.2019 року малолітній [PERSON] перебуває на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, в службі у справах дітей Нікопольської міської ради у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. Мати малолітнього [PERSON] - [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не займається вихованням сина. На даний час вихованням дитини займається баба [PERSON] , [INFO] , на повному утриманні якої знаходиться малолітній [PERSON] . Вона створює дитині належні умови проживання, піклується про фізичний та духовний розвиток хлопчика, його навчання, забезпечує необхідне харчування, медичний огляд, спілкується з онуком в обсязі, необхідному для його належного розвитку. Згідно з інформацією Нікопольського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді [PERSON] зловживає алкогольними напоями, не працює, постійно зникає на тривалий час, не відповідаючи на дзвінки та нехтуючи пошуком рідних. [PERSON] неодноразово зверталася до Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо розшуку [PERSON] , проте встановити місцезнаходження жінки не вдалося. Охопити соціальними послугами сім`ю [PERSON] неможливо, оскільки місцезнаходження жінки невідомо. Згідно з інформацією КЗ «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 10» [PERSON] є учнем КЗ «НСЗШ І-ІІІ ступенів № 10». За час навчання вихованням хлопчика займалися мати - [PERSON] , баба - [PERSON] та дядько - [PERSON] . Мати дитини до школи приходила нечасто, тільки за запрошенням класного керівника. З травня 2019 року класний керівник, [PERSON] , неодноразово телефонувала матері учня, але зв`язок з нею був відсутній. Баба та дядько виконують обов`язки батьків, цікавляться навчанням хлопчика, підтримують тісний зв`язок з класним керівником. За інформацією КНП «Нікопольський центр первинної медико-санітарної допомоги» Нікопольської міської ради мати дитини, [PERSON] разом із дитиною останній раз була на прийомі у сімейного лікаря у квітні 2019 року з метою профілактичного медогляду. На даний час мати відсутня в житті хлопчика, на виклики лікаря не реагує, дитина знаходиться на виховання баби [PERSON] . Згідно з побутовою характеристикою ОСББ «Яхонт» м. Нікополя [PERSON] протягом 2017-2018 років працювала в ОСББ «Яхонт» прибиральницею прибудинкової території. Траплялися випадки зловживання [PERSON] алкоголем, зникала з дому на невизначений термін. З серпня 2018 року [PERSON] не працює, на даний час веде «бродячий» спосіб життя. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов за адресою: [ADDRESS] , баба дитини створила належні умови для проживання онука. У хлопчика є окрема кімната, ліжко, письмовий стіл, місце для відпочинку, навчання і розвитку, проведення дозвілля. [PERSON] забезпечує онука всім необхідним, займається вихованням, навчанням, утриманням [PERSON] . Мати хлопчика, [PERSON] , не має хвороби, яка перешкоджає їй виконувати свої батьківські обов`язки, проте вона не займається вихованням сина, не відвідує дитину, не цікавиться станом здоров`я хлопчика, не надає ні матеріальної, ні моральної допомоги на утримання [PERSON] , веде аморальний спосіб життя. [PERSON] без будь-яких наявних причин нехтує своїми батьківськими обов`язками, не має бажання піклуватись про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, не має бажання повернути дитину в сімейне оточення, а сама поведінка матері перетворює дитину у свідка її аморальних вчинків, оскільки дитина вбирає в себе нездорову сімейну атмосферу, від чого страждає морально і фізично, тобто складається ситуація, коли дитина, її життя, здоров`я, виховання знаходяться в небезпеці. Враховуючи викладені обставини, те, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання дитини, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 06.02.2020 року (а.с.30-32), позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження; відкрито провадження по справі; почато підготовче провадження; призначено проведення підготовчого засідання; залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] . Ухвалою суду від 11.06.2020 року закрито підготовче провадження про справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.49). Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні просить позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує, обставини викладені в позовній заяві та позовні вимоги підтримав. [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до її дитини [PERSON] , [INFO] . Вказала, що місцеперебування відповідача їй не відомо, останній раз бачила її 05.05.2019 року. [PERSON] веде бродячий спосіб життя, зловживає алкоголем, долею малолітнього [PERSON] не цікавиться. Дитиною опікується вона- [PERSON] та її син [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином за місцем реєстрації (а.с.29). До суду повернувся конверт з судовою повісткою з викликом на 25.08.2020 року о 09:00 год., як не вручений (а.с.50). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Від відповідача відзив на позов не надійшов. Суд, зі згоди представника позивача, на підставі ст.280 ЦПК України розглянув справу заочно. Вислухавши представника позивача, третю особу - [PERSON] , опитавши малолітню дитину [PERSON] , вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 150,157,164-166,180-183,191,243,244 СК України, Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, Закону України «Про охорону дитинства», підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено наступне. [INFO] народився [PERSON] , у свідоцтві про народження якого Серія [NUMBER] батьками дитини записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.4). Викладене вбачається також з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00024007638 від 20.09.2009 року, в якому зазначено, що державна реєстрація проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.5). Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як вбачається з Інформаційного листа № 223 від 08.10.2019 року директора КЗ «НСЗШ № 10» [PERSON] (а.с.10), за час навчання вихованням хлопчика займалися бабуся, мати та дядько хлопчика. Мати [PERSON] , [PERSON] , до школи приходила нечасто, тільки за запрошенням класного керівника. З травня 2019 року класний керівник 4-А класу, [PERSON] , неодноразово телефонувала матері учня, але зв`язку не було. На початку вересня бабуся, [PERSON] , повідомила класного керівника про те, що мати хлопчика 05.05.2019 року пішла з дому і до цього часу жодного разу не приходила. Мати зовсім не цікавиться здоров`ям хлопця, його навчанням в школі. Бабуся та дядько виконують обов`язки батьків, цікавляться навчанням [PERSON] , мають тісний зв`язок з класним керівником. Згідно психолого-педагогічної характеристики [PERSON] , учня 4-А класу КЗ «НСЗШ № 10» м. Нікополя (а.с.11), складеної директором школи [PERSON] та класним керівником [PERSON] , [PERSON] навчається в закладі з 1 класу 2016 року, до школи приходить охайним, з виконаними домашніми завданнями. Школу відвідує регулярно, уроки без поважних причин не пропускає. Бабуся та дядько учня цікавляться навчанням дитини та відповідально ставляться до її виховання в родині. Завжди відгукуються на прохання класного керівника, регулярно відвідують школу. Сім`я дружня, працьовита. Згідно побутової характеристики [PERSON] , 1968 року народження, складеної головою ОСББ «Яхонт» Степановою Л.Г.(а.с.13), [PERSON] працювала в ОСББ «Яхонт» по прибиранню прибудинкової території. З серпня 2018 року не працює, але вихованням сина займалась. А 05.05.2019 року пішла з дому і не появлялась. Вихованням її сина [PERSON] займається бабуся [PERSON] та дядько [PERSON] . Дитина доглянута, ходить до школи. Скарг від сусідів не поступало. Як вбачається з інформації директора КНП «НЦПМСД» НМР № 1047 від 30.10.2019 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в КНП «НЦПМСД» НМР амбулаторії № 1 у сімейного лікаря з 23.11.2018 року. Хлопчиком опікується бабуся, яка виконує всі призначення та рекомендації лікаря. Дитина щеплена за віком(а.с.12). Відповідно до довідки №54 від 08.10.2019 року (а.с.7), за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з відповіді № 768 від 25.09.2019 року директора Нікопольського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Грицик О.Ф.(а.с.9), [PERSON] зловживає алкогольними напоями, не працює, постійно зникає на тривалий час, не відповідаючи на дзвінки та нехтуючи пошуком рідних. Баба, [PERSON] , неодноразово подавала заяву до поліції на розшук своєї доньки, [PERSON] . За фактом звернення працівниками Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області проведені перевірки, проте встановити місцезнаходження жінки не вдалося. Протягом всього часу вихованням та утриманням [PERSON] займається бабуся. Охопити соціальними послугами сім`ю [PERSON] неможливо, оскільки місце знаходження жінки невідомо. Вказане також підтверджується повідомленням т.в.о. начальника Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровської області І.Чухлебова від 21.08.2019 року вих. № 49/20138 (а.с.6). Зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] - [ADDRESS] (а.с.29). Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов за адресою: [ADDRESS] , затвердженого 28.08.2019 року начальником служби у справах дітей Н.Б. Горболіс (а.с.14), за даною адресою проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO]. В квартирі створено належні умови для проживання та виховання дитини. Мати [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , разом із дитиною за адресою: [ADDRESS] не проживає. Місцезнаходження [PERSON] на даний час невідомо. Вказані обставини також вбачаються з повідомлення від 24.10.2019 року №49/25082 (а.с.8). Згідно відповіді Комунального підприємства «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР» поліклінічне наркологічне відділення м. Нікополь № 619 від 04.10.2019 року (а.с.15), [PERSON] на обліку у нарколога не перебуває, за медичною допомогою не зверталась. Як вбачається з відповіді Комунального підприємства «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» ДОР» № 05/1369-19 від 15.10.2019 року (а.с.16), [PERSON] за медичною допомогою не зверталась, на диспансерному обліку у лікаря-фтизіатра не перебуває. Згідно довідки Комунального підприємства «Нікопольська міська психоневрологічна лікарня» ДОР» № 876 від 10.10.2019 року (а.с.17) [PERSON] на обліку в КП «НМПНЛ`ДОР» не перебуває. [PERSON] не займається вихованням та утриманням сина, не відвідує дитину, не цікавиться станом здоров`я хлопчика, не надає ні матеріальної ні моральної допомоги на утримання [PERSON] , веде аморальний спосіб життя, повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого сина. Служба у справах дітей Нікопольської міської ради надала висновок (а.с.19,20), згідно якого [PERSON] свідомо, без будь-яких наявних причин, нехтує своїми батьківськими обов`язками, не має бажання піклуватися про його розвиток, систематично злісно не виконує батьківські обов`язки по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , а тому орган опіки та піклування Нікопольської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 15.01.2020 року № 29, затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.18). Відповідно до ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до положень ч.ч.2,3 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Доказів того, що з відповідачів проводяться стягнення по іншими виконавчим листам в матеріалах справи немає. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 5 ст. 183 СК України визначено, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що [PERSON] не займається вихованням малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , не піклується про його здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться успіхами та життям дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не намагається дбати про її потреби, не забезпечує дитину матеріально, переклала ці обов`язки на бабу [PERSON] , яка займається належним вихованням, утриманням та лікуванням дитини. Вказані обставини знайшли своє підтвердження у показах малолітнього [PERSON] , який пояснив, що живе з бабусею [PERSON] та татом [PERSON] (так називає дядька, який є сином баби) за адресою [ADDRESS] . Зазначив, що маму [PERSON] бачив рік потому. Інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд вважає, що [PERSON] свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виконання своїх обов`язків по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Поважних причин щодо неможливості [PERSON] виконувати свої обов`язки по вихованню дитини судом не встановлено. На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідач самоусунулася від виховання малолітньої дитини, а її відношення до своїх батьківських обов`язків виключають участь у житті малолітньої дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене, положення ст.ст.183,191 СК України, з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Тому, з [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь інтернатного закладу, в якому буде знаходитись дитина, або опікуна, щомісячно, починаючи з 20.01.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно п.1ч.1ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , слід передати на опікування органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Нікопольської міської ради.

Outcome: approved