Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

[PERSON] 05.04.2016р. звернувся в суд з позовною заявою до ФОП [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації та з врахуванням уточнень просив постановити рішення, яким визнати поширені в Інтернет-виданні Львівський портал на веб-сайті http://portal.lviv.ua відомості, викладені у статті «В захопленні Угерського спиртзаводу брали участь члени ОЗУ та колишні працівники МВС?» 23.03.2016 року за посиланням: http://portal.lviv.ua/news/2016/03/23/v-zahoplenni-ugerskogo-spirtzavodu-brali-uchast- chleni-ozu-ta-kolishni-pratsivniki-mvs. про те, що [PERSON] належить до організованого злочинного угрупування, є зловмисником, який брав участь у збройному захопленні Угерського спиртзаводу, «тітушкою» та рейдером такими, що не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність та ділову репутацію. Зобовязати фізичну особу - підприємця [PERSON] на веб-сайті http:// portal.lviv.ua Інтернет-видання Львівський портал у статті «В захопленні Угерського спиртзаводу брали участь члени ОЗУ та колишні працівники МВС?» від 23.03.2016 р. за посиланням: http://portal.iviv.ua/news/2016/03/23/v-zahoplenni- ugerskogo-spirtzavodu-brali-uchast-chleni-ozu-ta-kolishni-pratsivniki-mvs видалити фото дозволу на зброю [PERSON] та не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням законної сили під заголовком «Спростування недостовірної інформації», обсягом не менше того, що у статті «В захопленні Угерського спиртзаводу брали участь члени ОЗУ та колишні працівники МВС?» 23.03.2016 року за посиланням: http://portal.lviv.ua/news/2016/03/23/v-zahoplenni-ugerskogo-spirtzavodu-brali-uchast- chleni-ozu-ta-kolishni-pratsivniki-mvs. опублікувати статтю наступного змісту: «23 березня 2016 року на веб-сайті свого Інтернет-видання «Львівський портал» повідомив про збройне захоплення Угерського спиртзаводу членами ОЗУ та колишніми працівниками МВС, зокрема поширив такі відомості: «Участь у збройному захоплені Угерського спиртзаводу брали члени одного з організованих злочинних угрупувань та колишні працівники правоохоронних органів. Про це Львівському порталу повідомили власні джерела у СБУ, в чиїх списках затримані особи значаться як члени ОЗУ. Зокрема, в незаконному захопленні Угерського спиртзаводу діяли не лише проплачені «тітушки». В день захоплення Угерського спиртзаводу члени місцевої самооборони та працівники заводу затримали кількох членів збройного затримання. В зловмисників знайшли документи на носіння зброї, які посвідчують їхню особу. Наразі слідчі перевіряють, чи документи не сфальшовані». Шевченківський районний суд міста Львова визнав процитовану вище інформацію недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], фото дозволу на носіння зброї якого, було незаконно опубліковано в межах тієї статті. Львівський портал публікує це повідомлення на виконання рішення суду». В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 23.03.2016 р. на сайті Інтернет-видання «Львівський портал» (засновник та головний редактор ФОП [PERSON]) за посиланням: http://portal.Iviv.ua/news/2016/03/23/v-zahoplenni-ugerskogo-spirtzavodu-braIi~uchast- chleni-ozu-ta-kolishni-pratsivniki-mvs було опубліковано статтю «В захопленні Угерського спиртзаводу брали участь члени ОЗУ та колишні працівники МВС?». Вважає, що у вищенаведеній статті відповідачем було оприлюднено негативну інформацію, яка не відповідає дійсності та таким чином здійснено приниження його честі та гідності, а також завдано шкоду його діловій репутації. Зокрема, інформація, що подана у статті «В захопленні Угерського спиртзаводу брали участь члени ОЗУ та колишні працівники МВС?» не відповідає дійсності з наступних підстав: У статті вказується: «Участь у збройному захопленні Угерського спиртзаводу брали члени одного з організованих злочинних угрупувань та колишні працівники правоохоронних органів. Про це Львівському порталу повідомили власні джерела у СБУ, в чиїх списках затримані особи значаться як члени ОЗУ. Зокрема, в незаконному захопленні Угерського спиртзаводу діяли не лише проплачені «тітушки». В день захоплення Угерського спиртзаводу члени місцевої самооборони та працівники заводу затримали кількох членів збройного затримання. В зловмисників знайшли документи на носіння зброї, які посвідчують їхню особу. Наразі слідчі перевіряють, чи документи не сфальшовані». Викладені у статті твердження не відповідають дійсності та принижують честь та гідність позивача, адже 17.03.2016 року не було жодного збройного захоплення Угерського спиртзаводу. Того дня він, як член громадської організації «Народне телебачення» разом з іншими її активістами прибув до цього підприємства, щоб здійснити громадський контроль над зміною керівництва спиртзаводу, на територію якого він зайшов у супроводі і за запрошенням новопризначеного в.о. директора ДП «Угерський спиртовий завод» [PERSON]. Адже, 10.03.2016 рішенням ліквідаційної комісії Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» вирішено з 12.03.2016 року призначити [PERSON] на посаду виконуючого обов'язку ДП «Угерський спиртовий завод». Крім того, у статті його називають «членом організованого злочинного угрупування» та «членом збройного затримання», яким він не являється. Крім вищепереліченого, автор статті «В захопленні Угерського спиртзаводу брали участь члени ОЗУ та колишні працівники МВС?» називає позивача «зловмисником». Таким чином, у статті позивача, члена громадської організації «Народне телебачення», мета якої є створення держави справедливого ладу, яка покликана забезпечити всебічний розвиток кожному її громадянину, захист їх прав та інтересів, забезпечення неухильного дотримання норм чинного законодавства у всіх сферах суспільного життя нашої країни, ідейні постулати якої для нього є особистими переконаннями та покликанням, було безпідставно та необгрунтовано названо зловмисником та віднесено до організованого злочинного угрупування, яким ГО «Народне телебачення» не являється. Щодо позивача не висунуто жодної підозри, не ведеться слідства та нема вироку суду, що набрав законної сили, який би підтверджував його приналежність до організованого злочинного угрупування, що не дає жодних підстав автору статті так про нього стверджувати. Крім того, таку недостовірну інформацію автор статті підкріпив фотографіями дозволу на носіння зброї, на якому вказані персональні дані, зокрема прізвище, імя, по-батькові, адресу проживання та фото». Позивач не давав згоди на обробку та поширення своїх персональних даних. Зважаючи на те, що на фото документа є інформація про його адресу, де проживають та зареєстровані його рідні та близькі, порушеними є і їх права. У вищевказаних статтях позивача відносять до членів збройного захоплення підприємства - «тітушок» та «рейдерів». З огляду на недостовірність інформації та її негативний контекст, у якому оскаржувана стаття опублікована, ця інформація є такою, що завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації позивача. Власником веб-сайту http:// portaI.lviv.ua / є фізична особа-підприємець [PERSON], що зареєстрований як субєкт інформаційної діяльності 27.10.2008 року, а також є головним редактором цього інтернет-видання, - а отже є належним відповідачем. Під вищенаведеними статтями немає відомостей про автора (авторів) публікацій. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з уточненнями підтримала повністю, давши аналогічні пояснення. Просить задовольнити позов. Відповідач в судове засідання жодного разу не зявлявся, хоча належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи рекомендованими листами. Зі згоди представника позивача, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28). Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст.34 Конституції України). Згідно ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь. Водночас, згідно зі ст.1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до положень п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Судом встановлено, що 23.03.2016 р. на сайті Інтернет-видання «Львівський портал» (засновник та головний редактор ФОП [PERSON]) за посиланням: http://portal.Iviv.ua/news/2016/03/23/v-zahoplenni-ugerskogo-spirtzavodu-braIi~uchast- chleni-ozu-ta-kolishni-pratsivniki-mvs було опубліковано статтю «В захопленні Угерського спиртзаводу брали участь члени ОЗУ та колишні працівники МВС?». У статті вказується: «Участь у збройному захоплені Угерського спиртзаводу брали члени одного з організованих злочинних угрупувань та колишні працівники правоохоронних органів. Про це Львівському порталу повідомили власні джерела у СБУ, в чиїх списках затримані особи значаться як члени ОЗУ. Зокрема, в незаконному захопленні Угерського спиртзаводу діяли не лише проплачені «тітушки». В день захоплення Угерського спиртзаводу члени місцевої самооборони та працівники заводу затримали кількох членів збройного затримання. В зловмисників знайшли документи на носіння зброї, які посвідчують їхню особу. Наразі слідчі перевіряють, чи документи не сфальшовані». Судом встановлено, що у статті [PERSON] називають «членом організованого злочинного угрупування», «членом збройного затримання», «зловмисником», «ті тушкою», «рейдером». Термін «організоване злочинне угруповання» визначене у ст.1 Закону України від 30.06.1993 р. «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» для розкриття якісної своєрідності даного виду злочинності, котра визначається як сукупність злочинів, що вчиняються у зв'язку зі створенням та діяльністю організованих злочинних угруповань. У Кримінальному кодексі України, що закріплює кримінально-правові засади боротьби з проявами організованої злочинності, виділяється ряд злочинних об'єднань, які відносяться до організованих злочинних угруповань: «організована група» (ч. З ст. 28 КК), «злочинна організація» (ч. 4 ст. 28 КК), «транснаціональна організація» (ч. 5 ст. 143 КК), «група, діяльність якої здійснюється під приводом проповідування релігійних віровчень чи виконання релігійних обрядів і поєднана із заподіянням шкоди здоровю людей або статевою розпустою» (ч. 1 ст. 181 КК), «банда» (ст. 257 КК), «терористична група» (ч. 4 ст. 258 КК), «терористична організація» (ч. 4 ст. 258 КК), «не передбачене законом воєнізоване або збройне формування» (ст. 260 КК). Терміни «зловмисник», «тітушка», «рейдер» не є ні науковими, ні терміном, визначеним у чинному законодавстві України. Згідно зі статтею 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Окрім цього, таку інформацію автор статті «В захопленні Угерського спиртзаводу брали участь члени ОЗУ та колишні працівники МВС?» підкріпив фотографіями дозволу на носіння зброї, на якому вказані персональні дані позивача, зокрема прізвище, імя, по-батькові, адресу проживання та фото». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Обробка персональних даних - будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем. Згідно з ч. 5 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 11 цього ж Закону підставами для обробки персональних даних є: 1)згода суб'єкта персональних даних на обробку його персональних даних; 2)дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; 3)укладення та виконання правочину, стороною якого є субєкт персональних даних або який укладено на користь субєкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб'єкта персональних даних; 4)захист життєво важливих інтересів субєкта персональних даних; 5)необхідність виконання обов'язку володільця персональних даних, який передбачений законом; 6)необхідність захисту законних інтересів володільців персональних даних, третіх осіб, крім випадків, коли суб'єкт персональних даних вимагає припинити обробку його персональних даних та потреби захисту персональних даних переважають такий інтерес. Судом встановлено, що [PERSON] не давав згоди на обробку та поширення своїх персональних даних. Зважаючи на те, що на фото документа є інформація про мою адресу, де проживають та зареєстровані мої рідні та близькі, порушеними є і їх права. Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» суб'єкт персональних даних має право, окрім іншого, пред'являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними. Відповідно до ч.5 п.15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року\~недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Так, розповсюджена інформація в Інтернет - виданні «Львівський портал» на веб-сайті http://portal.lviv.ua не є оціночним судженням, оскільки її можна перевірити на предмет її відповідності дійсності (перевірку істинності фактів) і спростувати. А тому, вона не відноситься до оціночних суджень на підставі ст.30 Закону України «Про інформацію». В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії" суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. Як вказав ЄСПЛ у підпункті f п. 46 рішення у справі Газета Україна-Центр проти України (Заява N 16695/04) від 15 липня 2010 року (набуло статусу остаточного 15.10.2010 року) стосовно основоположних принципів поширення інформації - стаття 10 Конвенції захищає право журналістів розголошувати інформацію, яка становить громадський інтерес, за умови, що вони діють сумлінно та використовують перевірену фактичну базу; та надають достовірну та точну інформацію, як того вимагає журналістська етика. За пунктом 2 статті 10 Конвенції свобода вираження поглядів повязана з обовязками та відповідальністю, які застосовуються до засобів масової інформації навіть щодо питань великого суспільного значення. Більше того, ці обовязки та відповідальність мають особливе значення, коли йдеться про посягання на репутацію названої особи та порушення прав інших осіб (рішення у справі Ліндон, Очаковський-Лоуренс і Жюлі проти Франції, Педерсен і Баадсгаард проти Данії). Наводячи фактичні твердження при висвітленні інформації, необхідно зазначити, що відсутні підстави стверджувати, про те, що автор публікації «В захопленні Угерського спиртзаводу брали участь члени ОЗУ та колишні працівники МВС?» діяв сумлінно у даній ситуації та, що використав перевірену фактичну базу, що давало б йому підставу надати достовірну та точну інформацію відносно того, що насправді відбувалося на Угерському спиртзаводі, як того вимагає журналістська етика. Згідно протоколу №22 засідання ліквідаційної комісії Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» від 10.03.2016 року вирішено з 11.03.2016 року припинити повноваження керівника ДП «Угерський спиртовий завод» [PERSON] та призначити [PERSON] на посаду виконуючого обов'язку ДП «Угерський спиртовий завод». На підставі вищезгаданого протоколу було оформлено наказ №31-к від 11.03.2016 року, у відповідності до якого [PERSON] було призначено з 12.03.2016 року виконуючим обов'язки директора ДП «Угерський спиртовий завод». Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» згідно з частиною другою статті 124 Конституції України право на звернення до суду в разі поширення засобами масової інформації недостовірної інформації, яка порушує особисті немайнові права фізичної чи юридичної особи, є безумовним і невикористання передбаченого статтею 37 Закону про пресу права вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування такої інформації з подальшим правом на оскарження відмови в публікації спростування або порушення порядку його публікації не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі і гідності, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Поширена інформація стосується позивача, оскільки у вищевказаній статті йдеться про його дії, як ніби учасника збройного захоплення Угерського спиртзаводу, стверджується про його приналежність до організованого злочинного угрупування, «тітушок», «рейдерів» та опубліковано фото дозволу на зброю, де відображено персональні дані [PERSON] Дана поширена інформація є негативною, не відповідає дійсності, що підтверджується встановленими фактами в судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не зявлявся та не довів, що поширена інформація є достовірною. З огляду на недостовірність інформації та її негативний контекст, у якому оскаржувана стаття опублікована, ця інформація є такою, що завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації [PERSON] Відповідно до ч.1\~ст.277 ЦК України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Частиною 7 вищевказаної статіт передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена Позивач обрав спростування недостовірної інформації як один із способів захисту свого порушеного права. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року, якщо суд ухвалює рішення про право на спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Судом встановлено, що власником веб-сайту http:// portaI.lviv.ua / є фізична особа-підприємець [PERSON], що зареєстрований як субєкт інформаційної діяльності 27.10.2008 року, а також є головним редактором цього інтернет - видання, а отже є належним відповідачем. Під вищенаведеними статтями немає відомостей про автора (авторів) публікацій. Отже, позивач має право на спростування цієї інформації, яке повинен здійснити відповідач. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Зобовязуючи відповідача спростувати недостовірну інформацію, суд встановлює строк, протягом якого повинно відбутися таке спростування. Суд визначає цей строк в 10 днів з часу набрання рішенням законної сили Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню. У звязку із частковим задоволенням позову з відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved