Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

14 серпня 2020 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1159 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дітьми повноліття. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] зазначала про те, що з відповідачем [PERSON] перебувала у цивільному шлюбі. З відповідачем мають спільних неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Понад два роки з відповідачем спільно не проживають, діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. На неодноразові звернення до відповідача, згоди щодо надання допомоги на утримання дітей між ними не досягнуто. Відповідач у добровільному порядку допомоги на утримання дітей не надає, хоч зобов`язаний надавати таку допомогу. Діти є учнями 7 класу Княгининської ЗОШ І-ІІ ступенів та потребують додаткових витрат на їх навчання. Вона офіційно не працевлаштована. Отримувані нею нерегулярні доходи не дають можливості забезпечувати дітей усім необхідним. Крім цього, їхня дочка Лідія є інвалідом з дитинства, постійно хворіє і майже всі кошти нею витрачаються на лікування дочки. Їй відомо, що відповідач на утриманні має ще одну малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, проте отримує нерегулярні доходи від тимчасових заробітків, а тому може надавати допомогу на утримання дітей. З вказаних підстав у позовній заяві позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1159 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судові засідання 19 вересня, 7 жовтня та 20 жовтня 2020 року не з`явився, хоч про час та місце судового розгляду справи був повідомленим у встановленому порядку, шляхом надіслання судових повісток на адресу зареєстрованого і фактичного місця проживання відповідача та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Частина 10 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає, що за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Причини неявки в судові засідання відповідач [PERSON] не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавав. За таких обставин та за наявної згоди позивача, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом по даній цивільній справі призначалися судові засідання 19 вересня, 7 жовтня та 20 жовтня 2020 року. У вказані судові засіданні відповідач та/чи його представник не з`являлися. Відповідач до суду відзиву на позовну заяву не подавав. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6) встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьком вказаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7) встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьком вказаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Отже, сторони по справі є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З довідки № 357, виданої Демидівською селищною радою Рівненської області 18 червня 2019 року, вбачається, що неповнолітні - [PERSON] , 2006 р.н., та [PERSON] , 2007 р.н., проживають з матір`ю (позивачем по справі). В силу вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. П. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, аліменти з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] за її вибором на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , що на час розгляду справи становить 1159,00 гривень. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей - дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1159 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дітьми повноліття. Ч. 1 ст. 191 СК України визначає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у зв?язку з розглядом цієї справи в розмірі 840,80 гривень, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року (з наступними змінами) щодо встановленого мінімального розміру судового збору за подання до суду позовів майнового характеру та того, що на час подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору. Підстав для звільнення відповідача [PERSON] від сплати судового збору не встановлено. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У позовній заяві, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на положення ст.ст.180-182, 184 СК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обгрунтованим. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 258, 259, 265, 268, 280, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved