Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

16.03.2017 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи його тим, що в жовтні 2013 року одружилася з відповідачем. Під час спільного проживання у шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час [PERSON] проживає окремо від сімї, у витратах на утримання їх сина [PERSON] участі не бере, матеріально не допомагає. Відповідач офіційно не працевлаштований, проте має нерегулярний, мінливий дохід. Позивач просить суд постановити рішення, яким стягувати з [PERSON] на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позивач в судовому засіданні позов підтримала за обставин викладених у позовній заяві. Суду додатково пояснила, що оскільки відповідач є батьком їх сина, то він зобовязаний допомагати його утримувати і має таку можливість оскільки є здоровою, працездатною особою і має нерегулярні заробітки. Їй одній тяжко утримувати дитину, вона перебуває у декретній відпустці. З сином живуть за рахунок допомоги від держави в розмірі 860 грн. на місяць та підтримки матері позивача. Такод [PERSON] не заперечує проти заочного розгляду даної справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, в судові засідання, які призначались на 10.04.2017 та 21.04.2017 не зявився. Заяв чи клопотань від нього до суду не надходило. Суд вважає можливим, відповідно до ст. 224 ЦПК України, розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 26 жовтня 2013 року перебувають у шлюбі (а.с. 4). У сторін є спільна дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД № 198794 від 10.07.2014 (а.с. 5). Сторони припинили сімейні відносини. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Дитина проживає разом з позивачем (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А з урахуванням ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За таких обставинах, суд вважає, що відповідач, відповідно до Закону, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій формі (ч. 1 ст. 184 СК України). Відповідно до ст.\~182, ч. 1 ст.\~183 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,\~\~ніж\~\~30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Частка заробітку (доходу) матері, батька,\~\~яка\~\~буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. На підставі наведеного, враховуючи добрий стан здоров'я дитини та її незадовільне матеріальне становище, нормальний стан здоровя [PERSON], відсутність у останнього на утриманні інших осіб, як зазначено позивачем, відсутність в матеріалах справи доказів працевлаштування відповідача, як і доказів про обєктивну неможливість його працевлаштування, а також зважаючи на рівність обовязку батьків з утримання дитини, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі 1000 грн. на місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved