Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

17.04.2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи в певний час, у якій зазначила, що її батько [PERSON], [INFO], помер 02.12.2017 року в [ADDRESS], Україна, причина смерті: церебральний атеросклероз з артеріальною гіпертензією. 06.12.2017 року вона звернулася в Гуляйпільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області з метою державної реєстрації смерті батька відповідно до чинного законодавства України, але у видачі свідоцтва про смерть їй було відмовлено. Просить встановити факт смерті її батька [PERSON] 02.12.2017 року. Заявник, представник заявника [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали суду письмові заяви, просять провести розгляд справи у їх відсутність. Представник заінтересованої особи - Гуляйпільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення заяви. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, розглянувши заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про встановлення факту смерті підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Матеріалами справи встановлено, що 21.03.1962 року в с. Воздвижівка Гуляйпільського району Запорізької області народилася заявник [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 351955, виданого виконавчим комітетом Воздвижівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, де в графі батько та мати записані: «[PERSON] та [PERSON] Леонтієвна», паспортом громадянина України серії ВК 134636, виданого Петровським РВ ДМ УМВС України в Донецькій області. 23.04.2005 року заявник [PERSON], уклала шлюб з [PERSON], після одруження отримала прізвище Горожанкіна, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖС № 200164 від 06.12.2017 року. [PERSON], [INFO], помер 02.12.2017 року в [ADDRESS], про що свідчить копія лікарського свідоцтва про смерть № 573 від 02.12.2017 року. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] і визначає датою його смерті 02.12.2017 року та місцем смерті: [ADDRESS], Україна. Заявник є донькою померлого [PERSON], про що свідчить копія рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 29.03.2018року, яким встановлено факт родинних відносин між заявником та померлим. Заявник зверталася з заявою щодо державної реєстрації смерті батька [PERSON] в Гуляйпільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області. Однак, відділ державної реєстрації листом від 06.12.2017 року № 3600/17.18-06157відмовив у видачі свідоцтва, мотивуючи це тим, що згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» на території Донецької області органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тому, будь-який документ, виданий на вищезазначеній території, вважається недійсним і не створює правових наслідків. Приписами п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст.319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті її батька. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті її батька на тимчасово окупованій території, що надасть їй можливість отримати свідоцтво про смерть останнього у відповідному державному органі України.

Outcome: approved