Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що 10 серпня 2004 року придбав у відповідача за договором купівлі-продажу у формі розписки житловий будинок з відповідними господарчими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] який належить на підставі договору купівлі-продажу від 24 грудня 1998 року, про що відповідач написав власноруч розписку про отримання цих грошей та зобов'язав нотаріально переоформити будинок на нього. Таким чином, угода між ними фактично відбулася, але її нотаріальне оформлення не відбулося в зв'язку з тим, що [PERSON] ухиляється від його нотаріального посвідчення більш, як 10 років, посилаючись на свій вік та стан здоров'я, тому позивач просить постановити рішення суду, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу та визнати за ним право приватної власності на вищезазначений житловий будинок. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав, проти заочного винесення рішення не заперечував та просив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність та в якій позов визнав і підтвердив обставини справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] існувала усна домовленість про укладання договору купівлі-продажу житлового будинку з відповідними господарчими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] Сторони досягли згоди щодо ціни житлового будинку. На підтвердження намірів укладення вказаного договору позивач передав [PERSON] грошові кошти, що підтверджується розпискою. Факт належності [PERSON], цілого житлового будинку з відповідними господарчими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] підтверджується договором купівлі-продажу №2815 від 24 грудня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Котовського районного нотаріального округу Одеської області. Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок виготовлений комунальним підприємством «Інвентаризатор» 10 вересня 2015 року на ім'я [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] складається з: житлового будинку під літ. «А», з господарчими будівлями та спорудами: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», погріб літ. «Л», вбиральня літ. «М»,замощення І, огорожі №1,2. Факт правомірного заволодіння позивачем вказаним житловим будинком з відповідними господарськими будівлями й спорудами підтверджується письмової розпискою від 10 серпня 2004 року про отримання грошових коштів за проданий житловий будинок з відповідними господарчими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. У відповідності до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Також, частиною 1 ст.344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Із зазначеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved