Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи Білківська сільська рада Тростянецького району Сумської області, Тростянецька районна державна адміністрація Сумської області, Служба у справах дітей Тростянецької РДА, Прокуратура Тростянецького району Сумської областіпро позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи вимоги тим, що у період з 21.02.2003 року по 06.10.2011 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] З почату червня 2011 року у родині почалися сімейні сварки з будь-яких підстав. Працювали вони з відповідачкою на одному підприємстві, а через деякий час вона залишила роботу за власним бажанням та стала проживати за іншою адресою з іншим чоловіком. Протягом двох місяців позивач намагався повернути позивачку в родину, але все виявилося марно. Відповідачка все рідше і рідше дзвонила до дітей, а згодом взагалі перестала. Протягом минулого року жодного разу до дітей не приїздила, не цікавилась їхнім здоров'ям, життям, навчанням. Протягом останніх чотирьох років відповідачка жодного разу не придбавала дітям одягу, не з'являлася до дитячого садочка та школи, веде аморальний спосіб життя, проживає по тимчасових притулках. За весь період проживання без матері діти взагалі перестали про неї згадувати. На даний час позивач має намір зареєструвати дітей за місцем їхнього проживання, однак без участі матері дітей йому у цьому відмовили. Позивач вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав, оскільки вона самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей. Тому він звернувся до суду з позовом та в подальшому, уточнюючи свої позовні вимоги, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON], 2003 р.н. та [PERSON], 2005 р.н., а також стягнути з відповідача аліменти на їх утримання у розмірі по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, при тому посилався на обставини, викладені у позові. Відповідач у судовому засіданні, яке відбулось з її участю 20.04.2015 р. позовні вимоги не визнала та показала, що дійсно після розірвання шлюбу із позивачем вона не проживає із дітьми, так як їй чинять перешкоди батьки позивача, не дають можливості спілкуватися із дітьми. Останній раз бачилась із дітьми у червні 2014 року, коли позивач привозив до неї дітей, тоді вона придбавала їм одяг, спілкувалась із дітьми, після того неодноразово телефонувала. На даний час у відповідачки немає житла, вона разом із молодшою дочкою та співмешканцем винаймають житло, тому забрати дітей до себе вона не має можливості. Через відсутність фінансової можливості вона не може надавати дітям допомогу. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник третьої особи Білківської сільської ради Лісняк О.Є. вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та просить їх задовольнити. Представник Тростянецької РДА вважає позовні вимоги обґрунтованими, так як відповідач не займається вихованням та утриманням дітей без поважних на те причин. Представник третьої особи Служби у справах дітей Тростянецької РДА в останнє судове засідання не з'явилась. Дослідженими у судовому засіданні доказами встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 06.10.2011 року було розірвано (а.с.8), під час шлюбу у них народилися [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Довідками виконкому Білківської сільської ради встановлено, що з позивачем по [ADDRESS] зареєстровані неповнолітні діти [PERSON], 2003 р.н., [PERSON], 2005 р.н., його батьки та бабуся. Батько дітей [PERSON] забезпечує дітей матеріально, займається їхнім вихованням та належним чином виконує батьківські обов'язки (а.с.9,11). За неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] на території Білківської сільської ради житло не закріплене (а.с.45). [PERSON] земельної частки (паю) на території Білківської сільської ради не має (а.с.46). Згідно довідки виконкому Білківської сільської ради - відповідач [PERSON] на території Білківської сільської ради не проживає та участі у вихованні дітей не приймає (а.с.65). Відповідно до довідки Білківської ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] займається вихованням своїх дітей [PERSON], учня 4 класу, та [PERSON], учениці 6 класу, цікавиться успіхами у їх навчанні, спілкується з класними керівниками, відвідує батьківські збори, надає дітям допомогу у виконанні домашніх завдань, забезпечує одягом та взуттям, приділяє увагу їх вихованню, а мати дітей [PERSON] - колишня дружина [PERSON], не підтримує зв'язок зі школою, батьківські збори не відвідує, успіхами дітей не цікавиться та матеріально їм не допомагає (а.с.10, 65-на звороті). Тростянецькою РДА від 26.03.2015 року було прийнято висновок про доцільність позбавлення [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], оскільки вона не цікавиться здоров'ям та розвитком дітей, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, не підтримує з ними ніякого зв'язку (а.с.44). Актом обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON] від 28.01.2015 року було встановлено, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з батьком [PERSON] в [ADDRESS]. Будинок газифікований, родина забезпечена необхідними меблями, у дітей є окремі ліжка, стіл для занять, куточок для відпочинку, у родині створені належні умови для проживання та розвитку дітей. Мати дітей [PERSON] тривалий час з дітьми не проживає, участі у їх вихованні, матеріальному утриманні не приймає (а.с.47). Як вбачається з характеристик Білківської ЗОШ, малолітні [PERSON] та [PERSON] мають виключно позитивні характеристики (а.с.66). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 11.07.2013 року [PERSON] була визнана такою, що втратила право користування жилим приміщення по [ADDRESS] (а.с.68,69). За довідкою Стецьківської сільської ради встановлено, що відповідач [PERSON] проживає по [ADDRESS] без реєстрації, компрометуючими даними відносно неї сільська рада не володіє, та зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.97,111). Згідно інформації Сумського РВ УМВС [PERSON] 25.07.2014 року була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17 грн. (а.с.98). Від Служби у справах дітей Сумської районної державної адміністрації (а.с.110). на запит суду надійшла інформація про те, що до Служби звертався орган внутрішніх справ щодо неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої дочки [PERSON], яку відповідачка залишила на біологічного батька [PERSON], а той відмовився повертати дитину матері, посилаючись на її аморальний спосіб життя та зловживання спиртними напоями. З приводу вказаного - Службою була проведена бесіда із батьками. Свідок [PERSON], яка працює заступником директора Білківської ЗОШ 1-ІІІ ступенів у суді показала, що за діти [PERSON] та [PERSON] навчаються у школі на достатньому та високому рівні, емоційних проблем не мають, належно забезпечені та не потребують особливої уваги зі сторони соціального педагога. Їх вихованням та утриманням займаються батько дітей та їх бабуся. Матір дітей - відповідачку останні чотири роки у школі не бачили, та вона не цікавиться навчанням та успіхами дітей. Свідок [PERSON], сусідка позивача, в суді показала, що останні чотири роки вона не бачила відповідачку із дітьми, оскільки та не з'являлась за місцем мешкання дітей. [PERSON] та [PERSON] завдяки батькові та їх бабусі доглянуті, охайні, добре навчаються. Батько возив дітей у м.Суми до матері, та свідок не чула, щоб хтось із родичів дітей перешкоджав спілкуватися дітям із матір'ю. У судовому засіданні було заслухана думка неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] з приводу заявленого їх батьком позову, які пояснили, що на даний час не бажають жити із матір'ю, так як та не спілкується із ними. Чотири роки як вони не живуть із матір'ю разом, за цей час мати не приїздила до них у с.Білку. Вони мають можливість спілкуватися із батьками матері, які живуть поруч. У червні 2014 року вони були у гостях у матері, після того [PERSON] мала два чи три рази спілкування із матір'ю по телефону, а [PERSON] не спілкувався. Мати не поздоровляє їх зі святами, не передає привітань чи дарунків. Як встановлено із показів дітей - [PERSON] більш прихильна до матері, ніж [PERSON], який не бажає спілкуватися із матір'ю та не проявляє до неї почуттів. Обоє дітей не бажають проживати із матір'ю, як про це заявили у суді. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН № 44/25 від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2011 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частина 3 ст.11 вищевказаного Закону передбачає, що предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, ч.1,2 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» вказує, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя тощо. Увідповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У п.16 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що той обсяг контактування відповідача як матері із дітьми - одна зустріч на рік та декілька дзвінків по телефону до старшої дочки, не є достатнім для спілкування і вкрай недостатній для виховання дітей. Судом не встановлено, що відповідачеві хтось чинив перешкоди у спілкуванні та прийманні участі у вихованні дітей, оскільки до органу опіки чи Служби у справах дітей вона не зверталась за консультацією, свої порушені права, як матері, не захищала. Суд розцінює поведінку матері, яка самоусунулась від виховання дітей, не дбає про їх здоров'я, духовний розвиток, навчання, матеріальне забезпечення - як ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків. Крім того, з огляду на думку дітей, які не висловили своєї прихильності до матері, суд вважає за необхідне позовні вимоги про позбавлення батьківських прав задовольнити. Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що діти потребують матеріальної допомоги, якої від матері не отримують, тому необхідно позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дітей у заявленому у позові розмірі задовольнити. Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved