Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

29.07.2020 року на розгляд судді передано цивільну справу окремого провадження за заявою [PERSON] про видачу обмежувального припису, заінтересовані особи - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог заявниця вказала, що проживає в успадкованому будинку [ADDRESS] , разом з її малолітнім сином - [PERSON] , [INFO]. Протягом останнього місяця батьки та брат її чоловіка, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] влаштовують в даному будинку скандали, ображають заявницю в присутності близьких, родичів та сусідів, погрожують знищенням будинку та іншого майна, що негативно впливає на здоров`я малолітнього сина та її особисте, позаяк вона постійно перебуває в страху за життя та майно. Заявниця стверджує, що неодноразово зверталась за останній місяць за захистом до правоохоронних органів, проте, це не дало жодного бажаного результату, за виключенням того, що заінтересовані особи переставали в присутності правоохоронців вчиняти психологічне насильство та припиняти погрози в її бік. 21.07.2020 та 24.07.2020 вона зверталась до Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області із заявами щодо вчинення психологічного насильства. Враховуючи викладене, заявниця вважає, що вірогідність повторного вчинення насильства [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я та здоров`я її малолітнього сина є дуже високою, і тому звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису. В судовому засіданні заявниця підтримала усі повідомлені у заяві обставини та просила суд задовольнити заяву. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з`явилися в судове засідання на судовий розгляд справи, в судовому засіданні дали пояснення, в яких частково визнали та підтвердили повідомлені заявницею обставини. Не заперечили проти задоволення вимог, викладених у заяві. Заслухавши пояснення заявниці, її представника, та заінтересованих осіб, вивчивши зміст заяви, дослідивши подані докази, суд вирішив наступне. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьків (мати, батько) і дитину (дітей). Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству",обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису. «Оцінка ризиків» та «наявність ризиків» - є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису. Так, судом встановлено, що заявниця є невісткою заінтересованих осіб, її малолітня дитина є онуком [PERSON] та [PERSON] , та племінником [PERSON] . Вони спільно не проживають. З наданих в судовому засіданні пояснень учасників справи вбачається наявність конфлікту між заявником та заінтересованими особами. Стосунки між ними напружені і неприязні. Між ними виникають сварки, свідком яких є дитина. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, позицію заінтересованих осіб в судовому засіданні, які частково підтвердили повідомлені заявницею обставини, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики повторного вчинення заінтересованими особами домашнього насильства психологічного характеру щодо заявниці, тому заяву слід задовольнити. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved