Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

24.01.2019 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті свого батька [PERSON], [INFO], який помер 07.09.2018 року в м. Донецьк. В обґрунтування заяви [PERSON] посилався на те, що отримати свідоцтво про смерть батька [PERSON], [INFO], який помер 07.09.2018\~року в\~м.\~Донецьк, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки смерть батька сталася на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті згідно законодавства України. [PERSON] в судове засідання не зявився. Подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність. Підтримує свої вимоги та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився. Через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у їх відсутність. Не заперечують проти задоволення вимог [PERSON] у справі 644/475/19 про встановлення факту смерті [PERSON]. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,\~що заявник [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується копією паспорта. Згідно довідки від 20.10.2014 року № [NUMBER] [PERSON] взятий на облік, як особа переміщена з тимчасової окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції за адресою: м. Харків, пр. Фрунзе (Індустріальний)[ADDRESS]. [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ДП № 352901 від 16.03.1977 року. Як вбачається з копії довідки про причину смерті № 374 від 07.09.2018 року, [PERSON] помер 07.09.2018 року через хронічну ниркову недостатність; висхідний цістопіелонефріт; доброякісну гіперплазію передміхурової залози. Факт смерті підтверджується також копією свідоцтва про смерть [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] Російської Федерації, запис акту смерті № 879, яке видано 14.09.2018 року у м. Донецьк. На даний час м. Донецьк є тимчасово окупованою та непідконтрольна українській владі територією. Встановлення даного факту заявнику необхідно для отримання спадщини, що залишилась після смерті батька, [PERSON] Відповідно до п. 8 ч. 1\~ст. 317 ЦПК України, \~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно п.2 ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від\~17 березня 2015 року № 254-VIII, визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Місто Донецьк входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України,\~міжнародними договорами,\~усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туреччини» зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Частиною 4 статті 317 ЦПК України визначено, що рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Таким чином, судом встановлено, що\~\~зареєструвати факт смерті Сорокіна Юрія\~Андрійовича,\~10.08.1939\~року народження,\~який помер\~07.09.2018\~року в\~м.\~Донецьк, у Відділі Державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м.\~Харкові заявник не в змозі, оскільки видане незаконним органом свідоцтво про смерть не є документом, на підставі якого можливо провести державну реєстрацію смерті особи, а отже не створює жодних юридичних наслідків на території України. Встановлення факту\~смерті батька\~має для\~заявника юридичне\~значення,\~оскільки необхідне\~для реєстрації\~органом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~України факту\~його смерті\~та видачі\~свідоцтва про\~смерть. На підставі наведеного, суд приймає в якості доказу надану заявником довідку про причину смерті № 374 від 07.09.2018 року, яка видана міською клінічною лікарнею № 1 м. Донецька, та свідоцтво про смерть [PERSON], [INFO], запис акту смерті № 879, яке видано 14.09.2018 року м. Донецьк, та у сукупності з іншими наданими заявником письмовими доказами, вважає їх достатніми для встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved