Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

19.10.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Запорізька міська рада, КП «Наше місто» Запорізька міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням В обґрунтування позову зазначено, що в 2007 році ВАТ «Запоріжсталь» [PERSON] та його родині, в складі якої: дружина - [PERSON] , дочка - [PERSON] , надано в користування житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Після отримання у користування житлового приміщення, до квартири були зареєстровані: [PERSON] (надалі Позивач), [PERSON] (надалі Відповідачі), [PERSON] . 31.07.2017 року Виконавчим комітетом Запорізької міської ради родині Челомбітько видано повторний ордер № 343, який є законною підставою користування житловим приміщенням, копія ордеру додається. З 2015 р. шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично були припинені. З квітня 2017 року [PERSON] разом з дочкою зібрали свої особисті речі та майно і виїхали з квартири. У 2015 році рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя шлюб між ним та [PERSON] розірваний. На даний час він один мешкає у вищевказаній квартирі. У зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, у нього виникла необхідність у отриманні житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Оплата за ці послуги нараховується з урахуванням кількості осіб які зареєстровані в квартирі. Реєстрація відповідача у вищезазначеній квартирі перешкоджає позивачу в реалізації цього права, у зв`язку з чим виникла необхідність визнати відповідача такими, що втратила право користування житловим приміщенням та зняти її з реєстраційного обліку в департаменті реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Таким чином відповідач відсутня у вказаній квартирі з квітня 2017 р., тобто більше 1 року, без поважних причин, що підтверджується відповідним актом. Копія якого додається до позову. На цей час точна адреса місця проживання відповідача йому невідома, оскільки остання уникає спілкування з ним. У зв`язку з реєстрацією відповідача в квартирі, позивач, позбавлений права на оформлення та отримання державної субсидії, крім того на відповідача нараховуються комунальні платежі, які він змушений сплачувати самостійно, чим порушуються його права та впливає на матеріальне становище. На підставі вищевикладеного просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] такою, що втратила право користування житловою площею - квартирою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 31.01.2019 року на 11 год. 00 хв. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2019 року справу призначено до судового розгляду на 07.05.2019 року на 11 год. 00 хв. У судовому засіданні [PERSON] просив позов задовольнити та винести заочне рішення по справі. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином у відповідності до ч.11\~ст.128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Представник 3-ої особи Запорізької міської ради Лупанова Н.В. не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Представник 3-ої особи КП «Наше місто» Запорізької міської ради у судове засідання не з*явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки до суду не сповістив. Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом. Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім*ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім*ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язання, що випливають із зазначеного договору. До членів сім*ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім*ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачами є житловими і врегульовані ст.71, 72 ЖК України. Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк може бути продовжено. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім`ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов`язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12.04.85 року у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що в 2007 році ВАТ «Запоріжсталь» [PERSON] та його родині, до складу якої входить дружина - [PERSON] та дочка - [PERSON] , надано в користування житлове приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після отримання у користування житлового приміщення, до квартири були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 31.07.2017 року Виконавчим комітетом Запорізької міської ради родині Челомбітько видано повторний ордер № 343, який є законною підставою користування житловим приміщенням. З 2015 р. шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично були припинені. З квітня 2017 року [PERSON] разом з дочкою [PERSON] зібрали свої особисті речі та майно і виїхали з квартири. У 2015 році рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя шлюб між ним та [PERSON] розірваний. Як вбачається з наданих пояснень у судовому засіданні позивачем [PERSON] , на даний час він один мешкає у вищевказаній квартирі. Відповідач [PERSON] відсутня у вказаній квартирі з квітня 2017 р., тобто більше 1 року, без поважних причин, що підтверджується актом про не проживання особи від 08.10.2018 року. На теперішній час позивачу точна адреса місця проживання відповідача невідома, оскільки остання уникає спілкування з ним. На думку суду, реєстрація відповідача [PERSON] в квартирі, позбавляє позивача у здійсненні ним права на оформлення та отримання державної субсидії, крім того на відповідача нараховуються комунальні платежі, які позивач [PERSON] змушений сплачувати самостійно, чим порушуються його права та впливає на матеріальне становище. Факт не проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] підтверджується наданими у судовому засіданні показами свідка [PERSON] , яка пояснила, що на даний час [PERSON] мешкає у вищевказаній квартирі один. [PERSON] , яка є колишньою дружиною [PERSON] не мешкає у вищевказаній квартирі з квітня 2017 року та її особистих речей у кватирі теж не має. Згідно частини 1 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3)показаннями свідків. Згідно статті 77 Цивільного процесуального кодексу України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні дійсно було встановлено та доведено належними та допустимими доказами факт того, що [PERSON] , [INFO] не проживає в квартирі [ADDRESS] понад 6 місяців без поважної причини, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved