Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 04 липня 2016 року. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частина земельної ділянки, площею 0,3925га, кадастровий номер 7124985000:03:0033:0412 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності спадкодавцю на підставі державного акту від 17.05.2010р. Серія ЯК № 713585; 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] та належить спадкодавцю на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19.09.2006 р. 13 серпня 2015 року [PERSON] склала заповіт, що посвідчений секретарем Мошнівської сільської ради Черкаського району та який зареєстровано в реєстрі за №74. Відповідно до заповіту від 13.08.2015 р., [PERSON] заповіла все майно, що буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого воно не складалось, а також все те, на що вона по закону буде мати право позивачу. Після відкриття Черкаським районним судом Черкаської області провадження у справі № 707/1543/19 за позовом [PERSON] до Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом та залучення позивача до вказаної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, позивач дізнався про існування вищевказаного заповіту, оскільки на вказаній підставі його було залучено до справи. Переглянувши документи, які залишились після смерті [PERSON] , у тому числі документи направлені на забезпечення газопостачання будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] , які остання передала позивачу для зберігання восени 2015 року, позивач виявив вищевказаний заповіт. Про існування даного заповіту він не знав та був необізнаний взагалі про факт його складання. Вказані обставини будуть доводитись поясненнями свідків. Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Віріч Інною Петрівною за № 35/2016, номер у спадковому реєстрі 60045982. 19 грудня 2019 року він звернувся до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Віріч Інни Петрівни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , 1940 року народження, яка померла [INFO] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.12.2019р. № 319/02-31, приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Віріч Інною Петрівною відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з підстав неподання заяви про прийняття спадщини в порядку встановленому ст.ст. 1268-1270 ЦК України. Згідно вказаної постанови, заяву про прийняття спадщини вчасно подав син померлої - [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру та свідоцтвом про смерть від 23.07.2018р. Відповідно до листа від 12.07.2019р. № 193/01-16 із заявами про прийняття спадщини по спадковій справі [PERSON] звертався його двоюрідний брат [PERSON] , а отже останній є належним відповідачем по даному позову. Позивач вважає свою необізнаність про наявність заповіту поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки вона пов`язана з об`єктивними труднощами для спадкоємця на вчинення дій з прийняття спадщини. Окрім того позивач зауважує, що за однією адресою з [PERSON] не проживав, спільного господарства із спадкодавцем не вів та не є її родичем будь якого ступеня споріднення. У зв`язку із цим, просить суд визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] тривалістю три місяці з дня набрання законної сили рішенням суду. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та пояснив суду, що за життя спадкодавиця [PERSON] передала позивачу на зберігання документи на будинок, про існування заповіту, складеного на його ім`я позивачу було невідомо. Про заповіт він дізнався лише коли його було залучено в якості третьої особи до участі у справі за позовом [PERSON] до Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом, яка перебуває у провадженні цього ж суду, та він переглянув уважно усі докумети, які [PERSON] йому віддала, серед яких і виявив заповіт на своє ім`я. Тому вважає, що необізнаність позивача щодо існування заповіту є поважною причиною неподання ним заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, просила відмовити у позові у повному обсязі, так як документи, серед яких був заповіт, [PERSON] передала позивачу ще восени 2015 року та позивач не обґрунтував належними доказами поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що з 2008 року вони винаймали будинок у спадкодавиці, мали дружні стосунки з нею. Знали її, чоловіка та сина. Коли помер її чоловік, вона запропонувала купити її будинок, що був по сусідству з нею. Вони погодились. Потім спадкодавиці робили операцію на серці, вони їй допомагали, доглядали, забирали з лікарні. Її син зловживав алкогольними напоями. Восени 2015 року їй стало погано, вона передала їм папку з документами, що там саме було вони не переглядали, вона їм не повідомляла. Попросила, щоб вони їх зберігали. На думку свідка, вона не довіряла сину, тому віддала їм документи. Коли вона померла, папку з документами вони не переглядали, бо не думали, що вона може щось заповісти. Про наявність заповіту дізнались після того як викликали в суд. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що у ході розгляду справи за позовом [PERSON] до Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом було встановлено, що є заповіт [PERSON] на ім`я [PERSON] , тому за її клопотанням було залучено [PERSON] в якості третьої особи до участі у справі. У судовому засіданні у вказаній справі, [PERSON] повідомив, що у нього знаходиться оригінал заповіту та він у нього знаходився постійно, і коли в нього запитали чому він не подавав заяву про прийняття спадщини, сказав: "бо не подавав", тому вона вважає, що позивач знав про наявність заповіту і строк він пропустив не з поважних причин. Суд заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.07.2016 року. Відповідно до заповіту від 13.08.2015 року, який посвідчено секретарем Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Хижняк С.Є. та зареєстрованого у реєстрі за № 74, [PERSON] заповіла усе своє майно на випадок своєї смерті [PERSON] . Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 46305195 від 26.12.2016 року вказаний заповіт є чинним. Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 56832089 від 12.07.2019 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] заведено спадкову справу № 35/2016 26.12.2016 року. Згідно із відповіддю на запит суду до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Віріч І.П. від 12.07.2019 року № 193/01-16 у справі № 707/1543/19, спадкову справу після смерті [PERSON] , мешканки с. Мошни Черкаського району Черкаської області, яка померла [INFO] заведено за № 35/2016; спадкову справу після смерті [PERSON] , мешканця с. Мошни Черкаського районуЧеркаської області, який помер [INFO] заведено за № 61/2018;із заявами про прийняття спадщини по спадковій справі [PERSON] звертався її син [PERSON] ;із заявами про прийнятгя спадщини по спадковій справі [PERSON] звертався його двоюрідний брат [PERSON] ;свідоцтва про право на спадщину по спадковій справі [PERSON] та по спадковій справі [PERSON] не видавались. Згідно довідки Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 02.12.2016 року № 467, за померлою [INFO] [PERSON] рахується будинок по [ADDRESS] , в якому вона була зареєстрована та постійно проживала до дня смерті. Як на день смерті, так і на даний час у будинку зареєстрований та проживає син - [PERSON] 1963 р.н. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.12.2019 № 319/02-31 приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Віріч І.П. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки останній не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений в свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк звернувся її син [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований разом з матір`ю за однією адресою, та не отримавши свідоцтва про право на спадщину, помер [INFO] . Після його смерті з заявою про прийняття спадщини звернувся його двоюрідний брат [PERSON] . Як після смерті спадкодавиці, так і після смерті її сина, позивач із заявою про прийняття спадщини не звертався, при цьому будучи не родичем померлій, що свідчить про те, що він був необізнаний про існування заповіту. Та під час розгляду справи у суді за позовом [PERSON] до Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом, позивача було залучено в якості третьої особи до участі у справі. Лише тоді він переглянув усі документи, які передала йому на зберігання спадкодавиця та виявив серед них заповіт. Після цього звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріуса та йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Суд вважає, що позивачем належним чином обґрунтовано причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та що дійсно [PERSON] пропустив вказаний строк через свою необізнаність про існування заповіту, що є поважною причиною. Це узгоджується із правовою позицією ВСУ, викладеній у постанові 26.06.19 року у справі № 565/1145/17, у якій вказано, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Суд прийшов до висновку, що строк для подання заяви про прийняття спадщини позивачем після смерті [PERSON] пропущений з поважної причини, що встановлено в судовому засіданні і позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved