Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

30.05.2018 р. до Київського районного суду м.Харкова надійшла позовна заява Моторного (транспортного) Страхового Бюро України до [PERSON], в якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь сплачене страхове відшкодування в розмірі 21 084, 47 грн. та суму сплаченого судового збору 1762 грн. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилається на те, що 29.09.2015 р. в м.Харків по вул.. Петровського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1) автомобіля марки Шевроле д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача; 2) автомобіля марки Шкода д.н.з. [NUMBER] власником якого є [PERSON]. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілої особи отримав механічні пошкодження. Потерпіла особа звернулась до МТСБУ з повідомленням про настання ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі звіту №65/11/2012 від 06.11.2015 р. про оцінку матеріального збитку спричиненого автомобілю потерпілої особи, був складений наказ №672 від 28.01.2016 р. про виплату страхового відшкодування потерпілій особі. Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 20464, 47 грн., згідно платіжного доручення №672 рв від 01.02.2016 р., також позивачем були понесені витрати за послуги аварійного комісара з метою визначення матеріального збитку завданого автомобілю потерпілої особи в розмірі 662, 20 грн. Так як цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована на момент ДТП, то МТСБУ набуло право вимоги до [PERSON] після виплати страхового відшкодування. Оскільки відповідач не сплатив страхове відшкодування в добровільному порядку, то МТСБУ змушене звернутися за захистом своїх порушених прав до суду. Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. За умов ч.6 ст. 19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Згідно із положеннями п.1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною і на підставі пункту 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 24.07.2018 р. вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. 16.08.2018 р. відповідач подав до канцелярії суду відзив, в якому зазначив, що 29.09.2015 р. в м.Харків по вул.. Петровського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1) автомобіль марки Шевроле д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]; 2) автомобіля марки «Шкода- Октавія А5» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Власником автомобіля марки «Шкода- Октавія А5» д.н.з. [NUMBER] є [PERSON]. В наслідок ДТП два автомобіля получили механічні пошкодження, відповідач був визнаний винним та поніс адміністративне покарання у вигляді позбавлення водійського посвідчення на термін 1 рік та адміністративний штраф у розмірі 340 грн. Через 3 роки відповідач дізнався, що до нього пред'явлений позов від МТСБУ про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 20464, 47 грн., а також оплата за послуги аварійного комісара в розмірі 662, 20 грн. та витрат судового збору 1762 грн. Протягом 3 років його ніхто не повідомив про проведення будь-яких дій зказаною ДТП від 29.09.2015 р.. Наданий звіт №65/11/2015 від 06.11.2015 р. спеціаліста ТОВ "Сател-груп" [PERSON] є сфабрикованим і невірним, так як відповідач не знаходився на місці огляду вище зазначеного автомобіля, яке протягом 16 діб перебувало в подальшій експлуатації невідомими особами і які подальші пошкодження отримав автомобіль Шкода - Октавія А5 держ-номер [NUMBER] після ДТП від 29.09.2015 р, про що вказує відсутність підпису відповідача на протоколі огляду (а.с.58). У судове засідання представник позивача не з'явився, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача - Давиденко А.І. про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.47), також 21.08.2018 р. до канцелярії суду повторно надійшло клопотання представника позивача - Давиденко А.І. про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.62). Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пояснив, що 29.09.2015 р. він дійсно став учасником ДТП, однак механічні пошкодження були не значними, тому сума страхового відшкодування є завишеною. Крім того, при огляді транспортного засобу потерпілої особи він присутнім не був, так як у цей день знаходився в іншому місті. Відповідно ч.1 ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] 29.09.2015 р. у м.Харкові по вул.. Петровського, керуючи автомобілем марки Chevrolet Aveo, державний номер [NUMBER], при виїзді з прилеглої території не переконався у безпечній обстановці та скоїв зіткнення з автомобілем Skoda Octavia, державний номер [NUMBER], чим заподіяв матеріальну шкоду. Водій [PERSON] порушив вимоги п.16.11 ПДР України. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 25.11.2015 р., що набрала законної сили 08.12.2015 р., [PERSON], [INFO], визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст..124 та ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення (а.с.6). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Згідно з ч. 2.1. ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Стаття 41.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ст. 1.6. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власники транспортних засобів це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Як було встановлено, відповідач на дату дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимоги вищевказаного Закону України та не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. [PERSON] скориставшись своїм правом передбаченим Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», подала заяву, як того вимагає ст. 35 п. 35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем (а.с.35). Відповідно до ст..11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив. Згідно п.40.3 ст.40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів,експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку,встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Для встановлення розміру заподіяної шкоди, МТСБУ звернулось до суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Сател Груп», та 09.10.2015 р. було надано звіт №65/11/2015 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин, за підписом оцінювача [PERSON] (а.с.12-16). Вартість послуг аварійного комісара, згідно акту виконаних робіт, становить 620 грн., які МТСБУ сплатило, що підтверджується платіжним дорученням №ХВ-0000065 від 22.12.2015 р. (а.с.36). Згідно Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих № 672 від 28.01.2016 р. та платіжного доручення № 672рв від 01.02.2016 р., у зв'язку з настанням події, передбаченої ст. 41 п. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування [PERSON] у розмірі 20464, 47 грн. (а.с.34, 36). Таким чином, Моторне (транспортне) страхове бюро України виконало покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. З вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Положення ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Після проведення виплати потерпілій особі у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до відповідача. Посилання відповідача на те, що протягом 3 років його ніхто не повідомив про проведення будь-яких дій зказаною ДТП від 29.09.2015 р судом не приймаються, оскільки МТСБУ листом від 01.02.2016 р. за №3/1-05/2494 зверталось до [PERSON] з вимогою про відшкодування завданої майнової шкоди (а.с.37). Вказаний лист було направлено за місцем реєстрації відповідача. Стосовно заперечень відповідача щодо суми, яку просить стягнути позивач, суд зазначає, що доказів, які б спростовували розрахунки позивача, відповідачем надано не було. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1762,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved