Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ Добробут-Проект про стягнення заробітної плати та моральної шкоди, стягнення судових витрат, посилаючись на те, що у перід з 22.02.2019 року по 15.11.2019 року він перебував у трудових відносинах з ТОВ Добробут-Проект на посаді інженера-проектувальника. Під час знаходження у трудових відносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 42 216,34 грн. Оскільки, загальна сума нарахованої заробітної плати становить 42 216, 34 грн., а загальна сума утриманих податків 7 598,9412 грн. податок на доходи фізичних осіб 18% та 633,2451 грн. військовий збір 1,5%, то сума невиплаченої заробітної плати становить 33 984,15 грн. 15.11.2019 року він був звільнений за угодою сторін ст.36 п.1 КЗпП України. Однак, в день звільнення позивача 15.11.2019 року відповідач письмово не повідомив його про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів за весь період перебування у трудових відносинах, що є грубим порушенням ч.1 ст.116 КЗпП. По факту здійснення невиплати заробітної плати, він звертався листом до відповідача, проте ні відповіді, ні коштів від нього не надходило. Крім цього, внаслідок протиправних дій відповідача, йому завдано моральну шкоду. Він повинен був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та родини. Внаслідок незаконних дій відповідача зазнав душевних страждань, наслідком яких стало погіршення фізичного та духовного стану. Враховуючи місце роботи м.Хмельницький, позивач змушений був проживати окремо від своєї сім`ї, що призвело до постійних суперечок та сварок з дружиною, і як наслідок розірвання шлюбу. Позивач оцінює нанесену йому моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. За таких обставин, просив стягунти з відповідача\~ невиплачену заробітну плату у розмірі 33 984,15 грн., моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., та стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу. Позивач в судове засідання не зявився,представник позивача попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити в повному обсязі. Щодо заочного винесення рішення не заперечив. Представник відповідача в судове засіданнія не зявився з не відомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. З урахуванням думки позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків . Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3\~ст.12 ЦПК України). Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами\~ст.43 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] з 22.02.2019 року по 15.11.2019 року працював в ТОВ Добробут-Проект, на посаді інженера-проектувальника, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] , та наказом № 10 -К від 15.11.2019 року звільнений з роботи за угодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України (а.с.12-13). Нормами\~\~статті 94 КЗпП України\~визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до вимог\~статті 115 КЗпП України\~та\~статті 24 Закону України «Про оплату праці»\~- заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно імперативної норми ч. 1\~ст. 47 КЗпП України\~- власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Крім того, частинами 1, 2\~статті 83 КЗпП України\~передбачено, зокрема, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до приписів ч.1\~ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. 30.07.2020 року позивач звертався до Управління Держпраці у Хмельницькій області з заявою, про проведення перевідки ТОВ Добробут-Проект, через несплату йому заробітної плати (а.с.20). Листом від 11.09.2020 року\~ Управління Держпраці у Хмельницькій області повідомило позивача про відсутність відповідача за офіційною адресою та неможливість проведення позапланового заходу державного контролю по факту перевірки вказаних у заяві порушень (а.с.22-23). З форми ОК-7 вбачається, що розмір нарахованої, але невиплаченої заробітної плати за період з лютого 2019 року по день звільнення складає 42 216 грн. 34 коп.\~ (а.с.15-17). Звернувшись до суду позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 33 984,15 грн.,зазначивши, що вказана сума є належною позивачу до виплати, з якої вже вирахувані передбачені законом податки та обов`язкові платежі: податок на доходи фізичних осіб - 18%, військовий збір\~1,5%. Таким чином, оскільки позивачу була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 33 984,15 грн., то суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задоволити та стягнути на користь позивача заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 33 984,15 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (стаття 23 ЦК України). Крім того, у частині 1\~статті 237-1 КЗпП України\~визначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. За\~пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Крім того, судом враховуються висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 682/1892/15-ц, відповідно до яких підставою для відшкодування моральної шкоди є факт порушення підприємством трудових прав працівника, а саме невиплата всіх належних сум, що змусило докладати додаткових зусиль для відновлення порушеного права, внаслідок чого в житті працівника відбулися вимушені зміни негативного характеру. Отже, суд виходить з того, що сам факт порушення прав позивача щодо своєчасного отримання заробітної плати за виконану ним роботу, свідчить про перенесені останнім моральні страждання, оскільки позивач об`єктивно був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням характеру страждань, їх обсягу, тривалості, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розміром грошового відшкодування моральної шкоди необхідним, достатнім, розумним і справедливим за наведених обставин, є 5 000 гривень, а тому позовні вимоги слід в даній частині задоволити частково. Щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Згідно\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із проведенням експертизи. Так, зокрема позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 5 700,00грн. В підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач долучає до матеріалів справи договір про надання правової допомоги №03/2021 від 24.03.2021 року, ордер серія ІФ-097492, Додаткову угоду №1, акт приймання-здачі виконаних робіт від 07.09.2021 року, акт приймання-здачі виконаних робіт від 18.10.2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №01109 від 07.09.2021 року про оплату за надання правничої допомоги у розмірі 5 700 грн. (а.с. 53-54,57, 73, 74,75,76). Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 5 700,00 грн. за надання правової допомоги. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.\~147, 235 КЗпП України, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" N 9 від 06 листопада 1992 року,

Outcome: approved