overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

[PERSON] 20.11.2015р звернулася до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що з 27.10.2007р перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відповідачем у справі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюб у них перший. Свій позов мотивує тим, що шлюбні відносини між ними були припинені з березня 2014 року по причині того, що між ними відсутня взаємоповага, у їх відносинах зникла любов, повага та взаєморозуміння, вони перестали розуміти один одного, між ними виникли відчуження й психологічна несовмістимість. З часу припинення шлюбних відносин з відповідачем, вони припинили вести спільний побут. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, й стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Позивач [PERSON] підтримала свої вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, та надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та в заяві зазначила, що після розірвання шлюбу її прізвище залишити „[PERSON]". Відповідач [PERSON] позов визнав цілком, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 27 жовтня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, убачається, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.10.2007р. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] року народження. З наданих до суду заяв вбачається, що позивач підтримала свій позов, а відповідач його повністю визнав. Згідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони не проживають однією сім'єю біля двох років, живуть окремо, відносини не підтримують, у зв'язку з чим суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно і не може бути поновлена, примирення неможливе. З'ясувавши фактичні відносини подружжя, які втратили почуття любові та поваги одне до одного, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Прізвище позивача після розірвання шлюбу за її клопотанням залишити теж „[PERSON]". Також, у відповідності до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір в сумі 487,20грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~[PERSON] 20 вересня 2017 року звернулася до суду з вказаною заявою, мотивуючи тим, що 10 липня 2004 року померла її тітка [PERSON], яка заповіту на випад смерті не залишила, спадкоємців першої черги за законом після її смерті немає. Єдиним спадкоємцем другої черги за законом був її брат (батько заявниці) [PERSON], який помер 21 липня 2014 року, спадщину після смерті своєї сестри він не приймав. Заявниця з метою отримання спадщини після смерті тітки звернулась до нотаріуса, однак за відсутності свідоцтв про народження батька та тітки не може підтвердити родинні відносини, тому простила встановити, що вона є рідною племінницею [PERSON], яка померла 10 липня 2004 року. \~\~\~\~\~\~\~ У судовому засіданні\~ представник заявниці заявлені вимоги підтримав. \~ \~ \~ \~ Представник заінтересованої особи до суду не з"явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання заявлених вимог. \~ \~ \~ \~ Заслухавши пояснення представника заявниці, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною племінницею [PERSON], яка померла 10 липня 2004 року, і є спадкоємцем пятої черги спадкування згідно зі ст.1265 ЦК України. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. Зазначені обставини підтверджуються паспортом заявниці (а.с.4-5), свідоцтвом про її народження (а.с.7), копіями паспортів [PERSON] та [PERSON] (а.с.13,14), витягом з погосподарської книги (а.с.15), свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.8), довідкою виконавчого комітету Василівської сільської ради (а.с.10) поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що заявниця є рідною племінницею [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином суд вважає, що факт родинних відносин між заявницею та [PERSON] у судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Отримання заявницею свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та свідоцтва про її смерть неможливе у зв"язку з неможливістю підтвердження родинних відносин, що вбачається з повідомлень приватного нотаріуса [PERSON] та Березанського районного відділу РАЦС (а.с.11, 12). Таким чином, наявні підстави для задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин між заявницею та [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

[PERSON] 20 лютого 2019 року звернувся до суду з вказаною заявою, яку в подальшому надав у новій редакції (а.с.26-27), посилаючись на те, що у Державному акті на право приватної власності на землю площею 6,64 га, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Березанського району Миколаївської області серії [NUMBER] , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого 08 січня 2002 року Дмпитрівською сільською радою народних депутатів його прізвище помилково написано як " [PERSON] ", в зв`язку з чим йому було відмовлено в державній реєстрації прав та їх обтяжень, в зв`язку із зверненням неналежної особи. Оскільки на даний час Дмитрівська сільська рада Березанського району Миколаївської області не має повноважень щодо виправлення помилок в правовстановлюючому документі, заявник просить встановити, що зазначений державний акт належить йому - [PERSON] . Ухвалою суду від 07 березня 2019 року заяву прийнято до розгляду та призначено для розгляду по суті у порядку окремого провадження з викликом сторін. У судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Заявник заявлені вимоги підтримав, представник заінтересованої особи проти задоволення заяви не заперечував. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. З копії паспорта, виданого 16 травня 2002 року, картки платника податків, витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, довідки Дмитрівської сільської ради Березанського району Миколаївської області (а.с.5-7, 9-14, 43) вбачається, що зазначені документи видано на ім`я [PERSON] , [INFO] , тоді як Державний акт [NUMBER] на право приватної власності на землю площею 6,64 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, виданий 08 січня 2002 року Дмитрівською сільською радою Березанського району Миколаївської області на ім`я [PERSON] (а.с.8). Оскільки у державному акті на право власності на земельну ділянку допущена помилка та її виправлення у правовстановлюючому документі є неможливим, що підтверджено листом Дмитрівської сільської ради Березанського району Миколаївської області (а.с.42), факт належності Державного акта заявнику підлягає встановленню судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

[PERSON] 21.05.2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначає, що 02.10.2008 року у виконавчому комітеті Білицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №11. Від спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріально їй та їхній дитині не помагає, не приймає участі у вихованні сина. Вона не має можливості сама утримувати їхню дитину. Відповідач ухиляється від свого обов'язку щодо утримання дитини. Між ними не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Просить стягувати з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина - [PERSON], [INFO], щомісячно, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але неменше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття з моменту звернення до суду. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні, викладеним у позові. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що: сторони з 02.10.2008 року по даний час перебувають у шлюбі (а.с.3), від якого мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.4); дитина проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні (а.с.6); позивач одна виховує сина, оскільки сторони проживають окремими сім»ями, відповідач не бере участі у вихованні дитини та недостатньо допомагає матеріально. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.183 цього ж Кодексу частка заробітку/доходу/, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом та ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із наведених доказів вбачається, що сторони проживають окремими сім"ями, позивачка сама виховує і утримує сина, відповідач недостатньо виконує свої обов»язки щодо утримання дитини - добровільно не надає достатньо коштів на утримання сина, є молодий, здоровий, згідний сплачувати аліменти. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки з позовом позивач звернулася 21.05.2014 року, аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати. Таким чином, позовні вимоги позивачки ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. Визнання відповідачем пред"явленого позову також не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В порядку, визначеному ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 243.60 гривень. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

[PERSON] 21 липня 2016 року звернулася до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого у пологовому будинку м. Алчевську Луганської області [INFO] року народила доньку [PERSON]. До народження дитини у зв'язку з вагітністю вона знаходилася на обліку у лікарні м. Кремінна. Кремінський РАЦС відмовив їй у видачі свідоцтва про народження дитини у зв'язку з невизнанням медичних документів, виданих на непідконтрольній Україні території, тому просить суд встановити факт народження дитини. Заявниця у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить справу розглянути за її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 із змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту народження. Згідно з ч. 1 ст. 257-1 цього Кодексу заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Докази, які додані до справи, свідчать про наступне. Відповідно до медичного свідоцтва про народження №467 від [INFO] року (а. с. 12) [PERSON] [INFO] року о 08-50 годині в «Державній установі «Алчевський центр матері та дитини» так званої «Луганської народної республіки» на 39 тижні вагітності народила дівчинку вагою 3 800 грамів. Згідно довідки КУ "Кремінське РТМО" [PERSON] знаходилася на обліку в жіночій конультації з 26 квітня 2016 року з діагнозом: вагітність 33 тижні (а.с. 11). Начальник Кремінського РВ ДРАЦС Дашдамірова Г.В. 20 липня 2016 року відмовила [PERSON] у державній реєстрації народження її дитини на підставі видачі медичного документу з території непідконтрольній українській владі. У даному випадку заявник не має іншої можливості, крім як у судовому порядку, звернутися за захистом своїх невизнаних прав щодо встановлення факту народження дитини. Згідно приписів п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

[PERSON] 22.12.2015р звернулася до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що з 15.08.2009р перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відповідачем у справі. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Шлюб у них перший. Свій позов мотивує тим, що шлюбні відносини між ними були припинені з грудня 2015 року по причині того, що між ними відсутня взаєморозуміння, різні погляди на життєві проблеми, не однократні спроби зберегти сім'ю не увінчалися успіхом. Зазначає, що спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спору щодо розподілу майна, що є їх спільною власністю, немає. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] підтримала свої вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, та надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та в заяві зазначила, що після розірвання шлюбу її прізвище залишити „[PERSON]". Відповідач [PERSON] позов визнав цілком, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 15 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, убачається, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.08.2009р. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З наданих до суду заяв вбачається, що позивач підтримала свій позов, а відповідач його повністю визнав. Згідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони не проживають однією сім'єю з грудня 2015 року, живуть окремо, відносини не підтримують, у зв'язку з чим суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно і не може бути поновлена, примирення неможливе. З'ясувавши фактичні відносини подружжя, які втратили почуття любові та поваги одне до одного, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Прізвище позивача після розірвання шлюбу за її клопотанням залишити теж „[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

[PERSON] 22 травня 2015 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що відповідач є батьком її дитини, - доньки [PERSON], [INFO]. Проте матеріальної допомоги на утримання дитини він не надає, тому просить стягнути з нього аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно на її користь, починаючи з дня подання позовної заяви до її повноліття. Позивачка в судове засідання на з"явилася, надала заяву про зміну позовних вимог, відповідно до яких просила стягнути з відповідача аліменти в сумі 390 грн. та розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, надав заяву в якій просить справу розглянути за його відсутності, змінені позовні вимоги визнає. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 180 СК України, батькі зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 цього Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Докази, які долучені до справи /а.с. 2-3/, свідчать про наступне. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], тимчасово не працює, має не регулярний, мінливий дохід від випадкових заробітків, інших утриманців не має/а.с.3/. Дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні/а.с.2/. З урахуванням вищевказаних обставин, з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки у розмірі, запропонованому позивачкою, що не суперечить вимогам закону і інтересам сторін та дитини, і проти чого відповідач не заперечує. Оскільки позивачка звільнена за законом від сплати судового збору, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

[PERSON] 23.05.2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 01.10.2006 року, зареєстрованому виконавчим комітетом Михалківської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №09. Від спільного проживання дітей у них немає. З травня 2014 року вони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства. З того часу вони подружні відносини не відновлювали та перестали спілкуватися. Вважає, що їхня сім`я розпалася, примирення неможливе, а реєстрація шлюбу суперечить її інтересам. Миритися з ним не бажає. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу бажає змінити прізвище на дошлюбне "[PERSON]". У судове засідання позивачка не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення заочного рішення. Судові витрати з відповідача просить не стягувати на її користь. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин та відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 01.10.2006 року виконавчим комітетом Михалківської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, 01.10.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб за актовим записом № 09. Сторони з травня 2014 року фактично припинили шлюбні стосунки, проживають окремо. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не вбачає можливості примирення та збереження сім`ї. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи бажання позивачки розірвати шлюб, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе та оскільки реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивачки у відповідності до положень ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

[PERSON] 23 березня 2017 року звернувся до суду із заявою в інтересах [PERSON], [PERSON], в обґрунтування якої посилається на те, що бабуся останніх [PERSON] померла [INFO] року на тимчасово окупованій території в м. Луганську, причина смерті - хронічна серцева недостатність, дифузний кардіосклероз. Кремінський РВ ДРАЦС відмовив у видачі свідоцтва про смерть у зв'язку з невизнанням медичних документів, виданих на непідконтрольній Україні території, тому просить суд встановити факт смерті громадянки України [PERSON] Заявник у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить справу розглянути за його відсутності, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Докази, які додані до справи, свідчать про наступне. [PERSON], [PERSON]. є онуками громадянки України [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-9). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого «Державною установою «Луганська міська поліклініка №10» так званої "Луганської народної республіки" (а.с. 10), [PERSON] померла [INFO] року вдома, причина смерті - хронічна серцева недостатність, дифузний кардіосклероз. Кремінський РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції 07 березня 2017 року відмовив [PERSON] у державній реєстрації смерті [PERSON] на підставі видачі медичного документу з території непідконтрольній українській владі (а.с. 11). У даному випадку заявник не має іншої можливості, крім як у судовому порядку, звернутися за захистом своїх невизнаних прав. Згідно приписів п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved