Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

27.03.2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, пояснивши, що від шлюбу з останнім, зареєстрованого 27.07.2002 року вона має дітей - [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO], які мешкають спільно з позивачем. Враховуючи, що відповідач добровільно матеріально не допомагає, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дітей - 1/3 частини доходу останнього, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та додатково пояснила, що сторони у 2002 році уклали шлюб, під час якого народилися двоє дітей - [PERSON] та [PERSON]. На цей час відповідач матеріальної допомоги не надає, дітей утримує позивач, якій допомагає матір. Вона працює, але отримує заробітну плату в розмірі 2200 гривень і самостійне утримання дітей ставить її у тяжке матеріальне становище. Відповідач працює зварювальником на ПАТ "ЗАЗ", тому має щомісячну постійну заробітну платню. У останнього відсутні інші особи на утриманні. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що працює на ПАТ «ЗАЗ», отримує заробітну плату в розмірі 2000 - 3000 гривень, інших осіб на утриманні не має, аліментні зобов'язання відсутні. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] 27.07.2002 року зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя було видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] та складено актовий запис №298 (а.с.2). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського районного управління юстиції (актовий запис №150) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER], виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (актовий запис №1166) (а.с. 4). Згідно довідки №29115 від 26.02.2014 року, наданої ПАТ «ЗАЗ» [PERSON] дійсно працює на ПАТ «ЗАЗ» та з січня 2013 року по грудень 2013 року отримав 37131,62 гривень, тобто, приблизно 3094,30 грн. щомісячно. Відповідно до довідки, виданої Центром обслуговування абонентів № 11 МКП «Основаніє» № 547 від 17.03.2014 року [PERSON] мешкає разом з дітьми - [PERSON] та [PERSON], за адресою: м. Запоріжжя, вул. автозаводська[ADDRESS]. Таким чином, судом встановлено, що на цей час діти знаходяться на утриманні позивача. Відповідач є працездатним, працює та щомісячно отримує заробітну платню, на утриманні інших осіб не має, тобто має можливість сплачувати аліменти. Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Пунктом 3 частини 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.191 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, приймаючи до уваги інтереси дітей і позивача, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, відповідача, відсутність у [PERSON] інших осіб на утриманні, суд вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], що підлягають щомісячному стягненню з [PERSON] повинен складати 1/3 частину його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку з дня подачі позовної заяви. Так як задоволені основні вимоги позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений судовий збір у дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved