Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

21.01.2016р. позивач звернулася до суду із даним позовом, покликаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 23.11.1996р. по 07.08.2014р.. Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 07.08.2014р. їхній шлюб розірвано. У шлюбі в них з відповідачем народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO] р.н., та дочка [PERSON], [INFO] р.н.. З народження і по сьогоднішній день діти проживають з нею. Подружнє життя у неї з відповідачем не склалося, в червні 2008р. вони припинили подружні відносини, чоловік залишив її з неповнолітнім сином, коли вона перебувала у стані вагітності з другою дитиною. Тобто п'ять років до моменту розірвання шлюбу вони з відповідачем проживали відокремлено і подружні відносини більше не відновлювали. До червня 2008р. вони з відповідачем проживали у Португалії, а їхній син проживав з її матір'ю в Україні. Вказувала, що в червні 2008р. вона сама приїхала народжувати в Україну. Чоловік її не супроводжував і після народження дитини не приїхав до них, не забрав її з пологового будинку, до сьогоднішнього дня не бачив дитини та не цікавився нею. До червня 2012р. відповідач надавав їй матеріальну допомогу, але зовсім не цікавився життям дітей, а по відношенню до дочки не проявляє жодного інтересу до її життя, здоров'я, не приймає жодної участі у її вихованні, взагалі не навідувався до неї. Дочка жодного разу не бачила свого батька і зовсім його не знає. Вона просила відповідача супроводжувати її з Португалії в Україну перед народженням дочки, оскільки вагітність була проблемна, проте він відмовився. Після приїзду в Україну вона знаходилася двічі на підтримці вагітності у гінекологічному відділенні Городоцької ЦРЛ Львівської області. Таким чином відповідач уже в час знаходження дитини в утробі нехтував її життям та здоров'ям як дитини, так і її. Вона неодноразово просила відповідача відвідати дитину, приймати участь у її вихованні та утриманні, проте відповідач на усі ці вимоги відповідав мовчанням і продовжував жити для себе, забувши про свої батьківські обов'язки. Зазначала, що її дочка часто хворіє простудними захворюваннями і є гостра потреба у її оздоровленні морським повітрям та водою. Оскільки оздоровити дитину в Криму зараз неможливо, вона неодноразово просила відповідача надати їй письмовий дозвіл на виїзд дочки разом з нею за кордон на оздоровлення, проте відповідач на її вимоги не відгукнувся. Орган опіки та піклування 09.11.2015р. своїм висновком № 73 дав згоду на позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки - [PERSON], [INFO] р.н., оскільки він не виконує батьківських обов'язків по догляду, вихованню та матеріальному забезпеченню дитини, не цікавиться її життям, навчанням, здоров'ям, проживає окремо від неї. Просила суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача - [PERSON], батьківських прав відносно його дочки [PERSON], [INFO] р.н.. Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги заявленого позову. Пояснила, що на протязі першого року життя дочки відповідач телефонував, проте вже більше п'яти років зовсім не спілкується з дітьми, не підтримує матеріально з 2012р., не відвідує, не вітає зі святами. З своїми батьками відповідач також не спілкується. Відповідач своєчасно та належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, в тому числі і через ЗМІ, однак в суд не з'явився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи. Представник органу опіки та піклування Городоцької РДА - Лисак С.І., в судовому засіданні підтримала заявлений позов та просить суд з врахуванням висновку органу опіки та піклування позбавити відповідача батьківських прав відносно його дочки, оскільки він дійсно не цікавиться життям дитини. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що відповідач вже більше п'яти років не спілкується з дитиною, не підтримує її матеріально, не вітає зі святами. Зразу після народження [PERSON] до 1.5 року він телефонував час від часу, а потім дзвінки припинилися і вже тривалий час позивачу нічого не відомо про батька [PERSON]. З народження батько не бачив своєї доньки, позивач народжувала сама, відповідач в цей час не приїхав з-за кордону. Загалом [PERSON] взагалі не бачила ніколи свого батька. Вислухавши пояснення представника позивача, представника органу опіки і піклування та свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, права та обов'язки сторін суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], сторони у справі, є батьками [PERSON], [INFO] року народження (а.с.7). Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 07.08.2014р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 15.09.2014р. (а.с.6). [PERSON] з народження і по сьогоднішній час проживає з матір'ю - [PERSON], та братом [PERSON] в квартирі [ADDRESS], що стверджується довідкою КП "Управління будинками № 2" № 3151 від 23.11.2015р. (а.с.17). Як зазначено у висновку комісії з питань захисту прав дитини Городоцької РДА № 73 від 09.11.2015р. про надання згоди на позбавлення батьківських прав [PERSON] на малолітню дочку [PERSON], [INFO], враховуючи невиконання батьківських обов'язків по догляду, вихованню та матеріальному забезпеченню дитини, той факт, що [PERSON] не цікавиться життям дитини, навчанням, здоров'ям, проживає окремо від малолітньої, виходячи з інтересів дитини, дають згоду на позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.15). Вказаний висновок затверджено розпорядженням голови Городоцької РДА № 500 від 13.11.2015р. (а.с.16). Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. В матеріалах справи є наявні докази винної поведінки відповідача [PERSON], які, безперечно, свідчать саме про безпідставне ухилення батька від виконання своїх батьківських обов'язків. Характер поведінки відповідача та інші конкретні обставини вимагають позбавлення батьківських прав і не свідчать про наявність підстав збереження батьківських прав з відмовою в позові і попередженням відповідача про необхідність зміни його ставлення до виховання дитини, оскільки останній без вагомих на те підстав добровільно покинув свою малолітню дитину і не виявляє бажання спілкуватися з нею, більше того, через його бездіяльність та байдуже ставлення до батьківських обов'язків малолітня дитина позбавлена можливості оздоровлятися за кордоном, так як на прохання матері надати дозвіл на поїздку з дитиною за кордон батько не реагує, таким чином свідомо наносячи шкоду здоров'ю своїй дитині. Головною метою позбавлення батьківських прав при вирішенні цієї справи, суд вважає захист саме інтересів дитини і стимулювання батька належно виконувати свої обов'язки, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини і водночас санкція за протиправну винну поведінку. Таким чином позбавлення відповідача батьківських прав на даний час, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині [PERSON] спокійного життя, гармонічного виховання в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, як того вимагає ст.150 СК України. При цьому судом не встановлено, що відповідачу [PERSON] перешкоджали будь яким чином виконувати свої батьківські обов'язки. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно ст.ст. 12, 15 вказаного Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні. Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, що знайшло повне відображення в поведінці відповідача [PERSON]. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов'язками. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Своїми процесуальними правами сторони розпорядились на власний розсуд. Згідно зі ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. На підставі вищенаведеного, враховуючи висновок служби у справах дітей Городоцької РДА, яким дано згоду на позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні дочки [PERSON], оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач, маючи можливість виконувати свої обов'язки відносно своєї малолітньої дитини, не вчиняє відповідних дій, свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини, а саме не проявляє до дитини ніякої батьківської турботи, не займається вихованням та не спілкується з нею, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не вітає зі святами, що підтверджує ухилення відповідача від виконання обов'язків щодо [PERSON], тому суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задоволити у повному обсязі. Крім того, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачкою та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved