Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

22 жовтня 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Діани Гагіківни, вчинений 29 березня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 2323 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~«Інвест Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 10001608227 від 11 лютого 2020 року в сумі 16039,00 гривень. Позовна заява мотивована тим, що 29 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. (далі приватний нотаріус) вчинено вищевказаний виконавчий напис згідно з яким з позивача стягнуто зазначену суму заборгованості, на підставі якого відповідно до постанови приватного виконавця від 06 вересня 2021 року було відкрито виконавче провадження. Вважає виконавчий напис незаконним з таких підстав: у відповідності до статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, приватний нотаріус вчинив виконавчий напис без надання йому документів, які підтверджують безспірність заборгованості. Перелік документів, якими мала бути підтверджена безспірність заборгованості позичальника перед кредитором за для можливості вчинення виконавчого напису, затверджена у пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26 листопада 2014 року № 662, було визнано незаконним та нечинним постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року № 826/20084/14. Тому положення вказаного пункту не підлягали застосуванню при вчиненні нотаріального напису приватним нотаріусом. У відзиві на позов, поданому 11 листопада 2021 року, представник ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» заперечив проти позовних вимог, просив у їх задоволенні відмовити. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що 11 лютого 2020 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» (далі також Товариство) було укладено договір від 11 лютого 2020 року № 10001608227 із додатком № 1 (графік розрахунків) на суму кредиту 7000 грн строком на 30 календарних днів під 1,00 % на залишок суми кредиту за кожен день користування кредитними коштами в електронному вигляду на веб-сайті Товариства. Зазначений договір був укладений в електронній формі з проставлянням позивачем електронного підпису одноразового ідентифікатора. Оскільки позивач належним чином не виконав у мови договору у нього виникла заборгованість, яка була стягнута шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Останній було вчинено на підставі документів визначених у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а саме: 1) заяви позичальника від 11.02.2020 №10001608227 на оформлення кредитного договору; 2) оферти (пропозиція укласти електронний договір) [PERSON] , заяви про прийняття оферти (акцепт) від [PERSON] та підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документу - договору від 11.02.2020 №10001608227 із [PERSON] ; 3) договору від 11.02.2020 №10001608227; 4) деталізованого розрахунку заборгованості [PERSON] за договором від 11.02.2020 №10001608227; додаткової угоди до Договору від 16.03.2021 року. На судове засідання позивач не з`явився, подав заяву в якій просив суд провести розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити. На судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. На судове засідання третя особа приватний нотаріус не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши письмові докази, перевіривши наведені обставини, суд вважає, що позов необхідно задовольнити повністю з огляду на таке. 11.02.2020 між [PERSON] та Товариством було укладено договір від 11.02.2020 № 10001608227 із додатком №1 (графік розрахунків) (далі Договір), на суму кредиту 7000 грн, строком на 30 календарних днів, під 1,00 % на залишок суми кредиту за кожний день користування кредитними коштами, в електронному вигляді на веб-сайті Товариства - https://cashberry.com.ua/. Після акцептування Позивачем договору, Товариством було здійснено перерахунок (транзакція №28141-79700-18768), з використанням платіжного сервісу "Platon", грошових коштів (кредиту), у сумі 7000 грн, на банківську картку, яку вказав позивач в заяві на отримання кредиту від 11.02.2020 року №10001608227. Згідно з п. 1.2 Договору кредит надається строком на 30 календарних днів від дати отримання кредиту Позичальником. Відповідно до п. 2.2 Договору, Договір є укладеним з моменту одержання Товариством акцептування Позичальником відповідної оферти Товариства в особистому кабінеті на Веб-сайті Товариства https://cashberry.com.ua/. На момент звернення Товариства до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., грошові, цивільно-правові зобов`язання за Договором позичальником не були виконані, загальна заборгованість за договором становила 15539 грн, що підтверджується деталізованим, щоденним розрахунком заборгованості за договором від 11.02.2020 № 10001608227. 29 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., на підставі кредитного договору № 10001608227 від 11 лютого 2020 року, вчинено вищевказаний виконавчий напис згідно з яким з позивача стягнуто зазначену суму заборгованості, на підставі якого відповідно до постанови приватного виконавця від 06 вересня 2021 року було відкрито виконавче провадження. Наведені докази суд визнає належними та допустимими, адже вони отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечувались сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Зміст позовних вимог, підстави позову та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу виконання кредитного договору шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, які врегульовані положеннями статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII (далі Закону), статей 15, 16, 207, 261, 526, 610, 1054 ЦК України, постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами першою та другою статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Пунктами 1.1., 1.2. Порядку встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 2.2. Порядку визначено, що у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Згідно з пунктами 3.1. 3.5. Порядку визначено, що: нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Статтею 87 Закону встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» встановлено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів, надаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника, із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Натомість, вказаний пункт, яким було доповнено Перелік, шляхом внесення змін до нього, згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26 листопада 2014 року № 662, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року № 826/20084/14 було визнано незаконним та не чинним, про що мається відповідний запис у преамбулі Переліку. Таким чином, зважаючи на набрання чинності постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року № 826/20084/14 з моменту її проголошення, та залишення її без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, Переліком з 22 лютого 2017 року не передбачено переліку документів, за якими стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зважаючи на обов`язок нотаріуса у відповідності до частини другої статті 87 Закону при вчиненні виконавчого напису, вирішуючи питання про стягнення заборгованості в безспірному порядку, керуватися виключно переліком документів, що встановлений Кабінетом Міністрів України, слід ствердити, що вчинення виконавчого напису за відсутності такого переліку є незаконним. Отже, враховуючи, що на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису, тобто станом на 29 березня 2021, заяву про видачу якого було подано в порядку забезпечення стягнення заборгованості за кредитним договором, вказаний перелік документів не був встановлений Кабінетом Міністрів України для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. Правильність такої позиції суду також підтверджується судовою практикою, яка вбачається із постанови Верховного суду від 15 квітня 2020 року № 158/2157/17, постанови Верховного Суду від 12 березня 2020 року № 757/24703/18-ц, постанови Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року № 172/1652/18. З досліджених судом доказів також вбачається, що між сторонами виникли правовідносини з приводу укладення кредитного договору в електронній формі, а відтак у [PERSON] виник обов`язок щодо повернення отриманої суми з огляду на сплив строку дії кредитного договору та сплати процентів за користування наданим коштами, а у ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» виникло кореспондуюче право вимоги щодо повернення наданої суми та отримання процентів за користування нею. Однак, як зазначено вище право кредитора щодо стягнення з боржника відповідних сум, за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору, не могло бути реалізоване через інститут виконавчого напису нотаріуса, а зустрічний позов ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» про стягнення суми боргу в даному провадженні пред`явлено не було. Щодо доводів викладених представником відповідача у відзиві суд зазначає, що в ньому не було наведено жодного аргументу на спростування доводів позивачки, адже остання як на підставу визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню послалася саме на ненадання відповідачем приватному нотаріусу встановленого переліку документів, що б підтверджували безспірність заборгованості, за відсутності такого переліку. Представник відповідача навів низку доводів та надав докази виникнення між сторонами кредитних правовідносин, що і так не заперечувалося позивачкою. Натомість, доводів щодо того, що вказаний перелік міг бути застосований приватним нотаріусом станом на час вчинення виконавчого напису, за умови визнання його незаконним і нечинним в судовому порядку, представником відповідача наведено не було. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги пред`явлені до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та визнати спірний виконавчий напис нотаріуса такими, що не підлягає виконанню повністю, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. У відповідності до статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позов задоволено повністю, судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого у встановленому законом порядку, суд покладає на відповідача, а відтак вони підлягають відшкодуванню останнім.

Outcome: approved