Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. В своїй позовній заяві [PERSON], просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 68,9 кв.м., жилою площею 42,3 кв.м., яка В своїй позовній заяві [PERSON], просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 68,9 кв.м., жилою площею 42,3 кв.м., яка складається з кімнат площею 19,1 кв.м., 13,5 кв.м., 9,7 кв.м., кухні - 8,5 кв.м., ванної кімнати - 2,5 кв.м., туалету - 1,2 кв.м., коридору - 7,9 кв.м., вбудованої шафи - 0,8 кв.м., кладочки - 1,4 кв.м., балкону - 1,4 кв.м., лоджії - 2,9 кв.м. Також просить византи право власності в порядку спадкування за заповітом на гараж, розташований в [ADDRESS], загальною площею 23,2 кв.м. з кімнат площею 19,1 кв.м., 13,5 кв.м., 9,7 кв.м., кухні - 8,5 кв.м., ванної кімнати - 2,5 кв.м., туалету - 1,2 кв.м., коридору - 7,9 кв.м., вбудованої шафи - 0,8 кв.м., кладочки - 1,4 кв.м., балкону - 1,4 кв.м., лоджії - 2,9 кв.м. Також просить визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на гараж, розташований в [ADDRESS], загальною площею 23,2 кв.м. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Куйбишевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального юстиції у Запорізькій області 25 квітня 2016 року. Після її смерті залишилась спадщина, у вигляді квартири [ADDRESS], та гараж, розташований в [ADDRESS]. За життя 09.10.2016 року мати оформила заповіт, яким все належне їй майно та те, що буде належати їй на день смерті, заповідала йому. Однак після звернення позивача до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено у зв'язку з тим що договори купівлі-продажу квартири та гаражу не мають відповідної реєстрації. У зв'язку з цим, [PERSON] вимушений звернутися до суду для визнання права власності на нерухоме майно, яке залишилось після смерті його матері [PERSON], в порядку спадкування за заповітом. В судове засідання [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, підтримує заявлені вимоги на тих підставах, які були викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити. Представник відповідача Більмацької селищної ради в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав письмову заяву, в якій повідомив про визнання позову, просив розглянути справу без його участі та повідомити їх про результати розгляду справи. Третя особа приватний нотаріус Дашевська А.О. в судове засідання не з'явилась, причини неявки не повідомила, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори, проти позову не заперечує. Представник третьої особи комунального підприємства Куйбишевське бюро технічної інвентаризації в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. У відповідності до вимог частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно п.п. 2, 6 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. За ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Спадкодавець за життя на підставі договору купівлі-продажу від 20.04.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Куйбишевського районного нотаріального округу Запорізької області Ярошенко С.В., зареєстрованому в реєстрі за №278, придбала квартиру [ADDRESS]. А на підставі договору купівлі-продажу від 08.05.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Куйбишевського районного нотаріального округу Запорізької області Никоненко Л.К., зареєстрованому в реєстрі за №832,- гараж, розташований в [ADDRESS]. Підстави набуття права власності на квартиру та гараж визначається законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно застосовується законодавство, яке регулювало виникнення права власності на момент купівлі квартири та гаражу. У відповідності до ч.ч. 1, 6 ст. 128 ЦК УРСР (який діяв на час придбання спадкодавцем нерухомого майна)право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відносини власності регулюються Законом України "Про власність" (697-12 ), цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» (в редакції діючій на час придбання спадкодавцем майна)громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно статті 49 Закону України «Про власність» володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. У відповідності до ч. 1 ст. 128 ЦК УРСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. У відповідності до ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Статтею 224 ЦК УРСР було встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Приймаючи до уваги вказані норми, дослідивши додані до матеріалів справи копії договорів купівлі-продажу суд дійшов висновку, що спадкодавцем [PERSON] набуто у приватну власність квартиру [ADDRESS] та гараж в [ADDRESS]. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно на час купівлі спадкодавцем квартири та гаражу (2002 рік) регулювалося Наказом Міністерства Юстиції України N 7/5 від 07.02.2002 Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, пункт 1.5. якого передбачав, що ообов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб,міжнародних організацій, іноземних держав, а також територіальних громад в особі органів місцевого самоврядування. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Куйбишевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального юстиції у Запорізькій області 25 квітня 2016 року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді квартири та гаражу. [PERSON], купивши у 2002 році квартиру та гараж, не зареєструвала за собою право власності на нерухоме майно. За правилами ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку, що будинок належав спадкодавцю [PERSON] на законних підставах. Однак, [PERSON] не зареєструвавши право власності на нерухоме майно, хоча фактично була його власником, створила спадкоємцю умови, за яких він не зміг отримати свідоцтва про право на спадщину на квартиру та гараж, що підтверджується постановами від 28.10.2016 про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданими приватним нотаріусом Дашевською А.О. Зволікання з виконанням зобов'язання, передбаченого пунктом 1.5. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, щодо державної реєстрації права власності на нерухому річ, або його невиконання не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У цивільному законодавстві не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах набув, володів та користувався цим майном, але в силу певних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна. Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим повторно 20 вересня 2016 року відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області. 09 жовтня 2008 року спадкодавець [PERSON] склала заповіт, згідно якого все належне їй майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу - [PERSON] Заповіт посвідчений Олишко С.О. - секретарем Комиш - Зорянської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області, зареєстровано в реєстрі за №1086. Судом встановлено, що [PERSON] із заявою про відмову від спадщини у встановлений строк не звертався. Він вступив в управління спадковим майном і подав до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Згідно з п.п. 4.14, 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок), при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої матері [PERSON] у зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не вчинив дій щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 27 Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень самостійною підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені фактичні обставини справи свідчать про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Отже, визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом не може вплинути на права та інтереси інших осіб. Питання розподілу судових витрат позивачем не ставилось.

Outcome: approved