Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

26 червня 2017 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], яким просив стягнути відповідача матеріальну шкоду в наслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 82 946 грн. 12 коп. та відшкодування витрат на проведення експертизи в розмірі 1 000 грн. 00 коп. Вказував, що 27.12.2017 р. за участю його мотоцикла та автомобіля під керуванням відповідача [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої з вини останнього мотоциклу позивача завдано механічних пошкоджень. Так, позивачу завдано матеріальної шкоди на суму 82 946 грн. 12 коп., крім того для визначення вартості матеріальної шкоди позивачем було замовлено експертизу, вартість якої становить 1000 грн. 00 коп. У судовому засіданні позивач підтрима вимоги. Відповіда не з'явився, повідомлений належним чином. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Встановивши фактичні обставини, з'ясувавши взаємовідносини, які склались між сторонами, дослідивши надані докази, суд виходить з такого. 27 грудня 2015 року в м. Миколаєві по вул. 1 Лінія, з боку вул. Херсонське шосе у напрямку пр. Миру, водій [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ ТF 699 Р», державний номер [NUMBER], зупинився на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг, під час виконання зазначеного маневру не надав перевагу в русі водію мотоцикла «Kawasaki КХ 450 Т», державний номер [NUMBER], [PERSON], який рухався по пр. Миру, з боку вул. Будівельників в напрямку вул. Південної, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого створив небезпеку для руху водію [PERSON], що призвело до зіткнення транспортних засобів, внаслідок засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до Вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва 17.02.2017 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, який керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження). Цивільній позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди в даній справі задоволено частково, а саме стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 36 370 грн. 07 коп. та 3 000 грн. 00 коп. моральної шкоди. Дана дорожня транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог п.п. 2.3 «б», 12.3,16.3 Правила дорожнього руху України» які знаходяться в прямому причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, знаходиться грубе порушення водієм вимог. Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у вчиненні ДТП, а також обставини цієї ДТП не потребують доказування під час розгляду вказаної цивільної справи. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачем не було відшкодовано матеріальні збитки для відновлювального ремонту транспортного засобу, який був пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді. Згідно Звіту № 93-16 від 20.05.2016 р. про оцінку майна вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП власнику мотоциклу «Kawasaki КХ 450 Т», державний номер [NUMBER], з урахуванням обмежень, вказаних в звіті на дату огляду складає 82 946 грн. 12 коп. Відповідно до рахунку № 93-16 від 20.05.2016 року [PERSON] було сплачено 1000 грн. 00 коп. за виготовлення та проведення автотоварознавчого дослідження і визначення вартості матеріальних збитків мотоциклу «Kawasaki КХ 450 Т», державний номер [NUMBER], що підтверджує квитанцією про сплату. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для настання відповідальності за завдання матеріальної шкоди злочином, необхідністю є наявність протиправності дій, вини особи та причинно-наслідкового зв'язку між виною особи та завданою шкодою. Відповідно до абз.1 п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 31.03.1989 «Про практику застосування судами України Законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (із наступними змінами) та п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, у повному обсязі. Така позиція закріплена і в п.2 постанови ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992. Відповідно до ст. 1187 ч. 2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі №6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивачем при підготовці справи до розгляду було виготовлено висновок за звітом № 93-16 про оцінку майна з визначення вартості матеріального збитку, заподіяної внаслідок ДТП власнику мотоциклу в розмірі 1000 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved