Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

29.06.2021 АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що відповідачі не здійснювали своєчасну оплату за надані їм позивачем послуги, у них утворилася заборгованість за період з травня 2018 року по квітень 2019 року, що станом на 07.06.2021 становить 22901 грн. 02 коп., яку позивач просив стягнути з відповідачів. Позивач також просив стягнути з відповідачів на його користь індекс інфляції у розмірі 3762 грн. 01 коп., 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 1586 грн. 37 коп. та 2270 грн. 00 коп. на відшкодування понесених ним витрат з оплати судового збору. Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.07.2021 відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не прибув, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] , який в засідання не прибув. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у ньому. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Риль В.Є. проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі. Вказав, що докази щодо правильності нарахування відповідачам платежів з теплопостачання у матеріалах справи відсутні, встановлені тарифи не підтверджені належними доказами, додатки, додані до позову засвідчені особою, повноваження якої не підтверджено. Крім того, просив суд застосувати позовну давність до позовних вимог позивача. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Суд встановив, що [PERSON] , [PERSON] булиспоживачами послуг Кременчуцької філії АТ «Полтаваобленерго» з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] з особовим рахунком [NUMBER] . АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії надавало відповідачам послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення у відповідності до якісних показників згідно вимог нормативно - технічних документів. За п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 року споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Цьому праву кореспондує обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 року). Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР відповідачі зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги у строки, встановлені чинним законодавством. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідачі свої зобов`язання по оплаті послуг з теплопостачання належним чином не виконували, своєчасно не здійснювали оплату за одержані ними послуги з теплопостачання, внаслідок чого у них утворилася заборгованість за період з травня 2018 року по березень 2019 року в розмірі 22901 грн. 02 коп. за послугу з централізованого опалення, що підтверджується розрахунком заборгованості, який був наданий позивачем. (а.с. 6) Враховуючи те, що вимоги позивача підтверджуються належними доказами, а також те, що факт існування заборгованості не був спростований відповідачами, вимоги позивача є обґрунтованими. Суд не бере до уваги доводи представника відповідача щодо сумнівів про правильність нарахування відповідачам платежів з теплопостачання, того, що встановлені тарифи не підтверджені належними доказами, додатки, додані до позову засвідчені особою, повноваження якої не підтверджено. В матеріалах справи наявні копії наказу ПАТ «Полтаваобленерго» №213 від 05.07.2016 та роздруківки рішень виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про встановлення тарифів на теплову енергію. Додатки до позову засвідчені представником позивача Денисюк О.І., на підтвердження повноважень якої надано копію довіреності. За ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. З наданого позивачем рохрахунку заборгованості вбачається, що відповідачами 29.07.2020, 02.09.2020 та 07.06.2021 було здійснено платежі з погашення заборгованості за послуги з теплопостачання, а отже визнано свій борг, а строк позовної давності було перервано. П. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 12 такого змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин, який неодноразово продовжувався. Оскільки на час звернення позивача з відповідним позовом 29.06.2021 дія карантину, що впроваджений постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020, не припинена, строки, визначені ст. 257 ЦК України є продовженими. З наведеного вбачається, що позивач не пропустив строк позовної давності для звернення до суду. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 22901 грн. 02 коп., а також індекс інфляції у розмірі 3762 грн. 01 коп. та 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 1586 грн. 37 коп. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи викладене, з відповідачів слід стягнути на користь позивача 2270 грн. 00 коп. на відшкодування понесених ним витрат зі сплати судового збору, тобто по 1135 грн. 00 коп. з кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved