Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, мотивуючи тим, що з 07.06.2005р. по 16.06.2014 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу, у 2010 році за спільні кошти ними був придбаний автомобіль марки ВАЗ 2109, р.н. [NUMBER], 1992 року випуску, право власності на який зареєстровано на відповідача, останній добровільно надавати їй автомобіль в користування відмовляється, тому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля марки ВАЗ 2109, р.н. [NUMBER], 1992 року випуску та стягнути з відповідача судові витрати по справі. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги уточнила, у зв'язку з тим, що вказаний автомобіль 30.09.2014р. проданий третій особі [PERSON] за 22 300 грн., просить стягнути з відповідача на її користь 11 150 грн. грошової компенсації, що складає половину вартості автомобіля ВАЗ 2109, легковий /комбі-в, 1992 р.в., номер двигуна [NUMBER]. Крім того пояснила, що дохід їх сім'ї в період придбання спірного автомобіля складався із спільних заощаджень, доходів подружжя та допомоги батьків, однак незважаючи на купівлю автомобіля за спільні кошти та під час шлюбу, відповідач заперечує її право на 1/2 частину автомобіля. [PERSON] в суді позов заперечив, мотивуючи тим, що спірний автомобіль був придбаний у 2010 році для потреб сім'ї за його власні кошти та кошти, які він позичив у матері, а тому вважає, що автомобіль належав йому особисто та спільним майном подружжя не являється. Крім того пояснив, що через небажання ділити автомобіль з позивачкою, 30 вересня 2014 року продав такий [PERSON] за 10 тис. грн.. Просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтвердив факт купівлі 30.09.2014р. у відповідача [PERSON] означеного автомобіля, при вирішенні спору покладається на думку суду. Заслухавши сторони, третю особу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає до задоволення. За положенням ст. 3 ч.1, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обгрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Відповідно до ст. 60, ч.1 ст. 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як убачається із рішення Городоцького районного суду Львівської області у справі № 2/441/96/2014р. (копія а.с.6), [PERSON] і [PERSON] з 07 червня 2005 року були у зареєстрованому шлюбі, а рішенням суду від 16.06.2014 року цей шлюб розірвано. З пояснень сторін в суді, матеріалів справи видно, що у шлюбі [PERSON] і [PERSON] 02.10.2010 року придбали автомобіль ВАЗ 2109, легковий /комбі-в, 1992 р.в., номер двигуна [NUMBER], право власності на який зареєстровано за відповідачем [PERSON], що стверджується також копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 5). Про те, що автомобіль ВАЗ 2109, легковий /комбі-в, 1992 р.в., який зареєстрований на відповідача, придбаний для потреб сім»ї сторін, ствердив в суді [PERSON], який пояснив, що для проведення ремонтних робіт у їх житловому будинку, для зручності та доставки будматеріалів, придбали спірний транспортний засіб, а також для зручності спільного користування означеним автомобілем позивачка [PERSON] у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], зазначена як особа, якій надано право самостійно ним керувати. За положенням п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ст. 368 з ч. 2 ст. 372 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як ствердив в суді відповідач [PERSON], автомобіль ВАЗ 2109, легковий /комбі-в, 1992 р.в., номер двигуна [NUMBER] придбаний у шлюбі і для спільного користування з [PERSON], однак ділити такий не бажав, а тому після звернення 07.08.2014 року позивачки до суду з означеним позовом, тут же зняв з реєстрації та 30.09.2014р. відчужив його [PERSON] Отже, автомобіль ВАЗ 2109, легковий /комбі-в, 1992 р.в., номер двигуна [NUMBER] придбаний на часі перебування [PERSON] і [PERSON] у шлюбі і ведення сторонами спільного господарства, тому є спільною сумісною власністю подружжя, яка підлягає поділу. Позивачка просить компенсувати їй грішми половину від вартості автомобіля який підлягає поділу, залишивши такий відповідачу. Згідно копії рахунка-фактури №832390 (а.с. 55), вартість автомобіля ВАЗ 2109, легковий /комбі-в, 1992 р.в., номер двигуна [NUMBER], який [PERSON] 30.09.2014р. продав [PERSON] складає 22 300 грн. Про те, що 13.09.2014р. [PERSON] зняв автомобіль ВАЗ 2109, легковий /комбі-в, 1992 р.в., номер двигуна [NUMBER] з обліку для реалізації, а з 30.09.2014р. означений автомобіль зареєстрований за [PERSON] стверджується також повідомленням начальника Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспорту з обслуговування Яворівського, Городоцького та Мостиського районів №1676 від 07.11.2014р. (а.с. 64). За положеннями ст.70, ст.71 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Виходячи з вищенаведеного, а також враховуючи, що [PERSON] і [PERSON] 02.10.2010 року під час перебування у зареєстрованому шлюбі (з 07 червня 2005 року по 16 червня 2014 року), придбали за спільні кошти автомобіль ВАЗ 2109, легковий /комбі-в, 1992 р.в., номер двигуна [NUMBER], такий автомобіль є об'єктом права спільної сумісної власності і підлягає поділу. Ураховуючи вартість спільної сумісної власності сторін, яка підлягає поділу, що частки кожної з них у спільному майні є рівними, що відповідач відчужив означений автомобіль іншій особі, а позивачки просить про стягнення з останнього половини вартості автомобіля, суд доходить висновку про задоволення позову та присуджує [PERSON] 11 150 грн. як компенсацію її частки в спільному майні, що складає 1/2 вартості спірного автомобіля. Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що спірний автомобіль ВАЗ 2109, легковий /комбі-в, 1992 р.в., номер двигуна [NUMBER] не є спільною сумісною власністю подружжя, так як придбаний за його особисті кошти і за кошти позичені у його матері, з огляду на спільне проживання і ведення спільного господарства в цей час сторін та відсутністю б»єктивних підтверджень. Покликання [PERSON] про те, що спірний автомобіль відчужив [PERSON] за 10 тис. грн., суд з огляду на вищенаведені докази, пояснення сторін в суді, інші матеріали справи, оцінює критично. З огляду на вимоги ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача, в користь позивача - 487 грн. 20 коп. судового збору. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved