Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на 9/80 частину квартири в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначив, що 27.11.1982 року його матір [PERSON] вдруге вийшла заміж за [PERSON] , [INFO] . На той час позивач був неповнолітнім. 10.06.1989 року позивач одружився з [PERSON] від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] померла позивача матір [PERSON] 16.05.2006 року [PERSON] , його дружина та син, а також вітчим [PERSON] приватизували частину комунальної квартири у розмірі 45/100 частин, що склала загальною площею 76,3 кв.м. [INFO] помер вітчим [PERSON] . Після смерті відкрилась спадщина, що складалась з належної йому 9/80 частини квартири. Після смерті позивач прийняв спадщину, так як залишився проживати в квартирі, користуватись посудом, інструментами, речами, які належали [PERSON] в оформленні спадщини нотаріусом було відмовлено, у зв`язку з чим був вимушений звернутись до суду. Позивач в судове засідання з`явився, надав пояснення аналогічні позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та дату слухання справи був повідомлений своєчасно, належним чином, причини неявки суду невідомі. 08.07.2019 року на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем [PERSON] не надано доказів на підтвердження факту його спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] , доказів щодо наявності ведення спільного господарства, спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонту, тобто доказів того, що вони були пов`язані спільним побутом, мали будь-які взаємні права та обов`язки. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 27.11.1982 року матір позивача [PERSON] вдруге вийшла заміж за [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 27.11.1982 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] », видане Харківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану від 12.07.2001 року. 16.05.2006 року [PERSON] , його дружина та син, а також вітчим [PERSON] приватизували частину комунальної квартири у розмірі 45/100 частин квартири загальною площею 76,3 кв.м, як члени однієї родини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.08.2018, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкова реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №12893. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 9/80 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] На підтвердження факту родинних відносин, а саме ведення спільного побуту на момент смерті позивачем надано довідка про нарахування комунальних послуг, особовий рахунок відкритий на ім`я позивача [PERSON] , договір-замовлення №66 на організацію та проведення поховання [PERSON] та лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] №527 від 27.08.2015 року. Встановлення факту родинних відносин з померлим має для позивача важливе юридичне значення, оскільки він, як спадкоємець, не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно. Згідно постанови нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори від 21.05.2019 року №2318/02-31 [PERSON] , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] у зв`язку з не підтвердженням у встановленому законом порядку факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та у зв`язку з відсутністю доказів родинних відносин спадкоємця зі спадкодавцем. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами. З огляду на викладене, позивачем доведено належними та допустимими доказами факт родинних відносин між ним та померлим [PERSON] як відносини вітчима та пасинку на протязі більш 35 років. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи яка померла ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців) . Згідно з ч.1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини, або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі її не охоплення заповітом усієї частини спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, оскільки позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, право власності може бути визнане судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] , який є спадкоємцем четвертої черги, постійно проживав разом із померлим [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини, тобто прийняв спадщину відповідно до ч. 3ст. 1268 ЦК України, позбавлений можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки позивач є законним спадкоємцем та має право на спадкування за законом. Судові витрати розподілити в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved