Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа - Служба у справах дітей Новоайдарської РДА Луганської області. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що [PERSON] після смерті її батька - [PERSON] , з`ясувала, що на непідконтрольній українській владі території, а саме в м. Луганськ, знаходиться її рідна неповнолітня сестра - [PERSON] , [INFO] . Мати [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] вже декілька років проживає окремо, взагалі перестала піклуватися про свою дочку, та лише час від часу телефонує їй. Матеріальної допомоги відповідач на утримання своєї дочки майже не надає. З початком бойових дій в м. Луганську відповідач разом з [PERSON] , [INFO] , виїхала до м. Бєлгород РФ, де з часом почала вести аморальний спосіб життя, зловживала алкогольними напоями, у зв`язку з чим [PERSON] повернулася до батька в м. Луганськ. Однак, [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті [PERSON] забрала свою неповнолітню сестру до себе в м. Щастя Новоайдарського району Луганської області. 15.05.2018 року [PERSON] розпорядженням голови Новоайдарської РДА було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. 24.05.2018 року розпорядженням голови Новоайдарської РДА над неповнолітньою [PERSON] було встановлено піклування та призначено її піклувальником [PERSON] . На даний час відповідач жодним чином не намагалась об`єднатися з дочкою, побачитись з нею, не цікавиться її життям та не приймає жодної участі у її вихованні. Всі витрати по забезпеченню [PERSON] несе позивач [PERSON] та її чоловік. У зв`язку з вищевикладеними обставинами представник позивача, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] ; визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] разом з її сестрою - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 768,40 грн сплачений останньою при подачі позову до суду. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Риндін Д.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник третьої особи Служби у справах дітей Новоайдарської РДА Луганської області Труняков Є.С. в судовому засіданні позов підтримав, просив суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її дочки [PERSON] та стягнути аліменти на її утримання. Відповідач - [PERSON] у жодне судове засідання не з`явилась, відзиву до суду не надала, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була сповіщена про дату, час та місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційній сторінці Новоайдарського районного суду Луганської області офіційного веб-порталу судової влади України (https://na.lg.court.gov.ua/sud1218/inshe/adv/783787/; а.с.44-45). Відповідно до 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд заслухавши учасників справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає повному задоволенню за таких підстав. Судовим розглядом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.07.2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганського обласного управління юстиції (а.с.12). Батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.02.2018 року Новоайдарським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Луганській області (а.с.15). Факт того, що позивач [PERSON] , [INFO] , є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.8 - зворотна сторона) та копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.12), відповідно до яких вони мають спільного батька - [PERSON] , а також копією свідоцтва про шлюб [PERSON] з [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.9). Згідно копії дубліката довідки від 23.05.2018 року №7292 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). З копії акту про фактичне місце проживання, складеного 05.05.2018 року депутатом Щастинської міської ради Новоайдарського району Луганської області Ткаченко С.В., вбачається, що [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , та веде спільний побут з чоловіком - [PERSON] , а також сестрою - [PERSON] (а.с.16). 15.05.2018 року розпорядженням голови Новоайдарської РДА №124 [PERSON] [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.19). 24.05.2018 року розпорядженням голови Новоайдарської РДА №133 над неповнолітньою [PERSON] було встановлено піклування та призначено її піклувальником [PERSON] (а.с.20). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, повідомила суду, що влітку 2014 року вони разом з матір`ю виїхали з м. Луганська у зв`язку з бойовими діями. Проживали на знімних квартирах, змінили 3-4 місця проживання. Останні 6 місяців мати не працювала, постійно пиячила. Фактично вони перебували на утриманні співмешканця матері. До матері приходили сторонні чоловіки, разом вживали алкогольні напої. Вона була вимушена жити у подруг. З останнього місця проживання їх вигнав господар квартири, оскільки мати не сплачувала кошти за оренду квартири. Вона пішла жити до вітчима на 2 тижні, а мати жила у подруги. Коли вона прийшла на знімну квартиру, матері там вже не було. Через 2 тижні її рідний батько забрав її до м. Луганська. Весь цей час вона спілкувалася зі своєю рідною сестрою - позивачем по справі. Коли батько помер, сестра забрала її до себе в м. Щастя. В м. Щастя вона навчалася в 11 класі, а на даний час навчається в інституті на першому курсі. Мати їй не телефонує, не цікавиться її життям. Просила суд позбавити батьківських прав її мати - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитинство в Україні охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1, частина третя статті 5 Сімейного Кодексу України. Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини, Україна визнала, що дитині для повного і гармонійного розвитку особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 2, 4, 5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухиленні від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, дослідивши надані у справі докази, суд дійшов до висновку про ухилення [PERSON] від виконання обов`язків по вихованню її дочки - [PERSON] , [INFO] . Як зауважив Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ( заява № 10383/09). Статтею 150 СК України, передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, 18.09.2019 року Новоайдарська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування надала висновок, відповідно до якого вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] (а.с.37). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12). Відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не дбає про її культурний та духовний розвиток, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку, щодо можливості позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дочки. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць з 1 січня 2019 року становить 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Таким чином, в залежності від періоду змінюється прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Відтак, на момент ухвалення рішення 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років становить 1059,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, що стосується розміру аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] , то з урахуванням вищевказаних норм, а також того, що відомості стан здоров`я відповідача, її матеріальне становище, наявності у неї інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї у суду відсутні, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.05.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Порядок влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав, встановлений статтею 167 СК України, відповідно до частини четвертої якої, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи, що відповідач у судове засідання не з`явилась, доказів на спростування доводів позивача не надала, свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 768,40 грн, які остання сплатила за подачу до суду позову про позбавлення батьківських прав (а.с.1). Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору при подачі позову, він стягується з відповідача в дохід держави. Позивачі при подачі позовів про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору відповідно до положень ЗУ «Про судовий збір», тому відповідач має сплатити в дохід держави судовий збір, який складає 768,40 грн. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 121, 150, 164, 166, 167, 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved