Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачкою в даній справі вони перебувають в зареєстрованому 02 липня 2013 року шлюбі у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 42. Від шлюбу спільних дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стало те, що проживання однією родиною стало неможливе, між ними постійно виникають сварки, які закінчуються побиттям з боку відповідачки. З цього приводу він звертався до Царичанського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області з заявою про те, що його дружина нанесла йому тілесні ушкодження, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ст. 125 ч.1 КК України. Він є інвалідом ІІ групи по зору, тому не може ні фізично, ні морально терпіти знущання своєї дружини. Сім'я розпалась остаточно, всі спроби примирення нічого не дали, що і змусило його звернутися з позовною заявою до суду. Прохає шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, наполягає на розірванні шлюбу. Вважає, строк для примирення не потрібен, тому що спроби примирення нічого не дали. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, прохає надати їм строк для примирення. Заслухавши сторони, вивчивши надані докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що дійсно сторони перебувають в зареєстрованому 02 липня 2013 року шлюбі у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 42. Від шлюбу спільних дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стало те, що проживання однією родиною стало неможливе, між сторонами постійно виникають сварки, які закінчуються побиттям з боку відповідачки. З цього приводу позивач звертався до Царичанського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області з заявою про те, що відповідачка нанесла йому тілесні ушкодження, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ст. 125 ч.1 КК України у відношенні [PERSON] (а.с.4). [PERSON] є інвалідом ІІ групи по зору (а.с.6), тому не може ні фізично, ні морально терпіти знущання своєї дружини. Сім'я розпалась остаточно, всі спроби примирення нічого не дали, що змусило позивача звернутися з позовною заявою до суду. Суд приходить до висновку про те, що дійсно подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін. Подальше прийняття судом заходів щодо примирення подружжя суперечило б моральним засадам суспільства, тому шлюб повинен бути розірваний на підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачці залишити шлюбне - "[PERSON]". На підставі викладеного,

Outcome: approved