Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

31.01.2018 року [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом до [PERSON] ВДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області про зняття із належного йому рухомого майна, арешту та заборони відчуження, що були накладені Постановами старшого державного виконавця Придніпровського ВДВС ЧМУЮ [PERSON] про накладення арешту на майно боржника і заборони його відчуження №29573729 від 26.04.2013 року та №39968606 від 27.09.2013 року, а також про зобовязання [PERSON] ВДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області виключити його з Єдиного реєстру боржників. 05.02.2018 року представник позивача, - адвокат [PERSON] подав суду позовну заяву із уточненими вимогами в якій просив зняти арешт та заборону відчуження з усього рухомого майна, яке належить [PERSON], що були накладені відповідно до Постанов старшого державного виконавця Придніпровського ВДВС ЧМУЮ [PERSON] про накладення арешту на майно №29573729 від 26.04.2013 року та №39968606 від 27.09.2013 року. Свій позов мотивує тим, що згідно з Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 09.10.2017 року на все рухоме майно [PERSON] накладено арешти на підставі вказаних постанов. Відповідно до довідки ВП-спецрозділ від 19.06.2017 року виконавче провадження №29573729 мало бути направлено за належністю до іншого відділу ДВС, а саме до ВДВС Соломянського РВДВС у м. Києві, однак вказане виконавче провадження на виконанні у Соломянському РВДВС у м. Києві не перебувало. Виконавче провадження №39968606 завершене і відсутні підстави для його відновлення. Крім того, у Постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві у ВП №39968606 від 06.05.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві зазначено, що виконавчий документ може бути повторно предявлений до виконання в строк до 06.08.2014 року, чого не було зроблено. Начальник [PERSON] ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області у своєму листі від 12.01.2018 року за вих. 689/15.3-32 зазначив про відсутність підстав для зняття арешту з майна [PERSON] у звязку із закінченням та знищенням виконавчих проваджень. Ухвалою суду від 05.02.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач у встановлений судом строк відзив не подав. У судовому засіданні представник позивача, - адвокат [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав. Додатково пояснив, що наявність обтяжень рухомого майна [PERSON] порушує права позивача, як власника. Позивач звертався до виконавчої служби з заявами про скасування існуючих арештів, пропонував добровільно сплатити заборгованості за виконавчими провадженнями і частина з них була сплачена, однак ВДВС відмовляється зараховувати сплачені ним кошти за належністю пояснюючи це тим, що виконавчі провадження закінчені та знищені. [PERSON] бажає розпорядитися належним йому автомобілем KIA RIO, однак не може цього зробити у звязку із наявними арештами. Представник відповідача [PERSON] ВДВС м. Черкаси у судовому засіданні просила позов [PERSON] вирішити на розсуд суду. Пояснила, що дійсно державним виконавцем по двом виконавчим провадження №29573729 та №39968606 за виконавчими документами виданими ДАІ про стягнення штрафу в сумі 510 гривень та ВДВС про стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 25 гривень було винесено постанови про накладення арешту на все майно [PERSON]. Разом із тим на даний час вказані виконавчі провадження завершені та знищені. Виконавчий документ ДАІ про стягнення із [PERSON] штрафу в сумі 510 гривень мав бути направлений за належністю до Соломянського РВДВС у м. Києві. Після закінчення вказаних виконавчих провадження [PERSON] дійсно перераховував кошти на рахунки [PERSON] ВДВС м. Черкаси, однак ці кошти не можуть бути зараховані за належністю у звязку із закінченням виконавчих проваджень. Вважала, що оскільки термін дії арешту за виконавчим провадженням №29573729 спливає у квітні 2018 року, а за провадженням №39968606 у вересні 2018 року, то [PERSON] може почекати до цього часу, після чого розпорядитися своїм автомобілем. Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно з Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №53655242 від 09.10.2017 року (а.с. 9-10) відносно [PERSON], РНОКПП [NUMBER] в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна міститься 2 записи про обтяження: Запис 1: тип обтяження арешт рухомого майна, обєкт обтяження все рухоме майно, підстава обтяження - Постанова про накладення арешту на майно боржника і заборони його відчуження, 29573729, 26.04.2013, [PERSON] ВДВС ЧМУЮ старшим державним виконавцем Ляховим Д.О., реєстраційний номер обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 13928100. Запис 2: тип обтяження арешт рухомого майна, обєкт обтяження все рухоме майно, підстава обтяження - Постанова про накладення арешту на майно боржника і заборони його відчуження, 39968606, 27.09.2013, [PERSON] ВДВС ЧМУЮ старшим державним виконавцем Ляховим Д.О., реєстраційний номер обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 13659751. Відповідно до листа начальника [PERSON] ВДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області №689/15.3-32 від 12.01.2018 року (а.с. 11), - згідно даних ВП-Спецрозділ АСВП, на виконанні у [PERSON] ВДВС перебували виконавчі провадження, у тому числі №29573729 та №39968606 про стягнення з [PERSON] коштів. Вказані виконавчі провадження завершені з підстав, визначених Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення процесуального рішення). Оскільки заборгованість за вказаними виконавчими документами не погашена, в тому числі не стягнутий виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, то відсутні підстави для зняття [PERSON] ВДВС м. Черкаси арешту з майна. Постановою державного виконавця Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ від 06.05.2014 року у виконавчому провадженні №39968606 про стягнення із [PERSON] на користь держави витрат на проведення виконавчих дій в сумі 25 гривень виконавчий документ повернуто стягувачу. Строк предявлення виконавчого документа до повторного виконання до 06.08.2014 (а.с. 13). В матеріалах справи містяться квитанції № 14 та № 15 від 14.06.2017 року про сплату [PERSON] штрафу в розмірі 225,00 грн. та виконавчого збору в сумі 117,00 грн. в межах виконавчого провадження №39968606 (а.с. 29). Однак за повідомленням начальника [PERSON] ВДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області №27526 від 04.12.2017 року (а.с. 12), вказані кошти не можуть бути зарахованими для погашення заборгованості за виконавчим провадженням, оскільки на момент їх сплати виконавче провадження №39968606 завершено, а підстави для його відновлення відсутні. Згідно даних автоматизованої системи, - виконавче провадження №29573729 з виконання постанови ВДАІ №298951 від 31.08.2011 року про стягнення з [PERSON] штрафу в сумі 510 грн. закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлено за належністю до ВДВС Соломянського РУЮ у м. Києві) (а.с. 24-25). Однак відповідно до листа заступника начальника Соломянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 27.12.2017 року за №123774, - за даними ЄДРВП у відділі не перебувало виконавче провадження по примусовому виконанню постанови ВДАІ від 31.08.2011 року про стягнення штрафу з [PERSON] в розмірі 510 грн. (а.с. 11). [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER], що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 37). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності з ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Оскільки арешти майна [PERSON] в межах виконавчих проваджень №29573729 та №39968606, були застосовані з метою забезпечення примусового виконання виконавчих документів, однак вказані виконавчі провадження щодо [PERSON] на даний час завершені та знищені, кошти сплачені [PERSON] орган державної виконавчої служби не зараховує за належністю і в той же час не вчиняє дій по скасуванню арештів майна, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Іншим шляхом окрім як у судовому порядку [PERSON] не може захистити свої права власника. Пропозицію представника відповідача зачекати поки у квітні та вересні 2018 року спливе строк дії арештів суд вважає не прийнятною. На підставі ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved