Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП. Обгрунтовуючи свої вимоги вказує на те, що 31.10.2017 року о 15год. 08хв. гр. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mersedes Benz», модель «Е 200», д.н.з Словаччини [NUMBER] та рухаючись в напрямку міста Ужгород по вул. Травневій в с. Циганівці, Ужгородського району, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу, в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ», модель «21074», д.н.з [NUMBER] , під керуванням громадянина [PERSON] , який їхав у зустрічному напрямку, в результаті чого останній та пасажир його автомобіля гр. [PERSON] отримали тілесні ушкодження. За фактом вищевказаної ДТП було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017070170001494 від 01.11.2017 року. Постановою ст. слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області кап. поліції Нагорняк А.А. від 28.11.2017 року було закрито кримінальне провадження №12017070170001494 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2018 року встановлено винність [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та враховуючи сплив термінів накладення адміністративного стягнення, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито. Згідно Висновку авто товарознавчої експертизи №11/561 від 10.01.2018 року про оцінку ринкової вартості автомобіля [PERSON] , позивачу заподіяно матеріальний збиток внаслідок пошкодження автомобіля « ВАЗ 21074», д.н.з. [NUMBER] в розмірі 62294грн. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою відшкодувати завдані ним збитки. Однак така вимога залишилася без відповідного реагування. [PERSON] також вказує на те, що такими неправомірними діями відповідача, йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичних страждання, оскільки внаслідок вказаної ДТП позивач отримав легкі тілесні ушкодження. Також моральні шкода заподіяна внаслідок душевних страждань, які полягали у зв`язку з необхідністю відновлення фізичного здоров`я, необхідністю відновлення пошкодженого автомобіля, небажанням відповідача відшкодувати в добровільному порядку заподіяну ним шкоду. А тому, [PERSON] оцінює моральну шкоду в розмірі 10000грн. Також позивач вказує на те, що ним було понесено витрати на надання правової допомоги в розмірі 2500грн. понесенні витрати в якості авансового внеску по оплаті правових послуг адвоката, а також 2500грн. витрати, які позивач планує понести по оплаті правових послуг адвоката по завершенню судового процесу згідно укладеного договору про надання правової допомоги. У зв`язку з цим, просить суд задовольнити даний позов та винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіну матеріальну шкоду в розмірі 62294грн., 10000грн. моральної шкоди, 5000грн. витрати по оплаті правових послуг адвоката. Представник позивача [PERSON] Яцко Є.О. у судове засідання не з`явилася. Однак, в попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Надала суду заяву, в якій просить суд задовольнити даний позов, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує, та просить провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що 31.10.2017 року о 15год. 08хв. гр. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mersedes Benz», модель «Е 200», д.н.з Словаччини [NUMBER] та рухаючись в напрямку міста Ужгород по вул. Травневій в с. Циганівці, Ужгородського району, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу, в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ», модель «21074», д.н.з [NUMBER] , під керуванням громадянина [PERSON] , який їхав у зустрічному напрямку, в результаті чого останній та пасажир його автомобіля гр. [PERSON] отримали тілесні ушкодження. За фактом вищевказаної ДТП було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017070170001494 від 01.11.2017 року. З наявної в матеріалах справи постанови ст. слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області кап. поліції Нагорняк А.А. від 28.11.2017 року вбачається, що кримінальне провадження №12017070170001494 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України було закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Однак, матеріали направлено до сектору реагування патрульної поліції Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області для притягнення [PERSON] , [INFO] до адміністративної відповідальності за порушення п.11.3 Правил Дорожнього руху України. Згідно ч.6\~ст.82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно п.4 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Так, з наявної в матеріалах справи Постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2018 року вбачається, що вина [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України за фактом вчинення дорожньо транспортної пригоди, що мала місце 31.10.2017 року є встановлена, та враховуючи сплив термінів накладення адміністративного стягнення, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито. Так, згідно вказаної постанови від 25.01.2018 року вина [PERSON] стверджується протоколом про адміністративне правопорушення Серії БР №060169 від 27.12.2017 року, схемою місця ДТП від 31.10.2017 року, копією постанови про закриття кримінального провадження. Таким чином, суд констатує, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження та постанова Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2018 року є належними доказами у даній цивільній справі в підтвердження факту дорожньо транспортної пригоди, що мала місце 31.10.2017 року та вчинення її з вини відповідача [PERSON] . Представник позивача у попередніх судових засіданнях пояснила, що автомобіль марки «Mersedes Benz», модель «Е 200», д.н.з Словаччини [NUMBER] , який належить відповідачу [PERSON] на праві власності не був застрахований відповідно вимог ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що стало підставою звернення з даним позовом безпосередньо до особи, яка заподіяла шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно вимог ч.1, ч.4 ст.1166 ЦК України майнова шкода,\~завдана неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю особистим\~немайновим правам\~фізичної або\~юридичної особи,\~а також\~шкода,\~завдана майну\~фізичної або\~юридичної особи,\~відшкодовується в\~повному обсязі\~особою,\~яка її\~завдала. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Згідно вимог ч.1, ч.2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином,\~в результаті\~зазначеної дорожньо\~\~транспортної пригоди\~було пошкоджено\~автомобільмарки «ВАЗ», модель «21074», д.н.з [NUMBER] , який належав на праві власності [PERSON] . З наявного в матеріалах справи Висновку експерта №11/561 від 10.102.2018 року, складеного Закарпатським науково дослідним експертно криміналістичним центром вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «ВАЗ»,\~модель «21074»,\~д.н.з\~ [NUMBER] становить 62294грн. Згідно вимог п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода,\~завдана внаслідок\~взаємодії кількох\~джерел підвищеної\~небезпеки,\~відшкодовується на\~загальних підставах,\~а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З огляду на вищевикладене, суд констатує, що позовна вимога [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в 62294грн. є обґрунтованою, підтвердженою належними та допустимими доказами, які в своїй сукупності для достатніми її задоволення. Щодо заявленої позивачем вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000грн. суд констатує наступне. Згідно п.5 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно вимог ч.1, п.1, п.3 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Як вже було вище зазначено, внаслідок дорожньо транспортної пригоди, що мала місце 31.10.2017 року позивач отримав легкі тілесні ушкодження. Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією Висновку експерта №871 від 04.11.2017 року, з якого вбачається, що [PERSON] внаслідок ДТП, що мала місце 31.1.2017 року отримав тілесні ушкодження у вигляді забою двох клітинних суглобів і грудної клітки, ділянка осадження по передній поверхні лівої гомілки в середній третині. Дані тілесні ушкодження кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження. Окрім того, позивач вказує на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача, наслідком чого стало пошкодження майна [PERSON] та небажання з боку відповідача на добровільне відшкодування заподіяної шкоди, позивачу було заподіяно сильні душевні страждання, що виявилося у необхідності відновлення фізичного здоров`я, хвилювання через пошкодження транспортного засобу, зміни звичного способу життя. Так позивач заподіяну моральну шкоду оцінює в розмірі 10000грн. Згідно вимог ч.3, ч.4 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А тому, враховуючи вищевикладене, вимоги розумності та справедливості, суд приходить до переконання, що заявлена вимога [PERSON] про відшкодування моральної школи в розмірі 10000грн. підлягає зволенню в повному обсязі. Згідно вимог ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. Згідно вимог п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Так, суд констатує, що між позивачем [PERSON] та адвокатом Сілкіна Яцко Є.О. було укладено Договір про надання правової допомоги. Позивачем було понесено витрати на надання правової допомоги в розмірі 2500грн. понесенні витрати в якості авансового внеску по оплаті правових послуг адвоката (Розрахунова квитанція Серії ЗААА №138929 від 22.02.2018 року), а також 2500грн. витрати, які позивач планує понести по оплаті правових послуг адвоката по завершенню судового процесу згідно укладеного договору про надання правової допомоги. У відповідності до\~ст.12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1, п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову\~на відповідача. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, із відповідача [PERSON] підлягає стягненню заподіяна [PERSON] матеріальна та моральна шкода, внаслідок вчинення дорожньо транспортної пригоди, що мала місце 31.10.2017 року, витрати на професійну правничу допомогу, а на користь держави судовий збір на вимогу майнового характеру та моральної шкоди. На підставі наведеного,

Outcome: approved