Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

25.09.2020 року [PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, в якій просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном [PERSON] , шляхом звільнення з-під арешту майна, а саме: земельної ділянки загальною площею 0,2095 га для будівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221884001:32:017:0363, накладеного на підставі Постанови Відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 27383573 від 12.10.2011 року ВП № 27383573. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16.09.2020 року між ним та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., зареєстрований в реєстрі за № 1690, на підставі якого позивач набув права власності на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,2095 га для будівництва, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Лебедівка, Лебедівська с/р, кадастровий номер 3221884001:32:017:0363. Проте, під час здійснення позивачем своїх законних прав, щодо володіння та розпорядження об`єктом нерухомого майна, йому стало відомо про перебування вказаного майна під арештом на підставі Постанови Відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вказаний арешт був накладений в рамках виконавчого провадження № 27383573 на підставі виконавчого листа № 2-3149, виданого Шевченківським районним судом міста Києва. У зв`язку із чим, вказане обтяження унеможливлює в повній мірі реалізацію права власності позивача на вказане майно, що є порушенням його законних прав. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11.11.2020 року було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 05.03.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити із викладених у позові підстав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в підготовчі та судові засідання не з`явилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, своїм правом на подачу відзиву не скористалася, заяви про розгляд справи за її відсутністю до суду не надходило, а тому суд, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Представник третьої особи Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності їх представника та прийняти рішення на розсуд суду. 23.11.2021 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 23.05.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 214/П/74/2008-840. В забезпечення кредитного договору між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений іпотечний договір 23.05.2008 року, предметом якого була земельна ділянка загальною площею 0,2095 га для будівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221884001:32:017:0363. 17.06.2011 року Шевченківським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва по цивільній справі № 2-3149/10 за позовом ВАТ КБ «Надра» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість по кредиту в розмірі 2 015 121, 03 грн. та судовий збір в розмірі 1 700, 00 грн., витрати на інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 120, 00 грн., а всього підлягає стягненню 2 016 941, 03 грн. З інформації ВП - спецрозділ вбачається, що виконавче провадження № 27383573 було відкрито 05.07.2011 року за заявою стянувача на підставі виконавчого листа № 2-3149 від 17.06.2011 року. 12.10.2011 року старшим виконавцем відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Полінським Б.А. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження № 27383573 з виконання виконавчого листа № 2-3149 від 17.06.2011 року, якою накладено арешт на все майно боржника [PERSON] , заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику [PERSON] , в межах суми боргу. Арешт накладено з моменту надходження постанови. З інформації ВП - спецрозділ вбачається, що 18.08.2014 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47» ЗУ «Про виконавче провадження». Старшим державним виконавцем ДВС Вишгородського районного управління юстиції Хмелєвою М.В. 12.03.2016 року відкрито виконавче провадження № 50431768 на підставі виконавчого листа № 2-3149 від 17.06.2011 року. 21.04.2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» був укладений договір GL3N415722 про відступлення права вимоги. Відповідно до витягу з Додатку № 1 до договору GL3N415722 про відступлення права вимоги Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та Позичальників/ Поручителів/ Заставодавців/ Дебіторів за такими договорами, право вимоги до [PERSON] по кредитному договору № 214/П/74/2008-840 від 23.05.2008 року та по договору іпотеки від 23.05.2008 року перейшло від ПАТ «КБ «НАДРА» до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». 16.09.2020 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та [PERSON] уклади договір купівлі-продажу нерухомого майна, предметом якого була земельна ділянка загальною площею 0,2095 га для будівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221884001:32:017:0363, договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., зареєстрований в реєстрі за № 1690. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 224592260 від 18.09.2020 року вбачається, що власником земельної ділянки кадастровий номер 3221884001:32:017:0363, загальною площею 0,2094 га є [PERSON] , а також, що дана земельна ділянка перебуває під арештом. Постановою старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Картошкіної М. по виконавчому провадженню № 50431768, виконавчий лист № 2-3149/10 виданий 17.06.2011 року повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Виходячи з викладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно позивача, порушується його право власності, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом скасування арешту з майна, оскільки суду не надано відомостей щодо наявності підстав для продовження наявного обтяження на майно позивача. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході розгляду справи, в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved