Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

31.07.2018 року позивач звернулась до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області №2-1223 від 30.07.2007 року, та стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання їхньої спільної дитини в розмірі 170 грн. щомісячно. Відповідач сплачує вказані кошти, однак на сьогоднішній день цієї суми категорично не вистачає для утримання дитини. Позивач не взмозі забезпечити сину належне харчування, навчання, оздоровлення. Розмір аліментів, які сплачує відповідач, занадто низький. Тому вона змушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю з підстав, у ньому зазначених. Відповідач в судове засідання не з'явився також. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову повністю. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; а також з метою забезпечення розгляду протягом розумного строку, суд відповідно до положень ст. 223 ЦПК України не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судом встановлено наступне. Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Після розірвання шлюбу син проживає разом з позивачем та повністю перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою №939 від 17.07.2018 року (а.с. 15). Згідно виконавчого листа №2-1223 від 30.07.2007 року з відповідача проводиться стягнення аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 170 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття (а.с.12). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, вони зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2018 року - 1492 грн., з 01.07.2018 року - 1559, з 01.12.2018 року - 1626 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2018 року - 1860 грн., з 01.07.2018 року - 1944 грн., з 01.12.2018 року - 2027 грн. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що у позивача змінився матеріальний стан в сторону погіршення, оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв'язку із ростом цін на продукти та одяг. Суд зважає на ту обставину, що відповідач є здоровим, працездатним (інших відомостей на спростування - не надав), а тому має можливість утримувати свою неповнолітню дитину. Суд розглядає справу на підставі доказів наявних у справі, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежений вимогами закону щодо мінімального розміру аліментів, та приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Також, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави. Відтак встановлені підстави для задоволення позову.

Outcome: approved