Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

25.09.2017 року позивач звернулася до Краматорського міського суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26.03.1996 року, згідно договору обміну квартири сторони набули у власність квартиру [ADDRESS], де у подальшому зареєструвалися та зареєстрували свою дитину. З 1998 року сторони розійшлися без розірвання шлюбу, з того часу відповідач проживає за іншою адресою. Просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. На виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху 10.10.2017 року позивачем подано уточнену позовну заяву, де просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Відповідно до статті 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкоди в здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з копії договору міни від 26.03.1996 року, який нотаріально посвідчено та зареєстровано в БТІ за № 9754-П від 11.04.1996 року, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від імені якої діяла [PERSON] придбали у власність квартиру [ADDRESS] (а.с.12-14). Згідно довідки виданої Комунальним підприємством "Служба єдиного замовника" м. Краматорськ Донецької області від 24.03.2017 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Як вбачається з акту про не проживання від 24 березня 2017 року за адресою: [ADDRESS], громадянин [PERSON], [INFO] з 1998 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При таких обставинах, суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відповідач порушує його право в користуванні власністю, а тому [PERSON] необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 640,00 грн., сплачена при подачі позовної заяви до суду, що підтверджується квитанцією від 22.09.2017 року.

Outcome: approved