Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 11.11.1990 року. Шлюб зареєстровано Деребчинською сільською радою Шаргородського району Вінницької області, актовий запис № 26. Від спільного шлюбу у позивача з відповідачем народилися діти: [PERSON] [INFO] (повнолітній на час розгляду справи) та [PERSON] [INFO] Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що її спільне життя з відповідачем не склалося. Причиною розладу в сім'ї є різні характери та різні погляди на сімейне життя, через що виникають суперечки та непорозуміння. Позивач зазначає, що сторони не можуть дійти згоди щодо ведення сімейного бюджету, відповідач матеріальним забезпеченням сім'ї не займається. Таким чином, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Сторони у судове засідання не з'явилися, від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, згідно поданої заяви позивач позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно із ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для з'ясування прав і взаємовідносин сторін. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, з урахуванням згоди позивача, суд проводить заочний розгляд справи. Вирішуючи спір, суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.08.1990 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серія [NUMBER] (а.с. 4). Від даного шлюбу позивач та відповідач мають двох дітей, один з яких - [PERSON] [INFO] є неповнолітнім. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції", і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Позивач має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, наполягає на розлученні, миритись не бажає. Причиною розладу в сім'ї стали непорозуміння між подружжям. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Оскільки у суду склалась достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач, який наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд також вбачає, що примирення між сторонами бути не може, шлюб носить формальний характер, суперечить інтересам позивача, а тому підлягає розірванню.

Outcome: approved