Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

18.04.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, який 08.09.2016 року уточнила та просить визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя. При цьому позивач посилається на те, що з 31.12.1999 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, в період якого, а саме 11.12.2006 року ними було придбано квартиру [ADDRESS]. У зв'язку із відмовою відповідача укласти нотаріально посвідчений договір поділу майна, позивач змушена звернутися до суду із позовом. Ухвалою суду від 27.04.2016 року відкрито провадження по справі суддєю Чаплицьким В.В. В зв'язку із рішенням зборів суддів від 29.11.2016 року справу передано до авторозподілу. За результатами реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду зазначену справу передано на розгляд судді Васильків О.В., та ухвалою від 08.12.2016 року справу прийнято до провадження судді. У судовому засіданні представник позивача [PERSON]- [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи ПАТ "УкрСиббанк" до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 31.12.1999 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Київської райадміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис № 1230, що вбачається із свідоцтва серії [NUMBER] /а.с. 35/. Згідно договору купівлі-продажу від 11.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Ситніковою Ю.Д., реєстровий номер № [NUMBER], відповідач [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] /а.с. 36-37/. Відповідно до п. 10 Договору, правочин вчинено за письмовою нотаріально посвідченою заявою-згодою дружини покупця [PERSON] Право власності відповідача [PERSON] на квартиру [ADDRESS] підтверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.01.2007 року /а.с. 38/. Судом досліджено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] /а.с. 27-28/ та звіт про незалежну оцінку нерухомого майна /а.с. 6-26/. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, судом встановлено, що квартира [ADDRESS], що зареєстрована за відповідачем [PERSON], є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки набута відповідачем під час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Положеннями п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року передбачено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Окрім того, відповідно до п. 23 вказаної Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахуванням вказаного, та враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved