Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], треті особи - [PERSON], Фрунзенський РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області про виселення особи та зняття її з реєстраційного облік за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що він являється власником 2/3 частини вищевказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно за реєстраційним № 3111 від 19.09.2013 року та на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно за реєстраційним № 3114 від 19.09.2013 року, які посвідчені приватними нотаріусами Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Також, позивач зазначив, що на підставі акту державного виконавця про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником Фрунзенського ВДВС ХМУЮ Карпенко В.О. 06.09.2013 року про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] солідарно суми боргу у розмірі 76962,00 грн. Після зазначених дій, на підставі постанови про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу від 06.09.2013 року, 2/3 частини двокімнатної квартири за адресою [ADDRESS], було передано на реалізацію Філією 22 ПП «Нива-В.Ш.» за ціною 69000,00 грн. Майно не було реалізовано на жодному із трьох проведених торгів в реалізації арештованого нерухомого майна. [PERSON] звернувся до ДВС ХМУЮ як стягувач та виявив бажання придбати вказане нерухоме майно за початковою ціною шляхом заліку забезпечених вимог в рахунок ціни майна 69000,00 грн., що в подальшому й було зроблено та позивачем було набуто право власності на 2/3 частини житлового приміщення за вказаною адресою, а відповідачами втрачено право власності на 2/3 частини житлового приміщення за адресою [ADDRESS] та на даний час колишні власники квартири, незаконно займають вказане приміщення, продовжують користуватися нею. В зв*язку з тим, що позивач не має можливості користуватися своєю власністю, вважає, що його права порушені і підлягають захисту. В судовому засіданні позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив задовольнити позов в повному обсязі та постановити рішення про виселення відповідачів з належної позивачу власності та зняти їх з реєстраційного облік за адресою [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON], [PERSON] відповідно до правил ст.74 ЦПК України, неодноразово поштою викликалися у судове засідання за наявними у справі даними про їх місце проживання, однак всупереч своїх процесуальних обов'язків повістки не отримували і при цьому ніяких заяв щодо зміни свого місця проживання до суду не надали, що свідчить про їх відсутність за цією адресою, внаслідок чого за змістом абз. 5 ч.5 вказаної статті ЦПК України вважається, що судова повістка вручена їм належним чином. Тому суд, у світлі вимог ст.6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" і положень ст.157 ЦПК України, для забезпечення належного балансу процесуальних прав та обов'язків сторін у справі вважає за можливе розглянути позов за відсутності відповідачів. Представник третьої особи - Фрунзенського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень та заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень та заяви про розгляд справи у її відсутність суду не надала. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, в зв*язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується відомостями адресно - довідкового підрозділу ГУДМС, УДМВС України в Харківській області, станом на 26 грудня 2013 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі по справі [PERSON], [INFO] з 26 квітня 2005 року та [PERSON], [INFO] з 6 липня 2006 року. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно за реєстраційним № 3111 від 19.09.2013 року та на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно за реєстраційним № 3114 від 19.09.2013 року, які посвідчені приватними нотаріусами Харківського міського нотаріального округу [PERSON], на підставі акта та постанови державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником Фрунзенського ВДВС ХМУЮ Карпенко В.О. 06.09.2013 року (а.с. 9-10), належить на праві власності майно, що складається з 2/3 частини двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею загальною площею 45,00 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м., вартість майна: 69000,00 грн., правовстановлювальний документ: дублікат свідоцтва про право на спадщину, виданого Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 26 липня 2001 року, за реєстром № 2-786, дублікат виданий Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 18 лютого 2012 року, за реєстром № 3-122 та зареєстрований у Харківському міському бюро технічної інвентаризації 21.02.2012 року за реєстраційним № 36049671, оскільки торги не відбулися і стягувач [PERSON] виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON] та [PERSON] на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину, виданого Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 26 липня 2001 року, за реєстром № 2-786, дублікат виданий Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 18 лютого 2012 року, за реєстром № 3-122 та зареєстрований у Харківському міському бюро технічної інвентаризації 21.02.2012 року за реєстраційним № 36049671. Право власності позивачем зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 9652235 від 19.09.2013 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 9652418 від 19.09.2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» у разі присудження стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, державний виконавець вилучає ці предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі. У разі знищення предмета, що має бути переданий стягувачу в натурі, державний виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження. На виконання ст.. 61 зазначеного Закону державним виконавцем й було складено акт та постанову, затверджені начальником Фрунзенського ВДВС ХМУЮ Карпенко В.О. 06.09.2013 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, в рамках виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення з відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] солідарно суми боргу у розмірі 76962,00 грн. Згідно пояснень позивача та наданих матеріалів справи, вбачається, що акт та постанова державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником Фрунзенського ВДВС ХМУЮ Карпенко В.О. 06.09.2013 року, відповідачами не оспорювалися до теперішнього часу. У відповідності до ч 3 ст. 10, ч 2 ст.59, ч 1, ч 4 ст..60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд вважає, що позивач довід, що він є належним, законним власником майна, а саме 2/3 частини квартири [ADDRESS] та має право вимагати усунути перешкоди у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.. 383 ЦК України та ст.. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім*ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. З припиненням права власності на жиле приміщення [PERSON], [PERSON] втрачають право користування належною їм часткою квартири та підлягають виселенню. Як встановлено в судовому засіданні, позивач не має можливості користуватися своєю частиною квартири, яка належить йому на законній підставі, оскільки в квартирі проживають відповідачі. Відповідно до ст..ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та може звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав. Способом захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання судом цього права. На підставі вивчених у судовому засіданні обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідачі не є власниками квартири та зберігаючи реєстрацію у квартири [ADDRESS], тим самим перешкоджають власнику [PERSON] володіти, розпоряджатися та користуватися своєю власністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved