Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

21 листопада 2018 року заявник звернувся до суду з заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог посилається на те, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в протитуберкульозному диспансерному відділенні Світловодської центральної районної лікарні з діагнозом ВДТБ(8.09.18) легень (дисем) Дестр+МБТ+М+МГ+риф0К+резІ+(Е) резІІ0гіст0кат1ког3(2018). Будучи поінформованим про свій стан здоровя та необхідність лікування в умовах стаціонару, порушив протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, самовільно залишив відділення, відмовився від лікування. Зважаючи на небезпеку хвороби для населення, на думку закладу охорони здоровя [PERSON] повинен бути примусово госпіталізований до спеціалізованого комунального закладу «Кіровоградський обласний протитуберкульозний диспансер» для проходження лікування строком на 3 місяці. Представник заявника заяву підтримав в повному обсязі з наведених в ній підстав. Оскільки за висновком лікувального закладу [PERSON] за станом здоровя становить епідемічну небезпеку для оточуючих і не може бути присутнім у судовому засіданні, суд вважає можливим розгляд заяви за відсутності останнього, згідно з положеннями ч. 1 ст. 345 ЦПК України. Вислухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] взятий на диспансерний облік 08 вересня 2018 року з діагнозом ВДТБ (8.09.18) легень. З мотивованого висновку лікаря вбачається, що [PERSON] лікувався в Комунальному закладі «Кіровоградський обласний протитуберкульозний диспансер» ЛДК 2 з 06 вересня 2018 року по 25 вересня 2018 року та виписаний з відділення 25 вересня 2018 року, оскільки самовільно залишив відділення, незважаючи на те, що бактеріовиділення не припинилося (мікроскопічний аналіз мокротиння від 07 вересня 2018 року № 10;3184 2+; від 10 вересня 2018 року № 10;3184 3+). За висновком лікаря-фтизіатра підлягає лікуванню в умовах стаціонару. [PERSON] після самовільного залишення протитуберкульозного закладу до диспансерного відділення Світловодської ЦРЛ не зявлявся. Лікар фтизіатр та патронажна медична сестра звязувалися в телефонному режимі з хворим та викликали на прийом. Від консультацій та лікування категоричного відмовився. На час звернення до суду з даною заявою мобільний телефон [PERSON] вимкнений. Пацієнт підлягає госпіталізації до протитуберкульозного закладу строком на 3 місяці. (а.с. 3) У суду відсутні підстави ставити під сумнів наданий висновок лікаря, а також проведені дослідження, відповідно до яких лікарями-спеціалістами в даній галузі знань був встановлений діагноз та визначено, що хворий [PERSON] становить загрозу розповсюдження туберкульозу серед населення. Статтею 1\~Закону України\~"Про\~протидію захворюванню\~на туберкульоз" визначено, що туберкульоз є соціально небезпечною інфекційною хворобою; хворий на заразну форму туберкульозу є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують. Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 11 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що заява Світловодської центральної районної лікарні про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки відмова останнього від госпіталізації може призвести до поширення захворюваності на туберкульоз серед необмеженого кола осіб, що підтверджується мотивованим медичним висновком про необхідність його примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. На підставі викладеного,

Outcome: approved