Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

16.08.2018 позивач звернулася з позовом до відповідача, у якому просила стягнути з [PERSON] на її користь 17 539,38 грн. неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з серпня 2013 року по січень 2018 року. Вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 02.12.2013 відповідача зобов'язано до сплати на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З моменту відкриття виконавчого провадження відповідач сплачує аліменти не своєчасно та не в повному обсязі, в результаті чого станом на 18.04.2018 року утворилася заборгованість в сумі 54 985,93 грн. Зазначає, що відповідач [PERSON] є здоровим і працездатним, має постійне місце праці і стабільний заробіток, тому може сплачувати аліменти на утримання сина, а також сплатити пеню, яка утворилася через його несвоєчасну сплату аліментів. 24.10.2018 відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву (а.с.39-40), в якому вважає вимоги позивача не обгрунтованими, пославшись на те, що на час відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів на утримання сина вони з позивачем досягли згоди і проживали однією сім»єю. Він матеріально забезпечував [PERSON] та їх спільну дитину. Позивач відкликала виконавчий лист без виконання, тому протягом декількох років аліменти з нього не стягувалися. Лише в січні 2018 позивач звернулася до відділу ДВС із заявою про прийняття дублікату виконавчого листа про стягнення з нього аліментів за минулий період, а саме за 5 останніх років, з чим він не погоджується, просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] Позивач до суду не з'явилася, 14.11.2018 року подала заяву про розгляд справи у її відсутності у зв'язку з зайнятістю на роботі, позов підтримала в повному обсязі, зазначивши, що заборгованість по аліментах утворилася з вини платника аліментів, просить позов задовольнити (а.с.50) Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, стверджував, що коли вони з позивачем [PERSON] проживали разом кошти постійно надавав в сім»ю, тому стягувачка відкликала виконавчий лист без виконання, після чергової сварки звернулася до Городоцького районного суду Львівської області із заявою про видачу дубліката виконавчого листа №2/441/667/2013 р., який пред'явила до виконання із зазначенням про наявність боргу по аліментах. Проте, 05.10.2018 Городоцьким районним судом Львівської області визнано таким, що не підлягає виконанню дублікат виконавчого листа виданий в січні 2018 року, який став підставою для нарахування заборгованості по аліментах. В позові просив відмовити в повному обсязі. Інших заяв та клопотань учасниками справи не подано. Заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Ухвалою судді Городоцького районного суду Львівської області від 31.08.2018 року відкрито провадження у справі. Судом встановлено, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 02.12.2013 року [PERSON] зобов'язано до сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6) в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття, починаючи з 31.07.2013 року (а.с.21-22 справа №441/1588/13-ц.) Виконавчий лист від 23.12.2013 по вищевказаному судовому рішенню отримано позивачем згідно її заяви від 17.01.2014 для звернення його до виконання. 18.11.2016 позивач [PERSON] звернулась із заявою до Городоцького районного відділу ДВС про повернення без подальшого виконання виконавчого листа №2/441/667/2013 про стягнення аліментів на її користь з [PERSON] у зв'язку з примиренням (а.с.40) За заявою [PERSON] ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 11.01.2018 року видано дублікат виконавчого листа №441/1588/13-ц (а.с.38 справа №441/1588/13-ц.) на виконання рішення Городоцького районного суду Львівської області від 02.12.2013 року по цивільній справі №441/1588/13-ц; пр. №2/441/667/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини (а.с.7) 12.02.2018 по виконавчому документу постановою державного виконавця Городоцького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження №55758738, відповідачу нараховано заборгованість та зобов'язано сплатити суму 64 684, 59 грн. за період з серпня 2013 по січень 2018 (а.с.4) Однак, як вбачається з ухвали Городоцького районного суду Львівської області від 05.10.2018 ( а.с.54) судом встановлено, що дублікат виконавчого листа №2/441/667/2013 не підлягає виконанню. По дублікату виконавчого листа №2/441/667/13 станом на 18.04.2018 року зроблено розрахунок по аліментах і заборгованість відповідача [PERSON] зі сплати аліментів становить 54 985,93 грн. (а.с.8) Відповідно до розрахунку пені заборгованості по аліментах за вищевказаний період розмір пені (неустойки), що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] також нараховано в розмірі 17 539,38 грн. (а.с.13-14) Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 3 ЦК України, суд виходить з загальних засад цивільного законодавства про справедливість, розумність та добросовісність, і не допуску таких ситуацій, коли прогресуючий розмір неустойки призводитиме до того, що аліментнозобов'язані особи не здатні будуть погасити заборгованість взагалі, оскільки практично усі їх кошти будуть йти на погашення пені. За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами спору, випливають із сімейних відносин та мають регулюватися положеннями глави 15 Сімейного кодексу України, а саме: статті 196 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За умовами ст. 196 КК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Крім того, Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п.22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, не з вини останнього, відтак підстав для стягнення пені не має. Зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. Між тим, як видно із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні 18.11.2016 позивач [PERSON] подавала заяву до Городоцького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області про повернення без виконання виконавчого листа №2/441/667/13 у зв'язку з примиренням з відповідачем, який надавав кошти на утримання сім»ї (а.с.40), також судом взято до уваги той факт, що згідно ухвали судового засідання від 05.10.2018 року заяву відповідача від 10.07.2018 задоволено (а.с.43) і визнано таким, що не підлягає виконанню дублікат виконавчого листа №2/441/667/13 виданий Городоцьким районним судом Львівської області 26.01.2018 про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на сина [PERSON], 2012 р.н., в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, щомісячно і до досягнення повноліття (а.с.58-60 справи №441/1588/13-ц, пр.№6/441/16/18) Отже, з огляду на досліджені докази в сукупності, дії позивача [PERSON] переконують суд у відсутності підстав для нарахування та стягнення з відповідача [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, оскільки відповідачем доведено, відсутність з його боку ухилення від сплати аліментів. Суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи. Позивачем відповідно до положень ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України не доведено заявлених вимог про стягнення з відповідача 17 539,38 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2013 року по січень 2018 року, а тому заявлені позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Згідно вимог п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України суд покладає на позивача судові витрати в користь держави.

Outcome: approved