overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

28 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Глобинського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просить суд винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по сплаті витрат на правову допомогу. Свій позов позивачка обґрунтувала тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який по рішенню Глобинського районного суду від 29 січня 2013 року розірваний. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Заявою до суду позивачка [PERSON] просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує і прохає суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про отримання повістки, про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 169, 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Як з'ясовано, 22 листопада 1997 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Градизьккою селищною радою Глобинського району Полтавської області, актовий запис № 15. Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 29 січня 2013 року шлюб розірваний. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач не надає допомоги на утримання спільної неповнолітньої дитини, яка проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Про способи виконання обов'язку утримувати дитину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини аліменти присуджуються у частці від доходу її батьків і або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня подання позову. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На цій підставі з [PERSON] в дохід держави стягується 243 грн. 60 коп., згідно ставки встановленої п.п.1 п.1 ч.2 статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

28 лютого 2014 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що за розпискою від 30.08.2013 року надала відповідачеві в борг 4000 грн. з строком повернення до грудня 2013 року. У зв'язку з тим, що відповідач у зазначений строк борг не повернув, просить стягнути з нього у судовому порядку суму боргу та судові витрати. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позові просить про їх задоволення. Відповідач за належного повідомлення в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд, за згоди позивача, на підставі ст.224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Позивач обґрунтовує позовні вимоги існуванням між ним та відповідачем цивільних правовідносин, що виникають з договору позики. Відповідно ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або кількість речей того ж роду і якості. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно розписки від 30.08.2013 року [PERSON] зобов"язався повернути позивачці 4000 грн. до грудня 2013 року (а.с.14). Судом встановлено, що між сторонами мають місце правовідносини, що виникають з виконання зобов'язань за договором позики. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У встановлений договором позики строк - грудень 2013 року заборговану позивачці суму відповідач не повернув, на день винесення рішення по справі, його заборгованість становить 4000 грн., яку і просить стягнути з нього позивачка. Вищевказані обставини відповідач не заперечив, до суду не з"явився. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

28 лютого 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що їх неповнолітній син - [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, який є батьком дитини, матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку не надає, а вона не здатна самостійно забезпечити належні умови для утримання дитини, тому була змушена звернутися до суду із цим позовом, уточнивши який, остаточно просила стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання їх сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій підтримала вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу та просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] також звернувся до суду із заявою, в якій визнав вимоги щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини його доходів, на підтвердження власних доходів надав довідку з місця роботи про розмір заробітної плати. Просив справу розглянути у його. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до довідки Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, неповнолітній [PERSON] [INFO] проживає разом з матір'ю (а.с. 8). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 та ч. 1 і ст.183 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Враховуючи вимоги ст.ст.180, 182, 191 СК України, матеріальне становище дитини та позивачки, обставини, на які посилається позивачка з приводу підстав звернення до суду із цим позовом, обов'язок обох батьків по утриманню дитини, матеріальне становище відповідача, який до того ж уточнені позовні вимоги визнав, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу до досягнення дитиною повноліття. Окрім цього, згідно зі ст. 79, ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

28 лютого 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "Приватбанк" звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що відповідно до кредитного договору № GOЕNRX01272473 від 12.11.2006 року [PERSON] отримав від позивача кредит у розмірі 1 677,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості повинно здійснюватися у наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала у зв'язку з чим станом на 24.01.2014 року виникла заборгованість на загальну суму 20 421,08 грн.: заборгованість за кредитом - 1 645,87 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 7 726,76 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 588,78 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 10 459,67 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 876,09 грн. Від цієї суми заборгованості відрахована сума у розмірі 2 899,25 грн., яка була задоволена судовим наказом Єнакіївського міського суду Донецької області від 19.10.2007 року з відповідача стягнуто на користь позивача. Отже, заборгованість до стягнення становить 18 897,92 грн. Так як відповідач не бажає в добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість на загальну суму 18 897,92 грн., а також судовий збір у сумі 243,60 грн. Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти заочного вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місто слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

28 лютого 2014 р. ПАТ комерційний банк "ПриватБанк" звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № GOXRRX01270436 від 16 листопада 2007 р. в cyмі 14028 грн. 06 коп. та покласти на відповідача судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. У судовому засіданні представник позивача не з'явився, у наданому суду клопотанні просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлен належним чином, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 16.11.2007 року [PERSON] 16.11.2007 року отримав кредит у розмірі 1365,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 03 лютого 2014 року має прострочену заборгованість - 15493,34 грн. Дана заборгованість складається з наступного: заборгованість за кредитом - 1229,07 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 0,65 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 356,40 грн.,пеня за несвоєчасність виконання забов'язань за договором - 13907,22 грн., штраф ( фіксована частина) - 500 грн., штраф ( процентна складова) - 644.19 грн. Відповідно до вимог умов договору та вимог Цивільного Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином. Банк повністю виконав свої обов'язки, надавши грошові кошти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем забов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Суми залишку боргу та прострочених процентів перевірені судом. Суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути суму заборгованості за кредитним договором, а також покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

28 лютого 2014 р. ПАТ комерційний банк "ПриватБанк" звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором б/н від 29.11.2012 р. в cyмі 11094 грн. 44 коп. та покласти на відповідача судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. У судове засіданні представник позивача не з'явився, у наданому суду клопотанні просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього заборгованості за кредитним договором б/н від 29.11.2012 р. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 29.11.2012 року [PERSON] 29.11.2012 року отримав кредит у розмірі 15069,03 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з « 1» по « 25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 06 лютого 2014 року має прострочену заборгованість - 11094,44 грн. Дана заборгованість складається з наступного: заборгованість за кредитом - 9270,89 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 819,05 грн., штрафу (фіксована частина) - 500, 00 грн.; штрафу (процентна складова) - 504,50 грн. Відповідно до вимог умов договору та вимог Цивільного Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином. Банк повністю виконав свої обов'язки, надавши грошові кошти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем забов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Суми залишку боргу та прострочених процентів перевірені судом. Суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути суму заборгованості за кредитним договором, а також покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

28 лютого 2017 року позивач, ПАТ КБ "ПриватБанк", звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 04.07.2008 року. Посилався на те, що 04.07.2008 року по вказаному кредитному договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 2 600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 19 330 грн. 98 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 2 374 грн. 86 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 12 710 грн. 26 коп., заборгованість за пенею та комісією - 2 849 грн. 15 коп.; штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 896 грн. 71 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 04 липня 2008 року укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 2 600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 19 330 грн. 98 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 2 374 грн. 86 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 12 710 грн. 26 коп., заборгованість за пенею та комісією - 2 849 грн. 15 коп.; штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 896 грн. 71 коп. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

28 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, мотивуючи вимоги тим, що вона є донькою [PERSON], яка померла 06.06.2017. Проте отримати спадщину після смерті останньої не може оскільки у свідоцтві про народження заявниці прізвище матері зазначено як «Переверзєва» замість «Перевєрзєва», тому просить встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як донькою та матір"ю відповідно. В судове засідання заявник не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні заяви. Від заінтересованої особи Другої [PERSON] державної нотаріальної контори, надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, перевіривши їх на допустимість, належність, достовірність та достатність, приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.У заяві повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (ст. 318 ЦПК України). Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася 28.10.1978 року у [PERSON] та [PERSON](а.с. 7). Після укладання шлюбу змінила прізвище на «Лизько»(а.с. 8). [PERSON], [INFO], уродженка с. Троїцьке Павлоградського району Дніпропетровської області, померла 06.06.2017, що підтверджується свідоцтвом про смерть(а.с. 9). Згідно із свідоцтвом про народження серії VI-УР № 130075, виданого РАЦС с. Троїцького Павлоградського району, [PERSON] народилася у с. Троїцьке Павлоградського району 04 квітня 1946 року( а.с.14). Після укладання шлюбу( а.с.13) змінила прізвище на «Переверзева» ( мовою оригіналу- російською). Згілдно із довідкою виконкому Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 19.02.2018року [PERSON], [INFO],та [PERSON], [INFO] згідно запису в погосподарській книзі № 22 особовий рахунок № 1531 були зареєстровані за адресою: [INFO](Леніна), 181, на момент смерті останньої [PERSON] проживала разом з померлою без реєстрації( а.с.10). Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] та [PERSON] є однією особою. Зібраними у справі доказами підтверджується факт родинних відносин між померлою [PERSON] та [PERSON] як матір"ю та донькою. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що заява [PERSON] підлягає повному задоволенню, а факт встановленню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

28 лютого 2018 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив. В обґрунтування уточненого позову посилається на те, що 05\~серпня 2000 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося через подружню зраду відповідачем. Шлюбні відносини між ними наразі припинені. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. У підготовче засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 23, 24). У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом установлено, що сторони одружились 05 серпня 2000 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Новомосковської міської ради депутатів Дніпропетровської області зроблено запис за № 168 та видане свідоцтво про одруження (а.с. 15). 29 січня 2001 року у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 16) та 28\~грудня 2004 року народилась донька [PERSON] (а.с. 17). За час спільного проживання через\~\~взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними\~\~почуття любові один до одного,\~припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені у грудні 2017 року та з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 грн. 40 коп. (а.с.\~1), решта суми підлягає відшкодування з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved