Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним уточненим позовом, в обґрунтування якого зазначив, що йому був наданий статус дитини - сироти. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25 листопада 1996 року його батьки - [PERSON] та [PERSON] були позбавлені батьківських прав відносно власних дітей. З цього моменту він був влаштований до дитячого будинку, де і виховувався до повноліття. При позбавленні батьківських прав у дитини не втрачається майнове право на успадкування майна після смерті власних батьків. [INFO] померла його мати - [PERSON] Заповіт мати за життя не складала. На момент смерті, мати була власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті позивач є спадкоємцем за законом першої черги спадкування, який прийняв спадщину на підставі ст.ст. 1261, 1268 ЦК України. Батько помер ще у 2000 році. На момент смерті матері йому було 11 років, тобто він був малолітнім та вважався таким, що прийняв спадщину. Окрім нього та відповідача є ще інші спадкоємці за законом, що були малолітніми, неповнолітніми на момент смерті матері та які на той час не були усиновлені, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивачу стало відомо, що його сестра, [PERSON], не без допомоги з боку тітки (її опікуна) оформила спадщину у цілому на власне ім'я, не зазначивши про інших наявних братів та сестер. 30 квітня 2009 року відповідач зареєстрував право власності на буд. [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину серії ВМЕ №025211 від 01.04.2009 року, яке було видане Першою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 2-681. Його брат [PERSON] вже звертався до суду з позовом про визнання права власності на власну 1/5 частину зазначеного житлового будинку, у результаті чого рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 09 грудня 2011 року, позов було задоволено та вирішено визнати за малолітнім [PERSON] право власності на 1/5 частину спадкового майна - жилого будинку [ADDRESS], яке залишилося після смерті його померлої матері; внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 1 квітня 2009 на майно померлої її дочці, вказавши, що спадкоємцем 1/5 частини майна є син померлої - [PERSON] Рішення суду, яке набрало законної сили, [PERSON] так і не зареєстрував. Таким чином, відповідач, незважаючи на те, що їй повинна належати лише частина вказаного будинку [ADDRESS], отримала у спадщину цілий житловий будинок, тим самим порушила права позивача, як спадкоємця за законом першої черги. У зв'язку з чим позивач просить: визнати свідоцтво про право на спадщину серії ВМЕ №025211 від 01.04.2009 року, яке було видане Першою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 2-681, частково недійсним; визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися. Представник позивача [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, наполягав на задоволенні уточнених позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надіслала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, уточнені позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо їх задоволення. Згідно з положенням ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що уточнена позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, згідно рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 1996 року по цивільній справі № 2-1411, [PERSON] та [PERSON] були позбавлені батьківських прав відносно власних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з витягу з обліково-статистичної картки дитини - сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування від 03.07.2014 за № 1203 (а.с. 7), [PERSON] має статус дитини-сироти, згідно рішення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 21.10.2009 р. № 392 «Про надання неповнолітньому [PERSON] статусу дитини-сироти». Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8) та запису акту про смерть № 1669 від 22.12.2003, мати позивача [PERSON] померла [INFO]. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 233-2009, заведеної після померлої [PERSON] (а.с. 27-54), заповіт остання за життя не складала. На момент смерті була власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до змісту свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 квітня 2009 року (а.с. 50), державний нотаріус Першої криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Є.М. посвідчила, що спадкоємцем вцілому майна [PERSON], яка померла [INFO], є її дочка [PERSON] При цьому, спадкове майно складається з домоволодіння [ADDRESS]. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику в справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. За приписами п.5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, до набрання чинності цим кодексом. Отже, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась [INFO] і не була прийнята до 01 січня 2004 року, застосуванню підлягають норми ЦК України. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту частини 4 статті 1268 ЦК України вбачається, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] був малолітнім, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. При цьому, оскільки при позбавленні батьківських прав дитина зберігає свої майнові права, засновані на факті їх споріднення з особою, позбавленою батьківських прав (право на спадкування після неї ст. 1261 ЦК 2003 р.), [PERSON] є належним спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON]. Всі ці обставини були встановлені рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2011 року, яке набрало законної сили 19.12.2011 р.(а.с.9). Враховуючи те, що у справі брали участь ті самі особи, у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, вищевказані обставини вважаються встановленими та не підлягають доказуванню. Згідно зі ст. 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже, спадкове майно після смерті [PERSON] підлягало б розподілу між п'ятьма спадкоємцями: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], по 1/5 частці у відповідності до ч. 1 ст. 1267 ЦК України. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути, зокрема, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину інших осіб. Оцінюючі усі докази, які були досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, та, вирішуючи вимоги позивача, суд приходить до висновку про те, що Свідоцтво про право на спадщину за законом від 01 квітня 2009 року необхідно визнати частково недійсним з тих підстав, що під час його видачі не було враховано право малолітнього спадкоємця [PERSON] на отримання частки спадкового майна. Також підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання за [PERSON] право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved