Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив зняти арешт накладений Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсон від 30.05.2003 року за №АА080307 на належний позивачу житловий будинок [ADDRESS] винесену в ході виконання виконавчого листа №2-5792 виданого 17.05.2002 року Суворовським районним судом м.Херсона про стягнення з позивача на користь МКП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м.Херсон» 789 грн. 06 коп., посилаючись на те, що вказаний арешт було накладено помилково, оскільки він не був абонентом МКП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м.Херсон» та у зв'язку з неможливістю зняття зазначеного арешту ВДВС на підставі того, що виконавче провадження по виконавчому листу завершено, а виконавче провадження знищено за строками зберігання. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити та просив проводити розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій позов визнав, проти його задоволення не заперечував та просив проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача. Представник Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив проводити розгляд справи без участі представника служби та в частині вирішення справи поклалися на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного : Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №314056645 від 22.12.2014 року, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі рішення від 25.01.2002р. Білозерського районного суду Херсонської області. Згідно постанови ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні про арешт майна від 30.05.2003 року, відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №2418650 від 09.12.2014 року та листа ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні від 28.12.2014 року, на житловий будинок [ADDRESS] накладено арешт в ході примусового виконання рішення Суворовського районного суду м.Херсона суду №2-5792 від 17.05.2002 року про стягнення з [PERSON] на користь МКП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м.Херсон» заборгованості в сумі 789 грн. 06 коп. та провадження по виконанню рішення суду було знищено, відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, що унеможливлює зняття накладеного арешту з майна [PERSON] Відповідно до листа МКП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м.Херсон» від 24.12.2014 року [PERSON] не є абонентом підприємства та не має заборгованості у МКП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м.Херсон». Згідно ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна пред'являються за місцем знаходження майна. Відповідно до ст. ст.321, 392 ЦК України право власності є непорушним та ніхто не може бути противоправно позбавлений цього права, також власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. За правилами ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. У разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту або сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. З урахуванням викладеного та враховуючи те, що на даний час позивач, як власник, не має можливості належним чином здійснювати своє право власності на належне йому майно, арешт на яке було накладено помилково, а отже підстав для його накладення за вищевказаним судовим рішенням немає, суд вважає за можливе задовольнити його вимоги про звільнення майна з-під арешту.

Outcome: approved