Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

18.12.2015 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що згідно договору дарування садиби від 10.09.2004року їм була подарована садиба, що розташована за адресою: [ADDRESS], до складу якої входила частина будинковолодіння - квартира №2, яка становила 47/100 частин домоволодіння, що складалося з двох житлових кімнат, кухні, туалету, коридору та ванної, житловою площею - 30, 9 кв. м., з господарськими будівлями: стайнею, вбиральнею, загальною площею - 61, 0 кв.м. Також, предметом вказаного договору була земельна ділянка площею 0,1215 га (кадастровий [NUMBER]) на якій знаходилась садиба. Зазначають, що у встановленому законом порядку їхнє право власності на зазначену частину будинковолодіння по 47/200 частин кожному було зареєстроване в КП "Мостиське районне бюро технічної інвентаризації". На земельну ділянку вони отримали державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 18.03.2005 року. Вказують, що рішенням Гостинцівської сільської ради № 30 від 23.09.2015 року їм надано дозвіл на виготовлення будівельного паспорта на реконструкцію домоволодіння (частини будинковолодіння). Будівельний паспорт їм був виданий 09.10.2015 року Відділом містобудування та архітектури Мостиської РДА. На підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт, виданого Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, зареєстрованого 21.10.2015 року ними було розпочато процес реконструкції частини житлового будинку (будинковолодіння) за затвердженою проектною документацією. 30.11.2015 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області було зареєстровано подану ними декларацію про готовність об'єкта до експлуатації за №ЛВ 142153320326. Згідно технічного паспорта, складеного 09.11.2015 року ФО-П [PERSON] загальна площа будівлі після реконструкції становить 141,7 м.кв. Таким чином, в результаті реконструкції та добудови до будівлі збільшилась її загальна площа (з 61,0 м. кв. на 141,7 м. кв.) та суттєво змінились технічні характеристики об'єкту. Стверджують, що маючи намір зареєструвати право власності на новозбудований житловий будинок вони звернулись до Реєстраційної служби Мостиського районного управління юстиції, де їм роз'яснили, що у державній реєстрації прав на нерухоме майно на реконструйований об'єкт нам буде відмовлено, оскільки порушений порядок реєстрації речових прав на поділений та реконструйований об'єкт нерухомого майна. Тому оформлення їхнього права власності можливе лише в судовому порядку Також зазначають, що на даний час між приміщеннями, які належать їм на праві спільної часткової власності, та приміщеннями, які належать відповідачеві - [PERSON] поставлені перегородки, проведені окремі комунікації, у кожного свій вхід до будівель, розмежовано земельні ділянки. Приміщень, якими ми користуємося з [PERSON] спільно - не має. З огляду на наведене просять суд: - виділити [PERSON] у власність в натурі 47/200 частини житлового будинку (будинковолодіння), що перебуває у спільній частковій власності, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - виділити [PERSON] у власність в натурі 47/200 частини житлового будинку (будинковолодіння), що перебуває у спільній частковій власності, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - припинити їхнє право спільної часткової власності на житловий будинок (будинковолодіння), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - визнати за ними право власності по ? частини кожному на відокремлений житловий будинок, загальною площею 141,7 м. кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, проте подали до суду заяви, в яких просять справу розглядати у їх відсутності та зазначають, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій позов визнає та просить суд справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача - Гостинцівської сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу у його відсутності. Представники третіх осіб - Реєстраційної служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області та КП «Мостиське РБТІ» у судове засідання не з'явилися і не повідомили про причини своєї неявки, а також від них не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Договору дарування садиби від 10.09.2004року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.5), позивачам [PERSON] та [PERSON] (обдарованим) дарувальницею [PERSON] було передано у власність безоплатно садибу, яка знаходиться в с.Гостинцеве, по вул.Львівській, будинок [ADDRESS], квартира під №2, Мостиського району Львівської області, до складу якої входить частина будинковолодіння (квартира №2), яка становить 47/100 частини домоволодіння, що складалася з двох житлових кімнат, кухні, туалету, коридору та ванної, житловою площею 30,9 кв.м. з господарськими будівлями: стайнею та вбиральнею, загальною площею 61,0 кв.м., що належала [PERSON] на підставі рішення Мостиського районного суду Львівської області від 12.03.2003року та додаткового рішення Мостиського районного суду Львівської області від 26.03.2003року (справа №2-24/2003р.). Крім того, предметом вищевказаного договору дарування була також земельна ділянка на якій розташована садиба загальною площею 0,1215 га, передана для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що належала [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Гостинцівською сільською радою 07.09.2004року. Інша частина будинковолодіння [ADDRESS], а саме 53/100 частини, на підставі рішення Мостиського районного суду Львівської області від 12.03.2003року та додаткового рішення Мостиського районного суду Львівської області від 26.03.2003року належить [PERSON] - відповідачу у даній справі. Як вбачається із матеріалів справи, у встановленому законом порядку позивачами зареєстровано право власності на зазначену частку будівлі по 47/200 частин за кожним, що стверджується копією витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4750469 від 15.09.2004 року (а.с.6). Крім того, позивачу [PERSON], на підставі вищенаведеного договору дарування від 10.09.2004року, 18.03.2005року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.7), на земельну ділянку площею 0,1215 га, розташовану в [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд. В подальшому, у 2015 році рішенням Гостинцівської сільської ради № 30 від 23.09.2015 року (а.с.8) позивачам надано дозвіл на виготовлення будівельного паспорта на реконструкцію вказаного домоволодіння (частини будинковолодіння) в [ADDRESS]. 09.10.2015 року Відділом містобудування та архітектури Мостиської РДА Львівської області позивачам був виданий будівельний паспорт на реконструкцію зазначеної частини будинковолодіння (а.с.9). На підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт (а.с.10), поданому до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, зареєстрованого 21.10.2015 року, позивачами було розпочато процес реконструкції частини житлового будинку (будинковолодіння) в [ADDRESS], за будівельним паспортом від 09.10.2015року. 30.11.2015 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області було зареєстровано подану позивачами декларацію про готовність об'єкта до експлуатації за №ЛВ 142153320326 (а.с.11,12). Із довідки, виданої виконавчим комітетом Гостинцівської сільської ради Мостиського району Львівської області №1987 від 16.11.2015року (а.с.13) вбачається, що вищевказаному новоствореному об'єкту нерухомого майна присвоєно нову адресу: [ADDRESS]. Згідно даних технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виготовленого станом на 09.11.2015 року ФО-П [PERSON], загальна площа будівлі після реконструкції становить 141,7 кв.м. Будинок двохповерховий. Перший поверх будинку має загальну площу приміщень 73,5 кв.м. та складається з однієї кімнати площею 21,5 кв.м., сходової клітки площею 9,0 кв.м., санвузла площею 3,6 кв.м., коридору площею 9,0 кв.м., кухні площею 16,9 кв.м., коридору площею 3,6 кв.м., санвузла площею 7,8 кв.м. та комори площею 2,1 кв.м. Другий поверх будинку має загальну площу 68,2 кв.м. та складається із чотирьох житлових кімнат площами 13,4 кв.м., 18,3 кв.м., 11,5 кв.м., 22.1 кв.м., а також коридору площею 2,9 кв.м. До будинку приналежні господарські будівлі та споруди. Таким чином, в результаті реконструкції частини будинковолодіння, що була подарована позивачам, збільшилась її загальна площа (з 61,0 кв.м. на 141,7 кв.м.) та суттєво змінились технічні характеристики об'єкту. Як вбачається зі змісту позовної заяви, спір між сторонами виник з тих причин, що Реєстраційна служба Мостиського РУЮ - третя особа у справі, відмовляється зареєструвати за позивачами вказану новобудову, оскільки ними «порушений порядок реєстрації речових прав на поділений та реконструйований об'єкт нерухомого майна». Тому оформлення їхнього права власності можливе лише в судовому порядку. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За ст.41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього прав чи обмежений у його здійсненні Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним з способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Частинами третьою, четвертою ст.357 ЦК України передбачено, що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна; співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Згідно із частинами першою, третьою ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною першою ст.364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У відповідності до абзацу першого п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Аналогічна позиція зазначена і в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Отже, підсумовуючи все вищенаведене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, зокрема враховуючи те, що належна позивачам подарована частина будинковолодіння [ADDRESS], а саме 47/100 частини, була відокремлена та у встановленому законом порядку на підставі необхідних дозволів з дотриманням чинних будівельних норм позивачами проведена її реконструкція, зазначений реконструйований об'єкт нерухомого майна введено в експлуатацію з присвоєнням нової адреси: [ADDRESS], новостворена будова складає собою окремий об'єкт нерухомого майна, який не порушує права іншого співвласника будинковолодіння [ADDRESS] - відповідача [PERSON], з огляду на те, що в результаті відокремлення частини будинковолодіння позивачами відповідач [PERSON] став єдиним власником будинковолодіння [ADDRESS], а право спільної часткової власності позивачів на належні їм частки у вказаному будинковолодінні припинилося, беручи до уваги те, що приміщень спільного користування у сторін немає, вони мають окремий вхід до будівлі, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), а також те, що новостворена будівля зведена на земельній ділянці, яка перебуває у власності одного із позивачів - [PERSON] та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, суд приходить до висновку, що визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує, права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є достатньо підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved