Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] по праву на спадщину після смерті батька [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог вказав, що [INFO] року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається з 3-х кімнатної кооперативної квартири в ЖК «Флора-11», розташованої за адресою: [ADDRESS]. Вказав, що спадкоємцями кваритири є він, його мати та рідна сестра, проте останні відмовились від прийняття своїх часток цієї спадщини на його користь. Зазначив, що оформити свої спадкові права не зміг через відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючого документа на вказану квартиру, було роз'яснено його право звернутися для захисту своїх прав до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив (а.с.24), у зв'язку з чим ухвалою суду від 17.03.2016 року з урахуванням згоди представника позивача, суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні позов позивача підтримала. Третя особа [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала (а.с.28). Вилухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER], [INFO] р. помер [PERSON] (а.с.10). Як вбачається з листів приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Кішкіної О.О., долучених до матеріалів справи, 12.09.2015 року була заведена спадкова справа №27/2015 після померлого [INFO] року [PERSON], який постійно проживав за адресою: [ADDRESS]. Крім того, нотаріусом було повідомлено, що [PERSON], дочка спадкодавця та [PERSON], дружина спадкодавця, 15.08.2015 року відмовились від прийняття спадщини (а.с.8-9). Матеріалами справи було підтверджено, що нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS], у зв'язку з тим, що документи щодо належності цього майна спадковацеві відстуні (а.с.7). Згідно довідки ОЖК «Дом-Сервіс» судом вбачається, що [PERSON] був членом ЖК «Флора-11» та мав право власності на 3-х кімнатну квартиру [ADDRESS]. Вказано, що повна вартість квартири сплачена ним повністю, останній паєвий взнос був зроблений 30.09.1992 року(а.с. 6). Згідно ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону СРСР від 06.03.1990 року «Про власність» (зараз втратив чинність), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Аналогічне положення містила ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року (втратив чинність), відповідно до якої, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Абзацом 2 ч. 2 ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Відповідно до вимог ст. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово - будівельним кооперативом, є його власністю. У разі викупу квартири член житлово - будівельного кооперативу стає її власником. Відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 25.07.2014 року вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.29). На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] фактично набув право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS], оскільки повністю сплатив пайовий внесок в 1992 році, проте у встановленому законом порядку не зареєстрував своє право власності. Згідно Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року: «У разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкоємець вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини». Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Пунктом 1 ст. 1265 ЦК України встановлено, що у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Матерілами справи встановлено, що позивач є сином [PERSON] Також судом встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] , на теперішній час ні за ким не зареєстровано, у зв'язку з чим нотаріальна контора позбавлена можливості видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно. Відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду у порядку позовного провадження. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, в зв'язку з чим в даний час неможливо належним чином оформити право власності на квартиру [ADDRESS], що належела померлому, що дало б можливість позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу захисту, позивач обґрунтовано звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування в судовому порядку. Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька, інші спадкоємці відстутні, а належні померлому на праві власності об'єкт нерухомого майна не був належним чином ним зареєстрований відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, то суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved