Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

15.09.2021 року позивач звернулася до Корабельного районного суду міста Миколаєва із позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх його видів заробітку (доходу), з дня подання позову до суду і до повноліття дітей. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що перебувала з відповідачем по справі у шлюбі, який було зареєстровано 17.10.2009 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 538. Від шлюбу у сторін по справі народилося два сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано 21.01.2020 року рішенням Корабельного районного суда м. Миколаєва. На теперішній час діти проживають разом із позивачем та повністю перебувають на моєму утриманні. Відповідач мешкає окремо та ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим він має можливість надавати аліменти у зазначеному в позові розмірі. В судове засідання сторони, повідомленні своєчасно та належним чином, не з`явилися. Позивач надала до суду заяву в якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про їх задоволення. Відповідач надав до суду заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази додані до неї, взявши до уваги заяви від сторін по справі, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, який було зареєстровано 17.10.2009 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 538. Від шлюбу у сторін по справі народилося два сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано 21.01.2020 року рішенням Корабельного районного суда м. Миколаєва. На теперішній час діти проживають разом із позивачем та повністю перебувають на моєму утриманні. Відповідач мешкає окремо та ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим він має можливість надавати аліменти у зазначеному в позові розмірі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття: Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Такий обов`язок не припиняється і в тому випадку, коли діти набувають повну дієздатність до досягнення ними повноліття при укладанні шлюбу у випадку зниження їм шлюбного віку. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Обов`язок по утриманню зберігається і тоді, коли дитина народилася у шлюбі, який пізніше було визнано недійсним, а також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків. Відповідно ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Таким чином, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (частина друга статті 182 Сімейного Кодексу України). Відповідно до частини першої статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Він визначається за умови, що батько чи мати, які проживають окремо, не мають достатньої кількості коштів, аби здійснювати більші виплати. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. На підставі вищезазначеного суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову позивача, вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає матеріальним нормам законодавства України. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн., в зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: approved