Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

15 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження позовних вимог вказала, що їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності належить трьохкімнатна квартира, загальною площею 40,5 кв.м., що знаходиться за адресою, [ADDRESS]. Позивачка вказує, що в період з 01.11.2014 року по 30.06.2017 року вона одноособово несла всі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які нараховані на квартиру. Дана сума витрат складає 11 356 грн. 42 коп. Позивачка вказує, що добровільно відповідач, як співвласник квартири не бажає повернути половину витрат в сумі 6337 грн. 68 коп., які зобовязаний їй повернути. Позивач [PERSON] до суду подав заяву, в якій виклав прохання проводити розгляд справи без її участі. Позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав повністю позов та не заперечував проти його задоволення, однак подав заяву про розстрочення виконання рішення суду, посилаючись на те, що він у квартирі не проживав і не мав можливості в добровільному порядку проводити оплату комунальних послуг. На даний час розмір його щомісячного доходу становить заробітна плата, в сумі 4500 грн. і на його переконання розстрочка суми його боргу перед позивачкою на вісім місяців по 892 грн. 21 коп. буде в найбільшій мірі відповідати інтересам обох сторін. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частина 4 статті 206 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позову відповідачем [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Обовязок [PERSON] як співвласника квартири по оплаті комунальних послуг виходив з того,\~ що нормою\~ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч.3 \~ст. 20 цього Закону\~обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 528 ЦК України передбачено, що інша особа може задовольнити вимогу кредитора без згоди боржника у разі небезпеки втратити право на майно боржника (право оренди, право застави тощо) внаслідок звернення кредитором стягнення на це майно. У цьому разі до іншої особи переходять права кредитора у зобов'язанні і застосовуються положення статей 512 - 519 цього Кодексу. Враховуючи викладене позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону. Суд вважає передчасним та таким, що не підлягає задоволенню клопотання відповідача, [PERSON], про розстрочення виконання рішення про стягнення з нього на користь [PERSON] 6337 грн. 68 коп. на вісім місяців. При відхиленні даного клопотання суд враховує розмір заборгованості, що становить менше двох середньомісячних зарплат відповідача, а також матеріальне становище сторін. Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому із [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. Також з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки 800 грн. в рахунок відшкодування її витрат на правничу допомогу, яка їй була надана на стадії підготовки позовної заяви, для звернення до суду.

Outcome: approved