Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~16.07.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовам до [PERSON] про зменшення розміру аліментів . \~ \~ \~ \~Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 02.12.2008 рорку між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб, від якого вони мають спільну дитину, дочку [PERSON] , [INFO] . 20.04.2014 року рішенням Бранівського районного суду шлюб між ними було розірвано. Відповідно до судового наказу № 759/3409/19, виданого 05.06.2019 року Оболонським районним судом м. Києва з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 11.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Про такий судовий наказ він дізнався із постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.06.2019 року. Визначений розмір аліментів йому сплачувати важко, оскільки на його утриманні перебуває ще одна дитина, його малолітній син, [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є його цивільна дружина [PERSON] . Факт його батьківства підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] . Враховуючи вищевикладені обставини та посилаючись на вимоги ст. 161 ЦПК України про умови видачі судового наказу та ст. 192 СК України, позивач просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 05.06.2019 року з 1/4 до 1/6 частини його заробітку ( доходу). Ухвалою судді 22.07.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, справу призначено до розгляду по суті без повідомлення сторін, роз`яснено учасникам справи право на подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, а відповідачці - наслідки неподання відзиву на позов у встановлений судом строк (а.с. 20-21 ). Відповідач [PERSON] надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву в якому просила в задоволенні позову відмовити, оскільки матеріальне становище позивача не змінилося, а його доходи збільшилися, що дає можливість сплачувати аліменти у розмірі визначеному судовим наказом. Клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм об`єктивну та неупереджену оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що судовим наказом № 759/3409/19, виданим 05.06.2019 року Оболонським районним судом м. Києва з [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 13- 14). Згідно ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. [PERSON] є батьком двох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] ( а.с. 12 ,15 ). Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої домовленості - судом. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2019 року - 1626 грн., з 01.07.2019 року 1699 грн., з 01.12.2019 року 1779 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2019 року 2027 грн., з 01.07.2019 року 2118 грн., з 01.12.2019 року 2218 грн. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки згідно довідки № 444 від 08.07.2019 року ТзОВ «ЕССІТІ Україна» ( а.с. 16 ), його середня заробітна плата становить 55\~000 грн., а тому 1/6 її частини буде перевищувати необхідний прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, тобто для доньки [PERSON] , [INFO] . Крім того, суд враховує і сімейний стан позивача, а саме перебування на його утриманні ще однієї дитини малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що не було відомо суду при винесенні судового наказу від 19.03.2019 року. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143 цс 13. Згідност. 8 ЗУ «Про охорону дитинства`кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні з 1/ 4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожитковихмінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Українипри розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України (оскільки відповідачка [PERSON] , як отримувач аліментів звільнена від сплати судового збору, то сплачений при зверненні до суду позивачем [PERSON] , судовий збір у розмірі 768,40 грн. стягненню на його користь не підлягає).

Outcome: approved