Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

18 лютого 2015 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заяв [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у частці від доходу. Позивач вказувала, що 10 серпня 2002 року по 03 грудня 2013 року перебувала у шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] аліментие сплачує в добровільному порядку не регулярно. В зв"язку з цим позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку і доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення [PERSON] повноліття, допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, повідомила, що повністю підтримує позов на тих підставах, що викладені в позовній заяві, наполягає на задоволенні вимог . Відповідач [PERSON] в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, повідомив що визнає позов, не заперечує проти його задоволення. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі Суд, з"ясувавши позицію сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 10 серпня 2002 року до 03 грудня 2013 року перебували у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Куйбишевського районного управління юстиції , актовий запис № 43. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. Відповідно до ст.60 ЦПК України , кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В письмовій заяві відповідач [PERSON] повідомив , що позов позивача [PERSON] визнає, не заперечує проти ухвалення судом рішення про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання своєї неповнолітньої дитини. В даний час відповідач проживає окремо, матеріальної допомогу на утримання дитини надає не регулярно, дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, розмір аліментів на утримання дитини відповідачем не оспорюється. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує (стаття 182 СК України): 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин першої і другої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. До суду з позовом позивач звернулась 18 лютого 2016 року. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України , суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позивача при пред'явленні до суду позову звільнено від оплати судових витрат, а рішення ухвалено на її користь, суд у відповідності до вимог, передбачених ст.88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача [PERSON] в дохід держави судових витрат в сумі 551 грн. 20 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved