Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою, зокрема [ADDRESS] , шляхом його допуску до цієї квартири та передачі йому ключів від неї, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що спірна квартира є їх із відповідачкою спільною власністтю, оскільки була придбана ними в шлюбі, тоді як наразі остання чинить перешкоди у користуванні такою. 10 грудня 2019 року ухвалою головуючого судді Святошинського районного суду м. Києва Скрипник О.Г. відкрито провадження у справі. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2020 справа передана в провадження судді Коваль О.А. після судді Скрипник О.Г. у зв`язку з закінченням терміну повноважень. Розпорядження № 146 від 02.04.2020 року. Ухвалою від 07 квітня 2020 року справу прийнято до розгляду суддею Коваль. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, пояснивши, що сторони є співвласниками спірної квартири [ADDRESS] , проте її довіритель не має можливості користуватися своєю власністтю, оскільки наразі в цій квартирі живуть сторонні особи, які були заселені відповідачкою без його на те відома та згоди, у зв"язку з чим просить прийняти рішення про усунення перешкод у користуванні квартирою, шляхом його допуску до цієї квартири та передачі йому комплекту ключів від неї. Відповідачачка направляла суду відзив на вказаний позов (а.с. 34-38) відповідно до якого проти поданого позивачем позову заперечувала та просила відмовити, посилаючись на те, що зазначена квартира були придбана в період їх з позивачем шлюбі, але за кошти її батька. Крім того, позивач в цій квартирі довгий час не проживав, наразі ця квартира здається в оренду іншим особам Стороною позивача було надано відповідь на відзив (а.с. 65-67), а стороною відповідача заперечення на відповідь на відзив (а.с. 77-79). Представники відповідачки, які були присутні в судовому засіданні у різний час, у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог у їх задоволенні просили відмовити, зокрема з тих підстав, які викладено у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив та зокрема з підстав відсутності спору та доказів тощо, що позивачу чиняться перешкоди відповідачем. Заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши у їх сукупності та співставленні надані суду докази, дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог з огяду на таке. 19.09.1995 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб у Відділ реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Києва. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] була придбана в період шлюбу сторін [PERSON] та [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 17.01.1998 року (а.с. 14,15, 6), що не заперечується обома сторонами. Згідно наданих суду документів, зокрема копій паспортів вбачається, що місцем реєстрації [PERSON] та [PERSON] є квартира [ADDRESS] . Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла не інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ст.ст. 63, 68 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Оскільки, зібраними у справі доказами підтверджується факт придбання спірної квартири [ADDRESS] в період шлюбу, тому згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України вона є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Слід вказати, що суд робить відповідні висновки з огляду на Закон, який регулює вказані правовідносини та в межах предмету доказування заявленого спору про усунення перешкод у користуванні квартирою. А тому з огляду на те, що позовні вимоги [PERSON] щодо одноособової власності на спірну квартиру наразі не заявлені в межах даного спору, тому відповідно ця обставина не встановлюється судом, оскільки не є предметом розгляду саме цього позову. Згідно ч.1, 3 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Згідно ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інше не заборонені законом угоди. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки, позивач є співввласником спірної квартири в силу відповідного Закону, то він має право вимагати усунення перешкод у її користуванні. У судовому засіданні знайшло підтвердження те, що у сторін склалися непорозуміння в частині користування цією квартирою, зокрема в матеріалах справи наявні договори оренди квартири [ADDRESS] , укладені 14.08.2018 та 14.08.2019 між [PERSON] та [PERSON] , за дорученням [PERSON] згоду на укладання яких [PERSON] в установленому порядку не давав та відповідно у зв"язку з чим останній немає доступу до своєї співвласності. З огляду на зазначене, порушені права підлягають захисту, зокрема слід зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом допуску [PERSON] до цієї квартири та передачі йому екземпляра ключів від неї, задвольнивши таким чином позовні вимоги. Згідно ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved