Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

[PERSON] 04.06.2018 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що із відповідачем по справі [PERSON] вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 11.10.2012 року виконкомом Жуковецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, актовий запис №05. Від цього шлюбу у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Пояснила, що близько одного місяця вона разом із відповідачем не проживають та не підтримують сімейних стосунків, так як відповідач забрав свої речі та переїхав проживати до своєї матері в с.Жуківці Жмеринського району Вінницької області. Пояснила, що відповідач [PERSON] їздить на заробітки за межі України, а саме до Польщі та Чехії, де працює офіційно на будівництві, але вона не має можливості надати докази щодо місця роботи останнього та його заробітку, так як не має точного місця роботи. Зазначила, що за час спільного проживання відповідач, працюючи за кордоном отримував близько 20000 грн. на місяць. Проте між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо стягнення аліментів на утримання дітей в позасудовому порядку, так як останній в добровільному порядку не бажає допомагати та приймати участь в утриманні дітей і матеріально допомагати їм. Вказала, що її з 16.12.2015 року прийнято на посаду завідуючої Ярошинським сільським клубом Жмеринського району Вінницької області, але з 05.12.2017 року вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тобто до [INFO], та знаходиться на обліку в УПСЗН Жмеринської РДА, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини, яка з грудня 2017 року по травень 2018 року становила 5160 грн., якої не вистачає для нормального проживання та харчування її та двох дітей, оплати за комунальні послуги. Інших доходів у неї немає, вона повинна купувати для себе та дітей продукти харчування, засоби гігієни та одяг, а також інші необхідні речі, в теперішній час вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі. У відповідача інших утриманців немає, стягнень по виконавчим документам не проводиться. Враховуючи викладене, просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 1800 грн. щомісяця на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття (а.с.1-2). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 19.06.2018 року відкрито провадження у цій справі із призначенням її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.22). 03.07.2018 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому він позовні вимоги визнав частково, та просив стягувати з нього аліменти на утримання їхніх з позивачем неповнолітніх дітей щомісячно в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з дня подані позовної заяви, до досягнення дітьми повноліття, оскільки він не має постійної роботи, а його тимчасові заробітки становлять близько 3000-4000 грн. на місяць, яких навіть йому не вистачає на проживання та твердження позивача відносно того, що він наразі працює офіційно за кордоном та отримує щомісячну заробітну плату в розмірі 20000 грн. є надуманими, взагалі необґрунтовані та не підтвердженні жодними доказами. Зазначив, що дня нього не зрозуміле значення приєднаних до позову копій документів на іноземній мові, на які у його змісті відсутні будь-які посилання. Вважає безпідставним розмір заявлених позивачем аліментів у розмірі 1800 грн. щомісяця, на кожну дитину (а.с.26). З огляду на вказане суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності учасників справи. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Так, з копій свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5) та свідоцтв про народження серії [NUMBER] (а.с.6), серії [NUMBER] (а.с.7), вбачається, що сторони у справі з 11.10.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та являються батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки виконкому Жуковецької сільської ради Жмеринського району вінницької області від 31.05.2018 року №494 (а.с. 8) позивач [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS]; до складу її сім'ї входить син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Згідно копії Розпорядження Жуковецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 15.12.2015 року за №15 (а.с.9) [PERSON] з 16.12.2015 року прийнята на посаду завідуючої Ярошенським сільським клубом на 0,5 посадового окладу. Згідно копії Розпорядження Жуковецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 05.12.2017 року за №11 (а.с.10) завідуючій сільським клубом с.Ярошенка [PERSON] з 05.12.2017 року по 13.10.2010 року надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до копії довідки Жмеринського РУСЗН від 31.05.2018 року №1421 (а.с.11) [PERSON] знаходиться на обліку УПСЗН Жмеринської РДА та отримує одноразову допому при народження 1-єї дитини, яка з грудня 2017 року по травень 2018 року становила по 860 грн щомісячно. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, ніким не оскаржуються та не суперечать один одному. Відповідно до вимог ст.180, 181, 184 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З огляду на дослідженні в судовому засіданні докази в суду немає сумнівів щодо справжності обставин, викладених у заяві позивачем, які свідчать про те, що відповідач ухиляється від свого обов'язку утримувати своїх дітей до досягнення останніми повноліття. Разом з тим, суд визнає недоведеним позивачем всупереч власного обов'язку обгрунтованості заявленого розміру оспорюваних аліментів, оскільки нею не доведено відповідними доказами наявність у відповідача будь-якого власного доходу чи особистого рухомого або нерухомого майна, не обгрунтовано власне розмір заявлених аліментів та не представлено його розрахунку, не вказано яку суму коштів особисто вона витрачає на утримання дітей щомісячно. Так, суд не приймає до уваги додані до позову копії документів на іноземній мові (а.с.12-15), які не мають перекладу у встановленому порядку, що визначає недопустимість таких доказів, а також копії страхових договорів від 23.05.2016 року та від 03.01.2017 року (а.с.16), які не містять ніяких відомостей щодо спірних правовідносин, у тому числі за обмеженням їх періоду дії вочевидь до пред'явлення цього позову, отже є неналежними доказами. При цьому визначає достатнім для належного забезпечення потреб неповнолітніх дітей надання відповідачем утримання в розмірі 2300 грн. щомісячно на двох дітей, що перевищуючи встановлене наразі законом обмеження аліментів для дітей віком до 6 років, забезпечуватиме достатнє їх утримання відповідачем, можливість здійснення якого останнім визначається тим, що він є працездатною особою, відтак не обмежений у здатності мати додатковий дохід, з огляду на відсутність заперечень цих обставин у відзиві на позов, у зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із визначенням розміру оспорюваних аліментів у вказаному у вказаному, меншому від заявленого позивачем, та більшому від визнаного відповідачем, обсязі. Відповідно до положень ст.430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до положень п.14 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору за цим предметом цивільного спору. Відтак, за правилами ст.141 ЦПК України при задоволенні позову з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати із сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. щодо вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини на час пред'явлення позову.

Outcome: approved