Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

31 грудня 2020 року позивачі звернулися до Самарського районного суду м.\~Дніпропетровська з зазначеним позовом. В прохальній частині позову позивачі просять суд визнати [PERSON] (паспорт [NUMBER] виданий Красногвардійським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 18.11.2011р.), такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Судові витрати по справі стягнути з відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . У вищезгаданій квартирі відповідно до довідки про склад сім`ї №4799 зареєстрована, але не проживає, з липня 2017 року і по сьогоднішній день їхня онука [PERSON] З метою встановлення фактичного місця проживання відповідача та її малолітньої дитини [PERSON] , вони звернулися до адвоката, яким було сформовано адвокатський запит. Відповідач не проживає за вищезазначеною адресою з моменту її реєстрації, а саме з 31.07.2017 року, як їм відомо [PERSON] створила сім`ю та уклала шлюб з чоловіком з яким фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , за зазначеною адресою також зареєстрована малолітня дитина відповідача. Зареєстрована відповідачка була ними, у звязку з тим, що вона їм пояснила, що це є формальність, яка необхідна їй для отримання соціальної допомоги при народженні дитини, проте після народження дитини [PERSON] 15.11.2017 добровільно зніматися з реєстраційного обліку не бажала. Відповідач не прожива в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Факт реєстрації відповідачів порушує їхнє право на вільне розпорядження і користування майном, жодних перешкод на протязі всього часу не проживання відповідача ними не чинилось, вона у добровільному порядку залишила житло. Враховуючи вище викладене вважають, що [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] у зв`язку з тривалою, на протязі трьох років, без поважної причини, відсутністю за місцем реєстрації, окрім того, не сплачує за комунальні послуги та не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, а тому позивачі як власники житла змушені звернутися до суду з даною позовною заявою оскільки відповідач створює їм перешкоди у здійсненні права користуванні розпорядженням їх майном (а.с. 2-5). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2021 року по даній справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду (а.с. 26). В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Також пояснив, що з своїх 18 років [PERSON] не була ніде прописана. До досягнення нею 18 років вона була прописана у своєї матері, після досягнення повноліття відповідачки мати її виписала з свого житла та продала цю квартиру та поїхала до іншого міста. До 2017 року відповідачка проживала та була зареєстрована в їхній квартирі де він зареєстрований зі своєю дружиною. Відповідачка постійно бере кредити, у знайомих гроші в борг, постійно лається, гроші на комунальні послуги та утримання житла не надає, до квартири не з`являється, опору їй ніхто не чинить. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала. Також пояснила, що позивачі були її опікунами з її чотирьох років, коли вона розлучилася зі своїм першим чоловіком, вона з сином переїхала жити до позивачів, свої меблі перевезла до позивачів. Потім зійшлася з іншим чоловіком з яким і почала жити та до сьогодні проживає з ним. В квартирі у позивачів заборонялося все, дитині не можна було голосно розмовляти. З позивачами перестали спілкуватися з 2018 року, дитина прописана у батька по [ADDRESS] . Позивачам пропонувала платити за комунальні послуги, але вони відмовилися, у них на все стоять лічильники. В квартирі у позивачів знаходиться її меблі, а саме: ліжко, комод, тумба, меблі та техніка. В задоволенні позовних вимог просила відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день та час розгляд справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона племінниця [PERSON] , відповідач не проживає у позивачів з 2019 року, практично не приходить до позивачів, коли приходить до позивачів, то це супроводжується скандалами, погіршенням самопочуття позивачів, [PERSON] приходила з поліцією за документами до позивачів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачі її сусіди, [PERSON] вже багато років, як вийшла заміж , не живе у позивачів. Навідувалася до позивачів дуже рідко з дитиною. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона племінниця позивачів. Анна не проживає у позивачів з 19 років, як вийшла заміж перший раз. Іноді вона приходила до позивачів, останнім часом зовсім не приходила, дану інформацію знає оскільки буває у позивачі кожні вихідні та на всі свята. У квартирі є особисті речі [PERSON] , а саме: ліжко та комод. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачів. [PERSON] не проживає у позивачів приблизно з 2015 року, як вийшла заміж перший раз . Зараз проживає з другим чоловіком та з дитиною. Після того, як вона вийшла заміж вона її бачила 1-2 рази. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору міни від 16.12.2002 року [PERSON] та [PERSON] обміняли свою квартиру за адресою: [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS] (а.с. 8) З довідки №4799 про склад сім`ї виданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 9). Відповідно акту від 20.07.2018 року підписаного директором КП «ЖГ Самарського району» ДГС Файфер С.Н., вбачається, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , з 2017 року і по теперішній час (а.с. 10). Відповідно акту обстеження домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 31.07.2017 року і по теперішній час (а.с. 11). З відповіді Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №10» Дніпровської міської ради від 27.11.2020 вбачається, що патронаж до дитини віком до 1 (одного) року лікарем ЗПСЛ здійснювався за адресою: [ADDRESS] . В подальшому мати [PERSON] з дитиною спостерігались амбулаторно. Викликів до додому не було (а.с. 13). З довідки №1710 про склад сім`ї виданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 46). Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні фактичним обставинами справи, суд доходить до наступного. В силу ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. У відповідності до ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. У відповідності до ст. 71 ЖК України, та роз`яснень, даних у п. 10 постанови N 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї зберігається протягом шести місяців або інших строків, передбачених цією статтею. Також вказаною нормою закону передбачені випадки, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. За змістом ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, а також ст. Протоколу № 1 до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватись своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Статтями 77 - 80 ЦПК України встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. \~Вирішуючи позов по суті, суд, також, звертає увагу, що відповідно до положень ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані докази, враховуючи, що відповідачі, в добровільному порядку знятися з реєстрації не виявляють бажання, а власникам майна [PERSON] , [PERSON] даний факт є перешкодою у повному володінні даним майном, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує на підставі\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved