Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,5415 га., розташовану на території Новопільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області в порядку спадкування за законом після смерті його матері - [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Івановичі Черняхівського району Житомирської області. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява від Вільської сільської ради, в якій висловлене клопотання про слухання справи у відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечували. В зв`язку з визнанням позову відповідачем, суд прийшов до висновку про можливість винесення рішення по суті позову при підготовчому розгляді справи згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє із наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що [INFO] с.Івановичі Черняхівського району Житомирської області померла мати позивача [PERSON] , що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 2,5415 га., з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1825686200:01:000:0149, розташована на території Новопільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області. За життя [PERSON] була членом КСП "Заповіт [PERSON] " та отримала право на земельний пай, що стверджується відповідним сертифікатом серії ЖТ № 0073370 виданого 09.04.1997 року (а.с.11), однак, Державний акт на право приватної власності на землю був виданий вже після її смерті . Позивач фактично прийняв спадщину після смерті матері шляхом вступу в управління та володіння майном померлої, що стверджується довідкою виданою Вільською сільською радою Черняхівського району Житомирської області за №442 від 16.08.2019року (а.с.10). Враховуючи те, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЖТ №020650 23.03.2001 року, виданий після смерті [PERSON] , позивач не має можливості оформити право на спадщину на спірну земельну ділянку в позасудовому порядку. В нотаріальній конторі позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті матері, що стверджується постановою державного нотаріуса Черняхівської державної нотконтори (а.с.17). Вказані факти сторонами не оспорюються ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає. В зв`язку з цим, судом у відповідності із ст.82 ЦПК України, визнані вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. В п.4 Перехідних положень ЦК України зазначено, що положення ЦК України (ред. 2004 р.) застосовуються до цивільних правовідносин, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до абз.2,3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 « Про судову практику в справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкодавців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом Оскільки спадщина після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилася і була прийнята до [INFO] , а тому до даних спірних правовідносин слід застосувати законодавство, яке діяло на момент їх виникнення, а саме норми ЦК України (ред. 1963 р.) та Земельного кодексу (ред. 1990 р.). Враховуючи викладене, суд вважає, що спірна земельна ділянка увійшла до складу спадщини після смерті [PERSON] в силу ст.548 ЦК України (ред. 1963 року). Згідно відомостей наданих державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори 21.11.2019 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (а.с.26). Згідно із ч.2. ст. 548 ЦК України (ред. 1963 року), незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В зв`язку з цим та у відповідності до ст. 6 ЗК України (ред. 1990р.), земельна ділянка площею 2,5415 га., призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належать позивачу, як спадкоємцю за законом після смерті його матері [PERSON] з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 392 ЦК України (ред. 2004 року), власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За ч. 1 ст. 182 ЦК України (ред. 2004 року), право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. У відповідності із ст.328 ЦК України (ред. 2004 року), право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача законні та підставні, а тому підлягають задоволенню . На підставі наведеного,

Outcome: approved