Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області з заявою, згідно якої просить суд встановити факт смерті [PERSON], який народився 21.06.1948 року у місті Прокопєвськ Кемеровської області Російської Федерації, помер 15.10.2017 року в м. Кальміуське (Комсомольське) Старобешівського району Донецької області. В своїй заяві посилається на те, що він є сином померлого [PERSON], [INFO], який помер 15.10.2017 року в м. Комсомольське (перейменоване в Кальміуське) Старобешівському районі Донецької області. Документами, що підтверджують факт смерті на тимчасово окупованій території є довідка про смерть від 16.10.2017 року та свідоцтво про смерть серії ДНР № 083608, видане 16.10.2017 року адміністрацією міста Комсомольське Донецької Народної Республіки, яка є органом, що знаходиться на території непідконтрольній державній владі України. Встановлення факту смерті необхідно заявнику для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України. У судове засідання заявник [PERSON] не з'явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві просить справу розглядати за його відсутності. Представник Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив лист згідно якого просить справу розглядати без їх представника. Суд вважає, що в справі достатньо доказів для її розгляду без участі заявника та представника заінтересованої особи. Розглянувши заяву, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 2 ст.\~317\~ЦПК України справи про\~встановлення факту\~народження або\~смерті особи\~на тимчасово\~окупованій території\~України,\~визначеній Верховною\~Радою України,\~розглядаються невідкладно\~з моменту\~надходження відповідної\~заяви до\~суду. Постановою Верховної\~Ради України\~№254-VIII\~від 17\~березня 2015\~року «Про\~визнання окремих\~районів,\~міст,\~селищ і\~сіл Донецької\~та Луганської\~областей тимчасово\~окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою Верховної\~Ради України\~№252-VIII\~від 17.03.2015\~року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року. Згідно з ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-РО № 0201859 від 25.04.2007 року. Заявник [PERSON] звернувся до Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області з заявою щодо державної реєстрації смерті [PERSON], [INFO], який помер 15.10.2017 року. 30.05.2018 року керівником органу державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки свідоцтво про смерть не відповідає умовам діючого законодавства та не створює правових наслідків, бо видане на тимчасово окупованій території України. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії ДНР № 083608, яке видане незаконно створеним на тимчасово окупованій території України органом реєстрації актів цивільного стану [PERSON], [INFO], помер 15.10.2017 року у м. Комсомольське, Старобешівського району. Суд сприймає надане заявником свідоцтво про смерть [PERSON] серії ДНР № 083608, видане 16.10.2017 року, як носій конкретної інформації, що свідчить про факт смерті [PERSON], при цьому не може визнати вказане свідоцтво належним та допустимим доказом, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», воно є недійсним і не створює правових наслідків, але суд бере до уваги, що не прийняття по суті рішення по даній справі може вплинути на права і обов`язки заявника. Так, з наявних у справі доказів вбачається, що реєстрація смерті батька заявника у органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати смерть на підставі вищезазначеного свідоцтва про смерть у заявника не має, так як воно не відповідає визначеній чинним законодавством формі для проведення державної реєстрації смерті, тому відновлення порушених прав заявника не можливо в іншій спосіб, як встановлення даного юридичного факту в судовому порядку. Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер 15.10.2017 року в м. Кальміуське (Комсомольське) Старобешівського району Донецької області, тобто на тимчасово окупованій території України, про що свідчить свідоцтво про смерть серії ДНР № 083608, видане 16.10.2017 року. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] і визначає дату його смерті 15.10.2017 року та місце смерті: м. Кальміуське (Комсомольське) Старобешівського району Донецької області. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті його батька. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, а також те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved