Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

24.09.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем; залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]; стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини (однієї третьої частини) усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття найстаршої дитини [PERSON], тобто до [INFO]; стягнути з [PERSON] на її користь витрати по справі в сумі 704,80 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 18.11.2011 року з відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу народилися дочки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З відповідачем припинили шлюбні відносини через різні погляди на сімейне життя. З червня 2018 року не підтримують шлюбних відносин. Вважає, що їхня сімя розпалася остаточно і примирення між ними не можливе. Діти знаходяться на повному її утриманні. Відповідач добровільно розірвати шлюб та надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей відмовляється, тому вона змушена звертатися до суду за захистом своїх сімейних прав та сина. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, стягувати аліменти до повноліття дітей (а.с.15). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про визнання позову , прочив розглянути справу без його участі (а.с.18,20). В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.11.2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 2399, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 18.11.2011 року (а.с. 5). У свідоцтві про народження неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство (а.с. 6,7). Відповідач [PERSON] працездатний, працює викладачем у Житомирському військовому інституті, отримує регулярний дохід, дана обставина визнана сторонами, інші докази про матеріальний стан відповідача в справі відсутні. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Неповнолітні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], фактично на даний час перебувають на утриманні позивачки. Відповідач не виконує обов'язків по утриманню своїх неповнолітніх дітей, які встановлені ст. 180 СК України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він працює та отримує відповідну заробітну плату. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України (зі змінами, які діють на день розгляду справи) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Гаранотований мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. ст. 181, 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум на день ухвалення рішення становить: для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. З урахуванням матеріального становища платника аліментів, матеріального становища дітей, суд вважає що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини (однієї третьої частини) усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду і до повноліття дітей. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, дітей суд залишає на проживання з позивачем, оскільки спору про це у сторін не виникло. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, позов визнав у повному обсязі, клопотання про примирення не заявляв, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. за предявлення вимоги про розірвання шлюбу, а також з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн. за предявлення вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: approved