Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

15 вересня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 11 жовтня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння у відносинах, сімейних стосунках, у них різні погляди на життя, у звязку з чим виникали сварки. Шлюбні відносини припинили влітку 2016\~року з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Спір щодо поділу майна буде вирішений окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 жовтня 2008 року, про що в книзі реєстрації шлюбів виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 10 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). 10 червня 2010 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 7). Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння у відносинах, сімейних стосунках, та різних поглядів на життя, у звязку з чим виникали сварки. Шлюбні відносини між сторонами припинені у серпні 2016 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. На підтвердження витрат на правову допомогу в сумі 400 грн. позивачем надана суду квитанція до прибуткового касового ордера № 40 про оплату адвокату [PERSON] вказаної суми за складання позовної заяви про розірвання шлюбу Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлений граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних та адміністративних справ, який не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Розрахунок робочого часу адвоката для надання правової допомоги (складання позовної заяви) позивачем суду не наданий, а тому встановити граничний розмір витрат на правову допомогу, який підлягає відшкодуванню відповідачем позивачеві, не можливо, у зв'язку з чим, судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу в розмірі 400 грн. відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved