Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

18 травня 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» (далі по тексту - ТОВ «ШП «Харківенергоремонт») звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з теплопостачання, що виникла у період з 01.10.2018р. по 30.04.2020р. у загальному розмірі 23109 грн 71 коп. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що відповідач, всупереч нормам ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», ст.ст. 20, 32 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» (зі змінами та доповненнями) та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, не виконує зобов`язання по оплаті послуг теплопостачання. В свою чергу відповідач подала відзив, в якому, заперечуючи проти позову, зазначила, що внаслідок дострокового розірвання у серпні 2018 року договору оренди цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню тепла та електричної енергії між виконавчим комітетом Шосткинської міської ради та ТОВ «ШП «Харківенергоремонт», останнє втратило статус виконавця послуг з централізованого теплопостачання, а тому не надавало їй такі послуги у спірний період. Крім того, відповідач акцентувала увагу суду на відсутності у неї письмового договору з ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» щодо надання послуг з теплопостачання, на неправильності проведення розрахунків вартості таких послуг\~ у квитанціях за листопад та грудень 2019 року, що, на її думку, призвело до надмірного нарахування їй до сплати коштів, а також на неправомірність застосування позивачем «старих» тарифів, які за її переконанням є завищеними, замість тих, що встановлені НКРЕКП, зокрема у 2020 році. Крім того, з цих підстав у своєму відзиві відповідач просила залишити позов без розгляду. Оскільки в своєму відзиві відповідач не навела жодної з перелічених у ст. 257 ЦПК України обставин,\~ суд не знайшов підстав для залишення даного позову без розгляду. В свою чергу, позивач надав відповідь на відзив, за змістом якого зазначив про безпідставність та необґрунтованість доводів відповідача, покладених в основу її заперечень. Зазначає, що до остаточного підписання акту прийому-передачі орендованого майна відповідальність за збереження та експлуатацію Шосткинської ТЕЦ несе ТОВ «ШП «Харківенергоремонт», в тому числі й в опалювальні періоди. При цьому, такий акт досі не підписаний Шосткинською міською радою та рішення щодо зміни виконавця послуг з централізованого теплопостачання наразі не приймалося, а тому ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» досі зберігає статус виконавця послуг з централізованого теплопостачання. Також позивач зауважує про неможливість застосування тарифів, про які зазначає відповідач, через необхідність укладення для цього нових договорів зі споживачами за правилами Закону України від 09.11.2017р. №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», що неможливо до закінчення дії карантину. Крім того, як пояснює позивач, дійсно при формуванні квитанцій за листопад та грудень 2019 року виникла програмна помилка у відображенні загальнобудинкових показників лічильників у цих квитанціях, однак така не вплинула на правильність розрахунків, оскільки при розрахунку вартості теплопостачання в ці періоди\~ були взяті за основу вірні показники. Представники позивачів у судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у ньому. Відповідач проти позову заперечувала, посилаючись на обставини, викладені у її\~ відзиві та письмових поясненнях. Заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Рішенням виконкому Шосткинської міської ради № 226 від 28.07.2006р. ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» визначене виконавцем послуг з централізованого теплопостачання для опалення та підігріву питної води. Також рішенням виконкому Шосткинської міської ради за № 38 від 31.01.2011 року, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 792 від 27.06.2014р, постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг № 1171 від 30.03.2015р., № 1101 від 09.06.2016р., №1536 від 28.12.2017р., №1777 від 10.12.2018р. та №143 від 05.02.2019р. були встановлені тарифи на послуги теплопостачання. Судом встановлено, що відповідач у справі є споживачем послуг позивача з огляду на наступне. [PERSON] з 1991 року є власником квартири [ADDRESS] , що визнається останньою\~\~ та підтверджується довідкою КП ПВО "Енергія" від 12.07.2019р., у якій зазначено, що вказане житло є приватизованим, та у вказаному житлі відповідач має зареєстроване місце проживання. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 162 ЖК України передбачено, що власник квартири зобов`язаний сплачувати комунальні послуги в повному обсязі у строки, встановлені договором або законом. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що відповідач повинна нести тягар утримання квартири.\~ Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі із договору та інших правочинів, із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (Виконавець), зобов`язується за завданням другої сторони (Замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України\~ від 24.06.2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин і до 30.04.2019р.) житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Аналогічне визначення міститься і в ч. 1 ст.1 Закону України від 09.11.2017р. № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», що введений в дію з 01.05.2019р.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин і до 30.04.2019р.) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. В свою чергу відповідно до частини 1 статті 1 зазначеного Закону, споживачем - є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Виконавець і споживач є учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг і за приписами статті 6 Закону України від 09.11.2017р. № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», що введений в дію з 01.05.2019р.\~ Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин і до 30.04.2019р.) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі Правила) встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Таким чином, суд доходить висновку, що між позивачем та відповідачем у справі виникли взаємні права та обов`язки: у позивача - по наданню послуг у строк та належної якості, а у відповідача - по оплаті цих послуг та можливості оспорювати їх якість та ціну. При цьому суд звертає увагу відповідача, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг\~ (аналогічні висновки, викладені у постановах ВС від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16,\~ також у постанові ВП ВС від 07.07.2020 по справі № 712/8916/17). Доводи відповідача щодо втрати, на її думку, ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» статусу виконавця послуг з централізованого теплопостачання внаслідок дострокового розірвання у серпні 2018 року договору оренди цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню тепла та електричної енергії між виконавчим комітетом Шосткинської міської ради та ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» також є безпідставними з огляду на наступне. Саме по собі розірвання данного договору не має наслідком автоматичну втрату позивачем статусу виконавця цих послуг та не спростовує факту надання їх позивачем у спірний період. А зі змісту самого рішення виконкому Шосткинської міської ради від 10.08.2018р. /а.с.36-37/, яким достроково розірвано вказаний договір, вбачається, що до остаточного підписання акту прийому-передачі орендованого майна\~ ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» несе відповідальність за\~ експлуатацію Шосткинської ТЕЦ. При цьому, як зазначає позивач, такий акт Шосткинською міською радою досі не підписаний та рішення щодо зміни виконавця послуг з централізованого теплопостачання для опалення наразі не приймалося. Вказане дає суду підстави вважати, що саме ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» є виконавцем\~ послуги з теплопостачання багатоквартирного будинку [ADDRESS] у спірний період. Споживаючи послуги по теплопостачанню, відповідач до звернення позивача до суду з даним позовом не оспорювала їх ціни та якості. Матеріали справи не містять передбачених вимогами закону актів-претензій відповідача - споживача послуг, які надавались позивачем. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З дослідженої в судовому засіданні обігової відомості по особовому рахунку вбачається, що відповідач має заборгованість в сумі 23109 грн 71 коп. за надані послуги теплопостачання, що виникла у період з 01.10.2018р. по 30.04.2020р. /а.с. 5-7/. При цьому в судовому засіданні судом перевірено правомірність розрахунку цієї суми. Так, в ході розгляду справи відповідачем ставилися під сумнів нарахування плати за теплопостачання, проведені за листопад та грудень 2019 року, що призвело, на її думку, до надмірного нарахування їй до сплати коштів за теплопостачання за ці періоди. Проте\~ дані доводи відповідача не знайшли свого підтвердження. В судовому засіданні з пояснень сторін з`ясовано, що\~ в будинку [ADDRESS] , окрім квартир, розташовані також бюджетні організації, одна з яких ще й має автономне опалення. Оскільки до різних категорій споживачів (населення та бюджетні установи) на той час\~ застосовувалися різні розрахункові періоди (для бюджетних установ з 20 по 20 число, а для населення з 01 числа до останнього дня місяця), то нарахування здійснювались з урахуванням фактичних показів приладів комерційного обліку та до 20 числа розподілялись\~ на категорію споживачів - населення, а після 20 числа - пропорційно кожної категорії споживачів з подальшим вирахуванням у населення у наступному місяці вартості послуг наданих бюджетним організаціям. У випадку з відповідачем у платіжному документі за листопад 2019 році було вирахувано зайво нарахованих платежів в розмірі\~ 124,21 грн,\~ у грудні 2019 року - 172,10 грн., а у січні 2020 року\~\~ - 241, 65 грн. /а.с. 25, 26, 52-54/. Слід зазначити, що в кінцевому підсумку це не призвело до переплати відповідачем вартості послуг та не вплинуло на правильність розрахунків вартості таких. Невідповідність загальнобудинкових показів лічильника, відображених у квитанції за листопад 2019 року, реальним показам,\~ була зумовлена програмною помилкою і не вплинула на правильність розрахунку, оскільки безпосередньо при обрахунку враховувались правильні покази лічильника, що було перевірено в судовому засіданні. Що стосується доводів відповідача щодо неправомірного застосування позивачем «старих» тарифів, які на її думку є завищеними, замість тих, що встановлені НКРЕКП після набрання чинності Законом України від 09.11.2017р. №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон №2189-VIII), суд вважає необхідним зазначити наступне. Частиною другою статті 14 Закону №2189-VIII передбачено, що співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначену частиною першою цієї статті, за кожним видом комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії). Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №2189-VIII (із змінами, внесеними Законом України від 07.06.2018р. № 2454-VIII)\~ співвласників багатоквартирних будинків було зобов`язано протягом одного року з дня введення в дію Закону прийняти рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг (тобто до 01.05.2020р.) Разом з тим, 02.04.2020р. набрав чинності Закон України від 30.03.2020р. №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», якими внесено зміни, зокрема до пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №2189-VIII. Внесені зміни фактично змінили вимоги щодо терміну укладання виконавцями договорів про надання комунальних послуг та прийняття співвласниками рішень про модель організації договірних відносин з виконавцями послуг. А саме визначено, що договори про надання комунальних послуг мають бути укладені протягом п`яти місяців з дня завершення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України. В свою чергу,\~ відповідно до п. 3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №2189-VIII (зі змінами) договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Відповідно до роз`яснень, що містяться у листі Міністерства розвитку громад та територій України від 20.10.2020р. № 7/10.1/17275-20 до переходу на нові договори, що укладатимуться за правилами, визначеними Законом та відповідно до типових договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України окремо для різних моделей організації договірних відносин, продовжують діяти старі договори про надання комунальних послуг, що укладалися відповідно до вимог Закону України від 24.06.2004р. № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» та Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, як для споживачів багатоквартирних будинків, так і для споживачів приватного сектору, на тих самих умовах. Відповідно, в умовах дії «старих» договорів про надання комунальних послуг до споживачів застосовуються тарифи, зокрема, на послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, які встановлювалися уповноваженими органами до 01.05.2019р. (до введення в дію Закону\~ №2189-VIII). Тарифи на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, які встановлені уповноваженими органами після введення в дію Закону №2189-VIII (після 01.05.2019), можуть застосовуватися до споживачів комунальних послуг виключно за умови укладення з ними нових договорів про надання відповідних комунальних послуг за правилами, визначеними Законом №2189-VIII. Така ж позиція висвітлена в Меморандумі про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань у сфері централізованого постачання теплової енергії та постачання гарячої води, укладеному 09 лютого 2021 року між Кабінетом Міністрів України в особі Міністра розвитку громад та територій України та першого заступника Міністра енергетики України, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, НАК «Нафтогаз України» і Всеукраїнською асоціацією органів місцевого самоврядування «Асоціаціяміст України». Таким чином, суд погоджується з доводами позивача щодо того, що тарифи, встановлені органами місцевого самоврядування та НКРЕКП на теплову енергію\~ після набрання чинності Закону №2189-VIII (тобто після\~ 01.05.2019р.) неможливо застосувати до кінцевого споживача у разі відсутності\~ нових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії, укладених за правилами, визначеними Законом №2189-VIII. Відтак застосування позивачем, до укладення договорів за правилами, визначеними Законом №2189-VIII,\~ тарифів, що встановлювалися\~ до 01.05.2019р., є правомірним. Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що наявність та загальний розмір заявленої до стягнення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» у сумі 23109 грн 71 коп. за період з 01.01.2018р по 30.04.2020р. витікає з умов вчиненого правочину та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростована відповідачем, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно зі статтею 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті. На підставі викладеного,

Outcome: approved