Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

17.08.2021 року адвокат Дем`яненко М.В., який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовом про визнання поважними обставини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщин та просить надати йому додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із пропуском позивачем строку прийняття спадщини після смерті бабусі, тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. 26 серпня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження; витребувано у приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни належним чином завірену копію спадкової справи №53/2021, заведеної за заявою [PERSON] про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] та витяг із спадкового реєстру. 13 жовтня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва підготовче засідання закрито, та справу призначено до розгляду в судовому засіданні по суті вимог. Згідно з частин 1-2 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. 11 жовтня 2021 року представник відповідача Київської міської ради - Солдатченко Л.М. подала відзив на позовну заяву з викладенням міркувань по суті предмету позову з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та просила прийняти рішення згідно чинного законодавства. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна на виконання ухвали суду від 26.08.2021 року направила на адресу суду завірену належним чином копію спадкової справи [PERSON] , яка померла [INFO] . Правом подачі письмових пояснень на позовну заяву третя особа не скористалась. 15 листопада 2021 року протокольною ухвалою представнику позивача - адвокату Дем`яненку М.В. за його клопотанням було поновлено строк на подання доказів та задоволено клопотання, яке надійшло через канцелярію суду 15.11.2021 року, про допит свідків. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Дем`яненко Микола Володимирович у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та доказів долучених до неї, додатково пояснили, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , яка постійно проживала та була зареєстрована за однією з позивачем адресою: в квартирі [ADDRESS] . Після смерті бабусі відкрилась спадщина, до складу спадкового майна входить Ѕ частина квартири [ADDRESS] , співвласником вказаного майна, а саме Ѕ частки вказаної квартири є позивач, який набув право власності внаслідок прийняття спадщини за заповітом після смерті діда [PERSON] . У встановлений законом строк позивач не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, оскільки проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважав себе таким, що прийняв спадщину. У подальшому, звернувшись 08.06.2021 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено в зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини. Відмова була мотивована тим, що на момент прийняття спадщини позивач не був зареєстрований разом із померлою на день її смерті, а тому спадкоємцем пропущений встановлений законом 6-місячний строк для прийняття спадщини. Представник відповідача Київської міської ради у судове засідання не з`явився, разом з відзивом на позов подано заяву про розгляд справи у відсутність уповноваженого представника. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Таким чином, вислухавши учасників судового процесу, наведені сторонами доводи, з`ясувавши фактичні обставини, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] , вивчивши матеріали спадкової справи № 53/2021, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дають підстави для ухвалення судового рішення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві 11.10.2018 року, актовий запис №16597 (а.с.21, 47). Відповідно до статі 1235 Цивільного кодексу України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 15.08.1998 року державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори Патролою М.Д. за р.н. 2у-799, відповідно до якого заповіла належну їй на праві власності Ѕ частку квартири [ADDRESS] онуку [PERSON] , тобто позивачу по справі. (а.с.19,51). Право власності померлої [PERSON] на Ѕ частку квартири [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим згідно з розпорядженням Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва №32-628 від 29.07.1997 року та зареєстрованим в Київському БТІ 07.08.1997 року за №1231. Як убачається із вказаного свідоцтва, станом на 29 липня 1997 року квартира належала на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. (а.с.52). [INFO] помер дідусь позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації смерті у місті Києві 28.03.2000 року Серії [NUMBER] , актовий запис №4150 (а.с.22). За життя [PERSON] та [PERSON] склали заповіти, відповідно до яких своїм спадкоємцем призначили онука - [PERSON] . 19 квітня 2001 року [PERSON] державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Вороніною С.А. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим Десятою Київською державною нотаріальною конторою 14 серпня 1998 року, зареєстрованим за реєстром №2у-796, заповідач майна - [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкове майно, на яке було видано свідоцтво, складалось з Ѕ частини квартири [ADDRESS] . (а.с.53). Отже, на момент смерті [PERSON] Ѕ частина квартири [ADDRESS] вже належала позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину, виданого Київською державною нотаріальною конторою №10 від 19.04.2001 №1н-1162 та зареєстрованого в Бюро 21.05.2001 за реєстровим №1231, що підтверджується інформаційною довідкою, складеною Київським міським бюро технічної інвентаризації від 10.06.2021 року. (а.с. 50) З 21.06.2014 року і по теперішній час місце проживання позивача [PERSON] зареєстроване у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується відміткою Дніпровського ГУДМС України в м. Києві в паспорті громадянина України [PERSON] (а.с.23) Відповідно до вимог ч. 3 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 08.06.2021 року позивач, в порядку ч. 3 ст.1268 ЦК України, звернувся з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] бабусі [PERSON] до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Стрельченко О.В., як такий, що прийняв спадщину за заповітом по факту спільного проживання із померлою (а.с.44). Постановою приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Стрельченко О.В від 13.07.2021 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку із пропуском ним шестимісячного терміну для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки останній не був зареєстрований разом з померлою на день її смерті. (а.с. 14, 63) Як убачається з Витягу із Реєстру територіальної громади м. Києва №65216946 від 08.07.2021 року, в квартирі [ADDRESS] станом на 10 жовтня 2018 року були зареєстровані: [PERSON] (позивач) та [PERSON] (син позивача). Померлу [PERSON] було знято з реєстрації 08 лютого 2018 року. (а.с.58-60). З витребуваної на підставі ухвали суду від 26.08.2021 року інформації з відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації вбачається, що громадянку [PERSON] , [INFO] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (соціальний заклад) та одночасно знято з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] з 25.10.2018 року працівником відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації. (а.с.73). Відповідно до частини 1 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємством визнається перехід майна спадкодавця в разі його смерті до іншої особи - спадкоємцю у порядку передбаченому законодавством. Спадкоємець може прийняти спадщину за заповітом або за законом. У випадку, коли спадкодавець склав заповіт, - до спадщини закликаються спадкоємці за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 1 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування», часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. У статті 67 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-12 встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину. Письмова заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Згідно частини другої ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Якщо у відношенні до особи, яка пропустила строк для прийняття спадщини, не надійшла до державної нотаріальної контори, за місцем відкриття спадщини, письмова згода про прийняття цією особою спадщини хоча б від одного із спадкоємців, які прийняли спадщину, або якщо ні один із потенційних спадкоємців не прийняв спадщину - спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини має право звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, що урегульовано ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України. Як роз`яснено в п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як роз`яснено в пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 1320цс17, при розгляді справ про надання додаткового строку для прийняття спадщини судам необхідно дослідити чи вчиняв нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Як убачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки вважав себе таким, що прийняв спадщину, як такий, який постійно проживав разом із померлою бабусею на час відкриття спадщини, однак в подальшому довідався про те, що бабуся з 08 лютого 2018 року була знята з реєстрації за місцем їх спільної реєстрації в квартирі [ADDRESS] . Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 та 3 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Частиною 3 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Виходячи зі змісту п. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України, згідно якої обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. (ст.90 Цивільного процесуального кодексу України) Свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, у судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] є онуком померлої [PERSON] , позивач з дитинства проживав разом з бабусею та дідусем в квартирі [ADDRESS] , разом з її донькою навчався в середній загальноосвітній школі №204 та №183 в м. Києві. Про обставини та причини, через які за декілька місяців до смерті [PERSON] було знято з реєстраційного обліку за місцем її постійного проживання, їй нічого невідомо, стверджувала, що [PERSON] та його бабуся завжди проживали за вказаною адресою. Свідок [PERSON] , яка проживає в сусідньому будинку [ADDRESS] та останні 12 років добре знайома з позивачем [PERSON] , у судовому засіданні підтвердила, що [PERSON] проживав разом зі своєю бабусею [PERSON] по день смерті останньої в квартирі [ADDRESS] . Від [PERSON] їй відомо, що останній звернувся до нотаріуса оформити свої спадкові права на квартиру після смерті бабусі, однак нотаріус йому відмовив, пославшись на те, що бабусю було знято з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Тоді ж свідок йому порадила звернутись за правовою допомогою до юристів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупність судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом щодо майна померлої [INFO] бабусі - [PERSON] , маючи намір прийняти спадщину в порядку ч. 3 ст.1268 ЦК України, подав заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В., однак нотаріусом відмовлено у прийнятті заяви з підстав пропущення спадкоємцем строку для прийняття спадщини, в свою чергу на підтвердження поважних причин несвоєчасного звернення до нотаріуса позивачем долучено документи, які підтверджують його необізнаність про те, що померла [INFO] бабуся [PERSON] була знята з реєстрації 08 лютого 2018 року, внаслідок чого він втратив право вважатись таким спадкоємцем, що прийняв спадщину, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, інших спадкоємців за законом або за заповітом судом не встановлено, ці докази приймаються судом як належні та допустимі та такі, що безпосередньо впливали на спроможність позивача своєчасно реалізувати своє право на отримання спадщини, та визнаються як поважні причини. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 Цивільного кодексу України, звернувшись до нотаріуса, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України) Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Відповідно до положень статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету сопору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, ухвалюючи рішення суд встановлює [PERSON] , як спадкоємцю за заповітом майна спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , додатковий строк на один місяць для подання заяви про прийняття спадщини, який рахувати з дня набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи викладене та

Outcome: approved