Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

18 липня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання. В позові зазначила, що відповідач є батьком її повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 01.09.2015 року син навчається в Миколаївському базовому медичному коледжі на 1 курсі фармацевтичного відділення на державній основі на денній формі навчання. Строк закінчення навчання- червень 2018 року. На даний час позивачка ніде не працює, тому потребує матеріальної допомоги на утримання сина на період його навчання. Просила стягнути з відповідача аліменти на користь сина на час його навчання. Позивачка в судове засідання не з'явилася, в позові заявила про слухання справи у її відсутність та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач у судове засідання надав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Просив розглянути справу без його участі. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, дійшов наступного. [PERSON] є сином відповідача, що підтверджується наданим свідоцтвом про народження від 08 серпня 1998 року виданим Березнегуватським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївської області, актовий запис № 46 книги записів актів громадянського стану про народження. (а.с.4). Згідно довідки № 344 від 08.06.2016 року виданої Миколаївським базовим медичним коледжем, [PERSON] є студентом І курсу фармацевтичного відділення денної форми навчання на державній основі і закінчує навчання в червні 2018 року. (а.с.5). Стаття 198 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частина 3 ст.199 зазначеного Кодексу передбачає право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків,з яким вони проживають. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання) виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, досягнення дочкою,сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків надавати таку допомогу. З огляду на викладене, суд знаходить встановленими наявність фактів на обґрунтування вимог позивачки, що відповідачем порушені її права на одержання матеріальної допомоги в зв'язку з навчанням повнолітнього сина та вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved