Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Полімекс-Мостосталь Україна" про стягнення невиплаченої заробітної плати та компенсації при звільненні обґрунтовуючи тим, що 05.12.2014 року між ним та ТОВ «Полімекс-Мостосталь Україна» було укладено трудовий контракт, згідно якого його було призначено на посаду генерального директора Товариства. Вказаний трудовий контракт було укладено строком на один рік, а саме до 04.12.2015 року. Наказом № 31-к від 05.12.2015 року «Про продовження трудового контракту» на підставі рішення загальних зборів учасників Товариства від 05.12.2015 року його було призначено на посаду генерального директора ТОВ «Полімекс-Мостосталь Україна» з 05.12.2015 року по 04.12.2016 року згідно трудового контракту. 13.04.2016 року сторонами було укладено додаткову угоду до трудового контракту від 05.12.2015 року, відповідно до якої сторони вирішили розірвати трудовий контракт від 05.12.2015 року за згодою сторін на підставі ч.1 ст. 36 КЗпП України. Сторони домовились вважати контракт припиненим з 13.04.2016 року. Згідно частини третьої додаткової угоди відповідач зобов»язується виплатити [PERSON] Казіміру одноразову грошову компенсацію у розмірі 7\~350 доларів США у гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ на дату виплати, після проведення інвентаризації. Інвентаризація повинна бути проведена до 30.04.2016 року. На виконання додаткової угоди відповідачем було видано наказ № 15-к від 13.05.2016 року «Про виконання вимог законодавства у зв»язку з припиненням трудового контракту [PERSON] Казіміра, в якому зазначено: -звільнити [PERSON] Казіміра з посади генерального директора Товариства за угодою сторін; видати [PERSON] Казіміру належним чином оформлену трудову книжку; -головному бухгалтеру виплатити компенсацію за сто чотири календарних дні невикористаної щорічної основної відпустки та здійснити повний розрахунок з [PERSON] Казіміром». Проте, в день звільнення та станом на дату подання позову трудову книжку йому не було видано. Всупереч умов додаткової угоди станом на 09.03.2017 року грошова компенсація йому досі не виплачена. Таким чином у відповідача наявна заборгованість з виплати грошової компенсації позивачеві при звільненні, що становить 7\~350 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на дату подання позовної заяви згідно офіційного курсу НБУ становить 197\~778, 44 грн. При укладенні трудового контракту сторонами було обумовлено розмір заробітної плати генерального директора. Згідно п. 4.1 трудового контракту від 05.12.2014 року за виконання обов»язків, що передбачені контрактом, генеральному директору виплачується грошова винагорода в українській гривні, яка містить у собі: - щомісячні виплати у розмірі, що еквівалентно 2\~100, 00 доларів США по курсу НБУ на дату нарахування заробітної плати. Таким чином, за період дії трудового контракту від 05.12.2014 року, а саме з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року позивачеві було виплачено 103\~370, 10 грн. заробітної плати. Тоді як за умовами трудового контракту сукупний розмір заробітної плати за 12 місяців повинен становити 25\~200 доларів США, що дорівнює 561\~951, 72 грн. за курсом станом на перше число кожного наступного місяця, за який виплачено заробітну плату. Таким чином, сума недоплаченої заробітної плати за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року становить 458\~581, 62 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просить суд стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 656\~360 гривень 06 копійок. Представник позивача позов підтримала, в обґрунтування заявлених вимог послалася на докази, викладені в позовній заяві. Крім того зазначила, що у вказаний період позивачу дійсно нараховувалася заробітна плата у розмірі значно нижчому, ніж передбачено контрактом. Це робилося на прохання власників товариства, які запевнили позивача, що це є тимчасово, до покращення фінансового стану. Представник відповідача позов не визнав та пояснив суду, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем та був призначений на посаду керівника товариства генерального директора. Відповідно до статуту ТОВ «Полімекс-Мостосталь Україна» генеральний директор товариства має право: - без спеціального доручення (довіреності) діяти від імені товариства, здійснювати юридичні дії, представляти товариство у взаємовідносинах з юридичними та фізичними особами (в тому числі з нерезидентами); - здійснювати керівництво поточною діяльністю товариства та нести персональну відповідальність за виконання рішень, прийнятих зборами учасників, виконання яких було покладено на нього або працівників товариства; - приймати та звільняти з роботи працівників товариства, застосовувати щодо них заходи заохочення та притягати до дисциплінарної відповідальності; - встановлювати форми, системи та порядок винагороди працівників за роботу, крім посадових осіб товариства, філій, представництв та дочірніх підприємств, встановлювати розміри заробітної плати, затверджувати штат товариства. Тому єдиною особою, відповідальною за нарахування та виплату заробітної плати був позивач, ним же і здійснювалося сплата податків та подача звітності до контролюючих органів по виплаті заробітної плати. Так, позивач, як директор згідно штатного розпису здійснював нарахування та виплату собі заробітної плати. Іінші виплати, у розумінні п. 4.1 контракту та ст.2 ЗУ «Про оплату праці», йому не виплачуватися. Вважає, що позовні вимоги в частині стягнення грошової компенсації позивачеві при звільненні, що становить 7\~350 доларів США є безпідставними, оскільки не регулюються КЗпП України. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05.12.2014 року між позивачем та ТОВ «Полімекс-Мостосталь Україна» було укладено трудовий контракт, згідно якого позивача було призначено на посаду генерального директора Товариства. Вказаний трудовий контракт було укладено строком на один рік, а саме до 04.12.2015 року. Наказом № 31-к від 05.12.2015 року «Про продовження трудового контракту» на підставі рішення загальних зборів учасників Товариства від 05.12.2015 року позивача було призначено на посаду генерального директора ТОВ «Полімекс-Мостосталь Україна» з 05.12.2015 року по 04.12.2016 року згідно трудового контракту. Згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов»язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст.116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. 13.04.2016 року сторонами було укладено Додаткову угоду до трудового контракту від 05.12.2015 року, відповідно до якої сторони вирішили розірвати трудовий контракт від 05.12.2015 року за згодою сторін на підставі ч.1 ст. 36 КЗпП України. Сторони домовились вважати контракт припиненим з 13.04.2016 року. Згідно частини третьої Додаткової угоди відповідач зобов»язується виплатити [PERSON] Казіміру одноразову грошову компенсацію у розмірі 7\~350 доларів США у гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ на дату виплати, після проведення інвентаризації. Інвентаризація повинна бути проведена до 30.04.2016 року. На виконання Додаткової угоди відповідачем було видано наказ № 15-к від 13.05.2016 року «Про виконання вимог законодавства, у зв»язку з припиненням трудового контракту [PERSON] Казіміра, в якому зазначено: - звільнити [PERSON] Казіміра з посади генерального директора Товариства за угодою сторін; видати [PERSON] Казіміру належним чином оформлену трудову книжку; - головному бухгалтеру виплатити компенсацію за сто чотири календарних дні невикористаної щорічної основної відпустки та здійснити повний розрахунок з [PERSON] Казіміром». При укладенні трудового контракту сторонами було обумовлено розмір заробітної плати генерального директора, а саме - згідно п. 4.1 контракту від 05.12.2014 року за виконання обов»язків, що передбачені контрактом, Генеральному директору виплачується грошова винагорода в українській гривні, яка містить у собі щомісячні виплати у розмірі, що еквівалентно 2\~100, 00 доларів США по курсу НБУ на дату нарахування заробітної плати. Таким чином, за період дії трудового контракту від 05.12.2014 року, а саме з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року позивачеві було виплачено згідно довідки №8/2016 від 29.12.2016 року 103\~370, 10 грн. заробітної плати, хоча за умовами контракту сукупний розмір заробітної плати за 12 місяців повинен становити 25\~200 доларів США, що дорівнює 561\~951, 72 грн. за курсом станом на перше число кожного наступного місяця за який виплачено заробітну плату. Таким чином, сума недоплаченої заробітної плати за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року становить 458\~581, 62 грн. Всупереч умов додаткової угоди до трудового контракту від 05.12.2015 року станом грошова компенсація в розмірі 7350 доларів США йому досі не виплачена. Твердження представника відповідача про те, що вказана вище додаткова угода не передбачена КЗпП України судом до уваги не приймаються, оскільки остання укладена саме до трудового контракту від 05.12.2015 року та регулює взаємні права та обов»язки сторін контракту. Безпідставним суд вважає посилання представника відповідача на те, що грошова компенсація згідно додаткової угоди позивачу не виплачена у зв»язку з тим, що останнім не проведено інвентаризацію, оскільки позивач після його звільнення не є особою, відповідальною за організацію проведення інвентаризації, а відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, що позивач ухилявся від участі у її проведенні. Згідно з ч.1 ст. 116\~КЗпП України\~ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 656\~360 грн. 06 коп., з яких 458\~581 грн. 62 коп. недоплачена заробітна плата, 197\~778 грн. 44 коп. одноразова грошова компенсація. Враховуючи викладене,

Outcome: approved