Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцями на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви вказав, що 26 січня 2006 року помер його вітчим [PERSON], який за життя залишив заповіт на імя [PERSON] На час смерті [PERSON] разом з ним по вул. Садовій, 19 в с. Вовківці Шепетівського району Хмельницької області проживали його дружина [PERSON] та заявник. 11 липня 2014 року мати заявника [PERSON] померла. За життя [PERSON] залишила заповіт на імя [PERSON] На час смерті матері він постійно проживав разом з нею по вул. Садовій, 19 в с. Вовківці Шепетівського району Хмельницької області, проте не був зареєстрований за цією адресою. В листопаді 2016 року, з метою оформлення права на спадщину, він звернувся до Шепетівської державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки факт постійного проживання із спадкодавцями на час відкриття спадщини не підтверджено. У судовому засіданні [PERSON] та його представник вимоги заяви підтримали з підстав, викладених у ній. Представник Вовківецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області проти заяви не заперечив. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін з часу відкриття спадщини. Статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Судом встановлено, що 26 січня 2006 року помер вітчим заявника [PERSON], який за життя залишив заповіт на [PERSON] На час смерті [PERSON] по вул. Садовій, 19 в с. Вовківці Шепетівського району Хмельницької області разом з ним проживали його дружина [PERSON] та заявник. 11 липня 2014 року померла мати заявника [PERSON] За життя [PERSON] залишила заповіт на [PERSON] На час смерті матері останній проживав разом з нею по вул. Садовій, 19 в с. Вовківці Шепетівського району Хмельницької області, проте не був зареєстрований за цією адресою. Вказані обставини підтверджуються поясненнями заявника та представника Вовківецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, який у судовому засіданні підтвердив, що [PERSON] з 2000 року проживає в селі Вовківці, з матірю [PERSON] та вітчимом [PERSON] Доглядав за ними, обробляв земельну ділянку, утримував домашнє господарство тощо. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] також підтвердили, що [PERSON] на час смерті його вітчима [PERSON] та матері [PERSON] проживав разом з ними по вул. Садовій, 19 в с. Вовківці Шепетівського району Хмельницької області. Згідно з даними довідки Вовківецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області від 22.11.2016р. на день смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований [INFO], разом з ним проживала та була зареєстрована співмешканка [PERSON] Відповідно до довідок Шепетівської державної нотаріальної контори №1742/01-16, № 1742/01-16 від 17 листопада 2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки факт постійного проживання із спадкодавцями на час відкриття спадщини не підтверджено. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON], немає. Дочка [PERSON] [PERSON] спадщину не прийняла та не претендує на неї, що підтверджується нотаріально засвідченою заявою від 30.12.2015р. Вовківецька сільська рада Шепетівського району Хмельницької області із заявою про визнання спадщини відумерлою після смерті [PERSON] та [PERSON] до суду не зверталася. Відповідно до довідки Шепетівської державної нотаріальної контори №1916/01-16 від 15.12.2016р. спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] не заводилися. Визнання факту постійного проживання зі спадкодавцями заявнику необхідно для оформлення прав на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] та [PERSON] Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] на час їх смерті та відкриття спадщини, по вул. Садовій, 19 в с. Вовківці Шепетівського району Хмельницької області, знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. [PERSON], будучи єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] та [PERSON], на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцями, у шестимісячний термін не заявив про відмову від спадщини, а тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує. Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved