Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

27 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, уточнивши який просив зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна, а саме з 1/2 частки квартири [ADDRESS] (Богоявленському) в м. Миколаєві. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS]. З метою продажу вказаної частки квартири він звернувся до нотаріуса, від якого дізнався про те, що на 1/2 частину квартири [ADDRESS] накладено арешт Корабельним ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області постановою б/н від 30.09.2009 р. Посилаючись на те, що з'ясувати стан виконавчого провадження та отримати інформацію щодо накладення арешту на його майно неможливо, оскільки виконавче провадження було знищено, він був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюється Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 1952-ІУ від 01.07.2004 р., Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 р., іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до ст. 2 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном , яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів, зокрема кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення перешкод у праві користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що на нерухоме майно позивача, а саме на 1/2 частину квартири № 40 по проспекту Жовтневому (Богоявленському), 307 в м. Миколаєві накладено арешт, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, № б/н від 30.09.2009 року, що підтверджується копією витягу про реєстрацію у Державному реєстрі обтяжень. Як вбачаэться з відповіді Корабельного ВЖДВС вказане майно позивача було описано та передано на реалізацію. Згідно протоколу проведення прилюдних торгів позивача було визнано переможцем, на підставі чого з вказаного майна знято арешт на підставі відповідної постанови. Відповідні відомості щодо припинення арешту щодо припинення арешту майна не внесені до реєстрів обтяжень, в зв'язку з чим було запропоновано звернутись до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідно до п. 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень 3 роки, виконавче провадження було знищено. Отже, з наведеного вбачається , що в результаті вказаних торгів позивач набув права власності на майно, що перебувало під арештом. Виконавче провадження в даній справі було завершено, арешт знято, проте дані про зняття арешту з майна не були внесені до реєстрів обтяжень. За таких обставин вбачається висновок про обгрунтованість позовних вимог, так як відповідно до ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження арешт накладений на майно знімається. Відповідно ч. 3 ст. 10, ч. ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved