overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

19 травня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 07 березня 2001 року у виконкомі Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області. Від шлюбу народилася донька - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через різницю в поглядах на сімейне життя, тому подальше спільне життя стало суперечити її інтересам та інтересам доньки. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала повністю, зазначила, що шлюб з відповідачем зареєстровано 07 березня 2001 року. Стосунки з відповідачем ускладнилися, любов та повага пройшла, з січня 2013 року кожен з них проживає окремо, дочка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Рідне Прибужжя», але до суду надійшла телеграма, в якій відповідач зазначає про визнання позову та посить розглядати справу у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 березня 2001 року у виконкомі Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 10 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу народилася дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13 жовтня 2000 року. Сторони шлюбні стосунки не підтримують з січня 2013 року. Спільне життя подружжя не склалося через різницю в поглядах на сімейне життя, між сторонами відсутня повага та взаєморозуміння, внаслідок чого між ними часто виникають сварки та скандали, в їх сім`ї склався несприятливий психологічний клімат. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя та дочці сторін, а тому є підстави для задоволення позову. В судовому засіданні позивач [PERSON] повідомила суд, що вона розриває шлюб вперше, спору між сторонами про поділ спільно нажитого майна не має, після розірвання шлюбу дочка буде проживати разом з нею, а також вона бажає зберегти прізвище "[PERSON]". На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

19 травня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 17 червня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 881, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось, спільне господарство не ведеться, вони фактично припинили шлюбні відносини, подальше спільне життя вважає неможливим. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, пояснивши, що примирення між ними не відбулось, вони не ведуть спільного господарства і в подальшому у неї відсутнє бажання проживати разом з відповідачем, з яким проживають окремо з травня 2015 року. Відповідач, позов не визнав, вважаючи, що між ними можливе примирення. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 17 червня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 881. Від даного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов"язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Судом вжито заходів до примирення подружжя шляхом надання строку на примирення, але після спливу одного місяця примирення між подружжям не відбулось, позивачка наполягає на розлученні та не бажає примирятись і проживати в подальшому разом з відповідачем, про що вона неодноразово категорично заявляла в судовому засіданні та вказувала на безпідставність надання строку на примирення. Крім того, слід зазначити, що з дня надходження справи до суду до її розгляду минуло майже три місяці, але примирення між сторонами не відбулось і позивач наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаємопорозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

19 травня 2015 року до суду звернулось ПАТ «МТС Україна» з позовом (а.с.3-8) до [PERSON], в якому мотивуючи тим, що між позивачем та відповідачем був письмово укладений договір №4414293, та відповідач не виконував зобовязання за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Так, заборгованість за надання послуг звязку згідно виписки з балансу особового рахунку боржника №1.10109211 склала 8997,96 грн. Вартість наданих послухів та розмір заборгованості за послуги надані за межами пакету склали 107,99 грн.; за послуги міжнародного роумінгу склали 7835,08 грн.; спеціальні послуги, а саме вхідні хвилини роумінг Європа/СНД складають 82,50 грн.; податок на додану вартість складає 1586,13 грн.; збір до Пенсійного фонду складає 7,47 грн. На 12.03.2013 року було поповнено рахунок на 1100 грн., та погашена заборгованість за попередній період у розмірі 573,78 грн. Загальна заборгованість станом на 31.03.2013 року склала 8997,96 грн. Представник позивача у судове засідання не прибув, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглядати без його присутності, не заперечував проти заочного розгляду справи у випадку неприбуття відповідача (а.с.59). У судове засідання не зявився відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи (а.с. 64,65), від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 26 квітня 2010 року проведена державна реєстрація зміни найменування юридичної особи, відповідно до яких Закрите акціонерний товариство «Український мобільний зв'язок» (надалі ЗАТ «УМЗ») змінило найменування на Приватне акціонерне товариство "МТС Україна" (а.с.54), яке, в свою чергу, є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ «УМЗ». 04 вересня 2008 року між ЗАТ «УМЗ» та [PERSON] був укладений договір про надання послуг мобільного звязку №4414298/1.10109211 (а.с.10-11). Відповідно до зазначеного договору позивач надав абонентові послуги мобільного звязку. Відповідач належним чином не виконує умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 8997,96 грн. (а.с.14). Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач при звернені до суду сплатив судовий збір у розмірі 128,90 грн., та 114,70 грн. (а.с.2). Виходячи з наведеного, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, відповідають вимогам чинного законодавства, у звязку із чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

19 травня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісяця до повноліття дитини. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що син проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, який є батьком [PERSON], матеріальну допомогу на його утримання не надає, а вона позбавлена можливості самостійно забезпечити належні умови утримання сина. Оскільки між нею та відповідачем не досягнуто домовленості щодо матеріального утримання їх дитини, то вона була змушена звернутися до суду із цим позовом. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги своєї довірительки підтримала та просила справу розглянути за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак в адресованій суду заяві зазначив, що позовні вимоги визнає та просив розглянути справу у його відсутності. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не прибула про причини неявки не повідомила, письмових пояснень з приводу заявленого позову не направила, хоча про час та місце судового розгляду повідомлена належно, що підтверджується даними зворотнього поштового повідомлення (а.с. 14). Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін та третьої особи. Дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження І-ФП № 035312, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). За даними Михайло-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 12.05.2015 року, неповнолітній [PERSON] проживає біля матері (а.с. 7). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 та ч. 1 і ч. 2 ст.183 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вимоги ст.ст.180, 182 СК України, матеріальне становище дитини, позивачки та відповідача, який, до того ж позовні вимоги визнав, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина - [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів свого заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Окрім цього, згідно зі ст. 79, ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року з наступними змінами, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

19 червня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалась на те, що 18 червня 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем і проживала з ним однією сім'єю до 18 червня 2014 року. Позивач зазначає, що спільне життя не склалося із-за несумісності характерів, поглядів на життя, відсутності єдності. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, дітей від шлюбу не мають, спору про поділ спільного майна також не мають. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та змінити прізвище на дошлюбне - «[PERSON]». В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позов в частині розірвання шлюбу підтримує, а прізвище після розірвання шлюбу просила залишити "[PERSON]". Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в заяві, поданій суду, просив розглянути справу у його відсутність, позов визнав. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 18 червня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області сторони одружились, актовий запис № 117, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони дітей не мають. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з 18 червня 2014 року, не ведуть спільне господарство, позивач подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим через несумісність характерів, поглядів на життя, відсутності єдності, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

19 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05.08.1995 року Шелудьківською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №11, посилаючись на непорозуміння та різні погляди на життя. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], яка за згодою сторін буде проживати разом із [PERSON] Шлюбні відносини між стронами припинені з 2011 року. Спору про поділ майна сторони не мають. Оскільки подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливе, а перебування в шлюбі з відповідачем суперечить інтересам [PERSON], позивач просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]" та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.08.1995 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого Шелудьківською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 11. /а.с.8/ Як вбачається з копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого 08.04.1997 року, Шелудьківською сільською радою Зміївського району Харківської області, сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. /а.с.13/ Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Спору про майно сторони не мають. За взаємною згодою батьків, донька залишається проживати з матір'ю [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

19 червня 2014року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В своїх вимогах позивач посилалася на те, що за рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 13.11.2008року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання спільної дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі 200гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття тобто до [INFO]. З 2008 року по теперішній час різко змінилася економічна обстановка: відбулася різка інфляція гривні, значно виросли ціни на продовольчі та промислові товари а також значно зросла мінімальна заробітна плата, а розмір аліментів на дитину залишився 200гривень на місяць. Крім того за цей час дитина та виросла і на її утримання та виховання потрібно значно більше коштів, тому позивач вважає, що розмір аліментів повинен бути змінений в сторону їх збільшення та визначений у частковому виразі від заробітку відповідача, щоб в подальшому не знадобилось в чергове звертатися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Посилаючись на вищевикладене позивач просила збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів до 1/4 частини від всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила справу розглядати в її відсутність та вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 13.11.2008року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання спільної дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі 200гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття тобто до [INFO]. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" з 01.12.2013року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1286грн., відповідно 30% від нього становить - 385,80грн. Разом з тим з 2008року по теперішній час різко змінилася економічна обстановка: відбулася різка інфляція гривні, значно виросли ціни на продовольчі та промислові товари, а також значно зросла мінімальна заробітна плата, а розмір аліментів що стягується з відповідача на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] залишився 200гривень на місяць, що не відповідає теперішнім економічним реаліям і є не достатнім для утримання дитини. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

19 червня 2015 року [PERSON] отримала в у Першої всеукраїнської кредитної спілки кредит в розмірі 8000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 89% річних. В забезпечення виконання [PERSON] зобов»язань за кредитним договором [PERSON] 19 червня 2015 року уклала з позивачем договір поруки відповідно до якого поручилась за належне виконання перед банком взятих на себе зобов"язань [PERSON] Перша всеукраїнська кредитна спілка подала до суду позов до [PERSON], [PERSON] з вимогою стягнути з відповідачів солідарно загальну заборгованість за кредитом в сумі 5770 гривень 39 коп. та судовий збір в розмірі 1378 гривень В позові вказано, що [PERSON] зобов»язання по договору не виконала. Направлені йому листи - претензії залишились без відповіді. В судове засідання представник позивача не з"явився- подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з»явилися, хоча про час та місце слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку, що стверджується повідомленням про вручення повістки рекомендованим листом. Суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідачів у порядку заочного провадження. Представник позивача проти цього не заперечує. Вивчивши матерiали справи, суд вважає, що позов пiдлягає до задоволення iз слiдуючих пiдстав. Як видно з кредитного договору № 96 від 19 червня 2015 року між Першою всеукраїнською кредитною спілкою та [PERSON] укладений договір про надання кредиту в розмірі 8000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 89% річних. Відповідно до розрахунку борг складає 5770 гривень 39коп. За ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов»язання, має відшкодувати завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов»язання, доказується кредитором. Долученими до справи доказами доведено, що кредитний договір забезпечений порукою, а саме договором № 96/П1 від 19 червня 2015 року. Відповідно до договору [PERSON] відповідає перед банком за невиконання зобов»язання по кредитному договору у тому ж розмірі, що і [PERSON] За ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником. За ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення № 41 від 08.06.2016 року позивачем сплачено 1378грн . судового збору. За таких обставин позовні вимоги до [PERSON], [PERSON] про стягнення з них солідарно заборгованість за кредитом в сумі 5770 гривень 39 коп.. та судовий збір в розмірі 1378 гривень підлягають задоволенню.

Outcome: approved