Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

16.02.2021 року позивачка звернулась в суд з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що вона з 02.10.2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у сторін не склалось, з початку 2021 року в них погіршились шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Після припинення шлюбних відносин дитина проживає з позивачкою. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує лише соціальну допомогу на дитину в розмірі 860,00 грн., що є недостатнім для утримання неї та дитини. Відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання як дружини, хоча має таку можливість, тому просить стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином трирічного віку. Ухвалою суду від 23.02.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання. Позивачка в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов\~підтримує повністю, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у суду матеріалами. Відповідно до ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ч.1 ст.82\~ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.10.2015р. Шлюб зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1389. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до наказу КП "Запоріжремсервіс" ЗМР №1400в від 01.11.2019р., [PERSON] , бухгалтер 1 категорії бухгалтерії, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 03 листопада 2019 року по 09 вересня 2022 року. На даний час подружні відносини сторін погіршились, сторони проживають окремо і відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дружини, з якою проживає дитина. Вказані обставини визнаються відповідачем, у зв`язку з чим в силу вимог ч.1 ст.82 ЦПК України, такі обставини не підлягають доказуванню іншими належними та допустимими доказами. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач [PERSON] є чоловіком позивачки [PERSON] та батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин між сторонами, їх син проживає з позивачкою, остання не працює і доглядає за сином. Відповідач як чоловік та батько зобов`язаний утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років, однак між сторонами не досягнуто домовленості щодо такого утримання, у зв`язку з цим суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років за рішенням суду. При цьому суд враховує, що відповідачем визнається і заявлений позивачкою розмір аліментів, які вона просить стягнути на своє утримання, а саме в розмірі по 1/6 частин з усіх видів заробітку відповідача. Виходячи з конкретних обставин справи та враховуючи, що відповідач є працездатним, відомостей про стан здоров`я та наявність у нього інших утриманців суду не надав, суд вважає, що визнання позову відповідачем в частині розміру аліментів не суперечить вимогам діючого законодавства, не порушує чиї-небудь права, свободи та інтереси, тому приходить до висновку, що відповідач [PERSON] в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини у визначеному позивачкою розмірі. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати свою дружину до досягнення сином трирічного віку на даний час судом не встановлено. Таким чином, позов [PERSON] слід задовольнити повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. Згідно зі ст.430\~ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved