Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

19 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила витребувати з незаконного володіння відповідача [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Заочним рішенням від 17.10.2017 року вимоги позивача задоволено, витребувано з чужого незаконного володіння зазначену вище квартиру. Ухвалою суду від 29.01.2018 року за заявою відповідача [PERSON] заочне рішення було скасоване, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. До початку розгляду справи по суті позивач звернулася до суду з уточненим позовом, пред`явленим до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить суд визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 20.12.2012 року до договору про дольову участь у будівництві № 12.01/26-1 від 12.01.2006 року; визнати недійсним свідоцтво про право власності № 7505479 від 02.08.2013 року на квартиру [ADDRESS] , видане на ім`я [PERSON] ; визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, що був укладений між відповідачами 10.04.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.І. реєстровий номер: 1063. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує на те, що у 2006 році уклала із ТОВ «Оргтехбуд» договір про дольову участь у будівництві, за умовами якого зобов`язалася частково профінансувати будівництво 17-ти поверхового житлового будинку, розташованого у м. Харкові [ADDRESS] , а ТОВ «Оргтехбуд» після завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію зобов`язалося передати у власність позивача двокімнатну квартиру [ADDRESS] на 16 поверсі цього будинку. Позивач свої зобов`язання за договором виконала вчасно та у повному обсязі, внаслідок чого в неї виникли майнові права на спірну квартиру, натомість ТОВ «Оргтехбуд» квартиру у власність позивача не передало. Згодом з`ясувалося, що ТОВ «Оргтехбуд» в рамках процедури банкрутства незаконно передало квартиру відповідачу [PERSON] , яка після оформлення правовстановлюючих документів передала квартиру в іпотеку кредитній спілці, а потім продала її відповідачу [PERSON] . Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили суд їх задовольнити на підставах, викладених в їх обгрунтування. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні. Пояснив суду, що придбав спірну квартиру на законних підставах, ніяких сумнів щодо правомірності угоди під час її посвідчення у нього, так само як і у нотаріуса, не виникло. Представник відповідачів проти позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні з підстав пропуску позивачем строку позовної давності. Крім того, пояснив суду, що позивач повинна була оцінити свої майнові права та звернутися до господарського суду із кредиторськими вимогами до ТОВ «Оргтехбуд», оскільки вона у встановлений строк цього не зробила, зобов`язання товариства перед позивачем вважаються погашеними. Суд, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши докази, надані сторонами в обгрунтування заявлених вимог та заперечень на позовні вимоги , дійшов наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судовим розглядом справи встановлено, що 9 січня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд» та позивачем був укладений договір № 9.01/22-1 про дольову участь у будівництві. За умовами цього договору позивач ( [PERSON] ) зобов`язалася здійснити дольову участь у будівництві 17-ти поверхового житлового будинку, розташованого у [ADDRESS] шляхом часткового фінансування цього будівництва у розмірі 77\~940 доларів США за курсом НБУ, а ТОВ «Оргтехбуд» (Забудовник) після завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію зобов`язалося передати за актом приймання-передачі у власність позивача двокімнатну квартиру [ADDRESS] поверсі будинку загальною площею згідно проекту 64,95 кв.м., житловою площею згідно проекту 31,11 кв.м. Позивач виконала свої зобов`язання за цим договором належним чином: в строк та у повному обсязі здійснила фінансування будівництва зазначеного будинку.Натомість товариство своїх зобов`язань за договором не виконало: після прийняття будинку в експлуатацію та присвоєння йому поштової адреси не передало квартиру [ADDRESS] у власність позивачу за актом приймання-передачі та не здійснило необхідних дій щодо реєстрації за позивачем права власності. Як встановлено судом і не заперечується сторонами у жовтні 2010 року господарським судом Харківської області було порушено справу про банкрутство ТОВ «Оргтехбуд» (справа № Б-39/112-10), а згодом запроваджено процедуру санації товариства. Згідно затвердженого ухвалою господарського суду Харківської області від 25.06.2011 року плану санації, дефіцит оборотного капіталу підприємства планувалося компенсувати за рахунок квартир у 17-ти поверховому житловому будинку, розташованому у м. Харкові [ADDRESS] Клочківська [ADDRESS] , дольщики яких не звернулися до господарського суду та розпорядника майна боржника із кредиторськими вимогами. В тому числі санацію підприємства планувалося провести за рахунок спірної квартири. В рамках\~цього плану 20.12.2012 року між [PERSON] та ТОВ «Оргтехбуд» було укладено додаткову угоду № 1 до договору про дольову участь у будівництві № 12.01/26-1 від 12.01.2006 року, згідно якого товариство зобов`язалося після завершення будівництва та здачі будинку в експлуатацію передати у власність відповідача за актом приймання-передачі спірну квартиру, а відповідач натомість зобов`язалася сплатити на користь товариства суму грошових коштів у розмірі 370200 гривень. Актом приймання-передачі № 1 від 03.06.2013 року спірна квартира була передана відповідачу [PERSON] , в подальшому право власності відповідача на квартиру було оформлено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 02.08.2013 року, реєстраційний № 7505479. 10.04.2014 року відповідач [PERSON] продала спірну квартиру відповідачу [PERSON] за 516683 гривень, про що свідчить відповідний договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.І. реєстровий номер: 1063. Оцінюючи правомірність укладеної між [PERSON] та ТОВ «Оргтехбуд» додаткової угоди № 1 від 20.12.2012 року до договору про дольову участь у будівництві № 12.01/26-1 від 12.01.2006 року, суд виходить з наступного. Згідно зі\~ст.\~190\~ЦК України\~майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є не споживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Визначення майнових прав міститься у ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність на Україні»,згідно якого майнові права - це будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі й ті, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження та користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», єскладовою майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому (постановасудової палати у цивільних справах ВСУ від 30.01.2013 у справі №6-168цс12). Отже, станом на момент укладення додаткової угоди № 1 договір про дольову участь у будівництві, укладений між позивачем та ТОВ «Оргтехбуд», був чинний, сторонами не розірваний, не визнаний судом недійсним. Крім того, станом на момент укладення додаткової угоди № 1 позивач повністю виконала свої зобов`язання за договором про дольову участь у будівництві, відповідно , у неї виникло майнове право на спірну квартиру. У даному випадку майнове право вимоги до забудовника оформлення права власності на квартиру. А у ТОВ «Оргтехбуд» - кореспондуючий обов`язок оформлення права власності на вказану квартиру за позивачем (п.п. 4.1, 4.5 договору про дольову участь у будівництві). Уклавши із відповідачем [PERSON] додаткову угоду № 1, товариство тим самим розпорядилося майном, яке йому не належало, а відтак має місце порушення правил\~ст. 658 ЦК України, за яким право продажу товару належать його власнику. Отже, оскільки у даному випадку ТОВ «Оргтехбуд» було порушено належне позивачу майнове право додаткова угода № 1 від 20.12.2012 року до договору про дольову участь у будівництві порушує вимоги ст.ст.\~203,\~215 ЦК України\~щодо законності договору і з цих підстав ця угода визнається судом недійсною. Задовольняючи позов в цій частині, суд враховує, що 09.01.2014 року Харківським апеляційним господарським судом ухвала від 25.06.2011 року, якою було затверджено план санації, скасована. Суд також враховує ту обставину, що на момент затвердження плану санації існували тільки майнові права на квартири в цьому будинку і ці майнові права належали дольщикам, а не ТОВ «Оргтехбуд». Крім того, 29.05.2014 року господарський суд Харківської області поставив ухвалу, якою визнав дії керуючого санацією щодо включення квартири [ADDRESS] до складу майна боржника такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що право власності на квартиру перейшло до відповідача [PERSON] із порушенням закону, видане на її ім`я свідоцтво про право власності на нерухоме майно та договір купівлі-продажу спірної квартири на користь відповідача [PERSON] також мають бути визнані недійсними. Разом із цим суд відхиляє доводи представника відповідача [PERSON] стосовно того, що позивач повинна була заявити про свої права в рамках банкрутства ТОВ «Оргтехбуд». Правовідносини, які виникли між позивачем та забудовником, носили майновий, а не грошовий характер, адже за договором про дольову участь у будівництві ТОВ «Оргтехбуд» повинен був передати у власність позивача майно, а не грошові кошти. Водночас, відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» боржником є юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності або фізична особа за зобов`язаннями, які виникли у фізичної особи у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, неспроможний виконати протягом трьох місяців свої грошові зобов`язання після настання встановленого строку їх виконання, які підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, та постановою про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом. Грошові зобов`язання це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Отже, виходячи з аналізу умов договору про дольову участь у будівництві, позивач не мала грошових вимог до ТОВ «Оргтехбуд», які могли бути заявлені до боржника в процедурі банкрутства у справі № Б-39/122-10 і погашені у випадку не заявлення цих вимог. Судом відхиляються доводи представника відповідача [PERSON] щодо пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки ці доводи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивачем доведено, що про порушення її прав вона довідалася 21.04.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В судовому засіданні з цього питання судом було досліджено матеріали цивільної справи ( справа № 638/21061/13-ц) за позовом [PERSON] до ТОВ "Оргтехбуд" про визнання права власності, щодо клопотання ТОВ «Оргтехбуд», яке подавалося представником товариства в рамках розгляду Дзержинським районним судом м. Харкова цивільної справи за позовом [PERSON] до ТОВ «Оргтехбуд» про визнання права власності. В цьому клопотанні представник просить провести заміну неналежного на його думку відповідача, посилаючись на те, що господарським судом відносно ТОВ «Оргтехбуд» порушено справу про банкрутство. Водночас жодної інформації про те, що між товариством та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1, предметом якої є майнові права на спірну квартиру, клопотання не містить, хоча датоване воно 18.02.2014 року. На той час спірна квартира за актом приймання-передачі вже була передана товариством відповідачу і вже було оформлено право власності на неї. Отже, підстави для висновку про те, що позивач дізналася про порушення її прав під час розгляду вказаної справи Дзержинським райсудом, відсутні. Інших доказів того, що про порушення її прав позивач дізналася раніше, відповідачі суду не надали. Згідно даних довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на момент розгляду даної справи ТОВ «Оргтехбуд» ліквідовано. За цих обставин вирішити даний спір за участю цієї особи неможливо, а відтак відповідні доводи представника відповідача судом відхиляються. Водночас, ліквідація ТОВ «Оргтехбуд» не є перешкодою для захисту порушених прав позивача судом. Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. 3. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. 4. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. 5. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. 6. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином , відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживчою річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Згідно з положеннями\~ст.141\~ ЦПК\~України , cтороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 5 130,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved