Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Жовнинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач), третя особа - [PERSON], про визнання права власності на будинок і земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 07 березня 1998 року помер її батько - [PERSON], [INFO]. Заповіту він не складав. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка. Спадщину [PERSON] прийняла його дружина - [PERSON], яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай). 19 січня 2005 року померла її мати - [PERSON], яка не встигла за життя оформити свої спадкові права на будинок і земельну ділянку. Ще за життя, а саме 13 квітня 2000 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу та її брату - [PERSON]. Позивач прийняла спадщину своєї матері, оскільки подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину на майновий пай, однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, оскільки правовстановлюючі документи на дане майно відсутні. У звязку з цим позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку. У судове засідання сторони не зявилися. Позивач подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі (а.с. 37) Відповідач надіслав лист, в якому просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 36). Третя особа [PERSON] надіслав заяву, в якій погодився з позовом та просив розглянути справу без його участі (а.с. 39). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 07 березня 1998 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 09 березня 1998 року серії І-СР № 084327 (а.с. 7). Заповіту [PERSON] не складав. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка, що розташовані по вул. Центральній, 34 в с. Жовнине Чорнобаївського району Черкаської області. Спадщину [PERSON] прийняла його дружина - [PERSON], яка подала заяву про прийняття спадщини (а.с. 47) та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) (а.с. 48). 19 січня 2005 року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 01 березня 2005 року серії І-СР № 0025390 (а.с. 8). Ще за життя, а саме 13 квітня 2000 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Жовнинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області 13 квітня 2000 року та зареєстрований у книзі нотаріальних дій за № 32, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати на день її смерті, і на яке вона матиме право, заповіла [PERSON] (третя особа) та [PERSON] (позивач) (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка, що розташовані по вул. Центральній, 34 в с. Жовнине Чорнобаївського району Черкаської області. Згідно з довідками Жовнинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 401, 402, 410 від 11 грудня 2017 року та 20 грудня 2017 року [PERSON] на день смерті була зареєстрована та постійно проживала одна за адресою: вул. Центральна, 34, с. Жовнине, Чорнобаївський район, Черкаська область (погосподарська книга № 4, особ. рах. 291), [PERSON] на день смерті був зареєстрований та постійно проживав зі своєю дружиною [PERSON] за адресою: вул. Центральна, 34, с. Жовнине, Чорнобаївський район, Черкаська область (погосподарська книга № 2, особ. рах. 74), за ним числиться вказаний житловий будинок з надвірними спорудами (а.с. 14-16). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 14 квітня 2018 року (вих. № 354-01/16) (а.с. 53), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 45), позивач зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 55) та від імені [PERSON] подано заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с. 56). Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 29 грудня 2017 року (вих. № 2192/02-16) позивачу повідомлено про відсутність у спадковій справі [PERSON] правовстановлюючих документів на заявлене майно, що в силу вимог підпункту 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та розяснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 10). При цьому судом встановлено, що вказаний житловий будинок з надвірними спорудами закінчений будівництвом, що підтверджується даними технічного паспорту (а.с. 22-25), та розташований на земельній ділянці для ведення особистого селянського господарства площею 0,2497 га, кадастровий номер 7125182400:01:000:0336, яка належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 125478 (а.с. 20). Разом з тим позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, розташовані за адресою: вул. Центральна, 34, с. Жовнине, Чорнобаївський район, Черкаська область, оскільки правовстановлюючі документи на дане майно відсутні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто 19 січня 2005 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що померла [PERSON] склала заповіт, відповідно до змісту якого все своє майно заповіла позивачу та третій особі по справі. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Судом встановлено, що позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та частково оформила свої спадкові права, третя особа відмовився від прийняття спадщини на користь позивача, однак остання не може оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, оскільки правовстановлюючі документи на дане майно відсутні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За таких обставин, беручи до уваги відсутність заперечень відповідача, а також позицію третьої особи, який підтримує позовні вимоги, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved