Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

26 січня 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, яку 12 листопада 2015 року уточнив та остаточно просив суд внести зміни до свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 11 квітня 2014 року державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованих в реєстрі за № 3-357, № 3-358, а саме: зазначити спадкоємцем його померлої дружини [PERSON], чоловіка померлої дружини - [PERSON] - на ? частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; на ? частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], та сина - [PERSON] - на ? частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; на ? частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати державного нотаріусу - державного реєстратора Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної державної нотаріальної контори Демуш Є.В. внести зміни у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно відповідно до внесення змін до свідоцтв про право на спадщину за законом. В обґрунтування вимог зазначає. що з 17.05.1996 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] У період шлюбних стосунків вони приватизували квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. У період шлюбу ними були придбані квартири за адресою: [ADDRESS] - на підставі договору купівлі-продажу від 30.11.2004 року та за адресою: [ADDRESS]. Дані квартири були зареєстровані на ім'я його дружини [PERSON] [INFO] його дружина померла. Після її смерті відкрилася спадщина, що складалася з квартири на [ADDRESS] та з квартири на [ADDRESS]. 30 вересня 2013 року він звернувся до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої дружини. Відповідач також звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. На підставі цих документів була відкрита спадкова справа. 11.04.2014 року на ім'я відповідача Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS] - на ? частину, а на квартиру за адресою: [ADDRESS] - повністю. Причиною видачі зазначених свідоцтв на ім'я відповідача послужила та обставина, що відповідач надав нотаріусу копію заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2009 року про розірвання шлюбу. Про наявність даного рішення відповідачу не було відомо, тим більше, що з [PERSON] вони проживали сумісно та вели спільне господарство до її смерті. Тому, дізнавшись від нотаріуса про наявність заочного рішення, він звернувся зі скаргою до Апеляційного суду оскаржуючи зазначене рішення. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2014 року заочне рішення Красногвардійського районного суду скасоване, провадження закрито. Дану ухвалу суду він надав нотаріусу, але не зважаючи на це 11.04.2014 року нотаріус видав на ім'я відповідача вказані свідоцтва. 14.04.2014 року нотаріусом було повідомлено відповідачу про необхідність зміни кола спадкоємців та необхідність внесення змін у видані свідоцтва про право на спадщину за законом, надано строк до 30.04.2014 року з'явитися до нотаріуса для внесення змін до даного свідоцтва. Однак, відповідач відмовився вирішити дане питання. Тому, 21.01.2015 року нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори позивачу видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначено про необхідність звернутися до суду з заявою про внесення змін в свідоцтво про право на спадщину за законом. У зв'язку з тим, що [PERSON] не дав згоду внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та справу слухати без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просив, розглянути справу без їх участі, у зв'язку із виробничою завантаженістю Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи зі змісту ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1300 ЦК України, за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 1300 ЦК України, у випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. У судовому засіданні встановлено, що 17 травня 1996 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб (а.с. 9). [INFO] у них народився син - [PERSON]. У період шлюбу ними були придбані квартири за адресою: [ADDRESS] - на підставі договору купівлі-продажу від 30.11.2004 року та за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 29.04.2013 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 29 липня 2013 року, актовий запис № 5176 (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складалася з квартири за адресою: [ADDRESS], що належала померлій на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 12), та з квартири за адресою: [ADDRESS], що належала померлій на підставі договору купівлі-продажу (а.с.13). Згідно листа Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 30 жовтня 2015 року, 17 вересня 2013 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за законом на майно померлої [INFO] матері - [PERSON], було заведено спадкову справу № 647/2013. 30 вересня 2013 року з заявою про прийняття спадщини за законом на майно померлої [INFO] дружини - [PERSON], звернувся [PERSON] (а.с. 51). 11 квітня 2014 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В. на ім'я відповідача [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], а саме: на квартиру [ADDRESS], яке зареєстровано в реєстрі за № 3-358. Також, 11 квітня 2014 року на ім'я відповідача [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], а саме: на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 52-53). Підставою для видачі вищезазначених свідоцтв стала надана відповідачем копія заочного рішення суду про розірвання шлюбу, про яке позивачу не було відомо. У зв'язку з наявністю рішення суду про розірвання шлюбу, позивач звернувся зі скаргою до Апеляційного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2014 року, заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2009 року скасовано, провадження у справі закрито (а.с. 10-11). На даний час внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, як це передбачено Порядком про вчинення нотаріальних дій та ст. 1300 ЦК України є неможливим, оскільки відповідач відмовляється вирішити дане питання. Постановою нотаріуса Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 21 січня 2015 року, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у внесення змін в свідоцтво про право на спадщину виданих Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 11.04.2014 року за реєстровим № 3-357, № 3-358, та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру № [ADDRESS] та квартиру № [ADDRESS], після померлої [INFO] [PERSON]. Підставою для відмови стало те, що [PERSON] не звертається до нотаріальної контори з метою внесення змін в свідоцтво про право на спадщину (а.с. 7). Відповідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", спадкоємець, який прийняв спадщину в наданий судом додатковий строк, має право звернутися до суду з вимогами про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, якщо спадкоємці, які прийняли спадщину, не дають згоду на внесення нотаріусом за місцем відкриття спадщини цих змін. На підставі рішення суду нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Стаття 49 Закону України «Про нотаріат», передбачає випадки відмови у вчиненні нотаріальних дій, зокрема: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності та є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, суд прийшов до висновку, що спірні квартири були придбані подружжям під час шлюбу, хоча і були оформлені на дружину позивача [PERSON], є спільною сумісною власністю подружжя. А тому суд вважає, що спадщина відкрилась у зв'язку зі смертю [PERSON], на 1/2 частину квартири [ADDRESS], та на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1280 ЦК України, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги, у встановлений законодавством строк прийняв спадщину після померлої [INFO] дружини [PERSON], відповідач [PERSON], спадкоємець померлої, згоду на внесення змін у свідоцтво про право на спадщину за законом не надав, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори про внесення змін до свідоцтв про право на спадщину за законом, підлягають задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved