Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

2104.2015 року позивач в особі ПАТ "ВТБ Банк" звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути на його користь солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 770286,12 грн. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25 квітня 2008 року між ВАТ ВТБ БАНК, правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «ВТБ БАНК» та [PERSON], укладено Кредитний договір №15Ф-ІК-410, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 50600 доларів доларів США, строком до 25.04.2028\~року. 01 березня 2010 року було укладено договір про внесення змін №1 до Кредитного договору, яким деякі пункти викладені в новій редакції. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязався щомісячно, у встановлені договором строки, здійснювати повернення частини кредиту, та сплачувати нараховані відсотки за використання кредиту. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 50600 доларів США. Починаючи з квітня 2010 року [PERSON] порушуються зобов`язання по поверненню належних до сплати частин кредиту а з квітня 2009 року, відсотків за його використання. Станом на 15.12.2014 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 770286,12 гривень. З метою забезпечення зобовязань [PERSON] за кредитним договором, банком було укладено договори поруки №15Ф-ІК-410z1 з [PERSON] та №15Ф-ІК-410z1 з [PERSON] Згідно умов договорів поруки у разі невиконання чи неналежного виконання зобовязань за кредитним договором відповідачі відповідають перед позивачем як солідарні боржники. Відповідачі в добровільному порядку не виконали зобов'язання, покладені на них кредитним договором та договорами поруки, через що позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Уповноважений представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, в судовому позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] проти заявлених позовних вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні позову, з підстав того, що позивачем пропущено процесуальний строк, встановлений діючим законодавством України для звернення з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги щодо солідарного стягнення заборгованості з поручителів також вважає безпідставними, через пропуск процесуального строку. Відповідач [PERSON], її уповноважений представник [PERSON], що діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, який є представником [PERSON] та відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про причину неявки не повідомили, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Доказів, що підтверджують поважність причини неявки, заяви про перенесення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутністю не надали. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали та докази, надані в обґрунтування позову, вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з положеннями ст. 1049 ЦК України, Позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту, згідно ч.2 ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України, є право позивача вимагати дострокового повернення частини кредиту що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що 25 квітня 2008 року між ВАТ ВТБ БАНК правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «ВТБ БАНК» та [PERSON] укладено Кредитний договір №15Ф-ІК-410, згідно з яким Банк надав позичальнику кредит в сумі 50600 доларів США, строком до 25.04.2028\~року, а останній в свою чергу зобовязався належним чином використати та повернути суму отриманого кредиту, та сплатити відповідну плату (проценти) за користування ним, у розмірі 12,5 % річних в строки передбачені у договорі. 01 березня 2010 року було укладено договір про внесення змін №1 до Кредитного договору, яким деякі пункти викладені в новій редакції. Діючи відповідно до умов Кредитного договору Банк свої зобовязання виконав належним чином та у повному обсязі. Починаючи з квітня 2010 року [PERSON] в порушення вимог ст. 525, 530, 536, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України та умов кредитного договору порушуються зобов`язання по поверненню належних до сплати частин кредиту, а з квітня 2009 року відсотків за його використання. Відповідно до умов п. 8.1. Кредитного договору, у разі прострочення виконання Позичальником своїх зобовязань щодо повернення кредиту та/або процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору Позичальник зобовязаний сплатити на користь Банку пеню за кожний день прострочення у розмірі 0,1% від суми прострочених зобовязань за кожний день порушення зобовязань, включаючи день погашення. Відповідно вимог до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вимогами ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з положеннями ст. 611 ЦК України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобовязань, встановлених договором. Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Станом на 15 грудня 2014 року розмір заборгованості за кредитним договором складає 770286 (сімсот сімдесят тисяч двісті вісімдесят шість) гривень 12 копійок, з яких: ●706296,48 грн. - строкова заборгованість за кредитним договором; ●9460,64 грн. - прострочена заборгованість за кредитним договором; ●89,85 грн. 3% річних нараховані на прострочену заборгованість по кредиту; ●4472,01 грн. строкова заборгованість по процентам; ●44122,14 грн. прострочена заборгованість по процентам; ●369,01 грн. 3% річних нараховані на прострочену заборгованість по процентам; ●5476 грн. пеня нарахована в звязку з порушенням зобовязань щодо сплати кредиту та процентів за його використання; 25 квітня 2008 року з метою забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, між [PERSON] (Поручитель) та Банком - був укладений договір поруки №15Ф-ІК-410z1. Цього ж дня між Банком та [PERSON] (Поручитель) було укладено договір поруки № 15Ф-ІК-410z2. Відповідно до п. 1 вказаних договорів поруки Поручителі поручились перед банком за виконання позичальником зобовязань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором. Вимогами ст. 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно з положеннями ст. 554 ЦК України встановлено, що у випадку порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Посилання відповідачів в обґрунтування заперечень, на те, що позивачем пропущено процесуальний строк, встановлений діючим законодавством України для звернення з позовом про стягнення з них в солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду, що документально підтверджений, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. З огляду на вищевказане, суд визнає позовні вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved