Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

15.11.2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 065 грн. 12 коп. та судових витрат по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 10.11.2005 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 5 200 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит та не сплачував відсотки за користування ним, внаслідок чого станом на 30.09.2013 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 12 065 грн. 12 коп., яка складається з : заборгованості за кредитом у розмірі 3 682 грн. 51 коп.; заборгованості за процентами в розмірі 8 382 грн. 61 коп. В судовому засіданні представник позивача Короташ А.Р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги Банку не визнав, посилаючись на сплив позовної давності для пред'явлення вимог Банку, які випливають з кредитного договору б/н від 10.11.2005 року. При цьому звертав увагу суду на чисельні порушення Банком вимог законодавства при укладенні обумовленого договору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, укладено кредитний договір шляхом оформлення платіжної кредитної картки, за яким Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 5200 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36 % на рік (в разі порушення строків сплати платежів - 72 %) на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, який не може перевищувати двох років. В зв'язку з наведеним 10.11.2005 року на ім'я відповідача було відкрито рахунок [NUMBER]. При цьому, в договорі про відкриття картрахунку, відповідач стверджував, що він ознайомився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, та погодився з тим, що вказані документи, є складовою частиною кредитного договору та є обов'язковими для виконання сторонами. Вказаний договір ними підписаний. Зі змісту договору про відкриття картрахунку, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, які діяли на час укладення спірного договору вбачається, що вони містять всі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачених ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", в редакції, яка діяла на момент укладення договору, а саме: назву документа; прізвище, ім'я і по батькові та адресу особи, яка отримує фінансову послугу, найменування фінансової операції, кредитного ліміту, базової відсоткової ставки, порядку погашення боргу; найменування та місцезнаходження банку (Заява); розміру фінансового активу, зазначеного у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків (договір про відкриття картрахунку, Тарифи); строк дії договору; зазначення порядку зміни і припинення дії договору; права та обов'язки сторін; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору (п.5 Умов); підписи сторін (договір про відкриття рахунку). Обумовлений договір (його окремі частини) в передбаченому законом порядку не визнаний недійним. Банк виконав свої зобов'язання належним чином, надавши позичальнику кредитні кошти, в розмірі передбаченим договором. Проте, відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, за розрахунками позивача, станом на 30.09.2013 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 12 065 грн. 12 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 3682 грн. 51 коп., заборгованості за процентами в розмірі 8 382 грн. 61 коп. Згідно зі ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'являти вимогу про виконання зобов'язання. Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до Пункту 5.12 Правил користування платіжною карткою (а.с.68), які були затверджені Наказом № С-120 від 20.07.2005 року та діяли на час укладення кредитного договору, передбачено, що терміни позовної давності до вимог про стягнення кредиту, процентів за користування ним, пені, штрафу сторонами встановлені тривалістю в п'ять років, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 259 ЦК України. З урахуванням установлених під час розгляду справи обставин суд дійшов до висновку про додержання письмової форми договору щодо збільшення позовної давності, що узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 24 вересня 2014 року в справі № 6-144цс14. В судовому засіданні було встановлено, що останній платіж відповідач [PERSON] здійснив 18.05.2010 року в розмірі 100 грн. 00 коп., які було зараховано в порядку погашення нарахованих процентів, що вбачається з виписки по особовому рахунку відповідача. Прострочена заборгованість за кредитом виникла 30.10.2009 року. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про дотримання банком строків позовної давності. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач [PERSON] порушив зобов'язання за даним договором, а тому суд вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Таким чином на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 229 грн. 40 грн.

Outcome: approved