Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

31.08.2021р. ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення з відповідачів на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» за період з 01.12.2019р. по 30.009.2020р. заборгованості за послуги з централізованого опалення 5143,43 грн., за послуги з централізованого постачання гарячої води 2229,51 грн., інфляційні втрати 56,71 грн. та 3% річних у розмірі 88,43 грн., а також судовий збір у розмірі 2 272,00грн. В обґрунтування позовних вимог ЛМКП «Львівтеплоенерго» посилалося на те, що 08.12.2020р. ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова скасовано судовий наказ у справі №466/8793/20, 2-н/466/1581/20 про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, втрат від інфляційних процесів та 3% річних скасовано та роз`яснено\~право звернутися\~до суду\~із вказаними\~у заяві\~про видачу\~судового наказу\~вимогами у\~порядку позовного\~провадження. Тому, ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з цим позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Крім неї в квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] як дочка та син власника. Відповідачі є споживачами послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». За період з 01.12.2019р. по 30.09.2020р. за особовим рахунком відповідачів № [NUMBER] утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 5143,43 грн., за послуги з централізованого постачання гарячої води 2229,51 грн., інфляційні втрати 56,71 грн. та\~ 3% річних у розмірі 88,43 грн., які позивач просить стягнути з відповідачів солідарно у примусовому порядку. Ухвалою від 01.09.2021р. відкрито провадження у справі правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, проти заочного рішення не заперечила. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подавали. Відповідно до ст. ст.223, 280 ЦПК України, суд зі згоди представника позивача постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. Заслухавши представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є власником і зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , що стверджується Довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації №4 від 15.10.2020р., виданою ЛМКП «Львівтеплоенерго». Крім неї в квартирі зареєстровані [PERSON] (син власника) та [PERSON] (дочка власника). Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідачі є споживачами послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». За особовим рахунком відповідачів № [NUMBER] за період з 01.12.2019р. по 30.09.2020р. утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 5143,43грн., за послуги з централізованого постачання гарячої води 2229,51грн., інфляційні втрати 56,71грн. та 3% річних у розмірі 88,43 грн. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом. Відповідно до п.1, п.5 ч.2 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом,а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготованих виконавцем послуг на основі типового договору, визначено як обов`язок, а не як право споживача. 31.08.2021р. відповідачам було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення Договір приєднання до надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго». Таким чином, між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: Виконавець надавав послуги відповідачам, останні такими послугами користувалася, не відмовлялася від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводили, чим порушили ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005 р. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 01.12.2019 р. по 30.09.2020р. відповідачі не виконали свого зобов`язання щодо сплати послуги з централізованого опалення, а тому зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановлення індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачами не подано суду доказів про те, що надані позивачем розрахунки заборгованості та застосовані ним тарифи проведено неправильно, не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження ненадання чи неналежного надання позивачем послуг за спірний період. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved