Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

31 березня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до[PERSON] , третя особа: Київський обласний центр соціально-психологічної реабілітації «Отчий дім» про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав мотивуючи вимоги тим, що [PERSON] є матір`ю чотирьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В 2015 році гр. [PERSON] народила п`яту дитину - сина [PERSON] , який у 2016 році помер. [PERSON] записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 08.01.2020 року до служби у справах дітей та сім`ї надійшло повідомлення адміністрації Фастівського НВК «ДНЗ-ЗОШ І-ІІІ ст. №3» щодо систематичних пропусків навчальних занять (34 робочі дні за І семестр) учнем 1-В класу, [PERSON] . В якому зазначається, що мати пояснює відсутність сина його хворобою, але підтверджуючих документів адміністрації закладу не надає. В листі наголошувалося, що мати не приділяє уваги вихованню і навчанню сина, дитина часто сама гуляє містом, катається в автобусах. Крім цього, з 2018 року майже рік гр. [PERSON] разом з сином не проживала, але в 2019 році повернулася, коли [PERSON] мав йти до 1-го класу. Будинок, в якому мешкає родина, за роки проживання перетворилася в брудне, недоглянуте приміщення, подвір`я захаращене, вхід у двір крізь отвір в огорожі, ворота зачинені на кодовий замок, тощо. Службою у справах дітей та сім`ї [INFO] малолітнього [PERSON] тимчасово було влаштовано до дитячого відділення КНП ФРР «Фастівська ЦРЛ». Більш того, позивач зазначає, що мати долею сина не цікавиться. Враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради, змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просити суд відібрати без позбавлення батьківських прав малолітнього [PERSON] у його матері та стягнути з неї аліменти на утримання дитини. 10 квітня 2020 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27 травня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в ньому, просила суд позов задовольнити. Відповідач в останнє судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. В попередньому судовому засіданні, не заперечувала проти відібрання у неї дитини. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином на електронну адресу суду направив листа, а якому просив суд слухали справу без присутності представника центру та винести рішення відповідно до чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про його народження Серія [NUMBER] виданим 21.12.2012 /а.с.9/. Відомості про батька малолітньої дитини [PERSON] записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження /а.с.10/. Відповідно до довідки про склад сім`ї №117 від 19.03.2020 року [PERSON] , [INFO] проживає у [ADDRESS] , разом з нею проживає: син - [PERSON] , [INFO], батько - [PERSON] - 1939 року народження, мати - [PERSON] , [INFO], син - [PERSON] , [INFO], дочка - [PERSON] , [INFO], сестра - [PERSON] , [INFO], дочка - [PERSON] , [INFO] /а.с.12/. Згідно характеристики голови вуличного комітету гр. [PERSON] проживає в [ADDRESS] без реєстрації зі співмешканцем [PERSON] та сином [PERSON] . [PERSON] вихованням сина не займається, з відомостей школи дитина систематично пропускає заняття, дитина не доглянута, ходить в брудному одязі, неодноразово мешканці мікрорайону Кадлубиця бачили [PERSON] за зовнішніми ознаками в стані алкогольного сп`яніння, також зі слів мешканців її син [PERSON] в магазині неодноразово просив у людей хліб. Будинок, в якому вони мешкають, за роки проживання перетворився в брудне, недоглянуте приміщення /а.с.13/. Відповідно до характеристики Фастівського НВК «ДНЗ-ЗОШ І-ІІІ ст. №3» [PERSON] навчається в ФНВК «ДНЗ-ЗОШ І-ІІІ ст. №3» з вересня 2019 року, у хлопчика є проблеми з навчанням, поведінкою, за весь час навчання проявив себе як недисциплінований учень, навчається погано, систематично пропускає уроки, занадто емоційний, агресивний, часто ображає однокласників, тощо /а.с.14/. Згідно пояснень [PERSON] її син [PERSON] не відвідував школу в зв`язку з тим, що вона хворіла /а.с.15/. Відповідно до Актів обстеження проживання від 20.02.2020 року, 25.02.2020 року, 27.02.2020 року, щодо обстеження житлового побутових умов проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] вбачається, що обстежити проживання не вдалося так як мати дитини [PERSON] до помешкання не допускала /а.с.16-18/. 20.03.2020 Виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області було винесено рішення № 164, яким було вирішено надати висновок до Фастівського міськрайонного суду Київської області щодо відібрання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , від матері гр. [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав /а.с.5/. Частиною 1 ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому в ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» вказано, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України). Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. Згідно з п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК України, суд може постановити таке рішення у випадку, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Як встановлено в ході розгляду справи, відповідач будучи матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню, не цікавиться станом здоров`я сина, умовами його проживання та виховання, не надає матеріальної допомоги, веде неприйнятний спосіб життя. На протязі тривалого часу не працює, не має належних умов проживання, з цих причин створити належні умови для життя свого сина та матеріально утримувати його вона не в змозі. Відповідно до Висновку за № 06-23/1381 від 24.03.2020, орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області вважає що відібрання дитини [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення останньої батьківських прав є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Враховуючи те, що відповідач вже протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків по вихованню свого малолітнього сина [PERSON] , не цікавиться його життям та станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав ґрунтуються на нормах чинного законодавства та підлягають до задоволення. Згідно ч. 4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав, суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У відповідності до ст. 180 СК України обидва батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає, хоча повинна та має таку можливість, оскільки є особою працездатного віку, а тому суд вважає за можливе та за необхідне стягнути з неї аліменти на користь Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 31.03.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Більш того, суд вважає за доцільне роз`яснити відповідачу, що у разі, коли відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини, суд за її заявою може постановити рішення про повернення їй дитини. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 1681,60 грн. На підставі ст. ст. 150, 152, 155, 164, 170, 180, 182 СК України, Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», Постановою КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved