Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади сіл Бахтин, Бахтинок, Новосілка та Воронівці в особі Бахтинської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області про припинення права власності, виключення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності та визнання права на земельну частку (пай). Позов мотивував тим, що [INFO] помер [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрований [ADDRESS]. Після його смерті залишилось спадкове майно - земельна частка (пай) розміром 2,26 в умовних кадастрових гектарах на землях, що перебувала у колективній власності КСП «Нива» с. Бахтин Мурованокуриловецького району Вінницької області (сертифікат серії [NUMBER]). Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] була [PERSON], яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, однак не оформляла своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON], яка є матір'ю позивача, померла. У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, крім того, звернувшись до Бахтинської сільської ради за випискою із списку громадян, позивач дізнався, що земельна частка (пай), яка була прийнята [PERSON] у спадщину після смерті [PERSON] визнана рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 27.04.2017 відумерлою. Вказане рішення було скасоване постановою Апеляційного суду Вінницької області від 18.09.2018. Тому він змушений звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просив суд припинити право власності відповідача на спірну земельну ділянку, виключити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи права власності за відповідачем на неї, визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка прийняла спадщину не оформивши спадкових прав після смерті [PERSON] та зобов'язати відповідача передати йому в натурі спірну земельну ділянку. Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 26.12.2018 було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та відкрито провадження у справі. Вказаною ухвалою витребувано з Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 169/2011, заведену щодо майна померлої [INFO] [PERSON]. Ухвалою суду від 24.01.2019 у справі закрито підготовче провадження та призначено її до судового розгляду по суті на 20.02.2019. Позивач в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив справу розглянути у його відсутності (а.с. 32). Відповідач копію ухвали від 26.12.2018 та доданих до неї матеріалів отримав 15.01.2019, однак відзиву до суду не направив. Його представник в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов не визнав, зазначивши, що [PERSON] після смерті [PERSON] не скористалася своїм правом на оформлення спадкового майна, а тому позивач також не може претендувати на нього(а.с. 71). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] у с. Воронівці Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 5). [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП "Нива" Бахтинської сільської ради, розміром 2,26 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Вартість земельної частки (паю) становить 58885 грн 06 коп. (а.с. 14) Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 27.04.2017 вказану спадщину за заявою прокурора Мурованокуриловецького району в інтересах держави в особі Бахтинської сільської ради визнано відумерлою. Рішення набрало законної сили 11.05.2017 (а.с. 22-24). Згідно довідки Бахтинської сільської ради № 569 від 29.10.2018 (а.с. 15), інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с. 16-17), інформації з Державного земельного кадастру (а.с. 18) земельну частку (пай) [NUMBER], яка належала [PERSON], виділено в натурі площею 2,1708 га та присвоєно кадастровий номер [NUMBER]. Право власності на вказану земельну ділянку 15.12.2017 зареєстровано за Бахтинською сільською радою. Разом з тим, постановою Апеляційного суду Вінницької області № 139/127/17 від 18.09.2018 рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 27.04.2017 скасоване та ухвалено нове, згідно якого заяву прокурора Мурованокуриловецького району в інтересах держави в особі Бахтинської сільської ради про визнання спадщини відумерлою, - залишено без розгляду (а.с. 9-10). Таким чином, оскільки рішення суду на підставі якого Бахтинська сільська рада стала власником земельної ділянки загальною площею 2,1708 га, кадастровий номер [NUMBER], скасоване, то вимога позивача припинити право власності відповідача на спірну земельну ділянку та виключити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис права власності за відповідачем на неї, є підставною і такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. (ст. 1264 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області № 139/1071/17 від 12.12.2017, яке набрало законної сили 23.12.2017, встановлено факт, що [PERSON] з 2000 року проживала однією сім'єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу зі [PERSON] до моменту його смерті [INFO] (а.с. 7-8). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вказаним вище рішенням суду, а також довідкою Бахтинської сільської ради № 464 від 10.07.2017 (а.с. 12) доводиться, що [PERSON] була єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], яка мала право на спадкування та прийняла спадщину, як така, що постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом відсутні, що підтверджується Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру № 54600719 та № 54538840 від 18.12.2018, згідно яких спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] не заводилася, тобто спадкові права ніким не оформлялися, заповіти за життя ним також не вчинялися (а.с. 41-42). Таким чином, посилання відповідача на те, що на спадщину може претендувати спадкоємець першої черги, місце перебування якого невідоме, ґрунтується на припущеннях. Зокрема відповідачем не надано жодного доказу про наявність інших спадкоємців після смерті [PERSON], як і не заявлялося жодних клопотань про їх витребування. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд вважає доведеним, що [PERSON] єдиний спадкоємець четвертої черги за законом після смерті [PERSON], яка прийняла спадщину в порядку передбаченому ч. 3 ст. 1269 ЦК України, однак у встановленому законом порядку її не оформляла. [INFO] в с. Воронівці Мурованокуриловецького району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] належало прийняте у спадщину після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай), яке вона за життя не оформила. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Тому, суд не бере до уваги заперечення відповідача про те, що якщо спадкоємець не оформив у встановленому законом порядку прийнятої спадщини, не отримав свідоцтво, що це якимось чином припиняє право на неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України (в редакції чинній на час відкриття спадщини [INFO]), спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Копією спадкової справи № 169/2009 заведеної щодо майна померлої [INFO] [PERSON] стверджується, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину, подавши 20.08.2009 нотаріальній конторі заяву про її прийняття. Інший спадкоємець за законом [PERSON] від прийняття спадщини відмовився, подавши нотаріусу 25.09.2009 відповідну заяву. Позивач 10.04.2011 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на належну [PERSON] земельну частку (пай), яка їй належала відповідно до сертифікату серії [NUMBER] (а.с. 49-69). Отже, суд вважає доведеним, що позивач єдиний спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON], який прийняв спадщину в порядку передбаченому ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Враховуючи, вищевикладені докази, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку після смерті [PERSON], яка прийняла спадщину не оформивши спадкових прав після смерті [PERSON] та зобов'язати Бахтинську сільську раду передати її в натурі позивачу. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 711 грн (а.с. 1). Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. В даному випадку, вбачається, що даний спір виник у зв'язку з тим, що позивач вирішив оформити своє право власності на спадкове майно більш ніж через дев'ять років після смерті спадкодавця, а не у зв'язку з неправомірними діями відповідача - Бахтинської сільської ради. У зв'язку з цим, суд покладає на позивача всі понесені ним же судові витрати.

Outcome: approved