Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~16 грудня 2020 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області звернулась позивачка [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів, встановленого у твердій грошовій сумі на утримання сина [PERSON] , [INFO] , згідно рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08.09.2017, змінивши її на 1/4 частки всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначає,\~що злистопада 2011 року вона та відповідач [PERSON] стали проживати однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у сторін [INFO] народився син [PERSON] , батьком якої в актовому записі про народження дитини за № 4 записано відповідача [PERSON] . Однак, спільне життя з відповідачем не склалося і з кінця травня 2014 року вони стали проживати окремо. Син [PERSON] знаходиться на повному утриманні позивача та проживає разом з нею. З часу окремого проживання відповідач декілька разів надав незначну грошову допомогу та утримання сина, щомісячно сплачувати аліменти на утримання сина відповідач відмовляється, відмовляється також надавати додаткову матеріальну допомогу на інші витрати на дитину. Вказала, що відповідач аліменти сплачує несистематично та має заборгованість зі сплати аліментів. Посилаючись на те, що розмір аліментів визначений судом, значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, що і змусило її звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Ухвалою суду від 23.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] , посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, заявлені позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] під час судового розгляду справи пред`явлений до нього позов не визнав, при цьому вказав, що він не відмовляється матеріально утримувати неповнолітнього сина [PERSON] . Наголосив, що він офіційно не працює, працює за наймом за наявності роботи. його дохід є мінливим та нестабільним, крім того, він також несе допомогу на утримання його 16 -ти річної дочки. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що вимоги позивача законні і обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що від спільного проживання сторін без реєстрації шлюбу у них, [INFO] , народився син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 18.02.2013, виданий виконкомом Кам`янської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області (а.с. 4). Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2017 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] на користь матері дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі 1000 (одна тисяча) гривень 00 коп щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення 14.09.2017 року видано відповідний виконавчий лист № 193/958/17 (а.с.10). Матеріалами справи встановлено, що позивачка зареєструвала шлюб зі іншим чоловіком та змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.7). [PERSON] , [INFO] , навчається у 2-А класі Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 87 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с. 5) Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3\~ст. 181 СК України). Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.2\~ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень\~ст.183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,\~184 СК України. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст.192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч.5\~ст.183 Сімейного кодексу України\~аліменти на одну дитину можуть стягуватись в розмірі однієї\~\~чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, оцінивши докази, враховуючи заявлені вимоги позивача, та пояснення відповідача, враховуючи матеріальне становище відповідача, відсутністю стягнення по іншим виконавчим документам, а також приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитину, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, а також норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд виходячи із закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, вважає за можливе змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду з 1000 гривень на 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, оскільки такий розмір аліментів визначений ч.5\~ст.183 СК України\~і аліменти в такому розмірі можуть стягуватись в безспірному порядку. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. Крім того,\~у відповідності до приписів ч. 6 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача останнього належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі встановленому згідно п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved