overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Смолигівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 10.12.2015 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], проте з поважних причин пропустив строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а саме через необізнаність про наявність заповіту. Адже лише в травні 2018 року він дізнався про те, що 19.12.2013 року спадкодавець [PERSON] склала на його імя заповіт, згідно якого заповіла йому все своє майно. Вказаний заповіт було зареєстровано 19.12.2013 року в реєстрі за №38. Внаслідок зазначених обставин позивач не може реалізувати своє право на спадщину. У підготовче засідання позивач та його представник не зявилися, надіславши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача у підготовче засідання не зявився, надавши до суду відзив на позов, у якому просив справу розглядати у його відсутність, та зазначив, що позовні вимоги визнає. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження обставин справи. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади с. Оршівці Кіцманського району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно: житловий будинок (літ.А-1), загальною площею 38,10 кв.м, житловою 29,00 кв.м та господарські будівлі і споруди, загальною вартістю будівель та споруд 33532 гривень, що розташовані в с. Оршівці, вул. Канюка, 1, Кіцманського району, Чернівецької області; грошові вклади, які зберігаються в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ПАТ «Ощадний банк України», після смерті [PERSON], який помер 16 січня 2016 року. Вказує, що є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців, передбачених законом, немає. Він в управління та володіння спадковим майном вступив своєчасно, похоронив дядька, розпорядився його речами, однак оформити свої спадкові права не може через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому просив позов задовольнити. Позивач [PERSON]В підтримав позовні вимоги, представник відповідача представник територіальної громади с. Оршівці Кіцманського району Чернівецької області заявлені вимоги визнав, звернувшись до суду з відповідними заявами Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки житловий будинок збудований у 1960 році і знаходився у фактичному володінні померлого [PERSON], оскільки у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок, а також у зв"язку з відсутністю у позивача іншого способу щодо визнання права, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв"язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 386, 392, 1225, 1235, 1258, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 130, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Ульяновської міської ради Ульяновського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач посилаються на те, що в м. Ульяновка проживала спадкодавець його мати - [PERSON] яка мала спадкове майно що складається з квартири [ADDRESS] , яка розташована на території Ульяновської міської Ради Ульяновського району. [INFO] [PERSON] - померла. Після смерті спадкодавця , сім"я позивача дружина та діти проживали в зазначній квартирі, а позивач знаходився на заробітках за межами Кіровоградської області. На даний час оформити право на спадщину в нотаріуса позивач не може, оскільки у встановлений законом строк не подав заяву про прийняття спадщини. Своєчасно заяву не подав через те, що вважав, що для прийняття спадщини можливо звернутися після спливу шестимісячного терміну. . Позивач в судове засідання не з"явився , направив до суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутності , позов підтримую в повному обсязі. Просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю 3 місяці. Представник відповідача Ульяновської міської ради Ульяновського району в судове засідання не з'явився, але направив суду письмову заяву, в якій позов визнав повністю, справу просить розглянути в його відсутності. Суд , оцінюючи докази, рахує, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що в м. Ульяновка проживала спадкодавець мати позивача - [PERSON] яка мала спадкове майно що складається з квартири [ADDRESS] та розташована на території Ульяновської міської Ради Ульяновського району. [INFO] [PERSON] - померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с. 5) . Позивач являється сином спадкодавця та являється спадкоємцем першої черги Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач не подав своєчасно нотаріусу заяву про прийняття спадщини, оскільки вважав, що для прийняття спадщиниможливо подати заяву про прийняття спадщини після шестимісячного строку. За таких обставин суд рахує причину пропуску позивачами строку подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини поважною і вважає за можливе визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини строком на 3 місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 09.06.2009 року. Позивач являється спадкоємцем після померлої, але своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Причину пропуску вважає поважною, вказуючи, що постійно проживає за кордоном, та майже не буває в Україні в звязку з важким матеріальним становищем, повязаним з відсутністю стабільного заробітку та юридичною необізнаністю про порядок спадкування. В судове засідання позивач не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], померла 09.06.2009 року. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] у шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.\~\~ Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщоу спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. В п. 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" Пленум Верховного Суду України дав розяснення, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вказане, в сукупності з тим, що ніхто, крім позивача на спадщину не претендує, дає підстави суду дійти висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини і йому слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Юр'ївської селищної ради Лутугинського району Луганської області про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.04.2015 року померла його матір, [PERSON]. Факт смерті [PERSON] визнано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02.02.2016 року. Однак, для отримання спадщини позивач не зміг вчасно звернутись з відповідною заявою до нотаріуса у зв'язку з проведенням на території Лутугинського району Луганської області антитерористичної операції, оскільки навіть факт смерті необхідно було встановлювати тільки в судовому порядку. У зв'язку з чим він просить визначити додатковий строк тривалістю два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері [PERSON], померлої 24.04.2015 року. Позивач у судове засідання не з'явився, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача Юр'ївської селищної ради Лутугинського району Луганської області в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий Кур"єр», заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. 16.01.2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.04.2015 року померла [PERSON] (а.с. 26), яка є матір'ю позивача. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з правилами статті 1220 ЦК України та статті 249 ЦПК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, посилаючись на проведення в м. Луганську, де він проживає, та Лутугинському районі Луганської області, де на момент смерті проживала його матір, антитерористичної операції. Ця обставина є загальновідомою, а тому відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Суд визнає зазначену обставину поважною причиною та вважає за можливе визначити позивачеві додатковий строк для прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, згідно якого бажає розірвати шлюб з відповідачем, так як останнім часом між ними склались відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Майнового спору та спору про місце проживання дитини немає. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити повністю, так як причин для примирення немає, оскільки вони з червня 2015 року спільно з відповідачем не мешкають, майновий спір і спір про місце проживання дитини відсутні. Відповідач також направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та задоволення позову [PERSON] повністю. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 19 грудня 2003 року, який зареєстровано Куп'янськ-Вузловською селищною радою Харківської області, актовий запис за № 104, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с.3,5,6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка мешкає з відповідачем. Сторони втратили взаєморозуміння і взаємну повагу, шлюбно-сімейні відносини не підтримують і фактично не мешкають з червня місяця 2015 року, родина фактично розпалась. Причини, яка б дала суду підставу вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майновий спір та спір про місце проживання дитини між сторонами відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст. 111 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час, на протязі якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і не повідомили суду про відновлення шлюбно-сімейних відносин, примирення не відбулось. За таких обставин, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає доцільним позов задовольнити. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки у заяві відповідач не повідомила, яке прізвище вона має намір залишити за собою після розірвання шлюбу, тому суд вважає доцільним залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, згідно якого бажає розірвати шлюб з відповідачем, так як останнім часом між ними склались відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Майнового спору та спору про місце проживання дитини немає. Позивач до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, на розірванні шлюбу наполягає, оскільки спільно з відповідачем не мешкає близько одного місяця та причин ля примирення немає. Як вбачається із заяв відповідача [PERSON] від 11.05.2016 року та 22.06.2016 року вона просить суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, на розірвання шлюбу погоджується, претензії до позивача не вказує. Крім того, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище " [PERSON]". Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 17 листопада 2007 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис за № 465, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3), мають спільного неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] ( а.с.4), який мешкає з відповідачем. Сторони втратили взаєморозуміння і взаємну повагу, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, родина фактично розпалась, спільно не мешкаю приблизно один місяць. Причини, яка б дала суду підставу вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майновий спір та спір про місце проживання дитини між сторонами відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст. 111 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час, на протязі якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і не повідомили суду про відновлення шлюбно-сімейних відносин, примирення не відбулось, що підтвердили заяви. За таких обставин, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача суд вважає доцільним позов задовольнити. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. У заяві відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, згідно якого бажає розірвати шлюб з відповідачем, так як останнім часом між ними склались відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Майнового спору та спору про місце проживання дитини немає. Позивач у тексті позовної заяви вказав, що просить розглянути справу без його участі. Відомостей про можливе примирення з відповідачем після звернення його до суду і до часу розгляду даної справи не надав. Як вбачається із заяв відповідача [PERSON] від 21.04.2016 року та 19.05.2016 року вона просить суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги визнає, причин для примирення немає, хоча вони з позивачем і мешкають до тепер разом, але фактично родина розпалась з квітня місяця 2015 року, майнові претензії та спір з приводу місця проживання дитини відсутні. Крім того, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище "Ватащук". Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 27 квітня 2011 року, який зареєстровано Куп'янськ-Вузловською селищною радою Харківської області, актовий запис за № 14, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 160426 (а.с.5), мають спільного неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] ( а.с.6). Сторони втратили взаєморозуміння і взаємну повагу, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, родина фактично розпалась у квітні місяці 2015 року. Причини, яка б дала суду підставу вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майновий спір та спір про місце проживання дитини між сторонами відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Ст. 111 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час, на протязі якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і не повідомили суду про відновлення шлюбно-сімейних відносин, примирення не відбулось, що підтвердили заяви. За таких обставин, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача суд вважає доцільним позов задовольнити. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. У заявах відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved