Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Бердянська регіональна товарна біржа «Нерухомість Приазовя», про визнання договору купівлі-продажу дійсним, мливуючи тим, що 25\~червня 1998\~року він\~придбав на\~підставі договору\~купівлі-продажу\~нерухомості №\~610\~у [PERSON]\~11/30\~(одинадцять\~тридцятих)\~частин домоволодіння,\~яке знаходиться\~за адресою:\~вул.\~Правди,\~буд.\~№ 79\~в м.\~Бердянськ Запорізької\~області,\~вартістю 3000\~ грн..\~Вказаний договір\~купівлі-продажу\~житлового будинку\~на підставі\~ст.\~15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» від\~10.12.1991р.\~був зареєстрований\~на Бердянській\~регіональній товарній\~біржі «Нерухомість\~Приазовя»,\~про що\~зроблений відповідний\~запис в\~Журналі реєстрації\~угод за\~№ 610\~від 25\~червня 1998\~року.\~Між сторонами\~по договору\~була досягнута\~домовленість щодо\~всіх істотних\~умов договору\~купівлі-продажу\~нерухомості та\~відбулося повне\~його виконання:\~одна сторона\~(продавець)\~передав майно\~у власність другій стороні (покупцеві), а покупець прийняв майно і сплатив за нього певну грошову суму й сторони здійснили реєстрацію договору в Бердянському підприємстві з технічної інвентаризації, але договір купівлі-продажу нерухомості не був посвідчений нотаріально через юридичну необізнаність сторін. Таким чином, обидві сторони договору купівлі-продажу нерухомості повністю виконали угоду, що потребує нотаріального посвідчення, тому були цілком впевнені в тому, що їх дії є законними і ніякого в подальшому оформлення не потребують. На теперішній час він має намір продати зазначену вище частку житлового будинку, тому й звернувся до нотаріальної контори з вказаним питанням, але в усному порядку йому було розяснено нотаріусом, що станом на даний час нотаріус не матиме змоги посвідчити зазначену угоду, адже відповідно до діючого законодавства України договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути посвідчений нотаріально. Вважає, що відповідно до норм діючого законодавства на час укладання договору, останній не потребував обов'язкового нотаріального посвідчення та вважався укладеним з моменту його реєстрації на біржі та подальшої реєстрації у БТІ. 23 жовтня 2003 року продавець будинку [PERSON] помер, тому зареєструвати даний договір купівлі-продажу у нотаріуса не має можливості, а тому він змушений звернутися з позовом до суду про визнання договору купівлі-продажу\~нерухомості №\~610,\~а сааме,\~11/30\~ частин\~домоволодіння за адресою: вул. Правди, буд. № 79 в м. Бердянськ Запорізької області дійсним. Єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] є\~його матір [PERSON], [INFO], яку він залучає\~до участі\~в даній\~справі в\~якості відповідача,\~як правонаступника. Просив визнати договір купівлі-продажу нерухомості від 25 червня 1998 року, зареєстрований на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазовя» за номером № 610 від 25.06.1998р., що укладений між ним та [PERSON], на підставі якого він отримав у власність 11/30 частки житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Правди, буд. № 79, в м. Бердянськ Запорізької області, дійсним. До початку судового засідання від представника позивача адвоката [PERSON] (довіреність від 22.11.2017р.) надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Третя особа Бердянська регіональна товарна біржа «Нерухомість Приазовя», сповіщена належним чином про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному сайті суду, до суду не зявилась, про причини неявки не пвідомили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 25 червня 1998 року [PERSON]І придбав на підставі договору купівлі-продажу нерухомості № 610 у [PERSON] 11/30 (одинадцять тридцятих) частин домоволодіння, яке знаходиться за адресою: вул. Правди, буд. № 79 в м. Бердянськ, Запорізької області, за яку сплатив 3000 грн. Вказаний договір купівлі-продажу житлового будинку на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991р. був зареєстрований на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазовя», про що зроблений відповідний запис в «Журналі реєстрації угод» за № 610 від 25 червня 1998 року (а.с.7). Крім того, право власності за [PERSON] на зазначену частину домоволодіння, розташованого за адресою: м. Бердянськ, вул. Правди, буд. 79, на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу було зареєстровано Бердянським підприємством з технічної інвентаризації 25.06.1998 року (а.с.7). Між сторонами\~по договору,\~тобто [PERSON]\~та [PERSON],\~була досягнута\~домовленість щодо\~всіх істотних\~умов договору\~купівлі-продажу\~нерухомості та\~відбулося повне\~його виконання:\~одна сторона\~(продавець)\~передав майно\~у власність другій стороні (покупцеві), а покупець прийняв майно і сплатив за нього певну грошову суму й сторони здійснили реєстрацію договору в Бердянському підприємстві з технічної інвентаризації, але договір купівлі-продажу нерухомості не був посвідчений нотаріально через юридичну необізнаність сторін. 23 жовтня 2003 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖС №262962 від 24.10.2003 р. (а.с.13). Згідно листа Бердянської державної нотаріальної контори №3246/01-16 від 10.10.2018р., після смерті 23 жовтня 2003 року [PERSON], спадкова справа не заводилась, будь-які спадкоємці померлого до Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявами про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття не зверталися (а.с.74-75). Згідно свідоцтва\~про народження\~серія IV-\~ЯР №114009\~від 01.08.1959р.,\~[PERSON] є\~матірю [PERSON],\~23.07.1959р.н.\~(а.с.40). Відповідно до ч.1 ст.58\~Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК Української РСР 1963 року. За змістом ст.ст 128, 153 ЦК Української РСР (1963 року), чинного на час виникнення спірних правовідносин, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.\~224\~ЦК Української\~РСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. При вирішенні питання щодо правомірності набуття права власності суд повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному законом. Згідно ч.1 ст. 227 ЦК Української РСР (1963\~року) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до\~ст. 47 ЦК Української РСР (1963 року)\~нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно ст.\~15\~Закону України\~"Про\~товарні біржі" не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Тобто, у період укладання спірного договору купівлі-продажу існувала колізія у чинному законодавстві, тому що, згідно ст.ст. 224, 227 ЦК Української РСР (1963 року) договір купівлі-продажу обєкту нерухомості повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Але у відповідності зі ст.15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 р. «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставіч.2 ст. 47 ЦК\~(1963р.) за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Реєстрація Бердянським підприємством з технічної інвентаризації за позивачем права власності на частину домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на 25 червня 1998 року не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації\~\~договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до п. 5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Отже, зазначене вище свідчить про узгодження між сторонами угоди щодо усіх істотних її умов, зокрема щодо факту продажу, об'єкту продажу нерухомості, ціни, продавець був власником і мав право на відчуження цієї частини будинку та отримав кошти за будинок, і всі ці умови відображені в письмовому договорі. \~ \~ \~ \~ \~Досягнуті умови\~договору купівлі-продажу\~мали силу,\~сторонами не\~змінювалися і\~не оспорювалися,\~договір виконано\~продавцем і\~покупцем,\~тобто біржовий договір купівлі-продажу від 25 червня 1998 року носив реальний характер, повністю виконаний сторонами. Реєстрація за позивачем права власності на частину житлового будинку на підставі даного договору є законною та не оспорювалась. На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджується домовленість сторін з усіх істотних умов договору і відбулося його повне виконання, суд вважає, що\~позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved