Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 року з нього стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки заробітку (доходу), щомісячно до його повноліття. Після розлучення з відповідачкою позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] , з якою вони мають трьох малолітніх дітей: [PERSON] , 2013 року народження, [PERSON] , 2016 року народження, та [PERSON] , 2020 року народження. Позивач вважає, що захищаючи інтереси однієї дитини, не можна порушувати інтереси інших дітей. Так, наразі він не в змозі сплачувати аліменти в розмірі, визначеному рішенням суду від 08.04.2019 року, оскільки має на утриманні ще трьох малолітніх дітей, в сім`ї працює тільки він один. В зв`язку з чим, [PERSON] просить змінити розмір стягуваних з нього аліментів за рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 року на користь відповідача, [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, а також з урахуванням постанови Верховного Суду від 27.03.2019 року (у справі №201/6092/17, провадження №61-48215св18), відзиву на позовну заяву не надала, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Так, відповідно до п. п. 1,3 частини 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1). чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2). чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3). які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4). яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5). чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6). як розподілити між сторонами судові витрати; 7). чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8). чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 року, з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] ., [INFO] , у розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11-14). Згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 05.04.2013 року, виданого виконавчим комітетом Темирівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, [PERSON] та [PERSON] мають малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 06.05.2016 року, виданого Гуляйпільським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області, [PERSON] та [PERSON] мають малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 04.03.2020 року, виданого Гуляйпільським районним відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] та [PERSON] мають малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] (а.с.19). Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 192 СК України\~визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до\~ ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу\~(ч. 2 ст. 182\~СК України). При подачі позову позивач посилається на ту обставину, що з нього стягуються щомісячно аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму до досягнення дитини повноліття. Крім того, позивач має на утриманні ще трьох малолітніх дітей та не має можливостей сплачувати аліменти у частці, визначеній рішенням суду від 08.04.2019 року. Отже, суд вбачає зміну матеріального та сімейного стану у платника аліментів, тобто позивача, в порівнянні з його матеріальним станом на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , що відповідно до положень\~ст. 192 СК України\~є підставою для зміни розміру аліментів. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи, рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи з закріплених ч. 9 \~ст. 7 СК України\~принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вбачає зміну матеріального та сімейного стану у платника аліментів, тобто у позивача, а тому вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, змінивши розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачки на утримання дитини, з 1/4 частини на 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття, враховуючи вимоги статей 182, 192 СК України. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved