Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович та просить визнати виконавчий напис №5033 таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що зазначений виконавчий напис вчинено нотаріусом на підставі договору, який нотаріально не посвідчений. Крім того, спірний виконавчий напис, як вказує позивач, вчинено без належних документів, які б свідчили про безспірність вимог кредитора, за відсутності будь-яких доказів направлення на адресу позивача повідомлень, письмових вимог про усунення порушень, а також з порушенням встановленого чинним законодавством трирічного строку для його вчинення. Ухвалою суду від 01.02.2021р. забезпечено позов [PERSON] шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №5033 від 02.11.2020 року. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.02.2021 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] , ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. За ухвалою суду від 31.05.2021р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 13.09.2021р. У судове засідання 13.09.2021р. учасники справи не з`явились, хоча про час та місце розгляду повідомлялись належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від учасників не надходило. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач надіслав до матеріалів справи відзив, за яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог, вважаючи позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідач зазначає, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису зобов`язання за кредитним договором не були належним чином виконані позивачем, а, отже, не припинені, а тому відповідач наділений правом вимагати від позивача виконання зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі. Кредитор звернувся до нотаріуса в межах строків звернення для вчинення оскаржуваного напису нотаріуса. Також, як зазначає відповідач, на момент подання відзиву постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. №662 про внесення змін до переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не скасована та залишається чинною, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Також відповідач вказує про те, що позивач не надав жодних доказів про виконання зобов`язання за кредитним договором. Позивач надав відповідь на відзив, за яким вважає доводи відповідача, викладені у відзив необгрунтованими та вказує про те, що відповідачем не спростовано тверджень, викладених у позовній заяві. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 26.02.2007р. між позивачем, як позичальником, та відповідачем, як кредитором, був укладений Кредитний договір №490025642, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит у сумі 35 817,82 доларів США, а позичальник зобов`язується своєчасно та в повному обсязі виплачувати кредитору проценти за користування кредитом у розмірі 12% річних, використати його за цільовим призначенням, виконати інші умови Договору та повернути кредит кредитору рівними частинами у терміни, визначені у графіку повернення, який наведено в Додатку №1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 26.02.2013р. Договором про внесення змін і доповнень №2 до Кредитного договору сторони внесли, зокрема, в п. 1.1. зміни, встановивши термін повернення кредиту не пізніше 26.02.2017 року. 02.11.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №5033, про стягнення з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором №490025642 від 26.02.2007 року, укладеним із ПАТ «Альфа Банк». Вказаний виконавчий напис вчинено на підставі статті 262 Цивільного кодексу України, статей 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2021р. №296/5 та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. У виконавчому написі вказано, що стягнення заборгованості проводиться за період з 01.07.2017 року по 01.07.2020 року. Сума заборгованості складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 11 291,75 доларів США, простроченої заборгованості за відсотками та комісією - 3 010,00 доларів США, суми сплати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 1 500,00 грн. Загальна сума заборгованості 14 301,90 доларів США (на день вчинення напису згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют 28,45 становить 406 889,05 грн.) та 1 500,00 грн. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»). Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Судом встановлено, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Укладений між відповідачем та позивачем кредитний договір №490025642 від 26.02.2007р., що наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не є документом, який підтверджує безспірність заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором у розумінні п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, оскільки стягувачем не надано нотаріусу для вчинення відповідного напису саме нотаріально посвідченого договору, за яким виникла заборгованість. Судом враховано, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказана позиція в тому числі викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, 02 липня 2019 року справа № 916/3006/17 з подібних правовідносин. Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову (Постанова Верховного Суду від 26.06.18. у справі № 910/16252/17). Суд зазначає, що наявна в матеріалах справи «виписка з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором 490025642» не є випискою з рахунку позивача, а є довідкою, набраною друкованим текстом на аркуші формату А4 в довільній формі та підписана представником відповідача і скріплена печаткою відповідача, що містить не підтверджені жодними первинними документами відомості про розмір заборгованості. Підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Матеріали справи не містять належних доказів направлення відповідачем та отримання позивачем повідомлення, про яке йдеться в пп. 2.3. п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку. Список згрупованих поштових відправлень не є належним доказом відправлення та отримання письмового повідомлення, а отже не береться судом до уваги. Як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення іпотекодавця про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Дана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 року у справі №645/1979/15-ц. Крім того, згідно з частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Як встановлено вище, сторони Кредитного договору, з урахуванням Договору про внесення змін і доповнень до цього кредитного договору встановили термін повернення позивачем кредиту не пізніше 26.02.2017р., а отже з 27.02.2017р. у відповідача виникло право вимагати повернення суми кредиту. Враховуючи, що виконавчий напис вчинено 02.11.2020р., суд приходить до висновку, що при його вчиненні не було дотримано умову, яка визначена ст. 88 Закону України «Про нотаріат», про можливість вчинення виконавчого напису в межах трирічного строку з дня виникнення права вимоги. У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а, отже, і для задоволення позовної заяви. Також з відповідача на користь позивача стягується судовий збір у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved