Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

23.11.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] міської ради Миколаївської області, згідно з яким просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку, що розташована по вул. Разіна, 19 в м. Новий Буг Миколаївської області та визнати недійсними державні акти на право приватної власності на землю на імя [PERSON], серії IV МК № 012982 на земельну ділянку площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку та акт серії IV МК № 012983 на земельну ділянку площею 0.1112 га для ведення особистого підсобного господарства по вул..Разіна, 9 в м.Новому Бузі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що 22.07.2008 року вона придбала за договором купівлі-продажу у [PERSON] житловий будинок № 9 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Разіна в м. Новий Буг, Миколаївської області. Однак позивач не має можливості оформити правовстановлюючий документ на земельну ділянку під будинком, оскільки при укладені договору купівлі-продажу будинку питання купівлі-продажу земельної ділянки не вирішувалось, а на сьогоднішній день [PERSON] померла. Більше того, було встановлено, що спірна земельна ділянка належить юридично [PERSON], що підтверджується також Державними актами на право приватної на землю. Але, вирішити дане питання і з [PERSON] позивач також не змогла, оскільки мін також помер 11.02.2000 року. А тому позивач була змушена звернутись до суду за захистом своїх прав на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, який є у її приватній власності. Ухвалою суду від 16.03.2016 року до участі у справі було залучено спадкоємицю після смерті [PERSON] [PERSON], в якості третьої особи. В судове засіданні позивач не зявилась, однак напередодні направила заяву, в якій вказала, що в судове засідання зявитися не може, просить справу слухати без її присутності, свій позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, також напередодні направив заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Справу просив слухати без його участі. Станом на 20.04.2016 року судом встановлено, що третя особа [PERSON] також померла, а спадкоємці після її смерті відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі (позивача, відповідача), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до договорів купівлі-продажу житлового будинку, укладених між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON], що посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] 22.07.2008 року за р./№ 1718, позивач [PERSON] являється власником житлового будинку № 9 з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Разіна в м. Новий Буг, Миколаївської області. Однак, предметом вказаного договору слугував лише будинок, питання про передачу (продаж) у власність земельних ділянок для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства при укладанні цього договору не вирішувалося. Вищезазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці, площею 0,10 га з цільовим призначенням для обслуговування вказаного житлового будинку а поруч з цим будинком розташована присадибна земельна ділянка площею 0,1112 га для ведення особистого підсобного господарства. Зазначені земельні ділянки приватизовані громадянином [PERSON], та значаться за ним відповідно до державних актів на право приватної власності на землю, що видані йому 06.09.1995 року 1) за серією IV МК № 012982 на земельну ділянку площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку та акт серії IV МК № 012983 на земельну ділянку площею 0.1112 га для ведення особистого підсобного господарства . 11.09.2015 року приватним нотаріусом [PERSON] позивачу по справі було надано розяснення про неможливість посвідчення договору купівлі-продажу земельних ділянок, які розташовані по вул. Разіна, № 9 у м. Новому Бузі, оскільки [PERSON] помер. Факт смерті [PERSON] також підтверджується фотокопією свідоцтва про смерть виданого 20.травня 2008 року ( повторно), серії 1-ФП № 075749. Після смерті [PERSON] спадкоємицею була його дружина [PERSON]. яка однак також померла 30.07.2002 року. За життя [PERSON] у спадщину спірні земельні ділянки не отримувала, право власності за собою не визнавала, правовстановлюючих документів не отримувала. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Отже на час розгляду справи право власності на земельну ділянку розміром 0,1 га для обслуговування житлового будинку № 9 по вул. Разіна в м. Новому Бузі Миколаївської області, та земельну ділянку розміром 0,1112 га для ведення особистого підсобного господарства за тією ж адресою зареєстровано за [PERSON], що також підтверджується Витягами з технічної документації на земельні ділянки, які видані 02.09.2015 року відділом Держземагенства у [PERSON] районі. Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідні приписи містяться також і у ч. 1 ст. 377 ЦК України. Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 з наступними змінами та доповненнями, вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Таким чином, з часу набуття позивачем [PERSON] права власності на зазначене нерухоме майно, спливу шістнадцятирічного строку після смерті [PERSON] та не прийняття спадкоємцями спадщини після його смерті, - суб'єктивне право [PERSON], який володів на праві власності земельними ділянками площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку та площею 0,1112 га для ведення особистого підсобного господарства, згідно вимог п. "б" ст. 140 ЗК України, вважається припиненим. За таких обставин, позовні вимоги позивача в частині визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку та визнання недійсними Державних актів грунтуються на законі, а тому задоволенню підлягають. Вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат понесених позивачем зв'язку з розглядом справи, останній не заявляв, тому суд відносить ці витрати на його рахунок.

Outcome: approved