Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач-1) про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 30 листопада 2016 року помер її батько [PERSON]. Відповідно до заповіту [PERSON] від 3 жовтня 2016 року позивач є єдиним спадкоємцем. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить - житловий будинок з надвірними спорудами, земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та особистого підсобного господарства. Позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права на вказане спадкове майно оскільки правовстановлюючі документи на нього відсутні. У звязку з цим позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами, і земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та особистого підсобного господарства. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 вересня 2017 року залучено до участі у справі у якості співідповідача [PERSON] (далі - відповідач-2). Під час судового розгляду позивач подала уточнену позовну заяву в якій просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 3/4 житлового будинку з надвірними спорудами і на 3/4 земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та особистого підсобного господарства. Відповідач-2 подала до Чорнобаївського районного суду Черкаської області зустрічний позовом до позивача про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначила, що вони з позивачем є рідними дочками померлого [PERSON] У визначений законом шестимісячний строк відповідач-1 звернулася із заявою до нотаріальної контори та на час відкриття спадщини є непрацездатною особою, інвалідом 3 групи, а тому відповідно до приписів чинного законодавства має право на обов'язкову частку у спадщині, а саме на 1/4 спадкового майна. У звязку з цим відповідач-1 просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 житлового будинку з надвірними спорудами і на 1/4 земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та особистого підсобного господарства. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2017 року зустрічний позов прийнято до розгляду та об'єднано в одне провадження з первісним позовом. Позивач подала до суду заяву, в якій просила слухати справу без її участі, підтримала первісний позов повністю, просила його задовольнити та не заперечувала проти задоволення зустрічного позову (а.с. 71). Відповідач-1 надіслав листи, в яких погодився з обома позовами та просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 31, 40, 47, 67). Відповідач-2 у судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 30 листопада 2016 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 1 грудня 2016 року серії І-СР № 294368 (а.с. 6). Згідно з довідкою Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 1 грудня 2016 року № 1188/02-44, виданої на підставі погосподарської книги № 9 (господарство - 815), [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав одиноко за адресою: вул. Шкільна, 39, с. Васютинці, Чорнобаївський район, Черкаська обл. (а.с. 15). При житті [PERSON], а саме 3 жовтня 2016 року, склав заповіт, посвідчений Васютинською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області 3 жовтня 2016 року та зареєстрований у реєстрі за № 41 (а.с. 66), відповідно до якого будинок з надвірними спорудами та присадибну земельну ділянку, які знаходяться в селі Васютинці по вулиці Шкільна, 39, земельну ділянку (пай), посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 039297 від 26 березня 2002 року, і все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, на що він за законом буде мати право, заповів своїй дочці - [PERSON] (позивачу). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,46 га, розташована на території Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 26 березня 2002 року серії ІІ-ЧР № 039297 (а.с. 9); - земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,506 га, розташована на території Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, що належала [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 21 лютого 2001 року серії ЧР № 23-1902-00-468 (а.с. 10); - житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: вул. Шкільна, 39, с. Васютинці, Чорнобаївський район, Черкаська обл. Правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами у позивача і відповідача-2 відсутні, а тому останні позбавлені можливості оформити свої спадкові права на нього. Водночас судом встановлено, що вказаний житловий будинок з надвірними спорудами закінчені будівництвом, що підтверджується даними технічного паспорту (а.с. 11-14). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 12 вересня 2017 року вих. № 1127-01/16) (а.с. 28), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 23), позивач та відповідач-2 зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (а.с. 29, 30). Разом з тим позивач і відповідач-2 не могли оформити право власності на спадкове майно в порядку спадкування з огляду на наявність спору про розподіл майна та відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними спорудами. Крім того, листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 15 серпня 2017 року (вих. № 1061/02-16) позивачу повідомлено про відсутність у спадковій справі [PERSON] правовстановлюючих документів на спадкове майно, що в силу вимог підпункту 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та розяснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 16). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто 30 листопада 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що померлий [PERSON] склав заповіт, відповідно до змісту якого все своє майно заповів позивачу. Водночас ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Судом встановлено та не заперечувалося позивачем, що відповідач-2 також є донькою [PERSON] та непрацездатною особою, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 11 червня 2014 року серії 10 ААВ № 854617 (а.с. 57). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що позивач і відповідач-2 звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, однак не змогли оформити право власності в порядку спадкування, оскільки між ними існував спір про поділ спадковго майна, а також відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача і відповідача-2 підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання позивачем зустрічного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги наявність заповіту, визнання зустрічного позову позивачем, враховуючи, що відповідач-2 є непрацездатною особою, суд дійшов висновку про задоволення первісного і зустрічного позовів. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved