Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

22.02.2019 позивач звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з дня подання позову до суду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.09.2014 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. У шлюбі у них народився син: [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано 07.12.2017 року. Малолітній син сторін наразі проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, оскільки після розірвання шлюбу відповідач перестав допомагати утримувати дитину. Відповідач має нерегулярний дохід, офіційно не працевлаштований, однак має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, та зобов"язаний це роботи. 14.06.2019 ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, роз`яснено відповідачу право подати до суду відзив на позовну заяву. Позивач у судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила суд задовольнити позовні вимоги, щодо ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації місця проживання та телефонограмою, однак своїми процесуальними правами щодо подання відзиву на позовну заяву не скористався, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи думку позивача, суд розглянув справу у відсутність учасників справи з постановлення заочного рішення у відповідності до вимог ст. 280, 281 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічним засобом не здійсювалося у зв"язку з відсутністю учасників процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.09.2014 (а. с. 6). У шлюбі у них народився син: [PERSON] , [INFO] (а. с. 5). Як зазначила позивач, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та не надає кошти на утримання дітей. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина має становити 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. За таких обставин, суд вважає необхідним позов задовольнити. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved