Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

26.02.2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, а саме станом на [INFO] ; визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на: автомобіль марки AUDI A4, рік випуску 2002, державний номер [NUMBER] ; автомобіль марки KIA SORENTO, рік випуску 2009, державний номер [NUMBER] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М. від 06.02.2020 року №22/01-16, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що позивачу необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, і заява не була подана. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гіренко Максим Михайлович в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить, зокрема, - автомобіль марки AUDI A4, рік випуску 2002, державний номер [NUMBER] ; автомобіль марки KIA SORENTO, рік випуску 2009, державний номер [NUMBER] , що підтверджено довідкою Територіального сервісного центру №5144 Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС від 08.04.2020 року №31/15/5144-421. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.07.2019 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить автомобіль марки AUDI A4, рік випуску 2002, державний номер [NUMBER] ; автомобіль марки KIA SORENTO, рік випуску 2009, державний номер [NUMBER] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 59999467 від 13.04.2020 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Гіренко М.О., інформація про заповіт, складений [PERSON] , відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - мати [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 19.11.1982 року Ізмаїльським міським ЗАГС. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, а саме станом на [INFO], що підтверджується: показами допитаної в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка пояснила, що [PERSON] , проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, а саме станом на [INFO], оскільки останній потребував стороннього догляду; довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 11.12.2019 року, наданою Ізмаїльським житлово-будівельним кооперативом №4, згідно якої [PERSON] проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , з 2014 року по день смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Тобто, [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М. від 06.02.2020 року №22/01-16, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що позивачу необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, і заява не була подана. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, та те, що позивачем в судовому засіданні доведено факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, а саме станом на [INFO], суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved