overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

18.11.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 08 лютого 1986 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачкою життя не склалось, подружні стосунки припинені багато років тому через різні характери та погляди на подружнє життя, а тому просить суд позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач позов підтримує, відповідачка позов визнає. За таких обставин, суд, відповідно до ухвали судді від 04.03.2014 року проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 лютого 1986 року (а.с.5). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки припинені, сторони наполягають на розлученні, миритись не бажають. Причиною розпаду сім'ї стали непорозуміння, що виникали на ґрунті різних характерів та поглядів на подружні стосунки. Наданий судом строк для примирення позитивного результату не дав. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і "в разі його розірвання" Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

18.11.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 15.11.1997 року зареєстрував з нею шлюб. Від спільного проживання у них дітей немає. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Із-за непорозумінь, постійних сварок, спільне проживання з нею стало неможливим. Протягом останніх п'ятнадцяти років спільно з відповідачкою не проживають. В судовому засіданні 27.11.2014 року позовні вимоги підтримував. В судове засідання 08.12.2014 року не з'явився, подав заяву про його відсутності, просив вимоги задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. В поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги визнала. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу 08.12.2014 року не здійснюється. Ознайомившись із доводами сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що сторони на протязі більше десяти років, спільно не проживають, зв'язків не підтримують, шлюб існує формально. Позивач утворив іншу сім'ю, тому збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

18.11.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить збільшити розмір аліментів які стягують з [PERSON] на її користь до 1/2 частини на двох дітей. В обґрунтуванні позову вказує, що з відповідачем знаходилась в фактичних шлюбних відносинах від якого мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. 02.06.2014 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу було винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 30 % прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей. На даний час діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач звільнився з роботи та поїхав працювати за кордон, де отримує заробітну плату в розмірі 1000 доларів США, а тому вважає, що змінилося матеріальне становище відповідача, і вона має право на збільшення розміру аліментів на утримання двох дітей: сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO] до 1/2 частини заробітку відповідача, на її користь, до повноліття дитини. Позивач позов підтримує в повному обсязі, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, також в заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в розмірі 1/3 частини доходів відповідача на утримання двох дітей. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином, через оголошення в газеті "Вісті Придніпров'я" від 26.02.2015 року № 16 (1611). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи, позов слід задовольнити і відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю батьків, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено поліпшення матеріального стану відповідача. На підставі ст. ст. 180, 182, 183, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

18.11.2014 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство "Дельта банк" з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові позивач посилався на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору №002-07530-191011 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 19.10.2011 року відповідач отримала кредит на платіжну картку шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом 10000 грн., однак порушила зобов`язання: кредит не повертає, заборгованість станом на 16.09.2014 року склала в сумі 13846 грн., з якої заборгованість по тілу кредиту в сумі 13846 грн., прохає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 13846 грн., та витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 грн. У судове засідання позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надала. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

18.11.2014 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові позивач посилався на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору № 001-07320-190711 від 19.07.2011 року відповідач отримав кредит в сумі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, однак порушила зобов`язання: кредит не повертає, заборгованість станом на 16.09.2014 року склала в сумі 11727,95 грн., з якої заборгованість по кредиту в сумі 11727,95 грн., прохає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 11727,95 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 грн., розглянути справу у відсутність свого представника, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник позивача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність. Відповідач, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надала. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

18.11.2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірваний. Дитина перебуває на утриманні позивача. Позивач не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Самостійно позивач не спроможна в повній мірі забезпечити сина всім необхідним для його фізичного та інтелектуального розвитку. Відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість, оскільки працює електрослюсарем з ремонту й обслуговування автоматики та засобів вимірювань електростанцій на ДТЕК "Бурштинська ТЕС", отримує заробітну плату. Просить суд стягувати аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з дня звернення і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставний і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не бере участі в утриманні свого неповнолітнього сина, не виконує в добровільному порядку обов'язки по його утриманні, має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу, тому з нього слід стягувати аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з дня звернення і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду, відповідно до ч.3 ст.181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, згідно ч.1 ст.183 СК України. визначається судом. До задоволення також відповідно до ст. ст. 84, 88 ЦПК України підлягає вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь 400 грн. понесених витрат на правову допомогу, що підтверджується документально (а.с.6-8). Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

18.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, на примирення не згоден, спільне проживання з відповідачкою вважає неможливим. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилася про причини своєї не явки суд на повідомила. Судом встановлено, що між сторонами 29.04.1995 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області по актовому запису № 66(а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітіх дітей не мають. Сторони припинили шлюбні відносини у березні місяці 2009 року з причин різних поглядів на життя, нерозуміння одне одного, в зв"язку з чим між сторонами почали виникати сварки, були втрачені почуття любові та поваги одне до одного. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до ст.ст.104,105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню у зв*язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, позивач наполягає на розлученні та не згоден на примирення як і відповідач. Тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

18.11.2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунтування своїх позовних вимог вказувала, що 14.06.2003 року уклала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Належної добровільної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Позивачка у позовній заяві просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивачка в судове засідання не з*явилася, у заяві на ім*я суду просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з*явився, у заяві на ім*я суду просив справу слухати у його відсутності, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частина 3 ст. 181 та ст. 183 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх матері або батька, або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на утримання дітей, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого 14.06.2003 року Олександрівською селищною радою Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № 20, від якого мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, де батьком вказаний - "[PERSON]" (а.с. 3). Відповідач працездатний та має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

18.11.2015 р. Огородник [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 26.09.2008 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Відділі РАЦС Кам»янка-Бузького РУЮ Львівської області, актовий запис\~ №110. Від спільного подружнього життя в них народилася донька [PERSON], 10.03.2009 р. За останні роки їхнє спільне життя з відповідачем не складається. Кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, подальше сумісне життя і збереження сім»ї та примирення вважає неможливим, тому просить суд розірвати шлюб та залишити їй прізвище Огородник-Гринюх. В судове засідання позивачка не з"явилася, однак подала суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує, просить розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з"явився, однак подав суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, позов визнає. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Стаття 112 Сімейного кодексу України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 26.09.2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Кам»янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області, актовий запис\~ №110. Від подружнього життя мають доньку [PERSON],[INFO]. Судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони не підтримують подружні відносини, розлад в сім»ї носить стійкий характер, тому беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що збереження шлюбу є недоцільне, оскільки шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

18.11.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаною вище позовною заявою до [PERSON], вказуючи на те, що 16 червня 2012 вона уклала шлюб із [PERSON], що зареєстрований у виконавчому комітеті Дивненської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області, актовий запис №2. Від даного шлюбу вони мають дитину: сина [PERSON], [INFO]. Одруження із [PERSON] виявилося невдалим. На даний час сім»я фактично розпалася і існує формально. Причиною є те, що у них з відповідачем різні погляди на життя , на цій підставі виникають постійні сварки і тому подальше спільне сумісне життя неможливе. Вважає, що сім»я розпалася остаточно , є підстави для розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб. Позивач надала до суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі, на задоволенні заявлених вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з»явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані правовідносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст.105 ч.3,110 ч.1,112 Сімейного Кодексу України, роз»ясненями Пленуму ВС України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику розгляду судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя", ст.51 Конституції України, відповідно до яких сім'я охороняється державою. У судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя не можливе. Сім'я зруйнувалася остаточно і відновити її не можливо, адже подружжя тривалий час не проживає разом, наданий строк на примирення результатів не дав, отже, слід розірвати шлюб. На підставі зазначеного, ст.105 ч.3,110 ч.1,112 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

18.11.2016 року до суду звернулися представники Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 Житомирської обласної ради головний лікар [PERSON] та лікар-психіатр 4-го відділення [PERSON] із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] без його усвідомленої згоди. Зазначають, що підставою для висновку про необхідність госпіталізації [PERSON] є звернення матері [PERSON] У приймальному відділенні лікарні 16.11.2016 року [PERSON] був оглянутий лікарем - психіатром [PERSON], який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. Також [PERSON] 17.11.2016 року був оглянутий комісією лікарів психіатрів, яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно з Законом України «Про психіатричну допомогу» та прийшла до висновку, що лікування останнього можливе тільки в умовах стаціонару. У судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] заяву підтримала та пояснила суду, що хворий перебуває в такому важкому стані психічного розладу, що потребує примусового лікування в психіатричному закладі; якщо особі не буде надана психіатрична допомога це може призвести до погіршення психічного стану і спричинити шкоду його здоров'ю, а також здоров'ю оточуючих. Прокурор вважає, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню.\~\~\~\~ Особа, щодо якої ставиться питання про примусову госпіталізацію, згідно висновку № 1772 Психіатричної лікарсько-консультативної комісії від 17.11.2016 року перебування [PERSON] у суді є недоцільним (а.с. 3), про що було наголошено представником лікарні у судовому засіданні. Учасники процесу не заперечували щодо проведення судового засідання без участі [PERSON] з огляду на його стан здоров'я. Вислухавши думку учасників судового розгляду справи, зокрема, лікаря - психіатра, яка просить задовольнити заяву, думку прокурора, яка вважає, що є всі підстави для задоволення судом даної заяви, вивчивши матеріали справи у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. При цьому суд бере до уваги: - висновок комісії лікарів-психіатрів від 17.11.2016 року № 7431 стосовно того, що [PERSON] на даний час знаходиться в гострому психотичному стані, виявляє тяжкий психічний розлад, внаслідок чого виявляє небезпеку для себе, також його безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби. Таким чином примусова госпіталізація є доцільною та обґрунтованою (а.с. 2). - діагноз [PERSON]: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаційний ступор. Згідно ст. ст. 14, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження і лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особу безпосередньо небезпечну для неї та оточуючих. Дане питання розглядається в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved