Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

18 липня 2017 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на його користь індексовану заборгованість по заробітній платі. В обґрунтування позову зазначив, що у період з 21 липня 1976 року по 31 грудня 1998 року він працював у ВАТ «Содовий завод». З 1997 року ВАТ «Содовий завод» припинило виплачувати працівникам заробітну плату. При його звільненні з підприємства, відповідач зобов'язаний був провести з ним повний розрахунок, однак цього не зробив, мотивуючи це скрутним фінансовим становищем. Станом на час його звільнення заборгованість по заробітній платі відповідача складала 553 грн. 30 коп. Посилаючись на положення статті 33 Закону України «Про оплату праці» та ст. 1, ч.1 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року, просив стягнути з відповідача на його користь індексацію заробітної плати за період з 01 січня 1999 року по 01 липня 2017 року в сумі 4006 грн. 61 коп. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити. Представник відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні. 31 липня 2017 року до суду було подано заяву за № 01-23/389 ліквідатора ВАТ «Содовий завод» з клопотанням про проведення розгляду справи у відсутність представника відповідача. Крім того, на обґрунтування заперечень на позов було зазначено про те, що відносно підприємства відкрито процедуру банкрутства, внаслідок чого ВАТ «Содовий завод» не має можливості визнати позовні вимоги окрім суми основної заборгованості по заробітній платі, яка на момент відкриття ліквідаційної процедури була нарахована за даними бухгалтерського обліку, ліквідатор не може збільшити реєстр кредиторів, котрий з часу затвердження господарським судом є незмінним. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню виходячи з таких встановлених у судовому засіданні обставин та відповідних їм норм чинного законодавства. У судовому засіданні встановлено, що у період з 21 липня 1976 року по 31 грудня 1998 року позивач працював у відповідача ВАТ «Содовий завод», що зокрема підтверджується довідкою відповідача № 241 від 28 серпня 2012 року (а.с. 8). На час звільнення позивача з підприємства, відповідач мав перед [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 553,30 грн. що підтверджується довідкою відповідача ВАТ «Содовий завод» № 11-4642 від 23 серпня 2012 року (а.с. 9). Як встановлено у судовому засіданні до теперішнього часу заборгованість по заробітній платі відповідачем не виплачена. Аналізуючи встановлені у судовому засіданні обставини справи, суд приходить до такого висновку. Процес знецінення грошей призводить до втрати їх купівельної спроможності. В результаті при наявності однієї і тієї ж суми купується менше товарів і послуг. Тому в кожній цивілізованій державі цей процес контролюється шляхом встановлених гарантій держави в сфері виробництва оплати праці працюючих громадян. Такою гарантією є індексація заробітної плати, що включає в себе заходи щодо підвищення реального її змісту. Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів та послуг; індекс споживчих цін показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; поріг індексації велична індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення. Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривні на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці ( грошове забезпечення). Закон України «Про оплату праці» визначає економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати. Саме цим законом визначені гарантії держави в сфері виробництва оплати праці працюючих громадян. Статтею 33 Закону України «Про оплату праці», яка міститься у главі закону «Права працівника на оплату праці та їх захист» визначається, що у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством Право на своєчасне одержання винагороди за працю (ст. 43 Конституції України) захищається законом. Згідно із ч.6 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року за № 1078, індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Така ж підстава для проведення індексації зазначена у статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», відповідно до якої, обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доході населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті ( 101 відсоток ). Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-18/2013 від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013, визнано, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. За роз'ясненнями п. 22. Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст. 33 Закону (108/95-ВР) в період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону "Про індексацію грошових доходів населення" (1282-12) і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 1998 р. N 663 (663-98-п) (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення. Наприклад, коли воно мало бути виконано до січня 1998 р., то він і є місяцем, з якого обчислюється (береться за 100 відсотків) величина порога індексації. Спір із цього приводу розглядається судом за заявою стягувача в позовному провадженні. Виходячи із аналізу чинного законодавства та самої суті поняття індексації грошових доходів населення, слід дійти до висновку, що індексація заробітної плати - є гарантією держави в сфері виробництва оплати праці працюючих громадян, яка включає в себе заходи щодо підвищення реального її змісту, за якою держава шляхом встановлення імперативних норм(обов'язковість індексації заробітної плати) гарантує працюючим громадянам що їх заробітна плата на момент її виплати не призведе до втрати їх купівельної спроможності. Виходячи саме із такої правової природи індексації заробітної плати, у п. 22. Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року, висловлена думка що індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення. З огляду на викладене, враховуючи правову природу індексації заробітної плати - як гарантії держави в сфері виробництва оплати праці працюючих громадян, яка включає в себе заходи щодо підвищення реального її змісту, слід дійти до висновку, що заробітна плата повинна бути виплачена установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив величину порога індексації, визначену законом, також і звільненому працівникові у разі несвоєчасної її виплати. Суд при цьому зазначає, що індексація заробітної плати та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку мають різну правову природу, оскільки в першому випадку це обов'язкові виплати, гарантовані державою, спрямовані на захист купівельної спроможності громадян, в той час як середній заробіток за весь час затримки розрахунку є мірою відповідальності роботодавця за затримку розрахунку, яка наступає лише за наявності вини підприємства у разі несвоєчасного розрахунку із звільненим працівником. Згідно із представленим позивачем розрахунком індексації, сума індексації станом на 01 липня 2017 року становить 4006,61 грн. виходячи із такого розрахунку. Приріст індексу споживчих цін за період з 01 січня 1999 року по 01 липня 2017 року (згідно із межами заявлених та підтриманих позовних вимог) складає 724,13 %, тому розмір індексації станом на 01 липня 2017 року становить 4006,61 грн. (553,30 грн. заборгованість по заробітній платі Х 724,13 % / 100% = 4006 грн. 61 коп.). З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про стягнення індексації заборгованості по заробітній платі підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку із наведеним, враховуючи, що позов задоволений повністю, суд приходить до висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved