Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

14 вересня 2008 року сторони уклали кредитний договір № CSXRR505423614, за яким відповідачка отримала кошти в сумі 7734,35 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 0,12 % на рік на суму залишку боргу та кінцевим терміном повернення 14 вересня 2009 року. Договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам «розстрочка». На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування ЗАТ комерційний банк «Приватбанк», яке фактично уклало договір кредиту, на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк». Судовим наказом Соснівського райсуду м. Черкаси від 29 квітня 2010 року з відповідачки стягнуто заборгованість по даному кредиту в загальній сумі 22856,36 грн., а також витрати по справі в загальній сумі 1187,08 грн. Заборгованість по кредиту складалась з тіла кредиту в сумі 5147,63 грн., відсотків - 1,91 грн., пені - 16142,23 грн., штрафів: фіксована частина - 500 грн., процентна складова - 1064,59 грн. Позивач, уточнивши в судовому засіданні свої вимоги, просить стягнути з відповідачки борг по кредиту станом на 26 листопада 2014 року в загальній сумі 35947,70 грн., а саме: пеню за несвоєчасне виконання зобовязань - 34054,31 грн. та штрафи за порушення умов договору - 500 грн. фіксована частина, - 1393,39 грн. процентна складова, так як остання не здійснює його погашення та не реагує на попередження щодо дострокового погашення кредиту через невиконання його умов, в тому числі і після винесення рішення судом, а також витрати по справі у вигляді судового збору. Крім того представник позивача пояснив, що штрафи стягуються під час кожного звернення до суду, а тому штрафи стягнуті під час винесення судового наказу не враховуються. Відповідачка в судові засідання 11 та 30 березня 2015 року повторно не з"явилася, хоча про день розгляду справи була належним чином повідомлена за останнім відомими місцем реєстрації та проживання, а тому за згодою представника позивача по справі постановляється заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Також згідно ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання не допускається та воно має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений в ньому строк. 14 вересня 2008 року відповідачка підписала заяву про отримання кредиту на придбання побутових товарів „Розстрочка", де також зазначила, що вона згідна з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були їй надані для ознайомлення. Вона неналежним чином виконувала умови договору в зв'язку з чим у 2010 році було винесено судовий наказ про стягнення заборгованості. Проте станом на 26 листопада 2014 року вона має заборгованість по тілу кредиту в сумі 525,85 грн., так як останній платіж нею здійснено у жовтні 2014 року, в зв'язку з чим продовжують поводиться інші нарахування за кредитом. Разом з тим з пояснень представника позивача вбачається, що з часу винесення судового наказу, всі кошти, які нею сплачувались, відносились на погашення саме тіла кредиту, а не відсотків та пені. Як передбачено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, чому відповідають і умови самого договору. Хоча строк дії договору визначений в ньому закінчився, проте він може вважатися виконаним лише після повернення позикодавцем всіх сум належних банку за договором. Оскільки на даний час не сплачено тіло кредиту та інші виплати за договором, він продовжує діяти. Відповідно до діючого законодавства по спорах між тими ж сторонами, про той же предмет спору, з тих же підстав, судове рішення повторно винесено бути не може, а тому представник позивача уточнив свої вимоги та просив стягнути лише заборгованість по кредитному договору, яка виникла після дати, станом на яку було подано заяву про видачу судового наказу у 2010 році. В зв'язку з цим тіло кредиту та відсотки не підлягають повторному стягненню, а заборгованість по пені повинна бути стягнута лише за той період, що не був вже предметом судового розгляду. Крім того відповідно до ст. 258 ЦК України щодо пені встановлені спеціальні строки позовної давності в 1 рік, а тому вимоги позову в цій частині підлягають задоволенню лише за період з 1 лютого 2014 року по 1 лютого 2015 року в сумі 189,78 грн. Таким чином, як вбачається з розрахунку відповідачка припинила проводити виплати і станом на 26 листопада 2014 року вона має заборгованість перед позивачем по вказаному кредитному договору чим порушує права останнього як сторони за договором, які підлягають поновленню шляхом задоволення його вимог. В зв'язку з задоволенням позову з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню витрати по справі. На підставі ст. ст. 16, 525, 526, 530, 629, 651, 1050 ЦК України,

Outcome: approved