overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обгрунтовує тим, що їхній шлюб був зареєстрований 23 червня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 55, у шлюбі мають двох дітей: [PERSON], [INFO]р.н. і [PERSON], [INFO]р.н. Спільне життя між ними не склалося через різні погляди на сімейне життя, у зв'язку з чим у них часто виникали суперечки та сварки. З 27.07.2013 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, як подружжя стосунків не підтримують. Позивач втратив до відповідачки почуття любові і поваги, за таких обставин вважає, що шлюб розпався та примирення між ними неможливе. В суді позивач позов підтримав з підстав викладених у заяві, пояснив, що за час наданий судом для примирення такого між ним та відповідачкою не відбулось, на даний час діти проживають при ньому та перебувають на його утриманні, категорично заперечив щодо подальшого проживання з відповідачкою однією сім"єю, наполягає на розлученні. Просить позов задоволити. Відповідачка у судове засідання не з"явилася, 29.11.2013р. подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності /а.с. 19/, а 20.03.2014р. - телефонне повідомлення, просить шлюб розірвати. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони шлюб зареєстрували 23 червня 2007 року відділом РАЦС Городоцького районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №55, у шлюбі мають двох дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]р.н. З 27.07.2013 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, стосунків як подружжя не підтримують . Причина розладу в сім'ї - різні погляди подружжя на шлюб та сім'ю, внаслідок чого між ними виникали постійні непорозуміння. Сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, тому збереження такого шлюбу є недоцільним. Строк наданий судом для примирення до позитивного результату не призвів. Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх малолітніх дітей, повноцінний розвиток та виховання яких у сім'ї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим. Враховуючи наведене, подальше проживання сторін та збереження їхньої сім'ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вони з відповідачем уклали шлюб 21 січня 2010 року, який зареєстровано у виконкомі Верб'язької сільської ради Закарпатської області за актовим записом №1. Від даного шлюбу дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони не зійшлися характерами та поглядами на життя та ведення домашнього господарства. Жінка не піклується про створення нормальних сімейних стосунків. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, причини її неявки невідомі, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 104 ч.2 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ст. 105 ч.3 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, а також те, що сторони не змогли створити міцної сім'ї, їх шлюб існує лише формально, обставини та причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими і це суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення, суд приходить до висновку, що шлюб [PERSON] та [PERSON] слід розірвати та залишити відповідачу прізвище, яке носила в шлюбі "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 20 січня 2012 року. Шлюб був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 23. Від даного шлюбу дітей немає. Вказує на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини припинені, протягом тривалого часу вони проживають окремо, шлюб існує формально. Просить шлюб розірвати. До початку судового засідання позивач подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явилась, хоча була повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20 січня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 23 (а.с. 17). Від даного шлюбу дітей немає. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач тривалий час подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивача щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 27 лютого 1993 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 281. Від даного шлюбу у них [INFO] року народився син [PERSON]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося, фактично шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально. Просить шлюб укладений з 27 лютого 1993 року між ним (позивачем)та [PERSON]розірвати. До початку судового засідання позивач подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, щодо постановлення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явилась, хоча була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 27 лютого 1993 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 281 (а.с. 5). Від даного шлюбу у них [INFO] року народився син [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач тривалий час подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Спору про поділ майна між сторонами немає. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивача щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 28 жовтня 2010 року. Шлюб був зареєстрований Піддубцівською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 06. Від даного шлюбу у них народилась дочка: [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, з 22 червня 2015 року сторони проживають окремо, шлюб існує формально. Просить шлюб укладений 28 жовтня 2010 року між позивачем та відповідачем розірвати. До початку судового засідання позивач подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позов визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28 жовтня 2010 року. Шлюб був зареєстрований Піддубцівською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 06 (а.с.10). Від даного шлюбу у них народилась дочка: [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач з червня 2015 року подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Спору про поділ майна та місця проживання дитини між сторонами немає. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторонами щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 08 червня 2012 року. Шлюб був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 481. Від шлюбу дітей немає. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально. Просить суд розірвати шлюб, укладений 08 червня 2012 року, між ним та відповідачем [PERSON] До початку судового засідання позивач подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач до початку судового засідання надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 08 червня 2012 року. Шлюб був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 481 (а.с.6). Від даного шлюбу них немає. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач припинили шлюбно-сімейні стосунки, протягом тривалого часу проживають окремо і не ведуть спільного господарства,. Шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторонами щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 110, 111, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19 грудня 2008 року. Шлюб був зареєстрований Романівською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 06. В шлюбі у них народилась одна дитина: син - [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально. Просить суд розірвати шлюб, укладений 19 грудня 2008 року, між ним та відповідачем [PERSON] До початку судового засідання позивач подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач до судове засідання надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 19 грудня 2008 року. Шлюб був зареєстрований Романівською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 06 (а.с.3). В шлюбі у них народилась одна дитина: син - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач припинили шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо і не ведуть спільного господарства,. Шлюб існує лише формально. Спору про поділ майна та місце проживання дитини між сторонами немає. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторонами щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 110, 111, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 31 липня 2014 року. Шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 939. Від даного шлюбу у них дітей немає. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально. Просить шлюб розірвати. До початку судового засідання позивач подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 31 липня 2014 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 939 (а.с. 4). Від даного шлюбу у них дітей немає. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач тривалий час подружніх стосунків не підтримують, на протязі певного часу проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторонами щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved