Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

26 жовтня 2017 року позивачі звернулись до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до територіальної громади в особі [PERSON] сільської ради Ясинуватського району Донецької області\~ про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом . В своїх позовних вимогах позивачі [PERSON], [PERSON] зазначили, що вони є спадкоємцями за заповітом після смерті свого дідуся [PERSON]. 19 січня 2006 року померла їх бабуся [PERSON]. Після її смерті спадщину прийняв її чоловік [PERSON] Після смерті [PERSON] та [PERSON] залишилась спадщина у вигляді будинку №64 по вул. Миру у селі Нетайлове Ясинуватського району Донецької області та змельні ділянки площею по 3,55 Га, з кадастровими номерами 1425585400040003021, 1425585400040003020, які розташовані на території [PERSON] сільської ради Ясинуватського району Донецької області. 11 листопада 2008 року позивачі [PERSON], [PERSON] отрималаи свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] №4492 та №4494, відповідно до яких вони отримали у власність по 1/2 частини будинку №64 по вул. Миру у селі Нетайлове Ясинуватського району Донецької області із надвірними будівлями. Про існування спірних земельних ділянок на момент відкриття спадщини позивачі не знали. На даний час позивачі [PERSON], [PERSON] не можуть зареєструвати своє право власності на земельні ділянки після смерті [PERSON] та [PERSON], оскільки Ясинуватська державна нотаріальна контора не працює, а інша нотаріальна контора не має права зареєструвати право власності позивачів в порядку спадкування. Виходячи з цього, позивачі [PERSON], [PERSON] просять суд визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] Ухвалою судді Дружківського міського суду Донецької області від 30 жовтня 2017 року вказана цивільна справа була призначена до попереднього судового розгляду на 09 листопада 2017 року. (а.с.36-37) 09 листопада 2017 року цивільна справа була призначена до судового розгляду на 16 листопада 2017 року, відповідно до ухвали Дружківського міського суду Донецької області. (а.с.46-47) Позивач\~[PERSON]\~у судове засідання\~ не з'явився,\~\~про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, на позовних вимогах наполягає з підстав, викладених у позові. Позивач [PERSON] у судове засідання\~ не з'явився,\~\~про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, також надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, на позовних вимогах наполягає з підстав, викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ясинуватського району Донецької області в судове засідання не з"явились, надали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечують. З огляду на це, відповідно до вимог ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Позивачі [PERSON], [PERSON] у своєму позові зазначають, що 19 січня 2006 року померла їх бабуся [PERSON]. Після смерті бабусі відкрилася спадщина на майно у вигляді земельної ділянки площею 3,55 Га, кадастровий номер 1425585400040003020, разташованої на території [PERSON] сільради Ясинуватського району Донецької області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної померлій на праві власності на підставі державного акту серії ДН № 179469, виданого 31.08.2005 року Ясинуватською райдержадміністрацією за розпорядженням від 18 липня 2005 року № 218. (а.с.27) Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадщину після смерті [PERSON], як спадкоємець першої черги спадкування за законом, прийняв її чоловік, дідусь позивачів - [PERSON], який був зареєстрований і постійно проживав з нею на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від неї, що вбачається з довідки №3668 від 05.10.2017 року, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Ясинуватського району Донецької області. Але спадщину оформити не встиг, оскільки помер 23 серпня 2007 року. (а.с.20) На випадок своєї смерті дідусь позивачів [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 20.03.2007 року секретарем Первомайської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, зареєстрований в реєстрі за №36, відповідно до я кого, все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не склалось, і взагалі, все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на день смерті, за вийнятком автомобіль ВАЗ 2101, заповідав в рівних частинах своїм онукам: [PERSON] та [PERSON]. Свого сина - [PERSON], він позбавив права спадкувати його майно. (а.с.19) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді: - земельної ділянки площею 3,55 Га з кадастровим номером 1425585400040003021, розташованої на території [PERSON] сільради Ясинуватського району Донецької області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної померлому на праві власності на підставі державного акту серії ДН № 179181, виданого 31.08.2005 року Ясинуватською райдержадміністрацією за розпорядженням від 18 липня 2005 року № 218 (а.с.28); - земельної ділянки площею 3,55 Га, кадастровий номер 1425585400040003020, разташованої на території [PERSON] сільради Ясинуватського району Донецької області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної померлій [PERSON] на праві власності на підставі державного акту серії ДН № 179469, виданого 31.08.2005 року Ясинуватською райдержадміністрацією за розпорядженням від 18 липня 2005 року № 218; - житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, село Нетайлове, вул. Миру, буд.64. Позивачі [PERSON], [PERSON], є спадкоємцями за заповітом, фактично прийняли спадщину. У встановлений законом строк, вони звернулися до державного нотаріуса Ясинуватської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. За результатом їх звернення позивачам були видані свідоцтва про право на спадщину, а саме: - 1/2 частина будинку №64 по вул. Миру у селі Нетайлове Ясинуватського району Донецької області із надвірними будівлями перейша у власність [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, зереєстрованим у реєстрі 11 листопада 2008 року за №4492; - 1/2 частина будинку №64 по вул. Миру у селі Нетайлове Ясинуватського району Донецької області із надвірними будівлями перейша у власність [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, зереєстрованим у реєстрі 11 листопада 2008 року за №4494. Про наявність спірних земельних ділянок позивачі не знали, і дізнались тільки зараз восени 2017 року. Через проведення АТО на сході України в м.Ясинувата Донецької області державний нотаріус відсутній в м.Ясинувата. Вони звернулися до Головного територіального управління юстиції в Донецькій області із заявою про надання інформації про діяльність Ясинуватської державної нотаріальної контори і подальшого оформлення спадщини. Згідно відповіді головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 10.10.2017 року за № К-363-1936 Ясинуватська державна нотаріальна контора перереєстрована в м.Вугледар, а фактично контора та її працівники не перемістилися за вказаною адресою, і не здійснюють свою діяльність, архів знаходиться в м.Ясинувата, доступ до якого в теперішній час є неможливим у зв'язку з захватом представниками незаконних збройних формувань. Завідуюча нотконторою звільнена з займаної посади, працівників, які бажають працювати в Ясинуватській держнотконторі немає. Видати свідоцтво про право на спадщину не є можливим. Прийнявши спадщину, вони не мають можливості оформити належним чином своє право на спадкове майно і отримати свідоцтво про право на спадщину по незалежним від них причинам. Видача свідоцтва про право на спадщину іншим нотаріусом не передбачена чинним законодавством України. Просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за заповітом земельні дялянки за кадастровими номерами 1425585400040003021, 1425585400040003020. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу , він не заявив про відмову від неї. (ст. 1268 ЦК України). Судом встановлено, що позивачі є онуками [PERSON], який помер 23 серпня 2007 року. (а.с.12-15). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,55 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, і складається з ділянки площею 3,55 га за кадастровим номером 1425585400040003021 та земельної ділянки площею 3,55 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, і складається з ділянки площею 3,55 га за кадастровим номером 1425585400040003020 (а.с.27-28). На день смерті [PERSON], 19 січня 2006 року, [PERSON] та їх онуки позивачі по справі: [PERSON], [PERSON] були зареєстровані і проживали за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Ясинуватського району Донецької області №3668 від 05.10.2017 року. (а.с.20) На день смерті [PERSON], 23 серпня 2007 року, його онуки позивачі по справі: [PERSON], [PERSON] були зареєстровані і проживали за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Ясинуватського району Донецької області №3669 від 05.10.2017 року. (а.с.20) Відповідно до частини першоїстатті 1296 ЦК Україниспадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (частина першастатті 1298 ЦК, частина десятастатті 67 Закону України «Про нотаріат»), тобто по цій справі свідоцтво про право на спадщину позивачі мали отримати теж 11 листопада 2017 року. Згідно частини першоїстатті 67 Закону України «Про нотаріат»свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Відповідно до п. 4.9. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затвердженийнаказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно листа головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 10.10.2017р № К-363-1703 (а.с.31) Ясинуватська державна нотаріальна контора перереєстрована за адресою: м.Вугледар, вул. Трифонова,30, але фактично зазначена держконтора та її працівники не перемістилися за цією адресою та не здійснюють свою діяльність. Державний нотаріус Ясинуватської державної нотаріальної контори [PERSON]І звільнена на підставі наказу Головного управління юстиції у Донецькій області від 12.08.2014 № 2565/1. Архів документіва Ясинуватської державної нотаріальної контори залишився у м.Ясинувата, яке віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р, та доступ до якого відсутній у зв"язку із захопленням представниками незаконних озброєних формувань. З урахуванням наведеного, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом по спадковій справі, що була заведена Ясинуватською державною нотаріальною конторою, на теперішній час не представляється можливим. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.4 розділу 2 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженогонаказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз'яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження. Тобто, повторне заведення в теперішній час спадкової справи органами нотаріату, які здійснюють свої повноваження на території, яка контролюється органами державної влади України, є неможливим. Кабінетом Міністрів України 15 квітня 2015 року постановою № 210затверджено Порядок реєстрації деяких спадкових справ у Спадковому реєстрі, який визначає процедуру реєстрації у Спадковому реєстрі спадкових справ заведених на підставі статті91Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проте зазначений Порядок не врегулював процедуру оформлення права на спадкування у разі, якщо спадкова справа заведена нотаріусом раніше і залишилася на території, на якій органи державної влади в теперішній час тимчасово не здійснюють свої повноваження. Суд вважає доведеним, що на теперішній час, позивачі з незалежних від них причин не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд. Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті319, частини першої статті321 ЦК Україникожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. У статті першій Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованогоЗаконом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно дост. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»суди застосовують при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Суду як джерело права. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі«Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy), [ВП] заява №33202/96, пп. 108-109, ЄСПЛ 2000?I) (п. 40). На теперішній час законні підстави для втручання органу влади у мирне володіння майном, а саме, для припинення (обмеження) можливості [PERSON], [PERSON] користуватися та розпоряджатися земельними ділянками, що входить до спадкового майна та належить їм в порядку спадкування з 11 листопада 2008 року, відсутні. Проте в порушення статті 41 Конституції України, статті 1 Першого протоколу Конвенції право власності позивача на спадкове майно порушено - через тимчасову окупацію окремих районів Донецької області, проведення на території Донецької області антитерористичної операції позивач з незалежних від неї причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Згідностатті 15 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно достатті 16 ЦК Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, є зокрема, визнання права. Відповідно до п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (стаття 3 Конституції України). Антитерористичну операцію розпочато Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Відповідно достатті 1 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»період проведення антитерористичної операціїце час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На теперішній час рішення про завершення проведення антитерористичної операції на території Донецької області не прийнято. Тобто, антитерористична операція на території Донецької області триває вже більше трьох років і строки її закінчення є непередбачуваними, не виключено, що вона буде проводитися ще тривалий час. Суд вважає, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачем спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду. За позивачами [PERSON], [PERSON] необхідно визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки, по 1/2 частині за кожним.

Outcome: approved