Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

28 січня 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що з 22.01.2010 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 9 від 22.01.2010 року. Від сумісного подружнього життя у них є дві неповнолітні доньки - [PERSON] 2010 року народження та [PERSON] 2017 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на життя та обов`язки, позивачка вважає, що подружнє життя неможливе і єдиним розумним виходом із ситуації є розірвання шлюбу. Спору про спільне майно немає. Вважає, що з відповідачем шлюб фактично пипинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим вона наполягає на його розірванні. На примирення вона не згодна і тому вважає, що необхідно розірвати шлюб. Шлюб вони розривають в перше, посилається на ст.105, ст. 110, ст. 113 СК України. 10 березня 2020 року в судовому засіданні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області позивачка позивні вимоги за заявою підтримала в повному обсязі, на примирення з відповідачем не згодна, після розірвання шлюбу присила залишити їй прізвище " [PERSON] ". В судове засідання відповідач не з`явився, 28.02.2020 року надав письмову заяву в якій просив суд розглянути дану справу без його участі, в зв`язку з тим, що не може бути присутнім при розгляді справи, так як проходить військову строкову службу згідно укладеного контракту про проходження військової служби строком на три роки. Позовні вимоги визнав в повному обсязі, на примирення не згоден. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає можливим ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 22 січня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївській області за актовим записом № 9 (а.с. 5). Від спільного життя сторони мають двох неповнолітніх доньок - [PERSON] 2010 року народження та [PERSON] 2017 року народження, що підтверджується ксерокопіями свідоцтва про народження (а.с. 9-10). \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясувавши фактичні стосунки подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Тому суд встановив, що сторони припинили шлюбні відносини, та разом не проживають, а їх шлюб носить формальне значення та не відповідає своєму призначенню, тому суд, вважає що за таких обставин подальше сумісне життя подружжя не можливе і їхній шлюб має бути розірвано. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~ \~ \~ \~Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved