Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

18.08.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами, який зареєстрований 16.04.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції, актовий запис № 225; стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, починаючи з дня предявлення позову та до повноліття дитини, тобто до 06.08.2030 року. При цьому позивач посилається на те, що сторони 16.04.2010 року зареєструвади шлюб, від якого у них народилася донька [PERSON]. Позивач вказує, що донька на теперішній час проживає із нею, та знаходиться на її утриманні, відповідач у добровільному порядку не надає допомоги на утримання доньки, у звязку з чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивач [PERSON] не зявилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «Стьопіна». Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, до суду надано дві заяви: від 25.08.2017 року та 25.09.2017 року, про визнання позовних вимог у повному обсязі та просить справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 16.04.2010 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу Левкова/ уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції, актовий запис № 225, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 124289 /а.с. 5/. Від шлюбу у сторін 06.08.2012 року народилася донька [PERSON], актовий запис № 6978, що слідує із свідоцтва про народження виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 6/. Судом встановлено, що малолітня донька сторін [PERSON] проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на її утриманні. Вказана обставина підтверджується актом, складеним сусідами, по засвідчений в дільниці №6 КП ЖКС "Вузівський". Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна на теперішній час немає. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Таким чином, враховуючи визнання відповідачем вимог про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов'язком батьків. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд враховує встановлений ст.7 Закону України Про державний бюджет України на 2017 рік , прожитковий мінімум у 2017 році на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Тому сума аліментів на дитину сторін має узгоджуватись з вказаною сумою. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, та враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved