Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

[PERSON] «АІСЕ Україна» звернулося до суду з позовними вимогами до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення суми заборгованості за угодою № 122610 в розмірі 15466,32 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що 13 квітня 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено угоду №122610 та підписано додатки № 1 та 2 до неї, які є невідємними частинами угоди. Дана угода укладена в рамках створеної позивачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів Автоплан. Система встановлює відповідні механізми, які забезпечують придбання кожним учасником автомобіля шляхом сплати його вартості та вартості наданих послуг невеликими щомісячними внесками протягом декількох років. При виконанні умов угод, укладених з учасниками в рамках системи Автоплан, позивач надає учасникам послуги, спрямовані на придбання ними автомобіля на основі системи Автоплан. Ці послуги полягають у формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах Асигнаційних актів, а також інших послуг, передбачених угодою, які гарантують придбання автомобіля кожним учасником системи Автоплан. На Асигнаційному акті від 27.10.2008року [PERSON] було надано право на отримання автомобіля. Позивач належним чином виконував умови угоди, і у листопаді 2008 року відповідач [PERSON] отримав автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, кузов № [NUMBER], 2008 року випуску і зареєстрував його на своє імя у 1-му відділенні РЕР м. Маріуполя при УДАІГУМВС України в Донецькій області, реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АНС №265554. Відповідно до ст. 4 угоди, відповідач [PERSON] зобовязався оплатити вартість автомобіля та вартість наданих йому позивачем послуг шляхом сплати 84 щомісячних повних внесків. Відповідачем [PERSON], відповідно до пункту 11.2 статті 11 додатку 2 до угоди, були надані гарантії повного виконання зобовязання за угодою №122610, а саме надано позивачу, в якості забезпечення виконання зобовязань, гарантії поручителів щодо солідарної відповідальності за зобовязаннями [PERSON] за угодою №122610. Відповідач [PERSON] починаючи з травня 2006 року сплачував щомісячні внески систематично порушуючи п. 4.2 додатку №2 до угоди щодо розміру та періодичності оплат. Відповідно загальний розмір заборгованості складає 15466,32 (п'ятнадцять тисяч чотириста шістдесят шість) гривень 32 копійки, з яких: - чисті внески - 15118,14грн., що складає 20,7404% від ціни автомобіля (72892,12 грн. N 20,7404% ); - адміністративні витрати - 348,18 грн. (72892,12грн.*0,35% + 20%ПДВ) х 1 внесок. Тому, 19 квітня 2013 року в порядку п. 15,3 ст. 15 додатку № 2 до угоди позивачем на адресу відповідача [PERSON], було направлено вимогу одноразової сплати всієї суми заборгованості у розмірі 15466,32 гривень за угодою не пізніше 29.04.2013 року. Проте, відповідач [PERSON] не виконав вимоги позивача щодо одноразового погашення суми боргу. Згідно положень п.п. 11.1 - 11.2 додатку 2 до угоди [PERSON] було надано позивачу гарантію забезпечення виконання ним зобовязань за угодою №122610 - гарантію двох поручителів. 05 листопада 2008 року між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки, за яким співпоручителі зобовязуються солідарно відповідати перед позивачем в повному обсязі за виконання [PERSON] зобовязань, що виникають з угоди, а в разі невиконання [PERSON] зобов'язань за угодою відповідати перед позивачем як солідарні боржники. Вказаний договір поруки був посвідченийприватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер 6768. 19.04.2013 року позивачем на адресу [PERSON], [PERSON] було направлено вимогу одноразової сплати всієї суми заборгованості [PERSON] за угодою не пізніше 29.04.2013 року. Станом на листопад 2014 року вимоги не виконані, борг не погашено, тому просили суд стягнути солідарно з відповідачів на користь Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» суму заборгованості за угодою № 122610 в розмірі 15466,32 гривень. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] представник позивача надав письмові заперечення в яких зазначав, що позивач звернувся до суду лише в червні 2015 року зі спливом позовної давності більш ніж на шість років, тому просив застосувати наслідки спливу позовної давності. Крім того зазначав, що діяльність [PERSON] АІСЕ Україна базується на ряді норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України , що гарантують Товариству його існування на ринку України, а саме пунктах 3 та 4 ст. 3.п.1ст. 6, п. 1 ст. 12, ст. 627 ЦК України, п. 1 ст. 43, п. 1 ст. 44, п. 2 ст. 67 ГК України. Відтак, угоди які укладаються з клієнтами сстеми Автоплан, повністю відповідали і відповідають діючому законодавству України. В діяльності [PERSON] АІСЕ Україна відсутні ознаки пірамідальної схеми, тому дана угода не є недійсною. Про те, що в діяльності ТОВ «Авто Просто» не вбачається порушень ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», в тому числі не вбачається ознак нечесної підприємницької практики, що полягає в створені та експлуатації пірамідальних схем закріплено в Постанові Верховного Суду №6-40цс13. Послуги ТОВ «Авто Просто» є аналогічними послугами що надає [PERSON] АІСЕ Україна. Стосовно ліцензування діяльності товариства в своїй позовній заяві позивач, як підставу визнання угоди недійсною, зазначає те, що [PERSON] АІСЕ Україна здійснює адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах без відповідної ліцензії та на його думку це є протиправним. Такі посилання позивача є безпідставними оскільки 02.06.2011 року Верховною Радою України було прийнято Закон № 3462-IV від 02.06.2011 року, яким до Закону Украъни Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг були внесені зміни до ч.І ст. 4 та вказану статтю було доповнено пунктом 11-1 такого змісту: Фінансовими послугами вважаються такі послуги: адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Таким чином послуги, що надаються [PERSON] АІСЕ Україна [PERSON] унормовані в ЗУ Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг, що ще раз підтверджує помилкове тлумачення позивачем змісту п. 7 ч.3 ст. 19 ЗУ Про захист прав споживачів. Вказаний закон набув чинності з 09.01.2012 року. Угода укладена майже за 6 років до набрання Законом чинності. Таким чином послуги, що надаються відповідачем позивачу були унормовані в ЗУ Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг після укладання угоди, а у відповідності до положень ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства не мають зворотної сили. Таким чином, посилання [PERSON] на те, що [PERSON] АІСЕ Україна на момент укладення угоди повинен мати статус фінансової установи є безпідставними, необґрунтованими та такими,що не відповідають закону. Просив суд відмовити у задоволені зустрічних позовних вимог [PERSON] Представник позивача до суду не зявився,надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами про визнання недійсною угоди № 122610 від 13.04.2006 року, укладену між ним та [PERSON] ««АІСЕ Україна», визнання недійсним Договору застави від 18.11.2008 року, укладеного між ним та [PERSON] ««АІСЕ Україна», визнання недійсним Договору поруки від 05.11.2008 року, укладеного між [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] ««АІСЕ Україна». В обгрунтування позовних вимог вказував, на те, що 13.04.2006 року між ним та [PERSON] «АІСЕ Україна» була укладена угода № 122610, яка спрямована на придбання автомобіля DAEWOO SENS за ціною 39 900,00грн. (відповідно до додатку №1). Згідно з умовами договору він зобовязаний був сплатити вступний внесок у розмірі 1 436,40гривень та сплачувати щомісячні чисті платежі та адміністративні витрати , розмір яких визначений у додатку № 2 до договору, дотримуватися умов діяльності програми «АВТОПЛАН». На виконання умов договору, він перерахував на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти у сумі 1 436,40 гривень в якості вступного внеску, та на протязі досить тривалого часу сплачував щомісячно платежі, на рахунок відповідача, всього 74 269,55 гривень та 6 587,35грн. - платіж за страхування, що підтверджується квитанціями про оплату. Ціна товару, відповідно до договору, є приблизною. Протягом всього часу дії договору [PERSON] «АІСЕ Україна» змінював ціну автомобіля та розмір щомісячних внесків. На забезпечення виконання умов даного договору між ним та [PERSON] «АІСЕ Україна» було укладено договір застави транспортного засобу від 18.11.2008 року, а також між [PERSON] «АІСЕ Україна» та [PERSON] і [PERSON] був укладений договір поруки від 05.11.2008 року. Вважає, що даний договір укладений з суттєвим порушенням вимог чинного законодавства України, а отже є недійсним, з наступних підстав: Діяльність ТОВ «АІСЕ Україна» регламентована умовами діяльності програми «АВТОПЛАН» що є додатком №2 до вищевказаного договору. Умовами договору передбачено в якості обовязку відповідача лише надання послуг, без визначення точного терміну надання товару та його вартості. Фонд програми «АВТОПЛАН» формується за рахунок чистих платежів, сплачених учасниками програми «АВТОПЛАН». До фонду не належать реєстраційний платіж та штрафи. Отже фонди формуються виключно з внесків інших клієнтів групи без залучення коштів товариства, в разі розірвання договору учаснику повертаються лише чисті платежі, реєстраційний платіж не повертається ні в якому разі, що врешті створює істотний дисбаланс між правами та обовязками сторін по договору. Згідно п. 7 ч. З ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Як вже зазначалося раніше, змістом укладеного сторонами договору підтверджується, що грошовий фонд учасників програми, за рахунок якого відповідач зобов'язується придбати й передати її учасникам товар, формується виключно за рахунок коштів учасників програми без залучення до нього коштів товариства, та що оплата товару учасникам програми, які набули право на отримання товару на розподільчому акті, здійснюється коштами інших її учасників без інвестування в цю оплату коштів товариства. Отже шляхом укладення оспорюваного договору, його було втягнуто ЗАТ «[PERSON] АІСЕ Україна» у пірамідальну схему під виглядом учасника організованої цим товариством програми соціальної допомоги, яка виражається у сприянні її учасникам в придбанні товару. Разом з тим, укладений договір є такими, що створюють суттєвий дисбаланс між правами і обов'язками учасника та товариства, отже, як вбачається з договору та умов, товариство самостійно приймає рішення про передачу товару, право отримання товару учасником залежить від розміру фонду та внесення коштів іншими учасниками програми. Таким чином, товариство здійснюючи розподіл права на отримання автомобілю на свій розсуд, а учаснику не надається інформація стосовно інших учасників, які беруть участь у розподілів автомобілів, кількість сплачених ними чистих платежів тощо, внаслідок чого процедура проведення розподілу права на отримання автомобілю є непрозорою для учасника і позбавляє його можливості здійснювати контроль проведення таких прав та контроль за дотриманням його прав як споживача, дають підстави вважати, що умови договору в частині розподілу права на отримання автомобіля є такими, що створюють суттєвий дисбаланс між правами і обов'язками учасника та товариства, які з точки зору Закону України «Про захист прав споживачів» є неприпустимим. Також вважає, що дана угода є недійсною, оскільки здійснена з використанням нечесної підприємницької діяльності та без отримання [PERSON] «АІСЕ Україна відповідної ліцензії. Про усе це йому стало відомо наприкінці 2012 року, саме тоді він і почав звертатися до [PERSON] «АІСЕ Україна» з листами, у яких зазначав про дані факти, однак останній заперечує наявність порушень з його боку. Враховуючи викладене, можна прийти до висновку, що оспорюваний договір є недійсним як такий, що суперечить Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки він містить несправедливі для споживачів умови, чим створено істотний дисбаланс на користь [PERSON] «АІСЕ Україна» між правами та обовязками сторін. Також у діяльності товариства вбачається нечесна підприємницька діяльності, яка вводить позивача в оману, а саме наявність утворення, експлуатації та сприяння розвитку пірамідальної схеми, а тому, вважає, що його слід визнати недійсним. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучи неодноразово належним чином повідомлені про день та час слухання справи, до суду не зявилися, тому суд відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України розглянув справу без їх участі. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON], належним чином повідомлена про день та час слухання справи до суду не зявилася,тому суд відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України розглянув справу без її участі. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] «АІСЕ Україна», про відмову у задоволені зустрічного позову [PERSON] за наступних підстав. Судом встановлено, що 13 квітня 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено угоду №122610 та підписано додатки № 1 та 2 до неї, які є невідємними частинами угоди. Дана угода укладена в рамках створеної позивачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів Автоплан. Система встановлює відповідні механізми, які забезпечують придбання кожним учасником автомобіля шляхом сплати його вартості та вартості наданих послуг невеликими щомісячними внесками протягом декількох років. При виконанні умов угод, укладених з учасниками в рамках системи Автоплан, позивач надає учасникам послуги, спрямовані на придбання ними автомобіля на основі системи Автоплан. Ці послуги полягають у формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах Асигнаційних актів, а також інших послуг, передбачених угодою, які гарантують придбання автомобіля кожним учасником системи Автоплан. На Асигнаційному акті від 27.10.2008року [PERSON] було надано право на отримання автомобіля. Позивач належним чином виконував умови угоди, і у листопаді 2008 року відповідач [PERSON] отримав автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, кузов № [NUMBER], 2008 року випуску і зареєстрував його на своє імя у 1-му відділенні РЕР м. Маріуполя при УДАІГУМВС України в Донецькій області, реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АНС №265554. Відповідно до ст. 4 угоди, відповідач [PERSON] зобовязався оплатити вартість автомобіля та вартість наданих йому позивачем послуг шляхом сплати 84 щомісячних Повних внесків. Так згідно п. 10.1 ст. 10 додатку № 2 до угоди, якщо протягом терміну дії угоди виробник та/або імпортер здійснить (-ять) заміну або припинить (-ять) імпортувати або виробляти модель автомобіля, зазначену у додатку № 1, [PERSON] АІСЕ Україна зобов'язується замінити її новою моделлю або іншим автомобілем. Ціна нової моделі або автомобіля буде дійсною для розрахунку повного внеску для сплати усіма учасниками групи. У липні 2007 року дистрибютор вказаного автомобіля АТ „УкрАвто повідомив ЗАТ „АІСЕ Україна про те, що з серпня 2007 року припиняється виробництво автомобілів Сенс і його замінить автомобіль Ланос з двигуном 1,4 л.

Outcome: approved