Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "[PERSON] банк [PERSON]" про захист прав споживачів, розірвання кредитного договору, який в ході розгляду справи уточнив, вказавши, що 27 лютого 2012 року між [PERSON] та відповідачем ПАТ «[PERSON] банк [PERSON] Росії» було укладено кредитний договір № 69#00017151361, відповідно до якого [PERSON] було надано кредитні кошти у розмірі 19 900,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 31 %. В серпні-вересні 2013 року, у зв’язку зі скрутним матеріальним становищем, позивач допустив несвоєчасне внесення коштів на погашення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість. Пунктом 9.5 вказаного договору передбачено, що позичальник доручає банку списувати протягом операційного дня, встановленого в банку, з будь-яких рахунків позичальника в банку в національній та/або іноземній валюті, у тому числі, але не виключно, зазначених в пункті 12.2 цього договору, а також з інших рахунків, які будуть відкритті позичальником в банку в майбутньому протягом дії цього договору, грошові кошти з метою повернення несплачених комісій, нарахованих і несплачених процентів, а також пені та штрафів, починаючи з дати, в яку позичальник зобов’язаний був здійснити платіж на користь банку, до повного погашення таких платежів. Таким чином, банк має право на списання коштів із рахунків [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитною угодою, але лише в межах суми такої заборгованості. У [PERSON] в ПАТ «[PERSON] банк [PERSON] Росії» відкрито картковий рахунок № 26257000151361 на отримання заробітної плати, та станом на 22 жовтня 2013 року (день першого списання коштів із зарплатного карткового рахунку) заборгованість за кредитом мала складати не більше 1 322,48 грн., згідно графіку повернення кредиту. Починаючи з 22 жовтня 2013 року по теперішній час відповідач в односторонньому порядку здійснює списання коштів з зарплатного карткового рахунку [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором. Станом на 11.03.2014 р. з карткового рахунку відповідачем було списано 21 286,71 грн. 14 березня 2014 року [PERSON] звернувся до відповідача з вимогами припинити списання коштів з зарплатного карткового рахунку в рахунок заборгованості за кредитним договором, та здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором відповідно його умов, врахувавши списані відповідачем кошти у розмірі 21 286,71 в рахунок погашення основної суми боргу кредиту, залишок коштів повернути на його рахунок. Однак листом від 28.03.2014 р. вих. № 111/7/53-7 відповідач повідомив [PERSON], що банк скористався своїм правом щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором згідно п.8.3 договору та відповідно до п. 8.4 договору начебто направляв на адресу позивача 16.10.2012 р., 19.11.2012 р., 07.12.2012 р. 10.01.2013 р. листи-вимоги, однак були повернуті з причини закінчення терміну зберігання. У зв’язку з цим відповідач вирішив, що в нього є всі підстави використовувати своє право щодо дострокового повернення кредиту. Враховуючи, що [PERSON] не отримував жодної вимоги відповідача про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором, а строк виконання зобов’язання з дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором не настав, дії відповідача щодо списання коштів із зарплатного карткового рахунку № 26257000151361 є істотним порушенням умов кредитного договору зі сторони банку та вимог законодавства, тому просить визнати незаконними дії відповідача щодо вимоги про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором та списання коштів із зарплатного карткового рахунку позивача та зобов’язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості за вказаним кредитним договором врахувавши списані з зарплатного карткового рахунку [PERSON] кошти в рахунок погашення основної суми боргу та відсотків за фактичне користування кредитом. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали посилаючись на обставини що зазначені у позовній заяві, просили позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «[PERSON] банк [PERSON] Росії» в судове засідання не з’явився, про дату слухання були повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки в суд не повідомили. Вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 27 лютого 2012 року між ПАТ «[PERSON] СБЕРБАНК РОСІЇ» та [PERSON] укладено кредитний договір №69#00017151361, відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 19 900,00 гривень на поточні потреби, без обмеження цільового використання кредитних коштів зі сплатою процентів за користування коштами в розмірі 31% річних (л.с. 6-10) . Згідно п. 8.1. кредитного договору, позичальник зобов'язаний повернути кредит Банку частинами у розмірах та у терміни згідно з Графіком повернення кредиту, зазначеного у Додатку №1 до Договору, що є його невід'ємною частиною. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Договором, за положеннями ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно п.2 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються даним законом належать ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Згідно ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Згідно ч.1 п.4 ЗУ Про захист прав споживачів» 12.05.1991 № 1023-XII, крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. У своєму листі від 28.03.2014 року відповідач посилається на пункти 8.3. кредитного договору, укладеного між сторонами, відповідно до якого банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором у випадках, зазначених у п.п. а)-є). Крім того, згідно п. 8.4. кредитного договору №69#00017151361 від 27.02.2012 р., у разі, якщо банк використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, то він зобов’язаний в письмовій формі повідомити про це позичальника. В такій вимозі банк зазначає повну суму заборгованості, існуючої на дату відправлення вимоги. В зазначеній вимозі банк може також вимагати дострокового розірвання цього договору після повернення повної суми заборгованості за цим договором. У такому випадку цей договір вважається розірваним з моменту повернення повної суми заборгованості за цим договором. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦIПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Однак належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з’явився, заперечення та докази, як на підставу своїх заперечень, суду не надав, тому суд вирішує спір на підставі наявних в справі доказів, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Разом з тим, суду не надано докази відправлення вказаних відповідачем повідомлень про дострокове розірвання кредитного договору, тому за таких обставин суд вважає доведеним факт незаконних дій відповідача щодо вимоги про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором та вважає за необхідне зобов’язати ПАТ «[PERSON] банк [PERSON] Росії» здійснити перерахунок заборгованості з врахуванням списаних з карткового рахунку позивача сум. Позовні вимоги в частині визнання припиненим зобов’язання [PERSON] по кредитному договору № 69#00017151361 від 27.02.2012 р., що укладений між ПАТ «[PERSON] банк [PERSON] Росії» та [PERSON] ухвалою суду від 21 11 2014 року залишені без розгляду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved