overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 22.10.1993 року в Стрижавській селищній раді Вінницького району Вінницької області. В шлюбі в них народилось двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Також позивач в позові вказує, що на протязі останніх десяти років подружнього життя у позивача та відповідача стали постійно виникати сварки та суперечки, ініціатором яких був чоловік, тому вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо. В зв'язку з чим позивач вважає, що шлюб існує формально, подальше збереження шлюбу неможливе, тому звернулась з даним позовом до суду. Сторони в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, при цьому позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, а відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, дійсно, шлюб між сторонами по справі зареєстрований 22.10.1993 року в Стрижавській селищній раді Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 95, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 22.10.1993 року (а.с. 7). В шлюбі в них народилось двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Згідно позовної заяви, позивач дійшла висновку про недоцільність подальшого збереження шлюбу через постійні сварки та суперечки з відповідачем, які тривають на протязі десяти років, відсутність взаєморозуміння, неповагу один до одного. Cторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо. На даний час суд встановив, що сім'я розпалась остаточно і збережена бути не може, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, і такі підстави для розірвання шлюбу, які вказані в позовній заяві, мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає залишити прізвище "[PERSON] ", що відповідає вимогам закону. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 25.07.2010 року в виконкомі Гуменської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 06. В шлюбі в них народилась донька [PERSON], [INFO]. Одруження виявилось невдалим, так як у позивача та відповідача постійно виникали сварки та суперечки, що призвело до того, що сторони більше двох років разом не проживають та не підтримують подружніх стосунків, в зв'язку з чим позивач звернулась з даним позовом до суду. Сторони в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, при цьому позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, а відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, дійсно, шлюб між сторонами по справі зареєстрований 25.07.2010 року в виконкомі Гуменської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 06, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). В шлюбі в них народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 5). Згідно позовної заяви, позивач дійшла до висновку про недоцільність подальшого збереження шлюбу через постійні сварки та суперечки, що призвело до того, що сторони більше двох років разом не проживають та не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача сім'я фактично розпалась. На даний час суд встановив, що сім'я розпалась остаточно і збережена бути не може, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, і такі підстави для розірвання шлюбу, які вказані в позовній заяві, мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає відновити своє дошлюбне прізвище "[PERSON] ", що відповідає вимогам закону. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07.05.2010 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. З травня 2014 року шлюбні стосунки між нею і відповідачем припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач перестав цікавитися життям сина, не приймає участь у його вихованні та матеріальному утриманні. Вона не має постійної роботи, матеріальний стан її родини доволі тяжкий. Їй самій важко утримувати сина. Відповідач працює, отримує постійну заробітну плату, має змогу та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не явилась. Надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно за останнім відомим місцем проживання по [ADDRESS], а також шляхом опублікування оголошення в газеті "Вісті Придніпров'я" від 23.10.2014 року №82 (1575). Відповідач про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Клопотань від останнього про відкладення розгляду справи - до суду не надходило. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 07.05.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №53 (а.с.3). Мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.2). Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку не надає, дитина потребує матеріальної допомоги. Встановленим у судовому засіданні фактам відповідають правовідносини з аліментних обов'язків батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей. Відповідачем порушені вимоги ст.180 СК України щодо обов'язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, також підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON]звернулась до суду з вищевказаним позовом, просила стягнути з [PERSON]аліменти на свою користь на утримання сина - [PERSON] у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.02.2015 до повноліття [PERSON], тобто до [INFO] та стягнути судовий збрів з відповідача. Рішення суду в частині стягнення аліментів звернути до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Позивач до початку судового засідання надала заяву, відповідно до якої просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач також надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі мають спільнудитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10). Сторони проживають окремо.Дитина мешкає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, які мають істотне значення . На підставі викладеного, суд з урахуванням вимог ст. 182 СК України вважає, що позов обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Вказані факти відповідають правовідносинам сторін, що регулюються сімейним законодавством. Враховуючи, що позивач при подачі даного позову звільнена від сплати судового збору, а відповідач є інвалідом 1 групи і також звільнений від сплати судового збору, то відповідно до вимог п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ч. 2 ст. 88 ЦПК України 243 гривні 60 копійок судового збору компенсуються за рахунок держави. При вирішенні справи суд керується ст. ст. 180, 182-183 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212-215, 367 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом. Свій позов вона обґрунтовує тим, що 14.03.2014 року з відповідачем зареєструвала шлюб . Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO]. З відповідачем вони проживають окремо. Відповідач не проживає разом із родиною і не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач працює та отримує заробітну плату,а тому має можливість надавати допомогу на утримання дитини. Тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі ? частини з усіх видів заробітку ( доходу) відповідача до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Через канцелярію суду від позивача та її представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності,просять вимоги позову задовольнити в повному обсязі. Відповідач надав суду письмову заяву ,в якій вказав ,що проти задоволення позову не заперечує ,просить розглядати справу в його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року, у свідоцтві про його народження батьком вказаний відповідач, а матір'ю - позивачка. Відповідно до інформаційної довідки, дитина мешкає разом з матір'ю , позивачка не працює,знаходиться в післяродовій відпустці. Відповідач працює -шахта "КЖРК Октябрьська" . Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Все вищевикладене дає суду підстави вважати, що відповідач повинен та може надавати матеріальну допомогу на утримання сина до досягнення ним повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом. Свій позов вона обґрунтовує тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2007 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] ,[INFO]. Відповідач не проживає разом із ними і не надає матеріальної допомоги на утримання сина,хоча працює і має змогу надавати матеріальну допомогу . Відповідач працездатна особа ,на утриманні інших непрацездатних осіб та неповнолітніх дітей не має, а тому має можливість надавати допомогу на утримання дитини. Син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі ? частини з усіх видів заробітку ( доходу) відповідача до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач до залу суду не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки до суду не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе постановити заочне рішення і проти цього позивач не заперечував. Вислухавши позивача , вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , у свідоцтві про його народження батьком вказаний відповідач, а матір'ю - позивачка. Відповідно до інформаційної довідки, дитина мешкає разом з матір'ю , позивачка працює перукарем в салоні краси . Відповідач фізично здорова працездатна особа, який працює в ПАТ "МітталСтіл Кривий Ріг",СПЦ №2 , слюсарем. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Все вищевикладене дає суду підстави вважати, що відповідач повинен та може надавати матеріальну допомогу на утримання сина до досягнення ним повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь невиплачену заробітну плату в сумі 13824,12 грн., посилаючись на те, що перебуває у трудових відносинах з відповідачем. Проте, починаючи з лютого 2013 року і по даний час відповідач не виплачує їй заробітної плати. В судове засідання сторони не з'явились, подавши заяви про розгляд справи у їхній відсутності. Позивач позов підтримує. Представник відповідача з приводу задоволення позову не заперечує. А відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Так, вимогами ст. 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Матеріалами справи встановлено, що позивач перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем. Починаючи з лютого 2013 року по травень 2014 року включно заробітна плата позивачу не виплачувалась і заборгованість складає 13824,12 грн. (довідка №483 від 17.07.2014 року), а відтак, середньомісячний заробіток позивача складає 1076,54 грн. (для розрахунку середньомісячного заробітку взято заробітну плату позивача за 2 останні місяці роботи: (1182,36 грн. + 970,71 грн.) / 2 = 1076,54 грн.) У відповідності до вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Таким чином судом встановлено, що позивач, перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, з лютого 2013 року по травень 2014 року включно на отримувала заробітну плату в загальному розмірі 13824,12 грн., а тому позов підлягає до задоволення. Рішення суду в частині стягнення середньомісячного заробітку на користь позивача в сумі 1076,54 грн. необхідно допустити до негайного виконання. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь невиплачену заробітну плату в сумі 15601,37 грн. з урахуванням індексації та компенсації. Позов обґрунтовує тим, що перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Проте, відповідач при звільненні не виплатив їй її заробітну плату. В судовому засіданні позивач позов підтримала та уточнила, просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість лише заборгованість по зарплаті в сумі 15601,37 грн. Представник відповідача - Ахмадова А.Ф. не заперечила проти стягнення заборгованості по заробітній платі на користь позивача в сумі 15601,37 грн. Наслідки визнання позову представнику відповідача роз'яснені і зрозумілі. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Так, вимогами ст. 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, а тому доказуванню не підлягає, що позивач перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем. Починаючи з листопада 2012 року заробітна плата позивачу не виплачувалась. Відповідно до довідки, виданої позивачем 26.06.2014 року за №446, заборгованість з виплати заробітної плати перед позивачем за період з листопада 2012 року по квітень 2014 року включно складає 15601,37 грн. Таким чином судом встановлено, що позивач, перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем з листопада 2012 року по квітень 2014 року включно на отримувала заробітну плату в загальному розмірі 15601,37 грн., а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь невиплачену заробітну плату в сумі 8000 грн. Позов обґрунтовує тим, що перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Проте, відповідач при звільненні не виплатив їй її заробітну плату. В судовому засіданні позивач позов підтримала та уточнила, просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по зарплаті в сумі 7947,83 грн. Представник відповідача - Бурмас Ю.Р. не заперечив проти стягнення заборгованості по заробітній платі на користь позивача в сумі 7947,83 грн. Наслідки визнання позову представнику відповідача роз'яснені і зрозумілі. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Так, статтями 47, 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Отже, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому. Таким чином судом встановлено, що позивач була звільнена з роботи з 07.10.2013 року і станом на час звільнення не отримала розрахункових коштів в загальній сумі 7947,83 грн., проти чого сторони не заперечували. З огляду на вказане, оскільки судом встановлено порушення трудових прав позивача, то суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано 04.11.2005 року. За час шлюбу в них народилась донька [PERSON], [INFO] На даний час донька є повнолітня, навчається у Західно-угорському Університеті м. Сомбатгей, площа [PERSON], 4. Позивач не має можливість самостійно утримувати дитину, у звязку з чим просить стягувати з відповідача на утримання повнолітньої дитини, яка навчається 1/4 частки від всіх видів заробітку. Позивач в судове засідання нез"явилася, її представник подав заяву про розгляд справи у їх відстуності. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], яка навчається у Західно-Угорському Університеті м. Сомбатгей, площа [PERSON], 4 (код слухача 76252271783 (а.с.10-12). Донька сторін проживає разом з позивачем (а.с.9). В судовому засіданні з обставин позову встановлено, що відповідач є працездатною, фізично здоровою людиною та має можливість сплачувати аліменти у розмірі визначеному позивачкою. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України (Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання): 1. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. 2. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. 3. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Враховуючи встановлені обставини позовні вимоги підлягають до задоволення. Судові витрати від оплати яких позивач звільнена на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved