Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-23 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, який обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду від 26.02.2018 року її позов до відповідача було задоволено, збільшено розмір аліментів з 500 грн. до однієї четвертої частини його заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Протягом 2014-2019 років відповідач належним чином судових рішень про стягнення аліментів з нього на утримання дитини не виконував та не надавав їй регулярної матеріальної допомоги на утримання сина, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 56 189,25 грн., що підтверджується довідкою розрахунком державного виконавця. Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх зобов`язань за рішенням суду просить стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01 серпня 2014 року по 31.01.2019 року в примусовому порядку з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просить стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 64 011, 75 грн. з врахуванням збільшених позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 16 квітня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження. Рішення суду від 18 липня 2019 року ухвалено рішення по суті спору в порядку заочного провадження. Ухвалою суду від 22 серпня 2019 року означене рішення скасовано за заявою [PERSON] та справу призначено до судового розгляду по суті 22.11.2019 року. 30.10.2019 року позивач збільшила позовні вимоги. 22.11. 2019 року ухвалено рішення по суті спору. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, заслухавши доводи представника позивача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що сторони перебували у шлюбі з 28.12.2004 року, який за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15.02.2013 року розірвали. Від цього шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. На його утримання за рішенням Хмельницького міськрайонного суду 01 березня 2013 року стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 14.11.2012 року з відповідача щомісяця до повноліття дитини. Проте аліментних виплат відповідач не здійснював, і рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10.11.2014 року стягнута неустойка за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2012 року по липень 2014 року в розмірі 11 000 грн. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 грудня 2017 року розмір стягуваних аліментів збільшено та постановлено проводити стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі однієї четвертої частини заробітку відповідача. На виконання означеного рішення суду був виданий виконавчий лист та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, котрий знаходиться на примусовому виконанні у Першому відділі ДВС м. Хмельницький, проте виплат від боржника на користь стягувача жодного разу не надходили, що підтверджується довідками-розрахунком від 28.11.2018 року та довідкою від 12.02.2019 року. Станом на 01. 02.2018 року розмір заборгованості по аліментах складав 34 400 грн. 4. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до вимог частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно з пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Верховним Судом України у справі за № 6-94цс15 від 01.07.2015 року висловлена правова позиція, відповідно до якої зазначено, що згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Тому, виходячи з наведеного підставними є вимоги позивача стосовно нарахування та виплати пені на заборговану суму за період починаючи з лютого 2011 року по лютий 2019 року. Розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів за вказаний період становить 11800,0 грн. та розрахований вірно. У виникненні заборгованості зі сплати аліментів (спору щодо її розміру немає), наявна вина відповідача, і незалежних від нього причин щодо несплати аліментів відповідач не довів, а суд їх не встановив. Загальна сума пені складає 249 657,11 грн., проте відповідно до статті 196 СК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума пені, що не перевищує заборгованості із сплати аліментів в розмірі 56 189,25 грн. 5. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав. Суд визнає порушення прав позивача, оскільки за період з 01.08.2014 року по 01.10.2019 року заборгованість з виплати аліментів відповідача перед позивачем склала 64.011,75 грн. Суд при цьому виходить із такого розрахунку: заборгованість зі сплати аліментів за ВП № 50464127 від 28.11.2018 року склала 34 395,5 грн.; Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10.11.2014 року стягнута неустойка за прострочення сплати аліментів сумі 11 000 грн. за період з листопада 2012 року по серпень 2014 року. заборгованість зі сплати аліментів за ВП № 55904542 від 15.10.2019 року склала 40 616,25 грн. за період з лютого 2018 по 01.10.2019 року; Всього заборгованість із сплати аліментів становить на 01.10.2019 року становить 75 011,75 грн. Тому суд приходить до висновку про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів в розмірі 64 011, 75 грн. ( 75011.?5 грн. - 11000 грн. (стягнутих рішенням суду від 10.11.2014 року. Крім того, [PERSON] був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дітей та знав про звій обов`язок з їх сплати, однак доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку з чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банком, відповідачем не надано. Суд не приймає до уваги позицію представника відповідача про те, що несплата аліментів зумовлена важким матеріальним станом відповідача. Проте, доказів на підтвердження причин несплати аліментів у зв`язку з важким матеріальним станом суду не надано, і представник відповідача посилається на відсутність таких доказів у [PERSON] . Посилання представника відповідача на пропущення позивачем строку позовної давності не заслуговує на увагу, оскільки згідно положень статті 20 Сімейного кодексу України до вимог, що випливають із сімейних відносин позовна давність не застосовується. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України, що суд повинен був урахувати при встановленні доведеності вини відповідача. Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України. 6. Судові витрати. Судові витрати у справі складаються з судового збору, котрі позивачем за подання позовної заяви до суду не сплачувалися в силу вимог пункту статті 5 Закону України «Про судовий збір» згідно положень якого позивачі звільняються від сплати судового збору - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Тому з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави в сумі 768,4 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved