Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

20.03.2019 року адвокат Доценко К.С. звернувся в інтересах [PERSON] до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Корабельної районної у місті Херсоні ради, про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24.12.2011 року між сторонами було укладено шлюб, від якого мають доньку. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 05.04.2018 року шлюб розірвано. Дитина перебуває на утриманні позивача та проживає разом з нею. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, не приймає участі у її фізичному та духовному розвитку, матеріальну допомогу не надає. 20.09.2019 року ухвалою відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 12.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача адвокат Доценко К.С. подав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов до суду не подав. Представник служби у справах дітей Корабельної районної у м. Херсоні ради в судове засідання подав заяву в якій просили розглянути справу без його участі. Ухвалою від 07.07.2020 року постановлено провести заочний розгляд справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 24.12.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.9), від якого мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] (а.с.12). 05.04.2018 року шлюб між сторонами було розірвано рішенням Херсонського міського суду Херсонської області 15.04.2018 року (а.с.10-11). 27.07.2019 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] . З висновку органу опіки та піклування служби у справах дітей Корабельної районної у місті Херсоні ради від 20.03.2020 року №02-14-109-25 та копії акту обстеження житлово-побутових умов проживання родини [PERSON] ([PERSON] ) від 05.03.2019 року малолітня [PERSON] проживає у новій родині її матері, у будинку, який належить членам родини гр. [PERSON] і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За місцем проживання дитини створено належні умови для її утримання, розвитку та виховання малолітньої Батько дитини [PERSON] , після фактичного припинення шлюбних відносин з [PERSON] , життям дитини не цікавиться, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не спілкується з малолітньою, не проводить з нею дозвілля, не поздоровляє зі святами, що підтверджується довідкою КНП «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних» від 12. 03.2019 року № 01-7/588- 4; довідкою та характеристикою на [PERSON] з Херсонського ясел-садка № 37 від 05.03.2019 року № 01-09/49; довідкою Комишанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 26. Відповідач [PERSON] відвідав службу у справах дітей 11.02.2020 року, де засвідчив про те, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав., про що надав власноручну письмову заяву. Згідно п.2, п. 4 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони є хронічними алкоголіками чи наркоманами, а також, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Положення ст.164 Сімейного Кодексу України передбачають підстави для позбавлення батьківських прав батька, матері відносно дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 цієї ж постанови, особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позивач відповідно до вимог ст. 165 СК України має правові підстави для звернення до суду із вказаним позовом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. З матеріалів справи вбачається що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її долею, не створює умов для утримання, виховання та розвитку, не допомагає матеріально утримувати дитину. Відповідно висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради від 20.03.2020 року №02-14-109-25 є доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Враховуючи наведене, суд знаходить встановленим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки у зв`язку із чим, його необхідно позбавити батьківських прав. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved