Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

22.12.2020 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування вказавши, що вона є власником квартири [ADDRESS] .У цій квартирі вона постійно проживає без реєстрації місця проживання з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . За адресою належної їй на праві власності квартири зареєстровано місце проживання її батьків [PERSON] , [PERSON] , брата [PERSON] , малолітнього племінника [PERSON] [INFO] та колишньої дружини брата, відповідачки [PERSON] . Реєстрація місця проживання зазначених осіб не була пов`язана з їх постійним проживанням в цій квартирі. У зв`язку з продажею відповідачкою квартири [ADDRESS] 11.11.2014 року за її згодою було перереєстровано місце проживання [PERSON] , [PERSON] , малолітнього [PERSON] та [PERSON] . Зазначає, що з часу реєстрації місця проживання відповідачка не проживала в квартирі [ADDRESS] , а 18.11.2019 припинено шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи наведене, просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , а також стягнути судові витрати по справі. 15.03.2021 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву з якого вбачається наступне. Зазначає, що з моменту реєстрації місця проживання відповідачки в квартирі позивача, вона не мала безперешкодного доступу до неї, адже їй не було надано доступ до такої квартири. Вважає, що розірвання шлюбу з [PERSON] не є підставою визнання її такою, що втратила право на користування вказаною квартирою. На даний час вона наймає квартиру для проживання з сином. Разом з тим, у квартирі [ADDRESS] зареєстрований її малолітній син [PERSON] , який після розірвання шлюбу постійно проживає з нею. Вимог щодо визнання мого малолітнього сина [PERSON] не заявлено. На підставі викладеного просила у задоволенні позову відмовити. У судове засідання позивачка не з`явилась, попередньо подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце слухання справи повідомлялась належним чином. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Згідно вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Наведене підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 258852507101(а.с. 8). З даних будинкової книги слідує, що у спірній квартирі з 11.11.2014 року зареєстрована [PERSON] , яка є колишньою дружиною брата позивачки (а.с.7). За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Частиною першою статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно із частиною третьою статті 319 Цивільного кодексу України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідачка [PERSON] будучи колишнім членом сім`ї позивачки без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації понад 1 рік. Будь-яких належних, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачці чиняться перешкоди у користуванні житловим будинком та проживанні в ньому, про поважність причин відсутності з дня її реєстрації, наявність між нею і власниками житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання її такою, що втратила право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було. Вищевказане також свідчить про безпідставність посилань відповідачки на правовий висновок вказаний у постанові Великої Палати Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 21.08.2019 року у справі № 569/4373/16-ц. У свою чергу, суд також звертає увагу, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрований брат позивачки та батько спільної дитини останнього з відповідачкою. Отже, як встановлено судом, відповідачка зареєстрована в квартирі позивачки, однак з фактично не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Наведене свідчить, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі без поважних причин більше одного року. З врахуванням вищенаведених норм закону та, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Як слідує з матеріалів справи, за подання даного позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 гривень (а.с.1). Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved