Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

28.04.2020 року з Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшла справа №644/3125/20 за позовом «Українська пожежно-страхова компанія» до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, спрямована до Чугуївського міського суду Харківської області у порядку ст. 31 ЦПК України. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 07.07.2020 року цивільна справа прийнята до провадження судді Дьоміної О.П. Представник позивача у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на користь ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» завдані збитки в порядку регресу у розмірі 25728,23 грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28.05.2019 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/1478 [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного Полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «BMW 730», державний номерний знак « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 18.12.2019 року приблизно о 19 год. 44 хв. на перехресті 529 км а/ш Київ-Харків- Довжанський та с. Кам`яна Яруга-Покровка, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW 730», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «ЗA3 VIDA», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «ЗАЗ VIDA», державний номерний знак « [NUMBER] », було завдано механічних пошкоджень, власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до Постанови Чугуївського міського суду Харківської області від 21.02.2019 року по справі №636/132/20, відповідача визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захист майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страху виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правові відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. З огляду на вищевказане, власник пошкодженого автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - [PERSON] звернувся до Страховика - позивача з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №ЕР/147833646 від 28.05.2019року. Так, на підставі страхового акту №ОЦ/199/000/19/0086 від 24.01.2020 року власнику автомобіля «ЗАЗ VIDA», державний номерний знак « [NUMBER] », позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 25728,23 грн., що підтверджується платіжним дорученням №9257 від 24.01.2020 року. Таким чином, загальний розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування за Полісом №ЕР/147833646 склав 25728,23 грн. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підпунктом "в" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригод за його участю самовільно залишив місце пригоди. Водночас, відповідно до Постанови Чугуївського міського суду Харківської області від 21.02.2019 року по справі №636/132/20, відповідач здійснила зіткнення з автомобілем «ЗА VIDA», державний номерний знак « [NUMBER] », після чого самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди. Як відомо, транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове праве договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З огляду на вищезазначене, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати позивач завдані збитки в порядку регресу в розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування з Полісом №ЕР/147833646 від 28.05.2019 року. Відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України, за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у позивача з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 24.01.2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №9257 від 24.01.2020 року. З метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено Претензією про відшкодування збитків в порядку регресу. Ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було, а відтак, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ЦК України, що узгоджується з умовами договору (Полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №ЕР/147833646 від 28.05.2019 року. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини і факти, викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явилась, жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. Вислухавши представника позивача, оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 21.02.2020 року [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, та притягнута до адміністративної відповідальності. Згідно даної постанови [PERSON] 18.12.2019 року о 19:44 год., керуючи транспортним засобом марки «BMW 730», реєстраційний номер [NUMBER] , на перехресті 529 км а/ш Київ-Харків-Довжанський та с. Кам`яна Яруга-Покровка, не надала переваги в русі автомобілю ЗАЗ VIDA, номерний знак [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, та скоїла з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки, місце ДТП залишила. Своїми діями [PERSON] порушила п. 2.10 «п», п. 16.11 ПДР (а.с.12). Частина 6 ст. 82 ЦПК України передбачає, що постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Транспортний засіб «BMW 730», реєстраційний номер [NUMBER] , застрахований у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до Полісу ЕР-147833646 про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який станом на 18.12.2019 року був чинним (а.с.10-11). Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, [PERSON] 20.12.2019 року повідомив ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» повідомив про ДТП, що сталась 18.12.2019 року (а.с.13). 21.12.2019 року до страхової компанії із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що сталась 18.12.2019 року, звернувся [PERSON] водій автомобілю ЗАЗ VIDA, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.15). 28.12.2019 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» одержано від [PERSON] заяву про страхове відшкодування (а.с.17). Згідно акту технічного огляду колісного транспортного засобу від 26.12.2019 року, складеного незалежним аварійним комісаром [PERSON] , та ремонтної калькуляції №9539_А від 09.01.2020 року, автомобіль ЗАЗ VIDA, реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні ушкодження і вартість ремонтних робіт по його відновленню складає 42150,54 (а.с.18-23). Відповідно до Додатку №1 до Акту від 09.01.2020 року коефіцієнт фізичного зносу КТЗ ЗАЗ VIDA, реєстраційний номер [NUMBER] , склав 0,4802 (а.с.24). Як вбачається зі страхового акту №ОЦ/199/000/19/0086 від 20.01.2020 року, дану дорожньо-транспортну пригоду визнано страховим випадком і вирішено перерахувати потерпілому [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 25728,23 грн. (а.с.25). Згідно платіжного доручення №9257 від 24.01.2020 року, страхове відшкодування у розмірі 25728,23 грн. перераховане на рахунок потерпілого (а.с.26). 13.03.2020 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» направлялась Претензія про відшкодування збитків в порядку регресу, однак відповідачем в добровільному порядку заборгованість не погашена (а.с.27). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. У відповідності до вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача. Відповідно до підпункту в) підпункту 38.1.1. пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Стаття 16 ЦК України, передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту в т. ч. є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди. Частина 1 ст. 22 ЦК України, передбачає, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача. Відповідно до частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з положень вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Відповідач жодних доказів суду не надала, відзив на позовну заяву від неї не надходив. Відтак, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі та вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позовної заяви. На підставі викладеного і

Outcome: approved