Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою в якій зазначив, що його батько [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], який був зареєстрований в [INFO], перебуваючи в гостях у своєї доньки в с. Семисотка Ленінського району Автономної Республіки Крим, де 20 вересня 2014 року помер в лікарні смт. Леніно Ленінського району Автономної Республіки Крим, внаслідок захворювання на атеросклеротичний кардіосклероз. Його тіло було поховане на місцевому кладовищі в с. Семисота, Ленінського району Автономної Республіки Крим. Для прийняття спадщини необхідно встановити факт смерті батька, тоді як свідоцтво про смерть [PERSON], видане 23.09.2014 року Ленінським районним відділом запису актів громадянського стану МЮ Республіки Крим РФ нотаріусом не приймається, а отримати свідоцтво про смерть державного зразку можливості немає у звязку з відсутністю належної форми лікарської довідки про смерть. Інших спадкоємців немає, спору про право немає. Представник заявника просить заяву задовольнити, встановити факт смерті смерті громадянина України [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], померлого 20 вересня 2014 року в смт. Леніно Ленінського району Автономної Республіки Крим Україна, який проживав в [INFO]. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що їм відомо про те, що 20.09.2014 року помер батько заявника, - [PERSON] під час перебування в АР Крим в лікарні та похований в c. Семисотка Ленінського району Автономної Республіки Крим. Вони особисто були присутніми на його похованні. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, спрямував заяву про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість задовлення вимог заявника. У відповідності до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до розяснень, наданих в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Як вбачається зі свідоцтва про народження, [PERSON], [INFO], його батьком є [PERSON], яке видане 02.03.1970 року Широчанським сільським бюро записів актів громадського стану Скадовського району Херсонської області. Із наданої копії заповіту складеного 18.07.2014 року [PERSON], зареєстрований та мешкав в [INFO]. [PERSON] державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Скадовського районного управління юстиції Херсонської області від 09.12.2015 року відмовлено у реєстрації смерті [PERSON] у звязку з відсутністю лікарського свідоцтва про смерть. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року (далі - Правил) передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма N106/о), фельдшерська довідка про смерть(форма N106-1/о). Відповідно до п. 1 ч.1, ч. 4, ч. 6 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Згідно п.1 ст. 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території" від 15 квітня 2014 року сухопутна територія Автономної Республіки Крим визначається тимчасово окупованою територією. Зі змісту ч.ч. 2, 3 ст.9 цього Закону вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що 20.09.2014 року наступила смерть батька [PERSON] який помер в смт. Леніно Ленінського району Автономної Республіки Крим. Матір заявника [PERSON], як дружина померлого [PERSON] від прийняття обовязкової часки у спадщині та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно відмовилась, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву. Інших спадкоємців немає, тобто спір про право відсутній. Враховуючи, що поховання [PERSON] відбулось в с. Семисотка Ленінського району Автономної Республіки Крим, отримати лікарське свідоцтво про його смерть заявник в порядку передбаченому законом можливості позбавлений, суд погоджується, що встановити факт смерті батька іншим шляхом ніж в судовому порядку встановити у нього можливості не має.

Outcome: approved