Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

21.07.2016 року [PERSON] звернулась до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Словянської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності власності, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 23.06.2005 року, що був зареєстрований у КП БТІ м. Слов'янська 23.07.2005 року, належить житловий будинок з господарськими та побутовими будовами та спорудами за №3, що знаходиться по вулиці Руській у м. Слов'янськ Донецької області. У вищевказаному будинку були зареєстровані та проживали її син [PERSON], невістка [PERSON], разом із неповнолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Її син у квітні 2007 року виїхав до Російської Федерації де постійно мешкає з того часу по сьогодні, а невістка разом із неповнолітніми дітьми із листопада 2014 року мешкають на території Полтавської області. Вказала, що на теперішній час місцезнаходження відповідачів їй невідомо, та які не будь їх особисті речі у належному їй будинку відсутні. Просить суд, визнати громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими що втратили право користування житловим приміщенням у будинку №3 по вулиці Руській міста Слов'янська Донецька область. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, за участю її представника, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору від 21 квітня 2016 року, в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив їх задовольнити, надав аналогічні пояснення, які наведені у заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], в судове засідання не зявилися, відомостей про причини неявки до суду не надали, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, шляхом розміщення оголошення в друкованих засобах масової інформації - газета «Урядовий кур'єр» №147 від 06 серпня 2016 року. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Словянської міської ради заперечував проти позову в частині, що стосується неповнолітніх дітей, пояснивши, що діти повинні мешкати разом з батьками та зазначив, що він не знає, де мешкають неповнолітні діти: [PERSON], [PERSON] у теперішній час. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, допитавши свідків: [PERSON], який у судовому засіданні показав, що він мешкає у м. Слов'янськ, по вулиці Руській, будинок №1 з 1990 року. У будинку №3 по вищевказаній вулиці мешкає вдова [PERSON] разом з синами [PERSON] та [PERSON]. Вказав, що [PERSON] є старшим сином та він не мешкає у будинку №3 з 2007 року, а [PERSON] це дружина [PERSON], у них є двоє дітей, від кого діти пояснити не може. Як йому відомо зі слів позивача, невістка поїхала в Полтавську область, як тимчасово переміщена особа та їй дали там будинок; [PERSON], яка пояснила, що у будинку під №3 по вулиці Руській живе [PERSON], її старший син [PERSON] поїхав у Росію і там до теперішнього часу мешкає. Зазначила, що у цьому будинку також мешкала жінка з двома дітьми; дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Так, у ході судового розгляду достовірно встановлено, що 23 червня 2005 року [PERSON] придбала житловий будинок з господарськими та побутовими будовами та спорудами за № 3, що знаходиться по вулиці Руській у м. Слов'янськ, Донецької області, розташований на земельній ділянці 533 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу, який було зареєстровано приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27 липня 2005 року. Відповідно до довідки, яка видана Виконавчим комітетом Слов'янської міської ради від 14 липня 2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою [INFO], та сумісно з нею зареєстровані: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], невістка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO]. 19 липня 2016 року Головою комітету громадськості мікрорайону «Артема-Лісний» у присутності свідків [PERSON] та [PERSON], був виданий акт №1699 [PERSON] у тому, що [PERSON] не мешкає за адресою: м. Слов'янськ, вулиця Руська, будинок №3, з квітня 2007 року та його особисті речі у вищевказаному будинку відсутні. Як вбачається із акту №1706 від 19 липня 2016 року, який видано Головою комітету громадськості мікрорайону «Артема-Лісний» у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] у тому, що [PERSON], разом із неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] за адресою: м. Слов'янськ, вулиця Руська, будинок №3, не мешкають з листопада 2014 року та їх особисті речі у вищевказаному будинку відсутні. У відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Усі зазначені вище та проаналізовані положення чинного законодавства кореспондуються з нормами статей 13, 41 Конституції і ст.1 Першого протоколу до Конвенції, якими закріплені основні принципи здійснення права власності та його обмеження: по-перше, встановлено право безперешкодно і в повному обсязі здійснювати правомочності власника щодо свого майна, по-друге, визначено межі допустимого розумного втручання держави у здійснення правомочностей власника. Причому таке втручання повинно бути законним і має здійснюватися з дотриманням принципу справедливого балансу між публічними і приватними інтересами. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, а також остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Проте, відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У ч.2 ст.405 ЦК України вказано, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Відповідачі не надали доказів поважності причин їх відсутності у будинку понад один рік. Щодо вибору місця проживання дитини, то суд посилається на норми ст.29 ЦК України, згідно якої місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації понесених нею судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved