Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

18.11.2019 року від [PERSON] до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява в якій вона просить встановити факт її постійного проживання з сином [PERSON] , померлим [INFO] на час відкриття спадщини за адресою [ADDRESS] . В обгрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] помер її син [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на ј частку квартири за адресою: [ADDRESS] . Після смерті сина вона не подала заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору, оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживала разом з ним за вищезазначеною адресою, а тому є такою що фактично прийняла спадщину, від спадщини не відмовлялась. Будучи спадкоємицею першої черги після смерті сина, у листопаді 2019 року вона звернулась до нотаріуса міського нотаріального округу Дудник Т.В. з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилась після смерті сина [PERSON] .. Проте їй було відмовлено, оскільки вона не була зареєстрована із сином за однією адресою на час відкриття спадщини і не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори в передбачений законом шестимісячний строк. У зв`язку з цим, вона змушена звернутися до суду та просить суд встановити факт її постійного проживання з її сином - [PERSON] , померлим [INFO] , на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . Заявниця, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі. Заяву підтримала та просила суд її задовольнити. Зацікавлена особа [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не за`явився. До початку судового засідання також подав письмову заяву згідно якої не заперечував проти задоволення заявлених вимог та просив розглянути справу без його участі. Дослідив матеріали справи і надані в ній докази на обґрунтування вимог, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти,від яких залежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як було встановлено судом, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] , помер [INFO] ./а.с.11/ Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , померлий [PERSON] є сином заявниці [PERSON] /а.с.10/ Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, [PERSON] за життя належала ј частка квартири [ADDRESS] ./а.с.12/ З комісійного акту посвідченого відділом ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області про фактичне проживання особи за однією адресою з померлим від 14.11.2019 року підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] , фактично проживала за адресою: [ADDRESS] разом із померлим [PERSON] ./а.с.15/ На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. З повідомлення про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.11.2019 року приватного нотаріуса Жовтоводського міського нотаріального округу Дудник Т.В. вбачається, що заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском нею шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця, а також відсутній факт прийняття спадщини у зв`язку з відсутністю відомостей що спадкоємець проживав постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини. /а.с.16/ Метою звернення заявниці до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ч.1 ст.1221ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявника відсутні, то він звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Таким чином, оскільки заявниця, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину. В судовому засіданні з письмових доказів встановлено, що [PERSON] постійно проживала разом з [PERSON] на момент його смерті за місцем фактичного проживання сина в квартирі [ADDRESS] , однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку, що зокрема підтверджено роз`ясненням нотаріуса. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява [PERSON] обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Outcome: approved