Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

23 червня 2015 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В своїй заяві позивач [PERSON] просить суд винести рішення, в якому стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначила, що з відповідачем мають спільну дитину , яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини в держаних органах вони не реєстрували проживали разом в громадянському шлюбі. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає , інших аліментів відповідач не має, стан його здоров"я задовільний. Тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, у письмовій заяві просила суд розглянути справу без її участі. Клопотання позивача судом задоволені, розгляд справи проведено за її відсутності, що не суперечить положенням, передбачених ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Одночасно позивач [PERSON] письмово повідомила судові, що вона від позову не відмовляється, заявлені вимоги підтримує по тих самих підставах , які нею були зазначені у позовній заяві, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином,про що свідчить поштове повідомлення , в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Виходячи з наведеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач до часу звернення позивача із позовом до суду в добровільному порядку не надав доказів, які б заперечували обставини, викладені у позові. Під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до судового розгляду, а також безпосередньо під час її судового розгляду відповідач зазначених обставин не оспорював. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони проживали разом однією сім"єю в громадянському шлюбі і мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 17 грудня 2010 року ВДРАЦС Куйбишевського РУЮ Запорізької області. На даний час сторони разом не проживають, неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає,не парцює, має задовільний стан здоров'я, в змозі сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина. Оскільки позивачку [PERSON] при пред'явленні до суду позову звільнено від оплати судових витрат, а рішення ухвалено на її користь, суд, у відповідності до вимог передбачених ст. 88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три ) гривні 60 копійок. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України , суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved