Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

25 лютого 2015 року Хмельницький національний університет звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення 550 грн. заборгованості по оплаті освітніх послуг та 243,6 грн. судового збору. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 14 серпня 2013 року Хмельницький національний університет та [PERSON] уклали Договір № 91736 про надання освітніх послуг. Наказом №109 по Хмельницькому національному університету від 05.08.2013 р. відповідач був зарахований студентом 6 курсу. Пунтом 3.1 Договору визначено, що за надання освітніх послуг [PERSON] зобов'язувався своєчасно вносити плату у розмірах та в строки, що встановлені договором. Відповідач не виконав свої зобов'язання по наведеному Договору та має заборгованість по оплаті освітніх послуг за 2013-2014 навчальний рік, яка, згідно довідки бухгалтерії Хмельницького національного університету становить 550 грн. Наказом №228-с від 30 жовтня 2013 року по Хмельницькому національному університету [PERSON] був відрахований як такий, що не приступив до занять. З метою досудового врегулювання спору йому було направлено лист про сплату даного боргу, однак жодних дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості вчинено не було. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з зазначеним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав на адресу суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримує повністю, просить розглянути справу без присутності представника позивача. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмові заперечення проти позову від 24.03.2015 року, в яких просить справу розглянути в його відсутність, оскільки проживає в іншій області, позовні вимоги не визнає, оскільки вимоги позивача вважає незаконними. По суті позовних вимог в запереченнях зазначає, що в 2013 році між ним та Хмельницьким національним університетом було укладено Договір №91736 про надання освітніх послуг, однак в подальшому він вступив до Вінницького національного університету і вирішив навчатися саме в цьому ВУЗі. Хмельницький національний університет він не відвідував з початку навчального року, оскільки навчався в іншому ВУЗі і вважав себе відрахованим зі складу студентів Хмельницького національного університету. Оплату у встановлений в Договорі місячний строк від початку семестру не здійснював, оскільки навчальний заклад жодних освітніх послуг йому не надавав. Просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до висновку, що позов обґрунтований а тому підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 серпня 2013 р. між Хмельницьким національним університетом та [PERSON] укладено Договір №91736 про надання освітніх послуг (а.с.9). Згідно з Наказом №109 по Хмельницькому національному університету від 05.08.2013 р. [PERSON] був зарахований студентом 6 курсу факультету «Економіка і управління» за спеціальністю «Облік і аудит» (а.с.5). Пунтом 3.1 Договору визначено, що за отримання освітніх послуг [PERSON] зобов'язаний своєчасно вносити плату у розмірах та в строки, що встановлені Договором (а.с. 9). Пунктом 4.4 Договору встановлено, що плата за поточний семестр вноситься не пізніше місячного терміну від початку семестру. З довідки, виданої Хмельницьким національним університетом 16.02.2015 р. вбачається, що [PERSON] має заборгованість перед Хмельницьким національним університетом по оплаті освітніх послуг в сумі 550,00 гривень за 11 семестр 2013-2014 навчального року (а.с.8). Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON] не виконав свої зобов'язання по Договору та має заборгованість по оплаті освітніх послуг за одинадцятий семестр 2013-2014 навчального року в сумі 550 грн. Наказом №228-с від 30.10.2013р. по Хмельницькому національному університету [PERSON] відрахований як такий, що не приступив до занять (а.с.7). Взяті на себе зобов'язання навчальний заклад виконував належним чином, однак відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконував внаслідок чого виникла заборгованість за оплату освітніх послуг в розмірі 550 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 5 ст. 61 ЗУ "Про освіту" розмір плати за весь строк навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації кадрів або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється навчальним закладом у грошовій одиниці України - гривні, з урахуванням офіційно визначеного рівня інфляції за попередній календарний рік. Розмір плати за весь строк навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації кадрів або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється у договорі, що укладається між навчальним закладом та особою, яка навчатиметься, або юридичною особою, що оплачуватиме навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації кадрів або надання додаткових освітніх послуг, і не може змінюватися протягом усього строку навчання. Типовий договір затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти. Відповідно до ст. ст. 901, 902, 905 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Виконавець повинен надати послугу особисто. Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 901 ЦК України договір про надання послуг є складним зобов'язанням, що складається з двох зобов'язань: правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник має право вимагати виконання цього обов'язку, та правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати. Отже, договір є двосторонньо - зобов'язальним, оскільки в даному випадку і позивач і відповідач, як сторони договору, наділені як правами, так і обов'язками. Згідно з ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст.ст.610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом позивачем доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, вони підтверджуються належними та допустимими доказами дослідженими в судовому засіданні, суд прийшов до переконання, що неможливість виконати договір виникла з вини відповідача по справі [PERSON], який підписавши договір не приступив до навчання, не повідомивши належним чином, у встановленому порядку про його намір навчатись у іншому ВУЗі, а тому він зобов'язаний виплатити виконавцеві вартість освітньої послуги, оскільки інше не встановлено Договором. Згідно з ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 243,6 грн. судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved