Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

22 червня 2016 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтуванні заяви вказала, що з 1981 року до липня 2013 року, вона проживала однією сім'єю [ADDRESS] зі своєю матір'ю [PERSON]. З того ж 1981 року і до 18 січня 2013 року вона була зареєстрована за цією адресою та знялася з реєстрації виключно для оптимізації комунальних платежів. Вказана квартира належала на праві спільної сумісної власності їй, її матері та її сину. [INFO] її мати померла. Після її смерті відкрилася спадщина на частку вищезазначеної квартири. Від моменту набуття квартири у власність і до смерті матері, вона проживала з матір'ю у вказаній квартирі і певний час після. Проте приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Січкар Б.В. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину. На підставі вищевикладеного, заявник просила суд встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 1981 року і до часу відкриття спадщини [INFO]. В судове засідання 27.10.2016 року заявник [PERSON] не з'явилися, однак будучи присутньою в судовому засіданні 25.10.2016 року просила її заяву задовольнити та наполягала на тому, що вона дійсно у зазначений в заяві період проживала разом зі своєю померлою матір'ю в належній їм квартирі, однак знялася з реєстрації з поважних причин, при цьому продовжуючи мешкати у цій квартирі та доглядати за матір'ю. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні 25.10.2016 року заяву підтримав на підставах викладених в заяві та надав заяву про продовження розгляду справи за його відсутності (а.с.41). Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради в судовому засіданні 25.10.2016 року проти задоволення заяви не заперечувала та також надала заяву про продовження розгляду справи за її відсутності (а.с.42). Заінтересована особа Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Січкар Богдана Валеріївна до суду не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.29). В судовому засіданні 25.10.2016 року свідок [PERSON] суду пояснила, що заявницю знає, як сусідку з 1981 року, вони рядом живуть. Вона постійно проживала поряд з нею у цій квартирі, до смерті її матері. Вона приходила на похорон матері. В судовому засіданні 25.10.2016 року свідок [PERSON] суду пояснила, що з 1981 році вони разом з заявницею отримали квартиру та діти разом ходили у школу. Заявник увесь час проживала разом з матір'ю та доглядала за нею. Виходячи з викладного, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи за відсутності сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами ( ч.2 ст. 197 ЦПК України). Прийнявши до уваги пояснення заявника її представника, представника заінтересованої особи, свідків в судовому засіданні від 25.10.2016 року, заяви представника заявника та зайнтересованої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», розяснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст.1218, 1220, 1221, 1223, 1258 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третястатті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін з часу відкриття спадщини. Ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні " передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Судом встановлено, що [INFO] померла мати заявниці - [PERSON] (а.с. 4, 5, 6 - копії свідоцтва про смерть, свідоцтва про народження, свідоцтв про шлюб). Після її смерті відкрилась спадщина на часку квартири, розташованої за адресою [ADDRESS]. Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Січкар Богдани Валеріївни заявниці було відмовлено у заведенні спадкової справи у тому числі в зв'язку з тим, що нею не надано документів, які підтверджують постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 11 - постанова ). За змістом п. 3.22 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрованого 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із спадкодавцем. З акт мешканців будинку [ADDRESS] від 13.06.2016 року, вбачається, що померла [PERSON] за життя до своєї смерті мешкала [ADDRESS] разом зі своєю донькою [PERSON] (а.с. 12). Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем заявнику необхідно для оформлення прав на спадкове майно, що залишилося після смерті матері. Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 1981 року і до часу відкриття спадщини [INFO] знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує. На підставі викладеного та

Outcome: approved