Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. 05.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис №67569, яким звернуто стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість за кредитним договором №1684/2969DCLRKZPT від 25.09.2014 року, укладеним між позивачем та ПАТ «Платинум Банк» у розмірі 21922,96 грн. Заборгованість за період з 01.03.2020 р. по 25.05.2020 р. складається з простроченої заборгованості кредиту у розмірі 21215,67 грн.; простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 207,29 грн.; плата за вчинення виконавчого напису 500,00 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною відкрито виконавче провадження №64281554 від 26.01.2021 р. на примусове виконання виконавчого напису, який оскаржується позивачем. Також, приватним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, на підставі якої з 05.03.2021 року з заробітної плати позивача відраховуються кошти у розмірі 20%. Крім того, 18.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис №1244, яким звернуто стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором №490928304 від 03.12.2014 року, укладеним між позивачем та АТ «Альфа-Банк» у розмірі 33650,92 грн. Заборгованість за період 16.01.2019 р. пл. 27.11.2020 р. складається з простроченої заборгованості кредиту у розмірі 9355,86 грн.; простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 6861,72 грн.; строкова заборгованість за штрафами та пенями у розмірі 4800,00 грн.; плата за вчинення виконавчого напису 650,00 грн. Виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни, якою було відкрито виконавче провадження №64545211. Задля забезпечення реального виконання виконавчого документа виконавцем була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, на підставі якої з 26.02.2021 р. з заробітної плати позивача відраховуються кошти у розмірі 20 %. Вважає, що при видачі вказаних виконавчих написів нотаріуси допустили порядок їх видачі та не дотрималися вимог законодавства України щодо безспірності заборгованості. Зокрема, нотаріус при вчиненні виконавчих написів не звернули уваги на відсутність первинних документів, що підтверджують видачу кредитних коштів, а також на той факт, що надані відповідачами розрахунки заборгованості не відображають дійсну суму боргу, а розмір заборгованості не є безспірним. Крім того вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не перевірив, чи не пропущений стягувачами трирічний строк встановлений ст. 88 Закону України «Про нотаріат» закінчився. За таких обставин позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис 67569 від 05.10.2020 р., вчинений приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість за кредитним договором в розмірі 21922,96 грн.; визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1244 від 18.01.2021 р., вчинений приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором в розмірі 33650,92 грн.; стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» на користь [PERSON] безпідставно стягнути коштів у розмірі 8373,77 грн.; стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] безпідставно стягнути коштів у розмірі 8373,77 грн. та вирішити питання про стягнення з відповідача судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Провадження у справі відкрито 14.07.2021 р., відповідно до приписів ст. ст. 19,274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та представник позивача просили розглянути справу за їх відсутності та задовольнити позов. Не заперечували щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Представник ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», будучи належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі, у встановленому законом порядку відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився. Представник ТОВ «Вердикт Капітал», будучи належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі, у встановленому законом порядку відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився. Приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Горай Олег Станіславович також не з`явився в судове засідання та не скористався правом подати пояснення по суті спору. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши наявні в справі докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 05.10.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 67569, яким запропоновано стягнути на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» з [PERSON] заборгованість, що виникла за кредитним договором №1684/2969DCLRKZPT від 25.09.2014 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Платинум Банк». Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.03.2020 р. по 25.05.2020р. Сума заборгованості складає 21922,96 грн., в тому числі: з простроченої заборгованості кредиту у розмірі 21215,67 грн.; простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 207,29 грн.; За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати зі стягувача в розмірі 500,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. 18.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1244, яким запропоновано стягнути на користь ТОВ «Вердикт Капітал» з [PERSON] заборгованість, що виникла за кредитним договором №490928304 від 03.12.2014 року, укладеного між позивачем та АТ «Альфа-Банк». Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 р. по 27.11.2020 р. Сума заборгованості складає 33650,92 грн., в тому числі: простроченої заборгованості кредиту у розмірі 9355,86 грн.; простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 6861,72 грн.; строкова заборгованість за штрафами та пенями у розмірі 4800,00 грн.; За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати зі стягувача в розмірі 650,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 . Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 3.4. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Пунктом 3.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку передбачено вчинення нотаріальних дій, передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. В свою чергу п. 3.5. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно ж до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172 , для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зазначений пункт Переліку було внесено до Постанови №1172 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Разом з тим, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині внесення п. 2 до Постанови №1172 щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин визнано незаконною та не чинною з дня її прийняття. Постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржені виконавчі написи вчинені нотаріусом 05.10.2020 р. та 18.01.2021 р. , тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави вважати, що вчинення виконавчих написів відбулось з недотриманням умов їх вчинення щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом в постанові від 15.04.2020 по справі № 158/2157/17. 02 липня 2019 року Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду справи N 916/3006/17 зробила наступний висновок - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України "Про нотаріат" безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Крім того, Верховним Судом у постанові від 29.01.2019 року у справі №910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що відповідно, виключає можливість спору зі стороною боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчих написів позивач мав безспірну заборгованість перед стягувачами, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчих написах, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи була вона надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваних виконавчих написів не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчими написами, вчинив виконавчі написи поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюванні виконавчі написи нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому вони підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала. При цьому, відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 Цивільного кодексу України). За таких обставин, враховуючи, що виконавчі написи, вчинені 05.10.2020 р. та 18.01.2021 р. визнані такими, що не підлягає виконанню, а отже, відпала підстава, на якій відповідач набув кошти від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, у зв`язку з чим суд вважає за можливе застосувати до вказаних відносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 28 січня 2020 року в справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року в справі № 910/1531/18. Як свідчить звіт про здійсненні відрахування та виплати із заробітної плати, наданий ТОВ «Транспортне підприємство «Вантажсервіс» на рахунок ТОВ «Вердикт Капітал», з [PERSON] за період за травня 2021р. на виконання виконавчого напису № 1244 від 18.01.2021 р. із заробітної плати було утримано суму у розмірі 5817 грн. 09 коп. Також, на виконання виконавчого напису № 67569 від 05.10.2020 року на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», з [PERSON] за період за травня 2021р. із заробітної плати було утримано суму у розмірі 2506 грн. 68 коп. З огляду на обставини встановлені в судовому засіданні, підлягає задоволенню і вимоги позивача в частині стягнення на його користь безпідставно отриманих коштів. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved