Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить постановити рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться по вул. Цимбалівська, 32 в с. Стрільче Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивувані тим, що позивачка з відповідачем з 1980 р. по 2010 р. перебували у зареєстрованому шлюбі. Спільне проживання припинили з 2005 року. Відповідач зареєстрований в [INFO], але фактично в будинку не проживає з 2005 року. Згаданий будинок належав матері позивачки. Після смерті матері рішенням Городенківського районного суду від 02.10.2013 р. визнано право власності на цей будинок за позивачкою. Відповідно до ст. 57 Сімейного кодексу України цей будинок є особистою приватною власністю позивачки, оскільки набуте в порядку спадкування. Право власності на житловий будинок по вул. Цимбалівська, 32 в с. Стрільче зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за позивачкою 03.12.2013 р. Те, що відповідач зареєстрований в будинку позивачки, є перешкодою для неї належно реалізовувати свої права власника обєкта нерухомості: вона не може оформити житлову субсидію на оплату за комунальні послуги. Покликаючись на ст.ст. 29, 310, 321, 391 ЦК, ст.ст. 71, 72, 150 ЖК України, просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з наведених в ньому підстав, просять задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ст.ст. 74,76 ЦПК України. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться по вул. Цимбалівська, 32 в с. Стрільче Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджено рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 02.10.2013 року по справі № 342/1407/13-ц, яке набрало законної сили 14 жовтня 2013 р. Із згаданого рішення слідує, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла 11.05.2005 р., до складу якої входить житловий будинок по вул. Цимбалівська, 32 в с. Стрільче, однак перешкодою в оформленні свідоцтва про право на спадщину через нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину була відсутність свідоцтва про право власності на будинок. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний № 13828103, сформований 03.12.2013 р., свідчить про те, що за [PERSON] зареєстроване право приватної власності на обєкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул. Цимбалівська, 32 в с. Стрільче. Позивачка [PERSON] перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON]. Шлюб між сторонами розірваний, що стверджено Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-НМ № 043517 від 12.05.2010 р., виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Довідка № 346, видана 28.04.2016 р. виконкомом Стрільченської сільської ради підтверджує, що відповідач [PERSON] зареєстрований [INFO], проте з 2005 року по даний час за вказаною адресою не проживає. З повідомлення Городенківського районного сектора УДМ України в Івано-Франківській області № 1266 від 18.05.2016 р. слідує, що [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO]. Відповідно до розяснень, що містяться в п. 34 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" - під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Правовідносини сторін регулюються ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР. Згідно ч.1 ст.317 та ч.1 ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Ч. 1 ст. 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 383 ЦК визначає, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживаннч, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що колишній чоловік позивачки, шлюб з яким розірваний, продовжує бути зареєстрованим в належному їй житловому будинку по вул. Цимбалівська, 32 в с. Стрільче, хоча фактично з 2005 р. в цьому будинку не проживає, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач не є членом сімї власника житла, договору найму жилого приміщення з позивачем не укладав. Те, що відповідач, фактично не проживаючи в будинку позивачки, зареєстрований в ньому, перешкоджає позивачці належно реалізовувати свої права власника обєкта нерухомості. При вищенаведених доказах і обставинах справи суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування житловим будинком, що знаходиться по вул. Цимбалівська, 32 в с. Стрільче Городенківського району Івано-Франківської області, власником якого є позивачка [PERSON] На підставі ст.ст. 29, 310, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 150, 156, 163 Житлового кодексу України,

Outcome: approved