Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивує тим, що 31.12.2016 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб та проживали разом близько чотирьох років. Від шлюбу народився син. Вважає, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки він влаштовує постійні сварки та скандали. Переконана, що збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам та інтересам дитини, а тому просить шлюб розірвати. Також, вважає, що відповідач всупереч вимог закону неналежно виконує свого батьківського обов`язку з питання утримання дитини, ухиляється від свого обов`язку щодо утримання дитиниі. Зазначає, що на даний час позивач офіційно працює в компанії "P&S Logistska", яка знаходиться в м. Познань, Республіка Польща, на посаді водія-далекобійника та здійснює перевезення вантажів по країнах Європейського Союзу і має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Просить суд заявлені вимоги задоволити, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі, а саме 9144,68 гривень щомісячно на сина, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, звернулась до суду з заявою про уточнення позовних вимог, згідно якої просила змінити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання сина, стягувати з відповідача аліменти у розмірі 9144,68 гривень щомісячно на сина, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, також просила розглянути справу у її відсутність та задоволити позовні вимоги. Відповідач в підготовче судове засідання не прибув, однак звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечив про їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб, оскільки позивач не заперечила про часткове задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 31.12.2016 року Львівським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний запис за № 3732, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від подружнього життя мають син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя та відносини в сім`ї, сторони не розуміють один одного, втратили почуття любові. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім цього, суд враховує інтереси дітей сторін, оскільки їхній повноцінний розвиток та виховання у сім`ї, у якій відсутнє взаєморозуміння та існують постійні конфлікти є неможливим. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що сім`я розпалась остаточно, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що на даний час неповнолітній [PERSON] проживає та знаходяться на утриманні у своєї матері [PERSON] , що підтверджено довідкою про склад сім`ї Купченської сільської ради Буського району Львівської області. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.17 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як вбачається з ч.3 ст.181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.1, ч.2 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Він не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Конституцією України, а саме ст. 51 гарантовано, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Ураховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що обраний позивачкою спосіб стягнення та визначений розмір аліментів відповідає вимогам Сімейного Кодексу України. З врахуванням визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку, що уточнений позов слід задовольнити і з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі однієї чверті його заробітку чи доходу, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, оскільки обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.11.2011 року від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відтак, з відповідача слід стягнути судовий збір. В силу ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved