Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 13.01.2007. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Їх сімейні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння між ними, різними поглядами на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Майнового спору не мають. Просив суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. У підготовче засідання позивач не з'явився, в позові просив суд розглянути справу без його участі, позов підтримав та просив суд його задовольнити. Відповідач до суду не з'явилася, надала суду заяву в якій просила суд розглянути справу без її участі, позов визнала, на розірвання шлюбу згодна. Враховуючи положення ч.3 ст.200 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження, оскільки відповідач позов визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 13 січня 2007 року. Шлюб перший, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Старобільського районного управління юстиції Луганської області, за актовим записом № 05. Від шлюбу мають дітей - синів [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Подружжя припинили шлюбні - сімейні відносини. Сторони не проживають спільно, сімейні відносини припинили. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається Судова практика склалась таким чином, що проголошена Конституцією України охорона сім?ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з?ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Сторони категорично наполягають на розірванні шлюбу, вважаючи збереження сім'ї неможливим, на примирення не згодні, почуття любові та поваги між ними зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін і це має істотне значення, а тому суд на підставі ст.112 Сімейного кодексу України вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу. Причина розпаду сім'ї - відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Після розірвання шлюбу [PERSON] буде іменуватися прізвищем "[PERSON]".

Outcome: approved