Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

27.03.2019 року [PERSON] звернувся в Центральний районний суд міста Миколаєва з цивільним позовом в якому просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 06.09.2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 366 та стягнути з відповідача на його користь сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду в розмірі 768,40 грн. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.04.2019 року справу було передано за підсудністю до Корабельного районного суду м. Миколаєва, відповідно до ст.ст. 30,31 ЦПК України. 06.05.2019 року визначено суддю, для розгляду справи у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 № 1618 - ІV (у редакції Закону № 2147 - VIII від 03.10.2017 року) та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 21.05.2019 року ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва провадження по зазначеній справі було відкрито у загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання на 10.07.2019 р. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.09.2019 року зазначену справу було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. До канцелярії суду від представника позивача 30.10.2019 року надійшла заява у якій були усунені недоліки позовної заяви. В обґрунтування позову позивач вказав, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони дітей не мають, але відповідач ухиляється від розірвання шлюбу через державний орган реєстрації актів цивільного стану. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розірвати шлюб. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повідомлена своєчасно та належним чином, в судове засідання не з`явилася, заперечень проти задоволення позову до суду не надала. Про причини неявки суд не повідомила. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленного належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлює заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що 06.09.2013 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 366. Від даного шлюбу сторони дітей не мають, але відповідач ухиляється від розірвання шлюбу через державний орган реєстрації актів цивільного стану. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Сторони припинили подружні відносини з 2015 року. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення про окреме проживання та припинення подружніх відносин сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Крім того, згідно з ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] , не повідомила суд про бажання відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд вважає за доцільне залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ". З огляду на вищезазначене, суд вважає за доцільне задовольнити позов [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, суд стягує з відповідача на користь позивача, суму судового збору сплаченого ним при подачі позову до суду.

Outcome: approved