Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу (далі позов або позовна заява). Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому 28.08.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Черняхівського районного управління юстиції у Житомирській області за актовим записом № 67. Дошлюбне прізвище дружини "Янчук" не змінилося після реєстрації шлюбу. Дітей від цього шлюбу не мають. Основною причиною розірвання шлюбу безпідставні ревнощі відповідача, до яких підбурює її мати. З різних побутових та особистих причин відносини не склалися, позивач та відповідач мають різні характери, звички та уподобання, погляди на вирішення побутових проблем сім'ї з цих підстав між ними встановилися ненормальні відносини, виникли сварки. Такі відносини існують увесь період спільного проживання. З огляду на це позивач вважає, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, просить розірвати шлюб з відповідачем. Судові витрати по розірванню шлюбу позивач просив покласти на нього. Позивач 10.09.2015 в судове засідання не з'явився, подав заяву від 10.09.2015, в якій просив справу за його позовом до [PERSON] розглядати у його відсутність, повідомив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити. В судове засідання 10.09.2015 відповідач не з'явилася, 10.09.2015 подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності та підтвердила, що позов визнає у повному обсязі. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, передбачених ч. 4 ст. 174 ЦПК України. За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, пояснень сторін, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі з огляду на наступне. Шлюб між позивачем та відповідачем зареєстровано 28.08.2014, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторним) від 30.07.2015 (а.с. 4). Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дане положення СК України відповідає положенням ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої на третій сесії Генеральної Асамблеї ООН резолюцією 217A(III) від 10.12.1948 (далі Загальна декларація прав людини), згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу та заперечує проти вжиття судом заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 СК України, відповідач позов визнає та таке визнання прийняте судом, суд приходить до висновку, що у позивача та відповідача відсутня вільна згода на збереження шлюбу, а тому відмова в розірванні шлюбу та (або) вжиття заходів щодо примирення подружжя буде суперечити вимогам ч. 1 ст. 24 СК України, ст. 16 Загальної декларації прав людини та інтересам сторін. А тому позов підлягає задоволенню. Позивач у позові просить судові витрати покласти на нього. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. А тому суд приходить до висновку наявність підстав для покладення судових витрат у справі на позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved