Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

17.08.2018 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, визнання договору застави припиненим та скасування заборони, в якому просять визнати за ними по 1/2 частині квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 18.08.2017 року та визнати договір застави квартири [ADDRESS] припиненим та скасувати запис про заборону. В позові зазначили, що 18.08.2017 року помер їх батько, [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] (Задніпровській) у місті Запоріжжя, яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу від 13.10.1998 року, посвідченого генеральним директором Запорізької Товарної Біржі «Титан-Інвест» [PERSON], реєстраційний № Н-2900, який було зареєстрованого в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 218. 05.04.2003 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1004, яким все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого воно б не складалося, заповідав позивачам:[PERSON] та [PERSON] Протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, вони звернулися до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] з заявами про прийняття спадщини після смерті їхнього батька, [PERSON] 29.03.2018 року постановами приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у звязку з тим, що при підготовці до видачі свідоцтв було виявлено наявність архівного запису про заборону на квартиру [ADDRESS] (Задніпровській) у місті Запоріжжя, яка була накладена для забезпечення виконання договору застави від 03.01.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] Позивачі зазначають, що договір застави від 03.01.1997 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] є припиненим, адже його умови та умови договору позики були виконані попереднім власником вищезазначеної квартири у повному обсязі, а архівний запис про обтяження від 14.05.2005 року був внесений помилково. За таких обставин позивачі можуть захистити своє право виключно у судовому порядку. Ухвалою суду від 07.09.2018 року відкрито загальне позовне провадження та розпочато підготовче провадження по справі, встановлено відповідачу 15денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву. Підготовче судове засідання призначено на 05.10.2018 року на 08-15 год. За клопотанням позивачів [PERSON] та [PERSON] ухвалою суду про відкриття провадження по справі витребувано: від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] копію спадкової справи після [PERSON], померлого 18.08.2017 року; від Запорізького обласного державного нотаріального архіву належним чином засвідчену копію договору застави від 03.01.1997 року квартири [ADDRESS] (Задніпровській) у місті Запоріжжя, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], та копії усіх документів, на підставі яких було посвідчено вищезазначений договір; від ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» відомості за ким станом на 31.12.2012 року зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] (Задніпровській) у місті Запоріжжя та належним чином завірену копію матеріалів інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] (Задніпровській) у місті Запоріжжя. Клопотань від інших учасників справи до суду не надходило. Про дату, час та місце розгляду справи сторони та треті особи повідомлені належним чином. Позивачі надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відзив на позовну заяву та зустрічний позов відповідач не надав, про розгляд справи сповіщений у встановленому порядку. Від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13.10.1998 року, посвідченого генеральним директором Запорізької Товарної Біржі «Титан-Інвест» [PERSON], реєстраційний № Н-2900, та зареєстрованого в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 218, належало право власності на квартиру [ADDRESS] (Задніпровській) у місті Запоріжжя. 05.04.2003 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1004, яким все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого воно б не складалося заповів позивачам [PERSON] та [PERSON]. 18.08.2017 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21.08.2017 року, актовий запис № 5539. За заявами позивачів від 03.10.2017 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] було заведено спадкову справу №100/2017 після смерті [PERSON]. 29.03.2018 року постановами приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] позивачам було відмовлено у видачі відповідних свідоцтв про право на спадщину у звязку з тим, що при підготовці до видачі свідоцтв було виявлено наявність архівного запису про заборону, на квартиру [ADDRESS] (Задніпровській) у місті Запоріжжя, на підставі договору застави від 03.01.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з п.5 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року за наявності заповіту на все майно правило частини другої статті 1223 ЦК України про спадкування за законом застосовується тільки у разі неприйняття спадщини або відмови від спадщини усіма спадкоємцями за заповітом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи, що протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України, позивачі звернулися до приватного нотаріуса [PERSON] з заявами про прийняття спадщини та не заявили про відмову від спадщини, у відповідності до вимог ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України вони є такими, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли в рівних частках. Тому [PERSON] та [PERSON] кожному належить у порядку спадкування право на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ще з часу відкриття спадщини, а саме з 18.08.2017 року. З витребуваних судом доказів вбачається, що 03.01.1997 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір застави зареєстрований в реєстрі за №1-1, відповідно до умов якого за договором займу від 03.01.1997 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 4750 гривень, що еквівалентно 2500 доларів США строком до 03.01.1998 року. В якості забезпечення своєчасного виконання договору займу [PERSON] передав у заставу належну йому на той час, квартиру [ADDRESS] (Задніпровській) у місті Запоріжжя. Відповідно до ст. 181 ЦК УРСР у редакції, яка була чинною на час укладення договору застави, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає в силу договору чи закону. Заставою може бути забезпечена дійсна вимога. Відносини застави регулюються Законом України "Про заставу", іншими актами законодавства. Відповідно до ст. 190 ЦК УРСР у редакції, яка була чинною на момент укладення договору застави, договір застави вважається припиненим з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання. Аналогічна правова норма закріплена в ст. 593 чинної редакції ЦК України та ст. 17 ЗУ «Про іпотеку». Відповідно до положень ст. 28 ЗУ «Про заставу» у редакції, яка була чинною на момент укладення договору застави, право застави припиняється при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави.Право застави припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання. 14.06.2005 року працівниками Запорізького обласного державного нотаріального архіву було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, заборону на квартиру [ADDRESS] (Задніпровській) у місті Запоріжжя на підставі договору застави 1-1 від 03.01.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО [PERSON] 22.01.1997 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса ЗМНО [PERSON] з заявою в якій повідомив, що грошові кошти, які [PERSON] взяв у нього в борг згідно договору займу від 03.01.1997 року в сумі 4750 гривень йому були повернуті в повному обсязі, тому договір застави від 03.01.1997 року зареєстрований в реєстрі за № 1-1 втратив свою юридичну силу. Дана заява були здійснена на зворотній стороні оригіналу договору займу від 03.01.1997 року, що підтверджується архівною довідкою Запорізького обласного державного нотаріального архіву від 05.10.2018 року № 2522/01-21 та доданою до неї копією договору застави з заявою [PERSON] Тому відповідно до положень ст. 190 ЦК УРСР та ст. 28 ЗУ «Про заставу» договір застави квартири [ADDRESS] (Задніпровській) у місті Запоріжжя, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] від 03.01.1997 року та зареєстрований в реєстрі за №1-1 є припиненим. На підставі викладеного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги законні та обґрунтовані, підтверджені дослідженими доказами. з боку відповідача не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи, що позивачами вимоги про стягнення судових витрат не заявлялися, суд залишає судові витрати за позивачами.

Outcome: approved