Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

29 жовтня 2019 року на розгляд суду пред`явлено вказану заяву, в якій заявлені наступні вимоги: - встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , на день смерті останньої, тобто на [INFO] ; - встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . 21 січня 2020 року заявником [PERSON] суду адресовано заяву про залишення частини заявлених вимог, а саме встановлення факту прийняття спадщини без розгляду. Розгляд справи проведено по суті підтриманих вимог. Заявлені вимоги обґрунтовано наступним. Заявник [PERSON] є сином [PERSON] , 1936 року народження, яка померла [INFO] . Після смерті матері заявником вжито заходи для вступу в права на спадщину. В видачі свідоцтва на спадкове майно відмовлено, з причини неналежного документального підтвердження проживання заявника разом із спадкодавцем (різні адреси реєстрації). Факт сумісного проживання зі спадкодавцем підлягає встановленню в судовому порядку, в зв`язку з чим заявник звернувся до суду за захистом оспорюваних прав. Заявник [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, надав пояснення аналогічні письмово викладеним. Представник заявника адвокат Онілов В.Л. (дії на підставі ордеру на ведення справи, договору про надання правової допомоги) в судовому засіданні юридично обґрунтував заявлені вимоги, зауважив, що права та інтереси [PERSON] підлягають захисту в порядку ч. 2 ст. 315 ЦПК України. Заінтересована особа [PERSON] на виклик до суду не з`явився, адресував заяву про визнання обставин, викладених заявником [PERSON] в заяві, просить справу розглянути без його участі. В судовому засіданні 21 січня 2020 року пояснив, що його брат [PERSON] з 2014 року проживав разом з [PERSON] до дня смерті, доглядав та піклувався про матір. Заінтересованою особою Покровською міською радою Донецької області, в порядку ч. 3 ст. 294, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявлено клопотання про проведення судового розгляду в відсутність представника. Свідок [PERSON] (допитана за клопотанням заявника) в судовому засідання пояснила, що з 1997 року проживає за адресою: [ADDRESS] , по-сусідству (через сумісний паркан) мешкала [PERSON] , спільно з якою проживали її син [PERSON] разом з дружиною [PERSON] . Тривалість спільного проживання свідок визначила орієнтовано два роки, тобто з 2014 року та дня смерті [PERSON] , яка померла в 2016 році. Свідок [PERSON] (допитана за клопотанням заявника) в судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою: [ADDRESS] . В житловому будинку [ADDRESS] проживала [PERSON] , з якою підтримувалися сусідські відносини. З [PERSON] свідок також знайома, характеризує його як чесного, добропорядного чоловіка, дуже гарного сина, який при першій потребі прибував до своєї матері. Десь в 2014 році [PERSON] разом з дружиною [PERSON] переїхав до матері, оскільки остання в силу похилого віку та стану здоров`я потребувала догляду та піклування. Однією сім`єю заявник проживав з матір`ю до її смерті, та на теперішній час продовжує мешкати в будинку [ADDRESS] . Свідок [PERSON] (допитана за клопотанням заявника) в судовому засіданні пояснила, що є дружиною [PERSON] , з яким в 2014 року переїхали проживати до свекрові [PERSON] , втрьох проживали за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] останні два роки, що передували її смерті сильно хворіла, та ними з чоловіком прийнято рішення про необхідність переїзду, щоб забезпечити піклування про матір. Після смерті матері чоловіка, яка померла [INFO] залишилися проживати в зазначеному будинку. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Заявник [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Покровська (Красноармійська) Донецької області, адреса реєстрації місця проживання з 26.03.2005 року - [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта - а.с. 6-7). [PERSON] є сином [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть - а.с. 15), після її смерті в порядку ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить - житловий будинок з господарськими спорудами та надвірними побудовами, розташований за адресою: [ADDRESS] (об`єкт нерухомого майна належить спадкодавцю на праві свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Першою красноармійською державною нотаріальною конторою 27.08.2003 року - а.с. 8, право власності згідно витягу № 1452361 від 11.09.2003 року зареєстровано Красноармійським бюро технічної інвентаризації - а.с. 9). Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя скористалася наданим ст. 1234 ЦК України правом на залишення заповіту. Згідно заповіту, посвідченого 28.12.2006 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області, - [PERSON] на випадок своєї смерті зроблено таке розпорядження - все належне майно, в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] заповідає [PERSON] (заявник по даній справі) та [PERSON] (заінтересована особа по даній справі) - а.с. 12. Заповіт не скасований, є чинним, що підтверджено Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 7916407 від 28.12.2006 року (а.с. 13). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1268, 1269 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. 03 квітня 2018 року [PERSON] , будучи обізнаний про наявність заповіту на його користь, відмовився від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , при цьому з вимогами чинного законодавства про черговість спадкування, про строки та умови для прийняття спадщини, правові наслідки неприйняття спадщини освічений; заяву посвідчено приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Донецької області (а.с. 14). Заявник [PERSON] вважає себе таким, що прийняв спадщини згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, положенням якої передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Заявником [PERSON] вжито заходи для прийняття спадщини, відкритої після смерті матері, однак в реалізацію юридичних прав спадкоємця виникли певні перешкоди. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 58553672 - після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 30, 31). Заявник [PERSON] зазначає, що при зверненні до нотаріальної контори усно було роз`яснено порядок прийняття спадщини та оформлення свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, а саме з посиланням на норми ст. 1270 ЦК України, п. 1.2, 1.13, п. 3.15, 3.23 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року нотаріусом рекомендовано підтвердження факту прийняття спадщини, оскільки спадкодавця було зареєстровано не за однією адресою зі спадкодавцем. З огляду на вказане, виникла необхідність встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. В судовому порядку підлягає встановлення факту постійного проживання [PERSON] зі своєю матір`ю [PERSON] до дня смерті останньої. Так, в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України тривалість спільного проживання до смерті спадкодавця для прийняття спадщини законом не визначається. Зареєстрованим місцем проживання заявника [PERSON] є адреса: [ADDRESS] (згідно відомостей в паспорті). Згідно домової книги для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] на реєстраційному обліку за вказаною адресою з 14.11.1960 року перебуває [PERSON] (а.с. 10-11). Згідно довідки комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» № 5569 від 18.07.2019 року - за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована з 14.11.1960 року та проживала по день смерті [INFO] [PERSON] ; разом з нею проживали без реєстрації: син [PERSON] , невістка [PERSON] (а.с. 20). В судовому засіданні з пояснень [PERSON] , його дружини [PERSON] (допитана в якості свідка) встановлено, що [PERSON] хворіла, та догляд було забезпечено саме заявником. Такі посилання не суперечать документальним матеріалам справи. Так, згідно листа комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області № 01-17/298 від 12.08.2019 року - [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] знаходилась на лікуванні в терапевтичному відділенні з 16.09.2016 року по 03.10.2016 року; 30.09.2016 року рекомендована консультація онколога у м. Краматорськ, хвора відмовилась (а.с. 16). Суд зазначає, що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, закріпленому в ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення», яке зводиться до сукупності осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] проживав з матір`ю [PERSON] в одному житловому будинку, вели спільне господарство, разом користувалися речами звичайної обстановки. Інші відомості, які могли спростувати такі доводи заявника, або вказати на сумнівність обґрунтувань цієї частини розглядуваної заяви, - судом не встановлено. Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих заявником на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню. Встановлення факту постійно проживання із спадкодавцем має для заявника юридичне значення, та є необхідним для оформлення ним спадкових прав. Приймаючи такий висновок, суд наголошує, що встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, - не породжує наступного спору про право, рішення не встановлює відносин зобов`язального характеру видачі заявнику [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно ст. ст. 4, 13, 18, 293, 315, 316, 352, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved