Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

17 травня 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що йому на праві власності на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 17 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], належить на праві власності домоволодіння №95 по вул. Новаторській в м. Дніпро. 1/2 частини зазначеного домоволодіння він придбав у відповідача, якому ця частка належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.09.2016 року. З моменту придбання домоволодіння відповідач в ньому не проживає. Не зважаючи на те, що відповідач не є співвласником спірного домоволодіння та протягом тривалого часу не проживає в ньому, залишається зареєстрованим в ньому, чим порушує його права та інтереси. Так як відповідач не є власником спірного домоволодіння, він втратив право користування житловим приміщення. Зазначені обставини стали причиною звернення позивача до суду з вказаним позовом, в якому він просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Дніпро, вул. Новаторська, буд. 95. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В подальшому надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не зявився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 17 жовтня 2016 року на праві приватної власності належить житловий будинок №95 розташований на земельній ділянці площею 0,0759 га за адресою м. Дніпро, вул. Новаторська, буд. 95 (а.с.3). Згідно довідки голови територіального комітету самоорганізації населення селища Шевченко [PERSON] від 13 квітня 2018 року № 63, відповідач [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою [INFO] (а.с.4). Позивач зазначає, що відповідач не зважаючи на те, що не є співвласником спірного домоволодіння та протягом тривалого часу не проживає в ньому, залишається зареєстрованим, чим порушує законні права та інтереси позивача, оскільки він вимушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації проживання в Україні здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартир визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 41 Конституції кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст. 391 ЦК, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ від 07.02.2014 року №5, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої\~статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Отже, суд вважає, що в даному випадку\~\~відповідач втратив право на користування спірною квартирою, оскільки його право власності на частку спірної квартири було припинено, внаслідок її продажу. Згідно вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved