Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

26 квітня 2016 року [PERSON], звернулась до суду з даною позовною заявою. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі який зареєстрований 04 листопада 2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського МРУЮ Житомирської області, актовий запис № 644. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося, між ними часто виникають сварки, конфлікти, вони втратили почуття любові, поваги, мають різні погляди на сім'ю та ведення спільного господарства. Подружні відносини мін ними припинилися з лютого 2015 року, шлюб існує формально, а тому просить шлюб розірвати. Крім того, відповідач як батько дитини, добровідьно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить стягувати з нього на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. В судове засідання позивачка не з'явилась, в наданій суду заяві просить розглянути справу в її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, і просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. В наданій суду заяві просить розглянути справу в його відсутності. Позовні вимоги визнав повністю. У відповідності до ст.197 ЦПК України в зв"язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що сторони з 04 листопада 2008 року перебувають у шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO], батьком якого згідно свідоцтва про народження є відповідач. Дослідивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про одруження сторін, копію свідоцтва про народження дитини, та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним та підлягаючим задоволенню, оскільки сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності до ст.105 ч.3 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Суд, згідно ч.2 ст.112 СК України, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів на дитину, суд, враховуючи положення ст.182, 184 Сімейного Кодексу України, з врахуванням того, що відповадач не має постійного місця роботи та заробітку, мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку вважає, що аліменти слід стягувати у розмірі в якому просить позивачка та визнав відповідач - 700 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати згідно ст.79, 81, 88 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved