overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

8 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй архівних довідок, виданих комунальною установою Романівської районної ради «Трудовий архів Романівського району», в яких міститься інформація про її трудовий стаж за 1984 рік, а також за період з 1986 по 1994 роки, посилаючись на те, що у вказаних документах неправильно зазначене її ім"я. В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з»явились, про час і місце розгляду справи вказані особи були повідомлені належним чином. Заявник подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Заінтересованою особою - Чуднівським об"єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області також до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності представника вказаної заінтересованої особи. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Зі змісту архівних довідок № 75/05-02 від 24 травня 2016 року, 75-а/05-02 від 24 травня 2016 року та № 75-в/05-02 від 24 травня 2016 року, виданих комунальною установою Романівської районної ради «Трудовий архів Романівського району» на підставі документів архівного фонду Дзержинського коопзаготпрому Житомирської області, вбачається, що в книгах особових рахунків робітників і службовців по оплаті праці за період часу з 1984 року по 1996 рік містяться відомості про нарахування заробітної плати [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Той факт, що вказані довідки належать заявнику підтверджується її трудовою книжкою, в якій зазначено час її роботи в Дзержинському коопзаготпромі Житомирської області, який охоплює період з 1984 року по 1996 рік. Окрім цього в архівних довідках № 75/05-02 від 24 травня 2016 року, 75-а/05-02 від 24 травня 2016 року та № 75-в/05-02 від 24 травня 2016 року зазначено, що в книгах особових рахунків робітників і службовців по оплаті праці, які містяться в документах архівного фонду Дзержинського коопзаготпрому Житомирської області за 1984 рік, а також за період з 1986 по 1994 роки інших працівників з прізвищем [PERSON] не значиться. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки пов»язаний із її правом на отримання пенсії. З огляду на викладене суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

8 травня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 21 жовтня 1979 року Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 627. У шлюбі у них народилися діти, які є вже повнолітніми. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, повністю втрачено почуття любові і взаємоповаги. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Належно повідомлена відповідач в судове засідання не прибула з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена у порядку, визначеному ч. 6 і ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом повідомлення телефонограмою про виклик. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 280-289 ЦПК України, заочно, у зв'язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору у сторін не має, Урахувавши фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд ухвалою від 31 липня 2018 року призначив сторонам строк для примирення в 4 (чотири) місяця. Однак, по закінченню строку сторони не прийняли ніяких заходів щодо збереження шлюбу. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Залишити відповідачу прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

9.01.2014 року позивачі подали в суд позов, в якому просили визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування вимог посилались на те, що відповідач є донькою [PERSON] і була зареєстрована на спірній житловій площі. З 1989 року, після укладення шлюбу з [PERSON], відповідач виїхала з квартири на постійне проживання до чоловіка і з того часу квартирою не користувалась, власних речей в квартирі не зберігає. В судовому засіданні позивачі позов підтримували. Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлялась своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомила . Представники третіх осіб проти позовних вимог не заперечували. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивачі та відповідач [PERSON] З 1989 року остання на спірній житловій площі не проживає, особистих речей в квартирі не зберігає, що підтверджується актом обстеження житла, який був складений в 2013 році за участю сусідів позивачів [PERSON] та [PERSON] Представник ЖБК «Легенда 1», голова даного кооперативу, також підтвердила, що відповідач на спірній житловій площі не проживає і зі скаргами на перешкоджання у проживанні до адміністрації кооперативу не зверталась. Не зверталась з подібними скаргами відповідач і до органів внутрішніх справ, про що свідчить лист [PERSON] Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору-судом. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 10 постанови "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 (зі змінами та доповненнями) у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлений строк. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З позову вбачається, що причиною відсутності відповідача в займаному житловому приміщенні є зміна місця проживання. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач відсутня в займаному приміщенні понад шість місяців без поважних причин і, як наслідок, втратила право користування квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

9.11.2011 року Інженерненською сільською радою Пологівського району Запорізької обл. був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії 1-ЖС № 107489. Подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В період спільного життя між позивачем та відповідачем склалися неприязні стосунки, вони втратили повагу одне до одного в звязку з чим припинили шлюбні стосунки. 12.09.2014 року [PERSON] предявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач підтримавши позов і давши пояснення по справі, просить розірвати шлюб з відповідачем. Прізвище [PERSON], після розірвання шлюбу, просить залишити без змін. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з"явився, але подав до суду заяву в якій просить справу розглянути без нього та розірвати шлюб з позивачем. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що зберегти сім"ю не можливо, а тому позов [PERSON] слід задовольнити. На підставі викладеного, ст., ст. 105, 110 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

9 вересня 2014 року ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" пред'явив позов про стягнення з відповідача [PERSON], заборгованості по кредитному договору у розмірі 19667,23 гривень. Позов обґрунтовує тим, що 21.08.2012 року з відповідачем було укладено кредитний договір №2000552343. Відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 28000,00 гривень. Згідно договору від 18.12.2013 року до позивача перейшли всі права за вищевказаним кредитним договором. Відповідач зобов'язаний здійснювати погашення заборгованості, однак, не надав своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості, в результаті чого у нього виникла заборгованість у розмірі 19667,23 гривень, з яких: 18301,85 гривень - заборгованість за кредитом; 1365,38 гривень - заборгованість по процентах. Відповідача було повідомлено про суму заборгованості, однак він її не погасив. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву, що просить проводити судовий розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, зазначивши, що зменшує позовні вимоги у зв'язку з частковим погашенням суми заборгованості до 15973,23 гривень. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що 21.08.2012 року з відповідачем було уклалено кредитний договір №2000552343, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 28000,00 гривень. Відповідач був ознайомлений з тарифами та умовами кредитування, однак, платежі з погашення не здійснював. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 15973,23 гривень, з яких: 14607,85 гривень - заборгованість за кредитом; 1365,38 гривень - заборгованість по процентах. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Однак відповідач даного обов'язку не виконав. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 гривень в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

9 вересня 2014 року ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" пред'явив позов про стягнення з відповідача [PERSON], заборгованості по кредитному договору у розмірі 19984,24 гривень. Позов обґрунтовує тим, що 03.07.2013 року з відповідачем було укладено кредитний договір №2004508877. Відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 19982,80 гривень. Згідно договору від 24.03.2014 року до позивача перейшли всі права за вищевказаним кредитним договором. Відповідач зобов'язаний здійснювати погашення заборгованості, однак, не надав своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості, в результаті чого у нього виникла заборгованість у розмірі 19984,24 гривень, з яких: 19982,80 гривень - заборгованість за кредитом; 1,44 гривень - заборгованість по процентах. Відповідача було повідомлено про суму заборгованості, однак він її не погасив. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву, що просить проводити судовий розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що 03.07.2013 року з відповідачем було уклалено кредитний договір №2004508877, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 19982,80 гривень. Відповідач був ознайомлений з тарифами та умовами кредитування, однак, платежі з погашення не здійснював. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 19984,24 гривень, з яких: 19982,80 гривень - заборгованість за кредитом; 1,44 гривень - заборгованість по процентах. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Однак відповідач даного обов'язку не виконав. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 гривень в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

9 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню неповнолітньої дитини, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно довідки виконавчого комітету Романівської селищної ради Житомирської області, спільна дитина відповідача та позивача проживає разом з останньою. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов`язок утримувати\~свою дитину\~ до\~ досягнення\~ нею повноліття. \~Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов"язку щодо утримання неповнолітніх дітей визначаються за домовленістю між ними. Якщо ж такої домовленості не досягнуто кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Загальними положеннями ЦПК України визначено, що\~\~ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звертатися до суду за захистом\~ своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.\~ Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за загальним\~ правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що він виконує свої обов"язки щодо утримання неповнолітньої дитини не надав. З огляду на викладене, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позову [PERSON] . За змістом статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню\~ на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

9 лютого 2015 року по справі за позовом [PERSON] до відділу освіти виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку було винесено рішення про часткове задоволення позову [PERSON] з проголошенням вступної та резолютивної частини рішення. Під час написання повного тексту рішення судом встановлено, що в зазначеному рішенні не було вирішено питання про судові витрати, а саме, про стягнення судового збору. Сторони, повідомлені про час і місце розгляду даного питання, в судове засідання не з'явились, що згідно ч.3 ст.220 ЦПК України не є перешкодою для розгляду питання в судовому засіданні у їх відсутність. З урахуванням всіх обставин, суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення по даній цивільній справі. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" - за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд, беручи до уваги, що при винесенні рішення від 9 лютого 2015 року не вирішено питання про стягнення судових витрат - по судовому збору, а відповідно до ч. 4 п. 1 ст. 220 ЦПК України суд може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, вважає за необхідне стягнути з відповідача відділу освіти Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області на користь держави витрати по оплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

9 серпня 2004 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконкомі Поташнянської сільської ради Бершадського району Вінницької області за актовим записом №03. від шлюбу у них народилися діти: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося, так як вони різні за звичками та характером люди, в наслідок чого вони почали проживати окремо. Діти після припинення шлюбних відносин залишилися проживати з матір'ю. Зберегти сім'ю подружжя не бажає, оскільки вони тривалий час проживають окремо та мають різні погляди на життя, спір з приводу спільнонажитого майна та утримання дітей відсутній. Враховуючи вищенаведене, позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 09.08.2004 року за актовим записом № 03 у виконкомі Поташнянської сільської ради Бершадського району Вінницької області, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, однак звернулась до суду із заявою, в якій просила справу розглядати без її участі та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до початку розгляду справи по суті надав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин, наполягають на розірванні шлюбу між ними, що свідчить про те, що їх сім'я розпалась і зберегти її неможливо. Крім того питання про подальше проживання дітей вирішено в добровільному порядку та спору про поділ майна між ними немає. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст. 113 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved