Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) 11 березня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 8 червня 2008 року. Від даного шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дочку: [PERSON] [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через, різні характери, різні погляди на сімейне життя через, що між подружжям виникають суперечки та непорозуміння, що негативно впливає на здоров'я позивача. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки їх сумісне проживання припинено. На примирення з відповідачем вона не згодна. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з мотивів та підстав викладених у позовній заяві, додатково пояснила, що сторони разом не проживають близько шести місяців, спільного побуту не ведуть, бюджет мають окремий. Відповідач на виклик суду не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин чи розгляд справи у його відсутності не надходило. За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 8 червня 2008 року. Зазначені обставини, що встановлені судом, підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дочку: [PERSON] [INFO]. Вказані обставини, що встановлені судом, підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Позивач на примирення не згодна має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин та розірвання шлюбу. Причиною розладу в сім'ї стали суперечки та непорозуміння між подружжям, що негативно впливає на здоров'я позивача, внаслідок чого позивач та відповідач перестали проживати однією сім'єю. Судом встановлено, що розлад в сім'ї позивача носить не тимчасовий, а тривалий характер. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам позивача, оскільки відносини, які склалися між подружжям, а саме: сварки та непорозуміння, негативно впливають на здоров'я позивача. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції", і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved