Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] та [PERSON], такими, що втратили право користування житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, йому на праві приватної власності належить будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] з жовтня 2009 року, а [PERSON] - з грудня 2008 року в будинку не проживають, не сплачують комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житла та не приймають участі в спільному побуті, при цьому у нього з відповідачами немає жодних домовленостей з приводу користування належним йому будинком, вони вважається такими, що втратили це право. Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, до канцелярії суду від нього надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 23). Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 21). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 35, 36), про причини неявки суд не сповістили, заяву про розгляд справи без їх участі суду не надали. Суд відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез'явившихся учасників за наявними доказами справи. За згоди позивача суд ухвалює по справі заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Вислухавши позивача, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 04.09.2012 року серії [NUMBER], посвідченим Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області та зареєстрованим в реєстрі за № 2-977 (а.с. 8, 9) і витягом про державну реєстрацію прав серії СЕЕ № 819908 від 10.10.2012 року (а.с. 10). Згідно будинкової книги та Довідки виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області № 833 від 03.11.2017 року (а.с. 11-13), за вищезазначеною адресою зареєстровані, зокрема, відповідачі по справі: батько Позивача, [PERSON], [INFO], та брат Позивача, [PERSON], [INFO]. Відповідач 1, [PERSON], з жовтня 2009 року, а Відповідач 2, [PERSON], - з грудня 2008 року та по теперішній час в даному житловому будинку фактично не проживають, що підтверджується довідкою № 9 від 04.11.2017 року, виданою Головою вуличного комітету № 33 «Осинівський» Чугуївської міської ради Харківської області, за підписами сусідів Позивача (а.с. 14). Відповідачі, [PERSON] та [PERSON], зареєстровані у вказаному житловому будинку, але більше 8 років у будинку не проживають, їхніх речей у даному житловому будинку немає; однак на відповідачів продовжують нараховуватися комунальні платежі, які Позивач вимушений сплачувати самостійно, участі в поліпшенні стану житлового будинку за весь час реєстрації відповідачів за вказаною адресою останні не брали, Позивач самостійно утримує відповідний житловий будинок в належному стані, здійснює його поточний ремонт. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, отже ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Той факт, що за адресою будинку, який належить Позивачу, зареєстровані особи, які фактично за цією адресою не проживають, створює негативні наслідки майнового характеру для позивача, оскільки розмір оплати за комунальні послуги нараховується із розрахунку до кількості осіб, що зареєстровані за певною адресою, і через це позивач повинен сплачувати за більшу кількість послуг, ніж за ту, якою користується фактично. Таким чином, зазначений вище факт безпосередньо впливає на виникнення у позивача певних додаткових (економічно необґрунтованих) майнових обов'язків. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, і втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Таким чином, оскільки відповідачі фактично в житловому будинку Позивача не проживають, не здійснюють оплату за користування житловим приміщенням і за комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житлового будинку та, враховуючи те, що у Позивача з відповідачами не було ніяких письмових домовленостей стосовно проживання у вищевказаному житловому будинку, відповідачі вважаються таким, що втратили право користування житловим будинком. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органів реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Для зняття відповідачів з реєстрації у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» необхідно отримати рішення суду про позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням. Відповідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016р. №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. На підставі викладеного,

Outcome: approved