Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до управління Держземагенства у Лубенському районі Полтавської області, треті особи : Мгарська сільська рада Лубенського району Полтавської області, перша Лубенська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, мотивуючи тим ,що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку , яка розташована на території Мгарської сільської ради , яка належала померлій на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку . У встановлено законом порядку він прийняв спадщину після смерті матері, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на дану земельну ділянку йому було відмолено у зв"язку з відсутністю відомостей про дану земельну ділянку у державному земельному кадастрі. Таким чином , реалізувати своє право на спадщину він може лише в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, прохав його задовольнити, пояснив, що померла [PERSON] заповіт не складала, інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON], крім позивача, не має. Відповідач управління Держземагенства у Лубенському районі Полтавської області, треті особи : Мгарська сільська рада Лубенського району Полтавської області, перша Лубенська державна нотаріальна контора в судове засідання не з»явились, направили на адресу суду заяви з проханням розглядати справу за відсутності їх представників, проти задоволення позову не заперечували. З»ясувавши обставини справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. У відповідності ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеного законом. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку , яка розташована на території Мгарської сільської ради , яка належала померлій на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку . У встановлено законом порядку позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на дану земельну ділянку йому було відмолено у зв"язку з відсутністю відомостей про дану земельну ділянку у державному земельному кадастрі. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування може здійснюватися за законом Відповідно до ч.2 ст. 1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно із ст.1268 ч.5 ЦКУ, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно пункту «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Як зазначено у ст.125 ЗК України - право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальний, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Відповідно до ч.1 ст. 1 ЗУ «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки передбачає собою внесення до державного земельного кадастру передбачених цим законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння ії кадастрового номера. Відповідно ч.ч. 3, 4 ст.З ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до пунктів 1.2, 1.4, глави 2 та пунктів 4.15, 4.21 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 20.02.2012 року (зареєстрований в МЮУ 22.02.2012 року за №282/20595) судове рішення не є правовстановлювальним документом, яким можна підтвердити перед нотаріусом право власності померлої особи на земельну ділянку. Цими документами мають бути тільки оригінал Державного акту про право власності на землю та витяг з Державного земельного кадастру. Саме останнього документу позивач і не може надати нотаріусу через незрозумілі причини відсутності таких даних у кадастрі, про що вини ні позивача ні спадкодавця не має.

Outcome: approved