Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

27 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Балтська міська рада Одеської області про визнання права спільної часткової власності на земельну ділянку. Ухвало суду від 08.09.2020 року відкрито провадження у цивільній справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 11.01.2021 року від [PERSON] на адресу суду надійшла уточнена позовна заява. На обгрунтування своїх уточнених позовних вимог позивачка зазначила, що 19.07.2002 року отримала свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого по [ADDRESS] (рішення виконачого комітету Балтської міської ради Одеської області від 09.08.2013 року змінено номер житлового будинку « 28 » на « 28 - Б » ). 29.02.2001 року згідно договору купівлі-продажу будинку [PERSON] придбав Ѕ частину житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого по [ADDRESS] (рішення виконачого комітету Балтської міської ради Одеської області від 09.08.2013 року змінено номер житлового будинку «[NUMBER]» на « [NUMBER] »), в якому відображено фактично використовуємі земельні ділянки співвласників будинку [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] . У 2011 році співвласники [PERSON] та [PERSON] отримали державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0675 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] становить 0,0302 га, а у [PERSON] - 0,0190 га. При цьому до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було помилково внесено відомості про розміри часток, які перебувають у приватній сумісній власності як у [PERSON] так і [PERSON] у розмірі 1/2, що не відповідає фактичним обставинам. Враховуючи те, що в позасудовому порядку спірне питання вирішити не вдається за можливе, тому позивачка змушена булла звернутися до суду з відповідним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач не з`явився, надавши заяву за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник Балтської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, наддавши заяву про розгляд справи за його відсутності та відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За умовами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею Ѕ частини житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого по [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.06.2002 року серії АЕК № 936346, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 206007750 від 03.04.2020 року, копією технічного паспорту від 27.05.2002 року (а.с.12,15-20, 22). Згідно копії договору купівлі-продажу будинку від 20.02.2001 року серії АВР № 257431, [PERSON] є власником Ѕ частини житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого по [ADDRESS] (а.с.13). Як вбачається з копії рішення виконачого комітету Балтської міської ради Одеської області № 33 від 09.08.2013 року, змінено номер житлового будинку « [NUMBER] » на « [NUMBER] » (а.с.14). З копії додатку до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 598820 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками по 1/2 частині земельної ділянки (а.с.24). [PERSON] встановлено розмір частки 151/286, що становить площу 0,0190 га земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0492 га, кадастровий номер 5120610100:02:002:0054, розташованої по [ADDRESS] , а [PERSON] встановлено розмір частки 95/286, що становить площу 0,0302 га земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0492 га, кадастровий номер 5120610100:02:002:0054, розташованої по [ADDRESS] , що підтверджується договором встановлення розміру часток у праві спільної часткової власності на земельну ділянку від 10.02.2020 року. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ». Зміни до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносяться у разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру речових прав на нерухоме майно чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого право набувача). У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду. Позивачка, обгрунтовуючи обраний спосіб захисту своїх прав, зазначила що запис, який міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме Ѕ спільна часткова власність у [PERSON] та [PERSON] , порушує її право на належне та безперешкодне користування земельною ділянкою на якій розташований житловий будинок з господарськими спорудами, оскільки після зменшення розміру даної земельної ділянки виникли розбіжності у її площі, яка зазначена у держаних актах на право власності на земельну ділянку, виданих на ім`я [PERSON] та [PERSON] та яка зазначена у ДЗК. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Так, у рішенні по справі «Україна-Тюмень» проти України» (Заява № 22603/02) від 22 листопада 2007 року ЄСПЛ дійшов висновку, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів". Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Виходячи з наведеного суд вважає, що вимоги позивача, обгрунтовані, так як остання позбавлена можливості належно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, що зумовлено невідповідністю відомостей про об`єкт нерухомого майна його дійсним, а тому позов слід задовольнити. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved