Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

[PERSON] звернувся у Рівненський районний суд Рівненської області, з позовною заявою у якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] . \~В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником 1/2 частки будинку за адресою [ADDRESS] на підставі договору дарування від 03 лютого 2006 року. 13 жовтня 2017 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про поділ житлового будинку та виділ часток в натурі. Відповідач, який не є членом його сім`ї зареєстрований в його частині будинку, однак ніколи там не проживав і не проживає, комунальні платежі не сплачує, особистих речей в будинку не має. Реєстрація відповідача порушує його право на вільне розпорядження і користування його майном. Оскільки, добровільно відповідач знятися з реєстрації не бажає позивач вимушений звертатись до суду з даним позовом. Позивач, під час судового засідання позов підтримав та пославшись на обставини викладенні в позовній заяві просив її задоволити. Представник позивача, позицію довірителя підтримав повністю, просив рішення задоволити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі не подав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання про те, що відповідач [PERSON] в будинку позивача за адресою [ADDRESS] не проживає та ніколи в ньому не проживав. Суд заслухавши пояснення позивача, його представника, показання свідка та дослідивши докази наявні в матеріалах справи, вважає, що заява підлягає до задоволення. Згідно Договору дарування від 03 лютого 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-88 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" №10038002 від 09.03.2006, [PERSON] належала на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частина будинку [ADDRESS] . Відповідно до Договору про поділ житлового будинку з надвірними будівлями, що є у спільній частковій власності від 13 жовтня 2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] поділено та виділено в натурі [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці вказаного житлового будинку. Згідно рішення Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області №169 від 14 вересня 2017 року частині будинку [ADDRESS] , яка належить [PERSON] присвоєно нову поштову адресу, а саме: [ADDRESS] . Відповідно до Акту №18 від 06 червня 2020 року та довідки виданої Білокриницькою сільською радою Рівненського району Рівненської області №815/02-13/20 від 17 вересня 2020 року вбачається, що [PERSON] у будинку [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає з 1995 року. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.\~ Згідно ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність у відповідача реєстрації в даному будинку, порушує право на користування житлом позивача. Відповідно до вимог ст. 107 ЖК Україниу разі вибуття наймача або члена його сім`ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування житловим приміщенням з дня вибуття. Згідно положень ст.ст. 71, 72 ЖК України, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратити право користування житловим приміщенням, зокрема, якщо вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач понад шість місяців не проживає у будинку [ADDRESS] та не несе витрат по утриманню житла, наявність у відповідача реєстрації в будинку порушує право власності позивача, суд вважає, що позов про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Оскільки, позовна заява підлягає задоволенню повністю, в силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, сплата судового збору покладається на відповідача. На підставі ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст.71, 72, 107 ЖК України,

Outcome: approved