Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

21.11.2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявою, заінтересована особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Харкові, в якій просить встановити факт народження їх сина - [PERSON], який народився [INFO] року, в смт. Нижній Нагольчик, Антрацитівський район, Луганської області. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 06.09.2011 року [PERSON], та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Нижньонагольчицької селищної ради Антрацитівського району Луганської області, актовий запис №09, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. [PERSON] та [PERSON] проживають в [INFO] -1. [INFO] року у них народився син [PERSON], який мешкає разом з ними. Свідоцтво про народження видано Нижньонагольчицькою селищною радою Антрацитівського району Луганської народної республіки. 20.11.2018 року заявники звернулись до зацікавленої особи для отримання свідоцтва про народження, однак отримали відмову в реєстрації, лист від 20.11.2018 року №16763/15.1-04-01. Заявники в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в заяві просять вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог з огляду на наступне. За нормою ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 06.09.2011 року [PERSON], та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Нижньонагольчицької селищної ради Антрацитівського району Луганської області, актовий запис №09, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. [INFO] року у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], який мешкає разом з ними. Факт народження [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Нижньонагольчицькою селищною радою Антрацитівського району Луганської народної республіки, а також копією обмінної карти пологового будинку, пологового відділення лікарні [PERSON] та копією медичного свідоцтва про народження №114 (а.с.11, 13-23, 24) Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 рок, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст.7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно до роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до п.4 ст.256 ЦПК України (в редакції Закону від 18.03.2004 № 1618-IV) суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлене в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акта громадського стану. Тобто факт народження може бути встановлений у порядку особливого провадження за умови наявності у минулому актового запису. Відповідно до ст.13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 09.09.2011 року), підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я , який проводив огляд матері та дитини. У разі, якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному КМУ. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У відповідності до статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заявлених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved