Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

23.12.2019 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - Перший Київський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якій просить суд зняти арешт з 1/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , померлому [INFO] , накладений згідно ухвали Київського районного суду м. Одеси від 09.08.2004 року, на підставі якої в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано 21.09.2004 року за реєстраційним номером 1317658 реєстратором Третьою Одеською державною нотаріальною конторою тип обтяження: арешт нерухомого майна; підстава обтяження: Ухвала, б/н, 09.08.2004, Київський районний суд м. Одеси; об`єкт обтяження: квартира, 1/4 частина, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] . В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , відкрилася спадщина, зокрема, на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , однак під час здійснення права на спадкування, їй стало відомо, що арешт з вказаної частини квартири не знято, що перешкоджає їй оформити право на спадщину. Так, позивач вказує, що згідно ухвали Київського районного суду м. Одеси від 09.08.2004 року по цивільній праві за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди в порядку забезпечення позову було накладено арешт на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Вказану ухвалу суду, як зазначає позивач, було направлено до виконання до Третьої Одеської державної нотаріальної контори, і з інформаційної довідки вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано 21.09.2004 року за реєстраційним номером 1317658 реєстратором: Третьою Одеською державною нотаріальною конторою тип обтяження: арешт нерухомого майна; підстава обтяження: Ухвала, б/н, 09.08.2004, Київський місцевий суд м. Одеси; об`єкт обтяження: квартира, 1/4 частина, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] . Позивач вказує, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.04.2006 року у справі №2-939/2006, яке набрало законної сили 10.10.2006 року, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди 3434,20 грн., моральної шкоди 1 000,00 грн. та судових витрат в сумі 51,00 грн., а всього 4 485,20 грн. Однак, як зазначає позивач, згідно листа Першого Київського відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області від 22.10.2019 року № 15/25891, на виконанні у Першому Київському відділі ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області перебувало виконавче провадження № 3156160 з примусового виконання виконавчого листа № 2-939/06 Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2006 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми у розмірі 4485,20 грн. 10.12.2008 року державним виконавцем відділу винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 зі змінами (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом). У зв`язку із закінченням строків зберігання вищезазначене виконавче провадження було знищено у порядку, передбаченому законодавством. Крім того, факт виконання [PERSON] рішення суду по справі № 2-939/06, позивач підтверджує копією квитанції № 19 від 03.04.2007 року, відповідно до якої, на підставі виконавчого листа № 2-939/06 Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2006 року державним виконавцем Першого відділу ДВС Київського РУЮ у м. Одесі від [PERSON] отримано 4485,20 грн. З урахуванням викладеного, з посиланням на ст.ст. 316, 317, 321, 391, 1268 ЦК України, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про зняття арешту з майна. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 24.12.2019року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою[PERSON] до [PERSON] , третя особа - Перший Київський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.Призначено підготовче засідання. У підготовчому засіданні 06.02.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 17.02.2020 року не з`явився, однак 06.02.2020 року надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] про час та місце підготовчого та судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві, а також повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, у підготовче та судові засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] з 12 лютого 1994 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 10). [PERSON] на праві власності належить ј частина квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №2-939/2006 рік за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09.08.2004 року було накладено арешт на ј частину квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.04.2006 року, яке набрало законної сили 10.10.2006 року, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди 3 434,20 грн., моральної шкоди 1 000,00 грн. та судових витрат в сумі 51,00грн., а всього 4 485,20 грн. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 26 липня 2019 року (а.с. 11). Після його смерті [PERSON] , під час здійснення права на спадкування, дізналася, що на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт. Так, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що на ј частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт; підстава обтяження: ухвала, б/н, 09.08.2004, Київський районний суд м. Одеси. Згідно листа Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса від 22.10.2019 року №15/25891, на виконанні у Першому Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 3156160 з примусового виконання виконавчого листа № 2-939/06 Київського районного суду м. Одеси віл 31.10.2006, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми у розмірі 4485,20 грн. 10.12.2008 року державним виконавцем відділу винесено постанову про закінчення виконавчого провадження,- згідно п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-ХІУ від 21.04.1999 зі змінами). Одночасно повідомлено, що відповідно до пункту 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. У зв`язку із закінченням строків зберігання, вищезазначене виконавче провадження було знищено у порядку, передбаченому законодавством (а.с. 19). Крім того, згідно квитанції від 03.04.2007 року серія АВ №792769, Першим відділом ДВС Київського РУЮ у м. Одесі отримано від [PERSON] 4 485,20грн., на підставі виконавчого листа №2-939/06 Київського районного суду м. Одеси від 31.10.200 року (а.с. 20). Згідно архівної довідки Одеського державного нотаріального архіву від 20.12.2019 року № 4381/01-18, серед документів архівного фонду № 59, міститься інформація, що на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 09.08.2004 Третьою Одеськоюдержавною нотаріальною конторою 21.09.2004 накладено арешт на майно[PERSON] .Відомості щодо зняття заборони в матеріалах справи відсутні (а.с. 12). У зв`язку з тим, що з накладенням вищезазначеного арешту позивач позбавлена права вступити у володіння спадковим майном, яке залишилось після смерті її чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] , що порушує її права як спадкоємця, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено наступне, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Крім того, суд зазначає, що у позасудовому порядку арешт зняти не вбачається можливим, оскільки матеріали відповідного виконавчого провадження знищені, що також підтверджується листом Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса від 22.10.2019 року №15/25891. Викладене вище дозволяє суду дійти висновку, що наявність арешту на ј частині квартири за адресою: [ADDRESS] , перешкоджає позивачу реалізувати своє право вступити у володіння спадковим майном, яке залишилось після смерті її чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 за № 5, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Підсумовуючи вищевикладене, позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved