Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

29 березня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі написи, а саме №7282 від 15.04.2020, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., №23684 від 02.09.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та №7508 від 18.02.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 травня 2021 року позовні вимоги [PERSON] були роз`єднані, виділено у самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», треті особи приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Дорошкевич Віри Леонідівни, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову [PERSON] вказує, що на сайті Міністерства юстиції України у розділі «Реєстр боржників» вона знайшла себе у цьому реєстрі як боржника по трьох виконавчих провадженнях. На сайті було лише зазначено, що борги стягнуто на підставі виконавчих написів нотаріуса та зазначено номер виконавчого провадження, а також дані приватних виконавців, які виконують даний виконавчий документ. Крім того, з її пенсії почали відраховуватись 20% на відшкодування заборгованості, за яким саме виконавчим написом нотаріуса їй не відомо, так як на її заяву пенсійний фонд так і не надав відповіді до цього часу. На початку березня 2021 року позивач звернулась через електронну пошту до приватного виконавця Дорошкевич В.Л. із заявою про надання документів на підставі яких було відкрито виконавче провадження щодо виконання спірного виконавчого напису нотаріуса. Копії документів від приватного виконавця вона отримала нещодавно та з`ясувалось, що вона має заборгованість перед відповідачами, про існування якої вона і не здогадувалась. Позивач вважає, що виконавчий напис №7282 від 15 квітня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і як наслідок, неправомірно відкрито виконавче провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 березня 2021 року зупинено стягнення за виконавчими провадженнями ВП №63010541 та ВП №62120627, відкритими приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л., на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №23684 від 02.09.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості за кредитним договором 1962766 від 19 лютого 2019 року в розмірі 8255,31 грн. та з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. від 15.04.2020 №7282 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованості за кредитним договором 568522-А від 27 травня 2019 року у розмірі 20010,00 грн. до вирішення справи по суті. Про розгляд справи учасники справи повідомлені належним чином. Від відповідача ТОВ «Фінфорс», у встановлений ухвалою суду від 29 березня 2021 року строк відзиву на позов не надходило. Про розгляд справи відповідач повідомлявся належним чином. Від третіх осіб приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу київської області Колейчика В.В., приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л., письмових пояснень щодо позову до суду не надходило. Від третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на адресу суду надійшли витребувані ухвалою суду докази, з яких вбачається, що з пенсійної виплати [PERSON] відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. від 26.06.2020 за ВП №62120627 утримання розпочато з 01.09.2020 року. Загальна сума стягнутих коштів з пенсії за період з 01.09.2020 по 31.03.2021 становить 2924,68 грн (а.с.34-35). Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновків про наступне. З копії виконавчого напису №7282 від 15.04.2020 вбачається, що з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс», який є правонаступником усіх прав і обов`язків ТОВ «СС Лоун» на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №40071779-16 від 12.09.2019, стягнуто заборгованість за Кредитним договором 568522-А від 27 травня 2019 року, укладеним з ТОВ «СС Лоун», за період з 12 вересня 2019 року по 11 березня 2020 року в сумі 20010 грн, яка складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7500 грн; прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 8775 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн; строкова заборгованість за комісією 0,00 грн; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 0,00 грн; строкова заборгованість за штрафами і пенями 3735 грн (а.с.5). Постановою ВП №62120627 від 19.05.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л., при примусовому виконанні виконавчого напису №7282 виданого 15.04.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. було відкрито виконавче провадження про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «Фінфорс» у розмірі 20010 грн. Крім того, даною постановою було постановлено стягнути з боржника [PERSON] основну винагороду в сумі 2001 грн (а.с.6-7). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюються Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався тільки розрахунком заборгованості, підготовленим працівниками банку, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали даної справи, суд приходить до висновку про недоведеність безспірної заборгованості позивача перед стягувачем в розмірі 20010 грн. на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису. Будь-яких доказів кредитних відносин, наявності у позивача заборгованості перед ТОВ "Фінфорс" і безспірності розміру такої заборгованості матеріали справи не містять. З огляду на це, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис повинно бути визнано таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 908 грн, сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved