Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

4 січня 2019 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до Стремільченської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, що [INFO] в селі Стремільче Радехівського району Львівської області померла мати позивача [PERSON] . Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. До складу спадкового майна, окрім іншого, входило право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності с/г підприємства «Стремільче» розміром 2,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку(пай), серії ЛВ № 0189954 від 09.07.2014 року. За життя [PERSON] розпорядження на випадок своєї смерті у вигляді заповіту не робила. Не було дане майно також і об`єктом спадкового договору. Підтвердженням цього є відповідна довідка. Протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини позивач, як єдиний спадкоємець першої черги за законом, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався. Проте, позивач прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Підтвердженням цьому є відповідні довідки надані Стремільченською сільською радою Радехівського району Львівської області. Слід зазначити, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв належним чином спадщину. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 23.11.1967 року. Однак, наразі позивач не може оформити за собою право власності на вищезазначене спадкове майно в нотаріуса шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину. Причиною відмови нотаріуса у вчиненні відповідних нотаріальних дій є недоведеність факту набуття спадкодавцем права на земельну частку (пай), оскільки сертифікат на право на земельну частку пай, серії ЛВ № 0189954, що належав спадкодавцю виданий після його смерті. За таких обставин позивач не вбачає іншого дієвого виходу з ситуації, що наразі склалася, не інакше як звернутися до суду з даним позовом з метою захисту свого невизнаного майнового права. Таким чином, просить визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності с/г підприємства "Стремільче" розміром 2,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Стремільченської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.4-6). 14 січня 2019 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.21). Ухвалою судді Радехівського районного суду Львівської області від 18 лютого 2019 року відкрито провадження у справі (а.с.1-2). Ухвалою попереднього судового засідання від 31 січня 2017 року було прийнято заяву позивача про зміну предмету позову та залучено до участі у справі співвідповідача [PERSON] (а.с.85-86). 09 жовтня 2019 року ухвалою судового засідання залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] (а.с.28). Ухвалою підготовчого засідання від 27 грудня 2019 року закрито підготовче провадження у справі №451/8/19 та призначено таку до судового розгляду (а.с.38). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив постановити рішення задоволення позовних вимог. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився. Однак подав суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги Стремільченська сільська рада визнає повністю та не заперечує проти позову. Просить позов задовольнити та слухати справу по суті без участі їхнього представника (а.с.26). Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався представник відповідача. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , мати позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Стремільченською сільською радою Радехівського району Львівської області 30.03.1998 року (а.с.9). Батько позивача [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Стремільченською сільською радою Радехівського району Львівської області 14.09.2011 року (а.с.10). Родинні відносини із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим Сморжівською сільською радою 23.11.1967 року (а.с.12). Після смерті спадкодавця залишилося, спадкове майно, зокрема право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності с/г підприємства «Стремільче» розміром 2,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЛВ № 0189954 від 09.07.2014 року, зареєстровано у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 10252 (а.с.11-11 зворот). Відповідно до довідок Стремільченської сільської ради Радехівського району Львівської області від 06.12.2017 року №270 та №276, [PERSON] , [INFO] дійсно до дня смерті [INFO] постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] та на день її смерті в одному будинку був зареєстрований та проживав її син - [PERSON] . Від імені померлої виконком Стремільченської сільської ради заповіт не посвідчував та не реєстрував. Арешти і заборони на земельну ділянку для ведення товарного с.г виробництва відсутні (а.с.13,14). [PERSON] не заперечив проти прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON] (а.с.15). Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №57805572 від 04.10.2019 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с.24а). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Перешкодою в реалізації позивача його законних прав та інтересів, є те, що він позбавлений у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] , оскільки Сертифікат на право на земельну частку пай, серії ЛВ №0189954, виданий 09.07.2014 року, після смерті спадкодавця. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved