Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

15 серпня 2016 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON], треті особи - Франківський ВДВС Львівського міського управління юстиції, ВДВС Хотинського РУЮ про звільнення майна з-під арешту. . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 20.09.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CVHMGA00000086, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 50000,00 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та відповідач уклали договір іпотеки № CVHMGA00000086 від 21.09.2007 року, відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме будинок загальною площею 44,50 кв.м., який розташований за адресою: Чернівецька область, Хотинський район, с. Клішківці, вул. Ковалевської С., буд. 58. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та договору дарування. У 2015 році Франківським відділом ДВС Львівського міського управління юстиції накладено арешт на все майно, належне на праві власності відповідачу. Крім того Хотинським ВДВС Хотинського районного управління юстиції при примусовому виконанні ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 2-12887/09 від 14.10.2009р. про забезпечення позову, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №28704730 від 16.09.2011р., якою накладено арешт на все нерухоме майно належне відповідачу. В подальшому, 10.05.2016р. позивачем було надіслано до Хотинського ВДВС Хотинського районного управління юстиції заяву та копію ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 2/412/1270/12р. від 01.02.2012р. про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 2 -12887/09 від 14.10.2009р. Однак у відповідь Хотинське ВДВС Хотинського районного управління юстиції повідомило про неможливість зняття арешту у звязку із закінченням строку предявлення ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 2/412/1270/12р. від 01.02.2012р. про скасування заходів забезпечення позову, до виконання. Позивач вважає, що дії державного виконавця є незаконними, оскільки відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. В даному випадку, право іпотеки у Банку виникло, як зазначено вище в 2007 році, тоді як арешти на нерухоме майно були накладені у 2011 та 2014 роках, тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Таким чином, позивач вважає, що державна виконавча не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Крім того, зазначає, що станом на 12.07.2016 року заборгованість відповідача перед ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" складає 437483,16 грн., що значно перевищує вартість предмету іпотеки, тому позивач вважає, що постанови про арешт майна є неправомірними. Підтримуючи вищевикладене, позивач просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить справу слухати у його відсутності, позовну заяву підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити. В разі неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином, просить постановити у справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, про день та час слухання справи повідомлялись належним чином, заяву про розгляд справи у її відсутності суду не надала, доводів позивача не спростувала, тому суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа - представник ВДВС Хотинського РУЮ Чернівецької області - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути без участі представника відділу ДВС Хотинського РУЮ Чернівецької області, вирішення позовних вимог покладають на розсуд суду. Третя особа представник Франківського ВДВС Львівського міського управління юстиції в судове засідання не з'явилася, але від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути без участі представника Франківського ВДВС Львівського міського управління юстиції Чернівецької області, вирішення позовних вимог покладають на розсуд суду. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.09.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № CVHMGA00000086, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 50000,00 грн. на строк з 20.09.2007р. по 19.09.2017р. (а.с.5-9). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та відповідач уклали договір іпотеки № CVHMGA00000086 від 21.09.2007 року, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, загальною площею 44,50 кв.м.., що розташований за адресою: Чернівецька область, Хотинський район, с. Клішківці, вул. Ковалевської С., буд. 58. Житловий будинок належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (на 1/2 частину будинку) та договору дарування від 01.09.2004р.(на ? частину будинку) (а.с.11-14). Сторони визначили, що вартість Предмета іпотеки складає 71500,00 грн. (п. 35.5. Договору). Термін дії договору - до повного виконання Іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором та всіма додатковими договорами до нього (п. 30 Договору). Договір посвідчено приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №2109. На підставі договору іпотеки №CVHMGA00000086 від 21.09.2007р. приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] накладено заборону на відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна житлового будинку за номером 58 по вулиці [PERSON] в селі Клішківці Хотинського району Чернівецької області, який належить [PERSON], до припинення чи розірвання договору. У звязку з цим до Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна та до Державного реєстру іпотек внесено запис №5701912 (а.с.15-16). Згідно Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі Постанови Франківського ВДВС ЛМУЮ від 12.12.2014р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER]. адреса: м. Львів, вул. Васильківського С.[ADDRESS]. Дата державної реєстрації: 30.01.2015р. (а.с.15). Крім того, на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ у справі № 2-12887 від 14.10.2009р. до Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна внесено відомості щодо арешту нерухомого майна, власником якого є [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], адреса: Чернівецька область, Хотинський район, с. Клішківці, вул. Ковалевської С., буд. 58 (а.с.15). Також судом встановлено, що на підставі постанови ВДВС Хотинського РУЮ про відкриття виконавчого провадження від 16.09.2011р. накладено арешт на все нерухоме майно, власником якого є [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], адреса: Чернівецька область, Хотинський район, с. Клішківці, вул. Ковалевської С., буд. 58 (а.с. 15-16). За змістом ст. 572 ЦК України та ст. 1 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу» (далі - Закон № 2654-XII) в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Аналогічним чином вирішується питання про задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок майна, переданого в іпотеку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року N 898-IV іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку», передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 09.04.2014р. у справі №6-13цс/14. Згідно зі ст. 16 Закону № 2654-XII право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. Реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави. Відповідно до ст. 14 Закону України від 18 листопада 2003 року № 1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет перед незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Із матеріалів справи вбачається, що у ПАТ КБ «ПриватБанк» право застави виникло з 21 вересня 2007 року, разом із тим арешт та заборона відчуження спірного майна було накладено пізніше 12.12.2014р. (постанова Франківського ВДВС ЛМУЮ) реєстрація обтяження 30.01.2015р. та 16.09.2011р. (постанова ВДВС Хотинського РУЮ) реєстрація обтяження 21.06.2012р. При цьому, судом встановлено, що арешт нерухомого майна був накладений державними виконавцями стосовного всього нерухомого майна, належного відповідачу на праві власності, незважаючи на допущені граматичні помилки в написанні прізвища та по батькові відповідача, оскільки у всіх записах реєстру зазначено один і той же реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], який присвоєно [PERSON]. Судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором станом на 12 липня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 437483,16грн., тоді як вартість предмета іпотеки сторони визначили в розмірі 71500,00 грн. (п. 35.5. Договору). У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що на користь стягувача, який не є заставодержателеми, були ухвалені судові рішення раніше, ніж у позивача виникло право застави, а також відсутні докази того, що вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника перед заставодержателем. Крім того, державний виконавець не виконав вимог ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», яка регулює особливість звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. Встановивши, що договір іпотеки було укладено 21 вересня 2007 року, а постанови про арешт майна та заборону на його відчуження винесено 12.12.2014 року та 16.09.2011р., тобто значно пізніше після укладення договору іпотеки, а вартість предмета іпотеки не перевищує розміру заборгованості боржника перед банком, суд приходить до висновку, що іпотекодержатель має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок майна боржника. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що накладення арешту та заборони відчуження предмета обтяження порушує переважне право банку перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета обтяження та є перепоною для реалізації останнім предмета іпотеки відповідно до вимог законодавства та умов договору іпотеки. За таких обставин позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON], треті особи Франківський ВДВС Львівського міського управління юстиції, ВДВС Хотинського РУЮ про звільнення майна з-під арешту слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1378,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved