Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

17 вересня 2018 року позивач орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на малолітніх дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що у службі у справах дітей на обліку дітей, що опинилися у складних життєвих обставинах, перебувають малолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В серпні 2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Першотравенської міської ради було розглянуто питання про неналежне виконання батьківських обов'язків відповідачем щодо її малолітніх дітей, де було вирішено видати висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо її малолітніх дітей. Малолітні діти: [PERSON] навчається у 4 класі та [PERSON] Даніїл - в 1 класі Першотравенської загальноосвітньої школи № 4. На кінець серпня Даніїл, якому майже вісім років, не зарахований до жодної школи міста, і лише після втручання служби у справах дітей [PERSON] подала необхідні документи для зарахування сина до школи. [PERSON] відвідував дошкільний навчальний заклад «Білочка», де є заборгованість за харчування. Під час обстеження умов проживання дітей за адресою: [ADDRESS] встановлено, що в квартирі брудно, постійно розкидані речі, відсутні приготовлені страви, продукти харчування в мінімальній кількості, діти не забезпечені сезонним одягом, відсутні батареї опалення і газопостачання, немає можливості приготувати їжу. Також, у квартирі відсутній холодильник, побутова техніка та ванна. На початку літа цього року [PERSON] відвезла своїх дітей до своєї матері - [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO]. Протягом трьох місяців перебування дітей у бабусі, мати не цікавилась життям та здоровям дітей, не піклувалась та не дбала про їх належний фізичний, духовний та моральний розвиток, не займалася їх вихованням, матеріально не забезпечувала. Батько [PERSON] - [PERSON], місце знаходження не відомо. Батько [PERSON] Даніїла та Давида - [PERSON] помер. Батько [PERSON] - [PERSON] (відомості про батька записані за вказівкою матері згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України). Мати дітей - [PERSON], неналежно виконує батьківські обовязки щодо дітей, до неї приходять знайомі, які ведуть аморальний спосіб життя, вживають спиртні напої та наркотичні прекурсори. Сімя [PERSON] перебуває під соціальним супроводом у Першотравенському міському центрі соціальних служб для сімї, дітей та молоді. На семінари-тренінги мати не приходить, не виконує жодних рекомендацій спеціалістів центру, поводить себе агресивно та зухвало. Працівниками служби у справах дітей з [PERSON] неодноразово проводились бесіди щодо належного виконання нею батьківських обовязків стосовно дітей та було попереджено про відповідальність за їх невиконання. Мати дітей неодноразово була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, але змін на краще щодо виконання батьківських обовязків не відбувається. Таким чином, [PERSON] неналежно виконує батьківські обовязки щодо малолітніх дітей, не піклується про їх здоровя, фізичний та духовний розвиток, не забезпечує дітей повноцінним харчуванням. [PERSON] згідно зі статтею 150 Сімейного кодексу України зобовязана виховувати дітей у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, зобовязана піклуватися про здоровя дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дітей та відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобовязана виховувати дітей, піклуватися про їх здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати їх гідність, готувати до самостійного життя та праці.? Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обовязків щодо виховання дітей. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо її малолітніх дітей та стягнути з неї аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовільнити, доповнила, що з 01 вересня 2018 року трьох старших дітей вони направили до санаторію, молодша дитина знаходилася у бабусі в с.Русаково. Дітям вручалися подарунки з міської та обласної служби у справах дітей, відповідач подарунки забрала, їх було 3 різновидності на 4 дітей, всього 12 штук, а дітям їх так і не привезла. Бабуся дітей повідомила, що наразі діти всі у неї, а [PERSON] в м.Першотравенську знаходиться. Влітку 2018 року діти також знаходилися в бабусі, потім вона їх привезла разом з працівниками сільради в м.Першотравенськ. Дитина молодша захворіла, мати з нею була в лікарні, а трьох старших дітей вони направили в санаторій. Перед Новим роком дітей було потрібно забрати з санаторія, а відвезти назад 02 січня 2019 року, відповідач з великими потугами їх забрала та до цього часу не відвезла назад. Обіцяє постійно навести порядок в квартирі, займатися дітьми, однак окрім обіцянок - нічого не робить, на виклики не з'являється, в телефонному режимі їй нагадували про виклики до суду та необхідність явки, вона говорила, що прийде, однак так і не прийшла. Писала заяви про відкладення розгляду справи, щоб надати акт обстеження умов проживання, надати відзив на позов, однак нічого не зробила та в суд не прийшла. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, у встановлені судом строки відзив на позовну заяву не надала. На попереднє судове засідання 16 січня 2019 року з'явилася, однак самовільно покинула зал суду після вручення їй пам'ятки про її права. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Свідок [PERSON] пояснив суду, що працює в Першотравенському ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, [PERSON] знає по роботі, так як неодноразово під час рейдів, його запрошували виходити в сім'ю, що опинилася в складних життєвих обставинах. У відповідача помер чоловік в 2018 році, вона залишилася сама, гроші, що отримує на дітей - витрачає на себе, діти голодні, умови проживання для дітей - непридатні. Всі рекомендації служб вона ігнорує, притягувалася неодноразово до адмінвідповідальності за невиконання батьківських обов'язків. Були випадки, коли залишала дітей одних, грудну дитину - на старших дітей. Діти залишалися в квартирі самі, а там існує ризик для їх життя та здоров'я. Квартиру, де вони проживають, відвідували неодноразово, там знаходилися наркозалежні особи, діти були голодні, брудні. Є підстави вважати, що відповідач теж наркозалежна. Коштів вдома ніколи не було, які вона на дітей отримує, їжі немає, труба для опалення в квартирі відсутня. Дітей влітку відвезла в село до матері та могла і в матері гроші вимагати. Отримує на дітей приблизно 8 000 грн та всі витрачає невідомо на що, можливо борги за наркотики віддає, у неї також немає одягу, неохайна, на обличчі якісь болячки, прищі. В квартирі відсутнє світло, вікна закриті, діти живуть, як у підвалі, меблі в занедбаному стані, дуже старі, мотлох, повно барахла, все скидано, батареї відрізані опалення, вона завжди пояснює, що буде робити ремонт, вже обіцяє протягом року. Умови для проживання дітей в неї відсутні. В школу та садок дітей не водила, посилалася, що довідки з лікарні немає, однак служби, лікарні їй всіляко сприяли, але вона ігнорує все. Зараз діти тимчасово відібрані у неї, були в санаторії, тепер у бабусі, яка дуже старенька. Центр допомагав їй придбати холодильник, ноутбук, телевізор, це все зникло, в поліції щодо крадіжки вона не зверталася, хоча він їй пропонував, але вона відмовилася. Вважає, що вона сама причетна до пропажі цих речей. Протягом року двічі притягувалася до адмінвідповідальності по ст.184 КУпАП. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працює сімейною медсестрою, раніше була патронатною сестрою, ходила до цих дітей. Умови проживання дітей жахливі, відповідач не відповідальна, неохайна, двері їй часто не відчиняла, якщо відчиняла, то далі порогу не пускала, в квартирі - жах, брудно. Вона дзвонила відповідачу з приводу щеплення, вона дітей не приводила, вимикала телефон. Часто приходила до них додому, а відповідача вдома не було, діти самі в квартирі бігають, двері не відкривають. Діти без щеплень. Мати відповідача - [PERSON] дзвонила їй з приводу щеплень та один раз привезла дітей в лікарню, казала, що немає в що дітей одягнути, щоб привезти. Мати дітьми не займається. В квартиру вона служби не пускає, ігнорує всі рекомендації. Свідок [PERSON] пояснила, що працює директором міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Сім'ю [PERSON] знає протягом десяти років. Останні роки спеціалісти вели соціальний супровід. Коли чоловік відповідача був живий, вони відгукувалися, а після його смерті вона взагалі не реагує на них. Вони купили знаряддя для прибирання за свої кошти, пішли до неї додому, хотіли допомогти в прибиранні квартири, де мешкають малолітні діти, відповідач не дала прибирати, пообіцяла, що саме все прибере, але так і не навела там порядок. Дітей вона не виховує, ними не займається. Коли вони приходили до неї, то у ванній кімнаті бачили чоловіків неадекватних, чим вона займається - невідомо, її знайомі такі ж як і вона. Запросили її на комісію, все їй розповіли, але вона нічого не зробила, безвідповідальна, недобросовісна, нічого не робила для дітей, це "кукушка", яка пролітає повз своїх дітей. Дома її ніколи немає. Ще в травні 2018 року вони зверталися в службу СД про позбавлення її батьківських прав. Їх обов'язок допомогти, однак відповідач не виправилася. Вони - дитячі адвокати, захищають інтереси дітей від таких батьків. Умови проживання в квартирі відповідача - жахливі: брудно, босо, простоволосо, безлад, страх, жахливіших умов для дітей навіть немає. Давали їй стільк шансів, вона обіцяє, але обманює, віз і нині там. Гроші вона на дітей не витрачає, лише на свої примхи та на її чоловіків, які вилітають в різні сторони, як горобці, що вони в неї роблять невідомо. З 01 вересня 2018 року діти були в санаторії, навчалися, проходили профілактику здоров'я. Потім вона їх звідти з потугами забрала, зараз вони у бабусі в с.Русаково, але там для дітей також немає умов. Їй хотіли допомогти і вони, і влада. Діти не навчалися, вона не водила їх до школи та дитячого садка. Вона навіть до суду не ходить, бо така мама, діти їй непотрібні. Вони допоможуть і дітям, і сім'ям, які їх хочуть забрати, є 4 дитячі будинки, 3 прийомні сім'ї та патронатна. Вислухавши представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи, суд вважає за необхідне позов задовільнити. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Копією свідоцтва про народження І-КИ №167750 від 14 лютого 2008 року підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Копією свідоцтва про народження І-КИ №316363 від 03 лютого 2011 року підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Копією свідоцтва про народження І-КИ №473185 від 18 січня 2014 року підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Копією свідоцтва про народження І-КИ №663156 від 07 листопада 2017 року підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Копією свідоцтва про смерть І-КИ №761314 від 25 жовтня 2017 року підтверджується, що [PERSON], [INFO], помер 23 жовтня 2017 року. Таким чином, судом встановлено, що місцезнаходження батька малолітнього [PERSON] - [PERSON], не відомо. Батько малолітніх дітей: [PERSON] Даніїла та [PERSON] - [PERSON], помер. Батько [PERSON] - [PERSON] (відомості про батька записані за вказівкою матері, згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України). Копіями актів обстеження умов проживання від 22 серпня 2018 року, 22 травня 2018 року, 17 травня 2018 року, 25 квітня 2018 року, 31 березня 2018 року, 05 березня 2018 року, 02 березня 2018 року, 18 січня 2018 року, 09 жовтня 2017 року підтверджується, що малолітні діти проживають з відповідачем по справі [ADDRESS]. В квартирі брудно, не прибрано, речі розкидані, відсутні продукти харчування, відключено опалення та газопостачання, відсутня побутова техніка, ванна, діти не забезпечені сезонним одягом, не створені умови для проживання малолітніх дітей. Часто під час відвідувань, відповідач не відчиняє двері, обіцяє навести вдома порядок та створити належні умови для проживання малолітніх дітей, однак нічого не виправляє. Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] по вул.Калинова, буд.2, с.Русакове, Петропавлівського району, Дніпропетровської області (бабусі дітей) від 22 січня 2019 року підтверджується, що діти знаходилися під наглядом бабусі з 27 грудня 2018 року, школу не відвідують, під час обстеження мати дітей [PERSON] по телефону повідомила, що знаходиться в м.Першотравенську, дуже захворіла і не має можливості приїхати, планує найближчим часом приїхати і відвезти дітей до санаторія в м.Дніпро для подальшого їх навчання та лікування. В будинку Павленко тепло, діти нагодовані, доглянуті. Зі слів Павленко, в неї недостатньо коштів для належного забезпечення дітей. Довідкою сільського голови виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Петропавлівського району від 09 серпня 2018 року підтверджується, що на території Миколаївської ОТГ в с.Русакове по вул.Калинова, 2 у [PERSON] вже більше трьох місяців знаходяться малолітні діти - її онуки, яких привезла їх мати [PERSON] на час канікул та доки не винайме житло в м.Першотравенську, до цього часу мати дітей не забрала, навідує рідко, матеріально не забезпечує. [PERSON] у відчаї, агресивно налаштована проти доньки, не очікувала, що та залишить дітей, скоріше за все донька має якусь залежність (ігрову чи наркотичну), були випадки крадіжок, видурювання грошей у матері,виносу та здачі металу. Коштів на утримання онуків бабуся не має, фізично з ними не може впоратися, так як має лежачу хвору матір, у самої хворі ноги, гіпертонія. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача від 07 вересня 2018 року підтверджується, що в інтересах малолітніх дітей доцільно позбавити відповідача батьківських прав щодо її малолітніх дітей. Довідкою Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області підтверджується, що [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності по ст.184 КУпАП за неналежне виховання малолітніх дітей. \~ \~ \~ \~Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14 вересня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Суд, з урахуванням всіх обставин справи, погоджується із висновком щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки такий висновок винесений вмотивований, містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітніх дітей відповідача. Відповідач дійсно самоусунулася від виховання та утримання своїх малолітніх дітей, не забезпечує їх фізичного та духовного розвитку, не створює належні умови для їх життя, їй неодноразово надавалася можливість виправити своє ставлення до виховання дітей, однак вона на цей час ніяких дій щодо виправлення не здійснила. Суд роз'яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобовязує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частини 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі . Ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Ст.183\~СК України\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом.\~Якщо стягуються\~аліменти на\~двох і\~більше дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) також підлягають задоволенню, оскільки обґрунтовані та відповідають нормам закону. \~ \~ \~ \~На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задоволено повністю, позивача звільнено від сплати судового збору при пред'явленні позову до суду, заявлено дві позовні вимоги: майнового та немайнового характеру, які задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 1 409,60 гривень.

Outcome: approved