Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

[PERSON] 10.03.2016 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що з відповідачем по справі [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 07.12.2009 року було розірвано. Повідомила, що від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем і знаходиться на її утриманні. Також на її утриманні знаходиться дитина від другого шлюбу - [PERSON] Пояснила, що з часу розірвання шлюбу відповідач матеріально не допомагає їй утримувати дитину, не цікавиться її фізичним розвитком, а їй одній матеріально важко утримувати дитину, оскільки для дитини необхідно купувати продукти харчування, гігієни, одяг та інші необхідні речі, а тому вона перебуває у скрутному матеріальному становищі. Посилаючись на те, що інших утриманців у відповідача не має, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, він офіційно ніде не працює, але займається самостійним заробітком, від якого має відповідний дохід, позивач просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 800 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги з викладених у позові обгрунтувань. Повідомила, що за весь час, що вони не проживають з разом із відповідачем, останній надав на утримання сина всього 400 грн. Вказала, що наразі вона не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною від другого шлюбу [PERSON], [INFO], і отримує соціальну допомогу в розмірі 967 грн. Пояснила, що її чоловік, з яким вона на даний час проживає, працює, але у нього є від попереднього шлюбу неповнолітній син, на утримання якого він сплачує аліменти, а тому йому важко утримувати її, себе та трьох дітей. Зазначила, що заявлений розмір аліментів нею визначено особисто з урахуванням витрат, що на її думку забезпечуватимуть достатнє утримання дитини з урахуванням того, що останній пішов до школи і йому потрібно купувати все необхідне для навчання. Вказала, що вона особисто та син [PERSON] мають задовільний стан здоров'я. Просила задоволити позов. Відповідач заявлені до нього позовні вимоги визнав у повному обсязі, висловивши власну згоду сплачувати позивачеві аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 800 грн. щомісячно. Повідомив, що сам працює періодично підсобником у бригаді з копання криниць та заробляє по 200-300 гривень на день. Вказав, що стан його здоров'я задовільний та інших утриманців чи непрацездатних батьків він не має. Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, вивчивши та дослідивши представлені докази, суд доходить наступного. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до вимог ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог, так як він належно обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, безумовно визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 551,20 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо заявлених вимог майнового характеру. Враховуючи викладене,

Outcome: approved