Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

[PERSON] в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Покровської селищної ради про позбавлення батьківських прав, яку було уточнено. В обґрунтування поданого позову зазначено, що позивачка перебувала з відповідачем у шлюбі. Шлюб між ними розірвано рішенням Покровського районного суду від 13.09.2016 року по справі №189/859/16-ц. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: дочку [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає разом з позивачкою. Відповідач абсолютно не приділяє дочці уваги, ніяким чином не хоче спілкуватись з нею, займатись її вихованням, ухиляється від утримання дитини, хоча, у відповідності до положень СК України, батьки повинні приділяти увагу вихованню дитини та утримувати дитину до досягнення нею повноліття. [PERSON] не проявляє до дочки щонайменшої батьківської турботи, ухиляється від сплати аліментів. З моменту їх розлучення та і до того, [PERSON] не проявляв будь-якого інтересу до виховання дочки, тобто батько ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дитини, це підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов. Також, за її зверненням, комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Покровської селищної ради провела засідання та за його результатами зробила висновок про можливість і доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] у відношенні до дитини - дочки [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з вищенаведеним просить позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні до дитини - дочки [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. Направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про визнання позовних вимог та задоволення їх в повному обсязі. Представник третьої особи органу опіки та піклування Покровської селищної ради Андрєєва І.О. в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Згідно ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . (а.с.6). З копії домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] встановлено, що з 12.05.2017 року за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] , 1987 р.н., за адресою: [ADDRESS] від 15.06.2020 року, встановлено, що [PERSON] офіційно розлучена з [PERSON] в 2017 році. З моменту розлучення [PERSON] не з`являвся до доньки [PERSON] та не приймав участі у вихованні дитини. [PERSON] відмовляється від сплати аліментів. (а.с.10). Згідно характеристики на [PERSON] , [INFO] , виданої виконавчим комітетом Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 22.06.2020 року №116, встановлено, що [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно. З великою любов`ю виховує свою доньку [PERSON] . Нарікань від сусідів не було. До 2020 року до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась. (а.с. 11). Відповідно до характеристики [PERSON] , [INFO] , вихованки старшої групи, комунального закладу дошкільної освіти «Ясла-садок №2 «Казка» загального розвитку Покровської селищної ради Дніпропетровської області» від 15.06.2020 року, встановлено, що [PERSON] відвідує з жовтня 2019 року. На даний час проживає за адресою: [ADDRESS] , з мамою [PERSON] , бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] . Взаємовідносини [PERSON] з родиною будуються на теплій, доброзичливій основі та довірі. У вихованні дівчинки активну участь приймають бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] . Дитина доглянута, гарно одягнена, охайна, вчасно проходить необхідні медичні обстеження. (а.с.12) Згідно розрахунку заборгованості по аліментах боржника [PERSON] перед [PERSON] за судовим наказом №189/1690/17 від 14.11.2017 року виданого Покровським районним судом Дніпропетровської області, встановлено, що загальна сума заборгованості станом на 31.01.2019 рік становить 8235,50 грн. Крім того, як становлено з матеріалів справи [PERSON] було складено заяву про те, що він відмовляється від батьківських прав на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] та не заперечує проти встановлення опіки (піклування) чи усиновлення дитини будь-ким. Вказана заява 13.03.2019 року була посвідчена приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. та зареєстровано в реєстрі за №379. (а.с.14). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Суду надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Крім того, факт ухилення від виконання відповідачем батьківських обов`язків та не бажання їх виконувати в подальшому підтверджується та не заперечується самим відповідачем, а саме поданою ним заявою про визнання позову про позбавлення його батьківських прав. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Покровської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, встановлено, що комісія вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.8-11). Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 789-XII від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Позбавлення батьківських права є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне викання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п.15 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 вищезазначеної постанови ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, ухилення від виконання батьківського обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків як позбавлення батьківських прав. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» (заява №39948/06): що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Вважаючи доведеним факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду та вихованню дитини, винної поведінки відповідача та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками на підставі з`ясованих у справі обставин, а також враховуючи, що ставлення відповідача до своєї дитини суперечить основним засадам прав та обов`язків батьків з виховання та розвитку дитини їх інтересам, враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved