Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

24 липня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 07 липня 2006 року в загальній сумі 12 773 грн. 66 коп. та судові витрати по справі в сумі 2102 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 07 липня 2006 року між сторонами існують договірні відносини, зокрема відповідач одержав від Банку кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та правом Банку самостійно збільшувати кредитний ліміт. Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», "Правилами користування платіжною картою" та «Тарифами Банку», складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач належним чином не виконував умови договору та не сплачував в повному обсязі кредитні платежі, через що станом на 20.05.2020 року має загальну заборгованість в сумі 12 773 грн. 66 коп., просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити в повному обсязі (а.с. 5). Відповідач [PERSON] до суду не прибув, відзиву чи заперечень не подав, про час та місце судового засідання повідомлений належно (а.с. 73), у зв`язку з чим, з урахуванням вимог ч.1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що 07 липня 2006 року відповідач подав заяву до Банку про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк (а.с.47). Відповідно даної заяви, позичальник погодився, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до заяви, відповідачу було надано кредитний ліміт 5000 грн. з базовою процентною ставкою 36% з розрахунку 360 днів на рік зі строком дії, який відповідає строку дії кредитної карти з визначеним порядком погашення заборгованості щомісячними платежами у розмірі 7 % від суми заборгованості. Відповідач до суду не прибув, відзив чи заперечення не надав, умови Договору (його складові, що надані Банком) не спростував. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. За положеннями ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов`язання, а позичальник навпаки, порушив умови Договору в частині строків та сум, що передбачені для внесення мінімального платежу, у зв`язку з чим має заборгованість за вище вказаним Договором. Враховуючи наведене, суд вважає, що сума заборгованості за тілом кредиту та відсоткам підлягають стягненню в повному обсязі. Враховуючи вище викладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1048, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача на користь Банка підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 12773 грн. 66 коп., з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 9975грн. 53 коп., заборгованість за відсотками - 2 798,13 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 2102 грн.

Outcome: approved