Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

20 березня 2017 року [PERSON] предявила вказаний позов, посилаючись на наступні об- ставини. 05 грудня 2003 року вона уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований у відділі реєстрації укладення шлюбу - Палац одруження м.Новосибірськ управління по справам РАЦС адмі- ністрації Новосибірської області, актовий запис № 3507. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO].. Дитина проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні, є інвалідом, а від- повідач добровільно щомісячно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, хоча є працезда- тним та офіційно працевлаштованим. Тому просила стягувати з нього аліменти на утримання дити- ни в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу роз- глянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач, є громадянином [PERSON] Федерації та зареєстрований на території вказаної дер- жави, тому повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи відповідно до вимог Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 р. Проте, до суду повернулися документи, складені Дзержинським районним судом м.Новосибір- ська, у зв'язку з неможливістю виконання доручення про вручення судових документів та допит [PERSON], оскільки останній двічі за викликом не з'явився, до суду повернулися конверти за закінченням строку зберігання. Відповідача викликано до суду шляхом опублікування оголошення на веб-сайті Татарбунарсь- кого районного суду на 19.03.2018 р. на 13 год. 20 хв., але він до суду не зявився, у відповідності до ст.178 ЦПК України відзиву до суду та учасникам справи не надіслав. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, з ухваленням заочного рішення, у відповідності до ст.ст.280-282 ЦПК України. Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотан- ня про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не зді- йснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ЕТ № 612223 (а.с.4), [PERSON], 20. 11.1982 р. народження, та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 05.12.2003 р. у відділі реєстрації укладення шлюбу - Палац одруження м.Новосибірськ управління по справам РАЦС адміністрації Новосибірської області, актовий запис № 3507. Як вбачається з копії свідоцтва про встановлення батьківства серії 1-ЕТ № 522781(а.с.5), [PERSON] визнано батьком дитини [PERSON], [INFO], з присвоєнням дитині прізвища [PERSON], про що 04.03.2004 р. зроблено актовий запис № 60 у відділі РАЦС Дзе- ржинського району м.Новосибірськ управління по справам РАЦС адміністрації Новосибірської об- ласті. З копії свідоцтва про народження серії І-ЖД № 214021, виданого повторно 29.07.2004 р. (а.с.3), видно, що у сторін по справі 04.09.2002 р. народився син - [PERSON], який є дитиною інвалідом з призначенням соціальної допомоги (а.с.6). З копії паспорту [PERSON] Федерації, серії 50 04 № 401154, виданого УВС Дзержинського ра- йону м.Новосибірська 09.04.2004 р., код підрозділу 542-001 (а.с.7), [PERSON] зареєстрований у [INFO]. Довідками виконкому Приморської сільської ради (а.с.8-9) підтверджується, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO], на її утриманні знаходиться дитина [PERSON], [INFO]. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою ро- звитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за вихо- вання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчан- ня, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, го- тувати її до самостійного життя та праці. Статтею 27 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки, або інші осо- би, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібнос- тей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) прису- джуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не мо- же бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у п.17 своєї постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. № 3, розяснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на його утримання. Оскільки позивач звернулась до суду 20.03.2017 р. та просила стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто до внесення змін до ч.2 ст.182 СК України на підставі Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 р., тому суд вважає за можливе та необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожит- кового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Як передбачено ст.191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову, тобто у даному випадку з 20.03.2017 р. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 704 грн.80 коп., відповід- но до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved