Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувшись до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Сіверська багатопрофільна лікарня планового лікування Бахмутської районної ради», Бахмутської районної ради Донецької області та згодом його уточнив, остаточно просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь: заборгованість по недоплаченій заробітній платі за період з 04.02.2019 року по 30.04.2020 року в розмірі 16882 (шістнадцять тисяч вісімсот вісімдесят дві) грн. 60 коп.; недоплачену вихідну допомогу при звільненні в розмірі 1399 (одна тисяча триста дев`яносто дев`ять) грн. 53 коп.; заборгованість за відрядження у розмірі 720 (сімсот двадцять) грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01.05.2020 р. по 31.05.2020 року включно у розмірі 7852 (сім тисяч вісімсот п`ятдесят дві) грн. 68 коп. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послалася на те, що він працював тривалий час у відповідача - Комунального некомерційного підприємства «Сіверська багатопрофільна лікарня планового лікування Бахмутської районної ради» на посаді лікаря акушера-гінеколога поліклінічного відділення. З 04.02.2019 року переведений на посаду заступника головного лікаря з медичної частини, одночасно за сумісництвом на 0,25 ставки працював лікарем акушером-гінекологом поліклінічного відділення (дані обставини підтверджуються записом у трудової книжки). 28.02.2020 року він був ознайомлений з наказом №66 від 28.02.2020 року про зміну в структурі та штатному розписі КНП «Сіверська БЛПЛ Бахмутської районної ради» в якому зазначено, що внесені зміни до структури лікарні і штатного розпису з 01.05.20 року - вивести посаду заступника головного лікаря з медичної частини із штатного розпису з 01.05.2020 року (п.1 наказу). Згідно наказу №27 від 18.03.2020 року з [PERSON] , заступника головного лікаря з медичної частини, знято суміщення 0,25 ставки лікаря акушера-гінеколога поліклінічного відділення. Згідно наказу (розпорядження) №29 від 30.04.2020 року з позивачем був припинений трудовий договір (контракт), де передбачено, що він звільнений з 30.04.2020 року на підставі п.8.3 Статуту КНП «Сіверська БЛПЛ Бахмутської районної ради» та наказу №66 від 28.02.2020 року «Про зміну в структурі та штатному розписі» та виплатити компенсацію за 6 календарних днів невикористаної щорічної відпустки та додаткової відпустки, а також виплатити допомогу у розмірі середнього місячного заробітку. Згідно під пункту 3 п.2.4.1 Умов Наказу МОЗ України №308Є519 від 05.10 2005 року передбачено, що у разі призначення лікаря на посаду керівника закладу, установи або його заступника з числа лікарів, йому протягом 3-х років з дня призначення на керівну посаду здійснюється підвищення посадового окладу за кваліфікаційну категорію за лікарською спеціальністю, яку він мав та у розмірі, передбаченим цим пунктом. Пунктом 2.4.1 Наказу передбачено, що підвищення посадового окладу за наявності вищої кваліфікаційної категорії у розмірі 44,9% від тарифної ставки. Згідно п.2.4.7 Наказу це підвищення установлюється до посадового окладу, а тому заробітна плата позивача повинна складати 6030,80 гривень. Згідно підпункту 4 п.2.4.6 Наказу передбачено підвищення на 15% посадового окладу за наявності поліклінічного відділення та у порядку п.2.4.7 і це підвищення додається до посадового окладу. У зв`язку з тим, що при нарахуванні середнього заробітку не були взяті правильні відомості стосовно середньої заробітної плати, у результаті чого є заборгованість при звільнені. Також, при звільнені не були виплачені добові при відряджені за 12 днів, згідно посвідчення про відрядження №2 від 14.01.2020 року. Також, з урахуванням зазначеного вище, мається заборгованість з неправильних нарахуванням заробітної плати за період з 04.02.2019 року по 30.04.2020 року. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р.,- при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плата, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100,- середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку, - нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] , обрахований відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Постановою КМУ №100. В день звільнення і дотеперішнього часу вищезазначена заборгованість не виплачена, а це є підставою для стягнення в примусовому порядку на користь позивача заборгованості по заробітній платі, а з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України вимагати стягнення середнього заробітку за весь час затримки. Позивач та представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі на підставі викладених у позовній заяві обставин, просили суд позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Комунального некомерційного підприємства «Сіверська багатопрофільна лікарня планового лікування Бахмутської районної ради» в судовому засіданні заявлені уточнені позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечували проти їх повного задоволення. Представник відповідача Бахмутської районної ради в судовому засіданні заявлені уточнені позовні вимоги не визнав в повному обсязі, посилаючись зокрема на наданий відзив, в кому зазначено, що пред`явлений до Бахмутської районної ради позов, є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам законодавства України. Згідно частини першої статті 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною третьою, частиною четвертою статті 62 Господарського кодексу України, відповідно, передбачено, що підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки. Рішенням Бахмутської районної ради від 26 травня 2020 року № 7/42-783 затверджений Статут комунального некомерційного підприємства «Сіверська багатопрофільна лікарня планового лікування Бахмутської районної ради», пунктом 4.1 якого передбачено, що підприємство є юридичною особою публічного права. Права та обов`язки юридичної особи підприємство набуває з дня його державної реєстрації. Статтею 13 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом. В силу пункту 4 частини першої статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» витрати на утримання Бахмутської районної ради та її виконавчого апарату, у тому числі оплата праці, визначені районним бюджетом Бахмутського району на 2020 рік, який затверджений рішенням районної ради. Крім цього, згідно статті 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом. Як вбачається із суті позову та доданих до нього копій документів, роботодавцем позивача є комунальне некомерційне підприємство «Сіверська багатопрофільна лікарня планового лікування Бахмутської районної ради». Бахмутська районна рада не укладала трудовий договір з позивачем [PERSON] , він не є посадовою особою виконавчого апарату Бахмутської районної ради, у Бахмутській районній раді відсутні будь-які зобов`язання щодо оплати праці відносно позивача. Таким чином, позов, пред`явлений до Бахмутської районної ради, є позовом, який поданий не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом (неналежного відповідача), а позовні вимоги позивача є необгрунтованими та такими, що не підтверджуються наведеними позивачем обставинами та доказами. Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] , перебував у трудових правовідносинах з відповідачем, де працював на посаді заступника головного лікаря з медичної частини, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] виданої 22.10.1976 року. (а.с.4-9). 29.08.2012 року [PERSON] проходив атестації в атестаційній комісії при Донецькому обласному управлінні охорони здоров`я і наказом по Донецькому обласному управлінні охорони здоров`я від 29.03.2012 року №24 йому присвоєна кваліфікаційна категорія зі спеціальності - акушера-гінеколога. Посвідчення дійсне 29.03.2017 року. Продовжено до 28.02.2022 року (а.с.22). Згідно посвідчення про відрядження №2 від 14.01.2020 року, [PERSON] , лікаря акушера-гінеколога КНП «Сіверська БЛПЛ Бахмутської районної ради», відряджено до м. Лиман. Термін відрядження 12 днів - удосконалення (а.с.21). Згідно наказу В.о. Головного лікаря КНП «Сіверська БЛПЛ Бахмутської районної ради» №66 від 28.02.2020 року «Про зміни в структурі та штатному розписі КНП «Сіверська БЛПЛ Бахмутської районної ради», внесено зміни до структури лікарні і штатного розпису з 01.05.2020 року, а саме: виведено посаду головного лікаря з медичної частини із штатного розпису з 01.05.2020 року; інструктору з кадрів наказано підготувати попередження та ознайомити заступника головного лікаря з медичної частини [PERSON] з даним наказом (а.с.10). Згідно наказу В.о. Головного лікаря КНП «Сіверська БЛПЛ Бахмутської районної ради» №27 від 18.03.2020 року, знято з 18.03.2020 року суміщення 0,25 ставки лікаря акушера-гінеколога поліклінічного відділення з заступника головного лікаря з медичної частини [PERSON] , на підставі відсутності навантаження на прийомі (а.с.12). Як вбачається з листа КНП «Сіверська багатопрофільна лікарня планового лікування Бахмутської районної ради» №94 від 13.04.2020 року, наданого на скаргу [PERSON] , на 2019 рік фонд заробітної плати був затверджений у суму 592016,17 грн. Даної суми суттєво не вистачало на виплату заробітної плати, в зв`язку з чим адміністрація лікарні у січні місяці звернулась до Бахмутської районної ради та Бахмутської державної адміністрації з проханням до фінансування. Прохання було задоволено. [PERSON] прийшов працювати з 01.02.2019 року на посаду спочатку лікарем акушер-гінікологом, потім з 04.02.2019 року на посаду заступника головного лікаря з медичної частини. Додаткове фінансування, яке було виділено, було нараховано, і в ньому не було лімітів для заохочення виплат, тим більше, що акушер-гінекологом [PERSON] працював за суміщенням (під час виконання основної роботи), а основна робота - заступник головного лікаря з медичної частини, з цієї спеціальності у пана [PERSON] категорії немає. Щодо виплати відрядних, повідомлено, що в бюджеті лікарні не були закладені кошти на виплату добових, а лише збереження середньої заробітної плати, під час курсів підвищення кваліфікації (а.с.14). 30.04.2020 року [PERSON] звільнений у зв`язку зі змінами в організації скорочення чисельності працівників п.1 ст. 40 КЗпП України, на підставі наказу №29 від 30.04.2020 року (а.с.9). Згідно наказу (розпорядження) Головного лікаря КНП «Сіверська БЛПЛ Бахмутської районної ради» №29 від 30.04.2020 року «Про припинення трудового договору (контракту), [PERSON] звільнено з посади Заступника головного лікаря з медичної частини, на підставі змін в організації, скорочення чисельності працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України. Виплатити компенсацію за 6 календарних днів невикористаної щорічної відпустки та додаткової відпустки. Вихідна допомога у розмірі середнього місячного заробітку. З дійсним наказом (розпорядженням) позивач ознайомлений 30.04.2020 року (а.с.11). Як вбачається з листа Головного управління Держпраці в Донецькій області від 04.2/16-10/Д-150 від 20.05.2020 року, управлінням розглянуто звернення, яке надійшло через Артемівську міську прокуратуру, щодо порушень КНП «Сіверська багатопрофільна лікарня планового лікування Бахмутської районної ради» в частині нарахування і виплати належних сум в необгрунтовано зменшених розмірах та проведення інспекційних заходів, в межах наданих повноважень, повідомлено наступне. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Повноваження Держпраці визначені Положенням про Головне управління Держпраці у Донецькій області, затвердженим наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 №84 «Про затвердження положень про територіальні органи Держпраці» (далі - Положення), відповідно до якого Держпраці реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. На виконання абзацу другого пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID -19, в зв`язку з запровадженням карантину, Головним управлінням Держпраці у Донецькій області тимчасово призупинено проведення інспекційних відвідувань, які буде поновлено після закінчення заходів, пов`язаних із запровадженням карантину. Наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров`я України «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення» від 05.10.2005 № 308/519 затверджено Умови оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери (далі Умови). Відповідно до п 2.2.1 Умов схеми тарифних розрядів посад керівних працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення, що встановлюються за групами з оплати праці Оскільки КНП «Сіверська БЛПЛ Бахмутської районної ради» належить до IV групи оплати праці, керівнику (головний лікар)встановлено 15 тарифний розряд, за яким застосовується тарифний коефіцієнт 2,58 (розраховуються виходячи з розміру посадового окладу (тарифної ставки) працівника 1 тарифного розряду, встановленого у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня календарного року), прожитковий мінімум на 1 січня 2019 року - 1921 гривня * 2,58 4956,18 грн., на 1 січня 2020 року - 2102 гривні*2,58 = 5423,16 грн. Заступникам керівників закладів охорони здоров`я посадові оклади встановлюються на 5 - 15 відсотків нижче від посадового окладу відповідного керівника, з урахуванням норм пункту 1.5 без урахування підвищень за кваліфікаційну категорію, шкідливі та важкі умови праці. Згідно наданих розрахункових листів, позивачу як заступнику головного лікаря з медичної частини було встановлено посадовий оклад на 5 % нижче від посадового окладу керівника, у 2019 році 4708,00 грн., у 2020 році 5087,00 грн. Підвищення посадових окладів передбачено за наявність кваліфікаційної категорії згідно п.2.4.1. Умов. Відповідно до п.2.4.1.1 Умов керівникам закладів охорони здоров`я та їх заступникам з числа лікарів посадовий оклад, що відповідає тарифному розряду за групою з оплати праці, підвищується за наявності кваліфікаційної категорії за спеціальністю "організація та управління охороною здоров`я", які мають вищу кваліфікаційну категорію - на 44,9 відсотка тарифної ставки працівника І тарифного розряду. У даному випадку позивач має кваліфікаційну категорію за своєю спеціальністю «лікар-акушер-гінеколог», що не відповідає п. 2.4.1.1 Умов. Проте, п. 2.4.1.3 Умов передбачено , що у разі призначення лікаря на посаду керівника закладу, установи або його заступника з числа лікарів йому протягом трьох років з дня призначення на керівну посаду здійснюється підвищення посадового окладу за кваліфікаційну категорію за лікарською спеціальністю, яку він мав, у розмірі, передбачених цим пунктом. Крім того п.2.4.6.4 Умов передбачено, що керівним працівникам (керівнику закладу, 1 його заступникам, крім заступника з поліклінічної роботи, головному бухгалтеру та його заступникам, начальнику планово-економічного відділу, головним фахівцям) лікарень (у т.ч. спеціалізованих), диспансерів, пологових будинків, клінік при НДІ, центрів зі стаціонарами за наявності поліклінік (поліклінічних відділень) посадові оклади підвищуються на 15 відсотків. Порядок установлення підвищень посадових окладів визначено п. 2.4.7 Умов. Підвищення, передбачені підпунктами 2.4.1-2.4.4, установлюються до посадового окладу, визначеного за пунктами 2.1-2.2. Підвищення, передбачені пунктами 2.4.5-2.4Д установлюються до посадового, окладу, визначеного за пунктами 2.1-2.2, з урахуванням підвищень за кваліфікаційну категорію, оперативні втручання, диплом з відзнакою, санітарний транспорт. Таким чином відповідно п. 2.4.1.3 Умов протягом 3 років з дня призначення позивача на посаду заступника головного лікаря з медичної частини посадовий оклад, визначений за п.п. 2.2.1 Умов, повинен був бути підвищений відповідно до лікарської кваліфікаційної спеціальності, яку він мав на момент призначення, а саме при наявності на день призначення 04.02.2019 Вищої кваліфікаційної категорії, то на 44,9 % тарифної ставки працівника 1-го тарифного розряду: у 2019 році 4708,00 грн.+ (1921грн.*44,9%) , у 2020 роц: 5087,00 грн.+ (2102 грн.*44,9%) відповідно. Враховуючи п.п.2.4.6.4 Умов за наявності поліклінік (поліклінічних відділень) у КНП «Сіверська БЛПЛ Бахмутської районної ради» посадовий оклад повинен був підвищений на 15 відсотків, з урахуванням п. 2.4.7 Умов повинен становити у 2019 році (4708,00 грн.+(1921грн.*44,9%))+15%, у 2020 році (5087,00 грн.+(2102 грн.*44,9%))+150/, відповідно. Щодо сумісництва, статтею 105 Кодексу законів про працю Україні працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі. П. 3.1.3. Умов передбачено керівникам закладів охорони здоров`я - лікарям та їх заступникам - лікарям дозволяється вести в закладах, у штаті яких вони є, роботу за спеціальністю у межах робочого часу за основною посадою з виплатою їм до 25 відсотків посадового окладу лікаря відповідної спеціальності. Зазначена робота керівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення - лікарів та їх заступників - лікарів повинна відображатись у відповідних медичних документах. Порядок оплати днів відрядження встановлює ч. 4 ст. 121 КЗпП, у якій зазначено: працівникам, направленим у службове відрядження, оплата праці за виконану роботу здійснюється відповідно до умов, визначених трудовим або колективним договором, і розмір такої оплати праці не може бути нижчим за середній заробіток (а.с.31-32). Як вбачається з листа Комунального некомерційного підприємства «Сіверська багатопрофільна лікарня планового лікування Бахмутської районної ради» №146 від 03.08.2020 року, адміністрація КНП «Сіверська БЛПЛ Бахмутської районної ради» ознайомившись з позовною заявою [PERSON] , повідомляє, що згідно Наказу МОЗ України №308/519 від 05.10.2005 року, йому дійсно не здійснювалася доплата за кваліфікаційну категорію. Лікарня готова компенсувати недоплачені кошти (а.с.53). Згідно довідки про доходи, [PERSON] працює в КНП «Сіверська БЛПЛ Бахмутської міської ради» з 01.02.2019 року на посаді заступника головного лікаря та отримав дохід за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року з урахуванням вихідної допомоги та компенсації у сумі - 44184,55 грн. (з урахуванням утримань) (а.с.94). Статтею 43 Конституції України гарантований законом захист права на своєчасне одержання винагороди за працю. За приписами ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до статті 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Вказана норма права кореспондується із ч. 1ст. 30 ЗУ «Про оплату праці», а другою частиною цієї статті встановлено обов`язок роботодавця забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Згідно із ч. 1ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті36та пунктах 1, 2 і 6 статті40 цьогоКодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Частиною 1 статті 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. ЄСПЛ неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу №1 Конвенції є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Вирішуючи питання щодо порушення права позивача на виплату відповідачем заробітної плати при роботі на його підприємстві та не проведення з ним повного розрахунку при звільненні, суд виходив з такого. Відповідно до ч.3 ст.11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За частинами 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно розрахунку доплат заробітної плати [PERSON] за 2019-2020 роки по КНП «Сіверська БЛПЛ Бахмутської міської ради», заборгованість по недоплаченій заробітній платі позивачу за період з 04.02.2019 року по 30.04.2020 року складає - 16882 грн. 60 коп. (а.с.156-157). Тож позов до КНП «Сіверська БЛПЛ Бахмутської міської ради`в частині стягнення заборгованості по недоплаченій заробітній платі позивачу за період з 04.02.2019 року по 30.04.2020 року в розмірі 16882 грн. 60 коп. підлягає задоволенню. Крім того, позивач був звільнений за п.1 ст.40 КЗпП України, наслідком чого відповідно до ст. 44 КЗпП України є виплата працівнику роботодавцем вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Як вбачається з довідки виданої КНП «Сіверська БЛПЛ Бахмутської міської ради», про нарахування вихідної допомоги [PERSON] при звільненні, розмір недоплаченої вказаної допомоги складає - 1399 грн. 53 коп. (а.с.154). Тож, конституційне право позивача на одержання винагороди за працю має бути захищено, а тому позовні вимоги до КНП «Сіверська БЛПЛ Бахмутської міської ради`в частині стягнення недоплаченої вихідної допомогу при звільненні також підлягають задоволенню. При звільненні позивача, відповідач свій обов`язок із проведення з працівником розрахунку не здійснив, а тому є підстави для застосування до відповідача відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст. 117 КЗпП України. Як вбачається з довідки виданої КНП «Сіверська БЛПЛ Бахмутської міської ради», про нарахування вихідної допомоги [PERSON] при звільненні, розмір середньоденного заробітку позивача складає - 436 грн. 26 коп. (а.с.154). Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.05.2020 року по 31.05.2020 року (включно) становить (436,26 грн.*18 роб.дн.) 7852 грн. 68 коп., тож позов в цій частині до КНП «Сіверська БЛПЛ Бахмутської міської ради» є обґрунтований та підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог до КНП «Сіверська БЛПЛ Бахмутської міської ради» в частині стягнення на користь позивача заборгованості за відрядження у розмірі 720 грн.00 коп., то вони також підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні представники відповідача КНП «Сіверська БЛПЛ Бахмутської міської ради» підтвердили факт невиплати вказаної заборгованості. Що ж стосується позовних вимог [PERSON] до Бахмутської районної ради Донецької області про стягнення заборгованості, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд вважає, що в цій частині вони не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки Бахмутська районна рада не укладала трудовий договір з позивачем [PERSON] , він не є посадовою особою виконавчого апарату Бахмутської районної ради, у Бахмутській районній раді відсутні будь-які зобов`язання щодо оплати праці відносно позивача, тож позов в цій частині до зазначеного відповідача необґрунтований та недоведений. Статтею 168 Податкового кодексу України передбачений порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету, а саме: податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (168.1.1). Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (168.1.2.). Згідно з абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податку на доходи фізичних осіб) є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку і інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення заборгованості по недоплаченій заробітній платі. З урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору та визнання відповідачем позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача 50 відсотків суми судового збору за подання позову про стягнення заборгованості по недоплаченій заробітній платі, що становить 420,40 грн. на користь держави, а інші 50 відсотків судового збору компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином позивачу [PERSON] необхідно повернути з державного бюджету 420, 40 коп. судового збору, сплаченого при поданні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а інші 420,40 коп., стягнути з відповідача Комунального некомерційного підприємства «Сіверська багатопрофільна лікарня планового лікування Бахмутської районної ради» на користь позивача.

Outcome: approved