Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

[PERSON] в інтересах якої діє: [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи: Мелітопольської районної державної адміністрації про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) за життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 4,54 умовних кадастрових гектарів у землі, що перебувала в колективній власності КСП «Колос». Реєстровий номер сертифікату 1405. [PERSON] померла 22 квітня 1994 року. Спадкоємцем [PERSON], був її син [PERSON], який помер 18.09.2004 року. [PERSON] за життя прийняв спадщину, але не оформив її. Після смерті [PERSON], який був її чоловіком у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] Крім неї спадкоємцями першої черги після смерті чоловіка були їх доньки [PERSON] та [PERSON]. Але вони спадщину не приймали, так як ніякої заяви про прийняття спадщини не подавали і на час смерті [PERSON] разом з ним не проживали. 29.08.2017 року Державний нотаріус [PERSON] винесла постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, якою відмовила у видачі свідоцтва про право власності на спадщину. Постанова мотивована тим, що вона не надала оригіналу сертифікату про право на земельну частку (пай) і такий оригінал не зберігся в архіві Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області. З постанови нотаріуса від 29.08.2017 року вбачається, що син [PERSON] та її чоловік - [PERSON] за життя прийняв спадщину після [PERSON], але не оформив її. На підставі викладеного, вона вважає, що до неї в порядку спадкування перейшло право на земельну частку (пай), яке за життя належало [PERSON] Тому позивач просить суд визнати за нею [PERSON] в порядку спадкування право на земельну частку (пай) розміром 4,54 умовних кадастрових гектарів у землі, що перебувала в колективній власності КСП «Колос» на території Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області. В судове засідання позивач та представник позивача не зявилися, але надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі. Представник відповідача - Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області - в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, але надали заяви про розгляд справи у їхо відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи - Мелітопольської районної державної адміністрації - в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст. 1222 ЦПК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч.2 ст. 182 ЦК України, державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, предметом позову є земельна частка (пай) розміром 4,54 умовних кадастрових гектарів у землі, що перебувала в колективній власності КСП «Колос», Реєстровий номер сертифікату 1405, та належала за життя [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН № 214565 від 27 жовтня 2005 року (а.с.8). [PERSON] померла 22 квітня 1994 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 25 квітня 1994 року серія І-ЖС № 103263 (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належний їй земельний пай та єдиним спадкоємцем [PERSON] був її син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія ЯЖ № 620619 від 26 березня 1955 року (а.с.9). Згідно вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно матеріалів справи [PERSON] помер 18.09.2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ЖС № 283658 від 20.09.2004 року (а.с.12). Однак за життя він прийняв спадщину, але не оформив її, що підтверджується постановою нотаріуса від 29.08.2017 року. Згідно наданої копії свідоцтва про укладення шлюбу серія І-ЖС № 302539 від 20 грудня 1975 року, позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.10). Згідно ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] буду спадкоємцем першої черги у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] Крім неї спадкоємцями першої черги після смерті чоловіка були їх доньки [PERSON] та [PERSON] Але вони спадщину не приймали, так як ніякої заяви про прийняття спадщини не подавали і на час смерті [PERSON] разом з ним не проживали. 29.08.2017 року Державний нотаріус [PERSON] винесла постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, якою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, оскільки вона не надала оригіналу сертифікату про право на земельну частку (пай) і такий оригінал не зберігся в архіві Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (а.с.13). Згідно п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підставі наявної копії сертифікату було зроблено відповідні запити та отримано архівні копії документів, які підтверджують право власності померлої [PERSON] на земельну частку (пай). Так, зокрема, відповідно до Розпорядження Голови Мелітопольської районної державної адміністрації від 27.10.2005 року - вирішено видати громадянам сертифікати на земельну частку (пай) колишнім членам КСП «Колос» на території Семенівської сільської ради згідно додатку до державного акту на право колективної власності на землю від 15.11.1993 року, (архівна копія від 13.09.2017 року № 05-02/69). Відповідно до архівного витягу № 03-02/69 від 13.09.2017 року [PERSON] входить до списку громадян-членів КСП «Колос», які включені до додатку до державного акту на право колективної власності на землю по КСП «Колос» (а.с.14-16). Таким чином вищевказані документи підтверджують, що право на земельну частку (пай) виникло у померлої [PERSON] до її смерті 22 квітня 1994 року і право на земельну частку (пай) входить до спадщини, яка відкрилась після її смерті. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його прав власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1, 2 ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Враховуючи вищевикладене, той факт, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом, з заявою про відмову від прийняття спадщини до державної нотаріальної контори не зверталася, на даний час у звязку із втратою оригіналів не має можливості надати необхідні правовстановлюючі документи для отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на земельний пай, однак має бажання прийняти спадщину, відповідачі та третя особа проти задоволення позову не заперечують, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на спадкове майно за законом. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved