Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

30 вересня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей, в якому вказала, що 04 квітня 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу мають спільних двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок несумісності характерів, відсутності взаємоповаги, взаємодовіри, що породжує в сім'ї непорозуміння та конфлікти, які негативно впливають на взаємовідносини. Фактично шлюбні відносини з відповідачем припинили та спільно як сім'я не проживають з листопада 2013 року, в зв'язку з чим подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має для позивача істотне значення, а тому шлюб прохає розірвати, визначити місце проживання малолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з матір"ю. Стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень. Заявою до суду позивач [PERSON] просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] також звернувся до суду з аналогічною заявою. Заявлені позовні вимоги визнає частково і не заперечує проти задоволення позовних вимог щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей з матір"ю. Заперечує щодо стягнення з нього на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.ст. 105, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 04 квітня 2011 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Пустовійтівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, актовий запис за № 1. Сторони припинили підтримувати шлюбно-сімейні стосунки з листопада 2013 року, проживають за різними адресами, спільного домашнього господарства не ведуть. Між ними існують непереборні протиріччя та взаємні претензії. На примирення не згодні. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Суд вважає, що шлюб між позивачем та відповідачем існує формально, фактично сім'я розпалася та відновити її неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Від даного шлюбу сторони мають спільних двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Згідно ст. 160 Сімейного кодексу України батьки мають право на визначення місця проживання дитини. Згідно ст.161 СК України якщо мати чи батько, які мешкають окремо, не дійшли згоди щодо місця проживання малолітньої дитини, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, або місце знаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона облікована. Згідно ч. 2 ст. 161 Сімейного кодексу України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі не заперечує, що місцем проживання їх малолітніх дітей повинно бути місце проживання позивача. Визнання позову у цій частині не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав та охоронюваних законом інтересів. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них та їх малолітніх дітей, шлюб між позивачем та відповідачем існує формально, сторони поновлювати шлюбні відносини не бажають. Враховуючи інтереси дітей, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визначення місця проживання дітей, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому понесені позивачем судові витрати потрібно стягнути з відповідача.

Outcome: approved