Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

[PERSON], в особі представника [PERSON], звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач надала заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, не заперечувала проти заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час проведення судового засідання, в суд не прибули, клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву не надіслали, тому суд, у відповідності до ст.280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 27 березня 2018 року(а.с.8). Спадкоємицею за законом першої черги, на спадщину після смерті [PERSON] є позивач як дитина спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки [PERSON] серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Болехівського міського управління юстиції Івано-Франківської області 12 листопада 2003 року (а.с.9), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00003112321 від 28 квітня 2010 року, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 28 квітня 2010 року (а.с.10). Згідно даних довідки виконавчого комітету Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області №3471 від 11 жовтня 2018 року, останнім постійним місцем проживання [PERSON] було [ADDRESS] на день смерті спадкодавця у спадковому будинку були зареєстровані та проживали її сини [PERSON] та [PERSON].(а.с.17). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3.030 га, кадастровий номер: [NUMBER] з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області, належної на праві власності спадкодавцеві [PERSON], що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №572130, виданого Кривоозерською районною державною адміністрацією 05 червня 2003 року (а.с.13) та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4805238922018 від 11 жовтня 2018 року (а.с.14-16). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вбачається із спадкової справи №123/2018 (а.с.25-38), позивач прийняла спадщину у встановленому законом порядку, подавши заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк (а.с.26). В оформленні спадщини на 1/3 частки земельної ділянки, площею 3,03 га державним нотаріусом позивачу відмовлено(а.с.7), оскільки правовстановлюючий документ на спадкову земельну ділянку відсутній. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з положеннями ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Положеннями ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За приписами ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положеннями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем 1/3 частки права власності на земельну ділянку не порушує права та законні інтереси інших осіб. Суд враховує те, що дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались. За вказаних обставин, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги, суд визнає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved