Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

17.01.2017 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, та про те, що позов підтримує та просить суд його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Із позовної заяви вбачається, що позивачка та відповідач 06.10.2003 року зареєстрували шлюб у Макіївському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №1397. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач працює неофіційно, проте відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей, хоча має таку можливість. На даний час відповідач мешкає окремо, діти знаходиться на утриманні позивачки та мешкають з нею. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 1000 грн. на кожного, всього 2000 грн. щомісяця та стягувати їх починаючи від дня предявлення позову до суду щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлен належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи. Зі свідоцтва про народження серії ЕЛ № 077084 вбачається, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження зазначений відповідач [PERSON] (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО №231032 сторони мають також сина [PERSON], 20.10.2008 року народженні, батьком якої у свідоцтві зазначений відповідач (а.с.8). Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. Положення ст. 181 СК України відповідають вимогам, передбаченим статтями 183,184 цього Кодексу. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 17 встановлено, що за відсутності згаданої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки відповідач не має офіційного працевлаштування, має мінливий (нерегулярний) дохід, то суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки дана обставина є істотною щодо регулярності отримуваних доходів. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачку звільнено від слати судового збору, підлягає стягненню з відповідача в доход держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved