Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

[PERSON] - [PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій просила встановити, що вона є онукою [PERSON], який помер [INFO] року та який за національністю був поляком, оскільки заявник має намір підтвердити польське походження роду. В судове засідання заявник, не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, заявупро встановлення факту підтримала та просила її задовольнити. Заінтересована особа, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Корестенському району реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області в судове засідання не направив свого представника, надіслав на адресу суду заяву в якій просив справу слухати без участі представника, заперечення проти заяви відсутні. Повно і всебічно, об'єктивно та неупереджено вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 234 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно статті 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь -які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, допитаних свідків, письмових доказів. Як вбачається з матеріалів справи, заявниця, [PERSON], [INFO], яка у зв'язку з укладенням шлюбу 20 листопада 2009 року змінила прізвище на [PERSON] - [PERSON], є дочкою [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], вона народилася [INFO] року, батько - [PERSON], національність - українець; мати - [PERSON], національність - українка (а.с.7). Отже, [PERSON], [INFO] є онукою [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року (а.с.14). Як вбачається із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00012649216 від 25.03.2014 року актовий запис № 619 про народження [PERSON], [INFO] складено 26 листопада 1965 року Районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Корестенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області. Відомості про батька: [PERSON], національність - українець; відомості про матір - [PERSON], національність - українка (а.с.17-18). Як зазначає заявник, при народженні ім'я [PERSON], [INFO] було [PERSON], проте в актовому записі про народження ім'я «[PERSON]» було змінено на «[PERSON]», а національність його батьків з поляків на українців. Відповідно до листа,наданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГУЮ у Житомирській області Державної реєстраційної служби України, в архівах по м. Коростеню Корестенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області та ГУЮ у Житомирській області актовий запис про зміну імені на [PERSON], [INFO], уродженця [ADDRESS] за 1947-1954 роки не виявлено (а.с.15). Метричні книги реєстрації народжень по православній та римо-католицькій парафіях с. Сичівка Житомирського повіту Волинської губернії (нині Малинський район Житомирської області) за 1920 рік на зберігання до Держархіву Житомирської області не надходили, тому підтвердити дату народження [PERSON] неможливо (а.с.16). Проте, відповідно до виписки з господарської книги № 12 за 1945 р. в господарстві [ADDRESS] були зареєстровані і проживали такі члени домогосподарства: [PERSON] - голова сімї, [INFO], поляк; [PERSON] - дружина, [INFO], полька; [PERSON] - син, [INFO], поляк; [PERSON] - дочка, [INFO], полька (а.с. 22). Як вбачається зі свідоцтва про народження сестри [PERSON], [INFO], [PERSON] народилася [INFO] року, її батьком значиться [PERSON], за національністю - поляк; матір'ю - [PERSON], за національністю - полька. Крім того, що [PERSON], [INFO], він же, [PERSON], який народився і проживав в [ADDRESS] й був поляком підтверджується письмовими та нотаріально засвідченими поясненнями свідків [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 20, 21). Як вбачається з матеріалів справи, усі документи, зокрема про народження дідуся, поляка [PERSON], втратились, а національність змінено на українець. Відповідно до ст.ст. 256, 258 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №86/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.7 Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність і має право на збереження своєї національної культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 1 та 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 26.06.1992 року гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної свідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Згідно з ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, виходячи з наведеного, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки встановлені факти свідчать про те, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є однією і тією ж самою особою за національністю «поляк», а [PERSON], [INFO] є онукою [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року в с. Ушомир, Коростенського району, Житомирської області.

Outcome: approved