Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову вказав, що 14 березня 2008 року, він уклав з [PERSON] , договір купівлі - продажу житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , а саме: А-1 житловий будинок загальною площею 49,9 кв.м., житловою площею 35,4 кв.м., Б- літня кухня, В - погріб, Г - вбиральня, 1 -'паркан, 2-паркан, II - водо колонка, І- замощення. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Криворізького\~міського нотаріального\~округу Герасимовою\~Л.С.\~ Документами який посвідчував право власності продавця на дане домоволодіння, в договорі зазначено: свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане 30.09.2003 року зареєстрованого в реєстрі за №1-2494 (реєстрація в КП ДОР «БТІ» 03.09.2007 року), після смерті батька [PERSON] , та свідоцтво про право на спадщину за законом виданого 31.10.2007 року зареєстрованого за № 1-3048 (реєстрація в КП ДОР «БТІ» 02.11.2007 року), після смерті брата [PERSON] . В вищезазначеному договорі, стосовно земельної ділянки на якій розташований даний будинок зазначено: «Домоволодіння знаходиться на земельній ділянці, яка переходить в тимчасове користування покупця та підлягає оформленню в особисту власність у відповідності з діючим законодавством». Бажаючи оформити на себе вищезазначену земельну ділянку Позивач в грудні 2017 року звернувся до землевпорядної організації ТОВ «ЮРІСТЕК ГРУП», з метою замовлення на виготовлення документації і землеустрою. В червні 2018 року документація була виготовлена, та передана землевпорядною організацією до Відділу у Криворізькому районі управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (третя особа), для реєстрації земельної ділянку під будинком в базі Державного земельного кадастру та присвоєння їй кадастрового номеру. 09 липня 2018 року спеціалістами дане організації було надано Рішення № РВ-1200791032018 проведення перевірки електронного документа, в якому Позивачу було відмовлено в реєстрації земельної ділянки, оскільки електронний документ містить відомості про державний акт. Земельна ділянка приватної форми власності: Державний акт №3998\~від 02.03.1998\~р.\~ Дізнавшись про це, позивач звернувся до родичів продавця, від яких дізнався, що дійсно в свій час померлий батько продавця за даним договором [PERSON] оформив право власності на земельну ділянку під даним будинком та отримав в 1998 році державний акт на право власності - передана в приватну власність земельна ділянка площею 0,1000 г розташована за адресою: [ADDRESS] , для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення підсобного господарства. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки під ним площею 0,1000 га. розташована за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями з рівних частках за заповітом були діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] . Спадкоємці оформили право на спадщину на будинок 30.09.2003 року. Земельна ділянка під даним будинком не була ними оформлена в установленому законом порядку. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на\~1/2 частину домоволодіння\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~та 1/2 частину земельної\~ділянки під\~ним.\~Спадкоємиця померлого,\~відповідач по\~справі [PERSON] ,\~ [INFO] оформила\~право на\~спадщину на\~1/2 частину житлового\~будинку за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~У видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину на\~1/2 частину земельної ділянки їй було відмовлено через відсутність у померлого державного акту на право власності на дану частину земельної ділянки. В момент посвідчення договору купівлі - продажу зазначеного домоволодіння ні Позивачу, як покупцю, та нотаріусу який посвідчував даний договір не було відомо про наявність правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку, а оскільки на той час при посвідченні договорів про відчуження житлових будинків наявність кадастрового номеру на земельну ділянку під будинком, який відчужується не було обов`язково, та нотаріусами при посвідченні таких угод дана інформація не перевірялась, то про це дізнались тільки тоді коли було передано до Криворізької міської ради документацію, та ними було перевірено архів відділу. Відповідно до процесуальних документів, які знаходяться в матеріалах справи 29 березня 2019 року ухвалою відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 17 жовтня 2019 року Криворізькою міською радою подано відзив на позов. \~ \~ \~ \~ 19 листопада 2020 року по справі проведено підготовче судове засідання, та призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справи без її та позивача присутності. Представник Криворізької міської ради Скляр Н.М. звернулась з заявою про розгляд справи без представника відповідача, та ухвали рішення відповідно чинного законодавства, з врахуванням їх позиції викладеної у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] до суду не прибула, про день та час розгляд справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не відомо. Третя особа Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Остапенко М.В. у судове засідання не з`явилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень, щодо позовних вимог не має. Згідно\~ст.158 ЦПК України\~особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 14 березня 2008 року, укладеного між позивачем [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Герасимовою Л.С придбав житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , а саме: А-1 житловий будинок загальною площею 49,9 кв.м., житловою площею 35,4 кв.м., Б- літня кухня, В - погріб, Г - вбиральня, 1 -паркан, 2-паркан, II - водо колонка, І- замощення. Відповідно до п.1.3 даного договору купівлі-продажу, домоволодіння знаходиться на земельні ділянці, яка переходить у тимчасове коректування Покупця та підлягає оформленню в особисту власність у відповідності з діючим законодавством. Зазначений договір був зареєстрований в Комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної Ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», запис №33132 в книзі 147-113. Відповідач [PERSON] та [PERSON] були спадкоємцями після смерті [PERSON] , згідно заповіту посвідченого 24 липня 2002 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рогожиною В.. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 вересня 2003 року [PERSON] та [PERSON] отримали в спадщину по Ѕ частині житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] з земельною ділянкою площею 1000 кв.м., призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке належало на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП виданого Криворізьким міськвиконкомом 03 лютого 1998 року та зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за №3998. Даний факт підтверджено державним актом на право приватної власності на землю від 03.02.1998 року, виданого [PERSON] , на підставі рішення виконкому Криворізької міської ради №545/2 від 10.12.1997 №307 від 11.06.1997р.йому передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,1000 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Криворізької міської Ради народних депутатів у Жовтневому районі. Землю передано для будівництва а обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3998. Земельна ділянка - це\~частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (частина перша\~статті 79 ЗК України). Статтею 12 ЗК України\~визначено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, до яких належать, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього\~Кодексу, інформування населення щодо вилучення (викупу) та інші. Законодавець неодноразово змінював норми закону, що регулюють підстави та умови набуття права власності на земельну ділянку в разі відчуження розташованої на ній будівлі або споруди. Відчуження об`єктів нерухомого майна в період з 1 січня 2002 року до 20 червня 2007 року (під час дії\~статті 120 ЗК\~в редакції від 25 жовтня 2001 року) не тягло за собою автоматичного переходу права власності на земельну ділянку під будівлями та спорудами. У таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до\~статті 120 ЗК\~( в редакції 2001 року) на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. До особи, яка придбавала житловий будинок, будівлю або споруду, з 1 січня 2004 року (з моменту введення в дію\~ЦК) згідно зі\~статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до\~статті 120 ЗК\~Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Цивільного кодексу України» від 27.04.2007 №997-V - і згідно зі\~статтею 120 ЗК\~переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, установлених договором; а якщо договором цього не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувачу. У разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалося пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда. За змістом чинних на час вирішення справи\~статті 377 ЦК України\~та\~статті 120 ЗК, з 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, установлених для попереднього землевласника (землекористувача) (стаття 377 ЦК\~і\~стаття 120 ЗК\~в редакції\~Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю» від 5.11.2009 №1702-VІ). Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій\~статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Відповідно до положень\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої\~статті 377 ЦК України\~до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Стаття 16 Закону України "Про Державний земельний кадастр"\~встановлює, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Згідно з частинами першою, четвертою\~статті 120 ЗК України\~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень\~статті 120 ЗК України\~у поєднанні з нормою\~статті 125 ЗК України\~слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій\~статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що з набуттям позивачем права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, які розташовані на спірній земельній ділянці, до нього, як до нового власника цього нерухомого майна, в силу положень\~статей 120 ЗК України\~та 377\~ЦК України, перейшло право власності на спірну земельну ділянку так як продавець на момент укладення договору купівлі-продажу мав право власності на цю земельну ділянку. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи зібрані по справі докази, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved