overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

23.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 15 червня 2012 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось через різні характери та погляди на подружні стосунки, спільне проживання припинено рік тому, шлюб, що існує носить лише формальний характер, а тому просить суд позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але від нього надійшла до суду заява про розгляд справи у його відсутностіі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.16). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення їй судової повістки в судове засідання на 16.12.2016 року - 05.12.2016 року (а.с.14), про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи в її відсутності не надходило. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2012 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Подружні стосунки припинені, позивач наполягає на розлученні, миритись не бажає. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і "в разі його розірвання". Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої доньки, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

23.11.2017 року заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім»єю з співмешканцем [PERSON] з 1999 року і до часу відкриття спадщини. У судове засідання заявниця не з»явилась проте подала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі. Заяву підтримала та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення заяви не заперечують. Вивчивши матеріали справи суд приходить наступного висновку. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія [NUMBER]). Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менше як п»ять років до часу відкриття спадщини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.21 Постанови № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Як вбачається з довідки виданої Нехаївським старостинським округом Коропської селищної ради, Чернігівської області № 483 від 03.05.2017 року [PERSON], який помер [INFO] був зареєстрований в [ADDRESS], але фактично з 1999 року постійно поживав в [ADDRESS] і на день смерті мав наступний склад сім»ї: співмешканка -[PERSON], [INFO]. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вваєжається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого сттатею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 50057822 від 28.11.2017 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Враховуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що наявні підстави для задоволення заяви та встановлення факту проживання заявника однією сім»єю із спадкодавцем. На підставі вищевикладеного заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~23.11.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, а саме: квартирою № 55 у будинку № 5 по вул.Онупрієнка у м. Шостка Сумської області. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач з 2006 року в спірній квартирі не проживає, реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у реалізації права власності житлом та у вирішенні питання оформлення субсидії, вона змушена сплачувати щомісячні поточні комунальні рахунки з урахуванням непроживаючих зареєстрованих осіб, а тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~В судове засідання сторони не з'явились. Позивач в поданій через канцелярію суду заяві просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підримала в повному обсязі. \~ \~ \~ \~[PERSON] в судове засідання не з'явився, через позивача надав заяву нотаріально завірену, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач є власником квартирою № 55 у будинку № 5 по вул.Онупрієнка у м. Шостка Сумської області. Дана обставина вбачається з реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.04.2008 за №18366666, на підставі рішення Шосткинського міськрайонного суду від 03.05.2006 у справі №2-1210-06 та договору купівлі-продажу ВСХ №956521 від 29.06.2006, копія якого додана до позовної заяви. \~ \~ \~ \~З довідки про склад сім'ї ТОВ "Жилкомсервіс" від 19.11.2018 та наданої на запиту суду довідки про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що відповідач зареєстрований у вищевказаній квартирі. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону та не порушує прав інших осіб. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

23.12.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 26 листопада 2011 року зареєструвала з відповідачем шлюб. Під час проживання в шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON]. Спільне життя у сторін не склалося через несумісність характерів та різних поглядів на життя. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинилося. Просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала за обставин викладених в позовній заяві. Просила шлюб з відповідачем розірвати, вважає що зберігання шлюбу стало недоцільним. Вказала, що строк наданий судом до примирення сім"ї не привів. Відповідач в судове засідання не з"явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить розписка (а.с.18). Про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення справи не надав. Суд, враховуючи згоду позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2011 року (а/з №64). Шлюб зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Мурованокуриловецького районного управління юстиції Вінницької області. [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON]. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, через постійні сварки втратили почуття та повагу один до одного. Строк наданий судом для примирення до збереження сім'ї не привів. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе, оскільки суперечило б інтересам позивача. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки. Встановленим фактам відповідають правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що шлюб подружжя сторін слід припинити його розірванням. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 229 гривень 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

23.12.2014 року до суду надійшла позовна заява [PERSON]., в якій позивачка просить ухвалити рішення та розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 20.09.1997 р. у Черепинській сільській раді Корсунь - Шевченківського району Черкаської області. Шлюб у сторін перший. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку, яка проживає з матір'ю. Свій позов позивачка мотивує тим, що три роки тому їх шлюбні відносини фактично припинились і з того часу кожен живе своїм життям, кожен миритися не бажає, а тому і пред»явлено до суду даний позов. Позивач і відповідач з'явились у судове засідання. Позивач позов підтримала, відповідач проти позову не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, ухвалює рішення про задоволення позову на підставі наступного. Відповідно до роз'яснень, даних у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей, і з цією метою суд повинен уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.09.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку, що підтверджується копією свідоцтва про її народження ( а.с10). У 2012 році сім'я сторін розпалася і з того часу сторони живуть окремо, кожен своїм життям, заперечують проти надання строку на примирення і обоє просять шлюб розірвати. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини, що у даній ситуації має істотне значення, а тому позов задовольняється і суд розриває шлюб між сторонами. Крім того, відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка просить залишити їй шлюбне прізвище . Спору за поділ майна та місце проживання дитини, сторони на момент розгляду даної справи не мають. Оскільки позов задовольняється, то суд стягує з відповідача в користь позивачки понесені судові витрати у сумі 243.60 грн. по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

23.12.2014 року Любашівська ЦРЛ Одеської області звернулась до Любашівського районного суду Одеської області з заявою, в якій зазначила, що [PERSON] хворіє на туберкульоз легень з виділенням туберкульозних паличок з 2012 року. Фтизіатром Любашівської ЦРЛ вона неодноразово викликалась до тубкабінету Любашівської ЦРЛ Одеської області. Однак, на виклики лікаря [PERSON] не з'являлася, що свідчить про її ухилення від лікування. Тому, Любашівська ЦРЛ Одеської області просить суд винести рішення про обов'язкову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу строком на три місяці. Представник заявника - Нападовська Лілія Олегівна, яка діяла за належно оформленним дорученням, в судовому засіданні заяву підтримала і пояснила, що [PERSON] дійсно хворіє на активну форму туберкульозу легень з виділенням туберкульозних паличок. В зв'язку з чим становиить небезпеку для оточуючих. Однак, [PERSON] від лікування ухиляється. Тому, підлягає обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозного закладу. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, оскільки хворіє на заразну форму туберкульозу. В зв'язку з чим, відповідно до закону, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність [PERSON], яка в судове засідання не з'явилась. Вислухавши представника зявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за слідуючими підставами. Відповідно до ст. 283 ЦПК України, заява про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу хворого на заразну форму туберкульозу, який ухиляється від лікування, подається до суду за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу, який здійснює медичний (диспансерний) нагляд за цим хворим, або до суду за місцем виявлення такого хворого. Згідно зі ст. 285 ЦПК України, особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за данними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. Згідно довідки лікарської комісії Любашівської ЦРЛ Одеської області за № 432 від 06.12.2014 року (а.с. 2), [PERSON], [INFO], жителька с. Боково Любашівського району Одеської області, хворіє на дисемінований туберкульоз обох легенів в фазі розпаду МТБ+, в зв'язку з чим підлягає обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозного закладу строком на три місяці. Тому слід задовольнити заяву Любашівської ЦРЛ Одеської області щодо обов'язкової госпіталізації [PERSON] до протитуберкульозного закладу строком на три місяці. Відповідно до ч. 2 ст. 286 ЦПК України, рішення суду про задовлення заяви про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження лікування є підставою для обов'язкової госпіталізації або подальшого лікування особи в протитуберкульозному закладі на встановленний законом строк. Згідно з Законом України „Про внесення змін до деяких Законів України щодо посилення боротьби із захворюванням на туберкульоз" частини 1 ст. 10 Закону України „Про міліцію", органи внутрішніх справ зобов'язані здійснювати за рішенням суду привід осіб, хворих на заразні форми туберкульозу до протитуберкульзного закладу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

23.12.2014 року Любашівська ЦРЛ Одеської області звернулась до Любашівського районного суду Одеської області з заявою, в якій зазначила, що [PERSON] хворіє на туберкульоз обох легень з 2005 року. Фтизіатром Любашівської ЦРЛ він 16.08.2011 року був направлений в обласний протитуберкульозний диспансер, але 12.10.2011 року він самовільно залишив стаціонар. Тому, Любашівська ЦРЛ Одеської області просить суд винести рішення про обов'язкову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу строком на три місяці. Представник заявника, лікар [PERSON], яка діяла за належно оформленним дорученням в судове засідання не з*явилась, однак надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. [PERSON] в судове засідання не з'явився, оскільки хворіє на заразну форму туберкульозу. В зв'язку з чим, відповідно до закону, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність [PERSON], який в судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за слідуючими підставами. Відповідно до ст. 283 ЦПК України, заява про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу хворого на заразну форму туберкульозу, який ухиляється від лікування, подається до суду за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу, який здійснює медичний (диспансерний) нагляд за цим хворим, або до суду за місцем виявлення такого хворого. Згідно зі ст. 285 ЦПК України, особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за данними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. Згідно довідки Любашівської ЦРЛ Одеської області за № 431 від 06.12.2014 року (а.с. 2), [PERSON], 1971 року народження, житель с. Троїцьке, Любашівського району, Одеської області, хворіє на туберкульоз обох легенів у фазі розпаду МТБ+, в зв'язку з чим підлягає обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозного закладу строком на три місяці. Тому, слід задовольнити заяву Любашівської ЦРЛ Одеської області щодо обов'язкової госпіталізації [PERSON] до протитуберкульозного закладу строком на три місяці. Відповідно до ч.2 ст. 286 ЦПК України, рішення суду про задовлення заяви про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження лікування є підставою для обов'язкової госпіталізації або подальшого лікування особи в протитуберкульозному закладі на встановленний законом строк. Згідно з Законом України „Про внесення змін до деяких Законів України щодо посилення боротьби із захворуванням на туберкульоз" (відомості Верховної Ради України 1992 п.,№ 36 ст.526) частину 1 ст.10 Закону України „Про міліцію" доповнено новим пунктом 21-1 такого змісту: здійснювати за рішенням суду привід осіб, хворих на заразні форми туберкульозу до протитуберкульзного закладу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

23.12.2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 23.03.2011 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким відкрив останньому картковий рахунок, видав платіжну картку та відкрив кредитну лінію з лімітом 2000 грн. з обслуговуванням згідно тарифів. Отримавши таким чином кредитні кошти відповідач належно не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість по кредиту, що станом на 29.09.2014 року в сумі складає 2717 грн. 79 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав письмову заяву про визнання позову, в якій також клопотав про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 23.03.2011 року сторони уклали договір на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки (далі договір). За даним договором позивач відкрив відповідачу відновлювану відкличну кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та встановив на день укладання договору ліміт кредитної лінії в сумі 2000 грн. з обслуговуванням на умовах, викладених в тарифному пакеті, що міститься у додатку № 1 до договору. Також договором визначено, що кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах погоджених сторонами у цьому договорі та не потребує підписання додаткових угод. Проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом нараховуються позивачем щомісяця в останній робочий день поточного місяця, за період з дати останнього нарахування. В свою чергу відповідач зобов'язався здійснювати оплату вартості послуг, які надаються позивачем в розмірі, строки та порядку визначеними правилами та тарифами банку. (а.с. 4-7) Позивачем обов'язки по договору виконані в повному обсязі і кредитні кошти відповідачу надані. Дана обставина сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти, відповідач порушив свої зобов'язання за договором в частині своєчасності повернення кредиту та сплати передбачених договором платежів, і допустив прострочення. Внаслідок прострочення платежів у відповідача станом на 29.09.2014 року виникла загальна заборгованість в сумі 2717,79 грн., яка складається із заборгованості: по тілу кредиту - 2717,79 грн. (а.с. 10) Таким чином, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання по договору, не повернув у встановлені строки кредит та не сплатив визначені договором платежі, то на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України з нього на користь позивача належить стягнути заборгованість по договору в розмірі 2717,79 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved