Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

25.06.2021 року адвокат Гаврилюк Т.А., яка діє в інтересах позивачки [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] в с. Мигія Первомайського району Миколаївської області померла мати позивачки [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, що складалося з грошового внеску з процентами та компенсаційними виплатами, що знаходяться на збереженні у Первомайському відділенні ВАТ «Ощадбанк» №194/07 Миколаївської області, житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки, площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: [ADDRESS] . В установленому законом порядку позивачка прийняла спадщину після смерті своєї матері шляхом подачі відповідної заяви до Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області. 29.02.2008 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески з процентами та компенсаційними виплатами у Первомайському відділенні ВАТ «Ощадбанк» №194/07 Миколаївської області. Проте, коли вона звернулася за видачею свідоцтв про право на спадщину за законом на інше спадкове майно, то нотаріусом згідно постанови від 08.06.2021 року у вчиненні виконавчих дій їй було відмовлено, оскільки реєстрація права власності на житловий будинок не була проведена. Позивачці натаріусом роз`яснено, що у разі смерті власника нерухомого майна та відсутності правовстановлюючого документу, питання визначення належності йому (спадкодавцю) цього майна та наступному його власнику (спадкоємцю) повинно вирішуватися в судовому порядку. Отже, для реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на житловий будинок матері позивачки потрібно було надати до органу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та обтяжень технічний паспорт на житловий будинок, акт прийому в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку та документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований будинок. Як вбачається з вищевикладеного, перешкод для проведення реєстрації права власності на будинок у [PERSON] не було, але у зв`язку зі смертю, питання щодо реєстрації права власності залишилося не врегульованим. З урахуванням зазначених обставин представник позивачки просила визнати за нею право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, представник позивачки подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та у відсутність її довірительки, просила позов задовольнити у повному обсязі. Від відповідача до суду надійшла заява, відповідно до якої відповідач проти задоволення позову не заперечує та просить розглянути справу без участі його представника. Відповідно до ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3 статті 200 ЦПК України\~визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. В судовому\~засіданні встановлено,\~що [INFO] в с. Мигія Первомайського району Миколаївської області у віці 50 років померла [PERSON] , про що 18.09.2000 року Мигіївською сільською радоюПервомайського району Миколаївської області в книзі записів актів громадянського стану про смерть зроблено відповідний запис за №32, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.09.2000 року (а.с. 9). Після його смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, що складається з грошового внеску з процентами та компенсаційними виплатами, що знаходяться на збереженні у Первомайському відділенні ВАТ «Ощадбанк» №194/07 Миколаївської області, житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки, площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: [ADDRESS] , належало померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-МК №005419, зареєстрованого 07.08.1998 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю по Мигіївській сільській раді Первомайського району Миколаївської області за №716, що підтверджується копіями державного акту, інформації відділу у Первомайському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 08.06.2021 за №267/118-21 та довідки виконавчого комітету Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 05.12.2002 року №111 (а.с. 18, 22-23). Померла спадкодавиця [PERSON] була власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі технічного паспорту, що відповідно до п. 49 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є документом, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992 року, акт прийому в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку №43 від 18.11.2002 року, дозволу районного архітектора на проведення будівельно-монтажних робіт від 27.04.1993 року №168, рішень виконавчого комітету Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 06.03.2003 року «Про прийняття в експлуатацію житлового будинку в [ADDRESS] » та від 27.04.2021 року №06 «Про впорядкування нумерації будинків, уточнення та присвоєння поштових адрес», довідки про реєстрацію місця проживання з 18.09.1993р. по 15.09.2000р., виданої виконавчим комітетом Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 20.04.2021 року №649 (а.с. 10, 15-17, 19-20). Позивачка дійсно була донькою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис складений Мигіївською сільською радою Первомайського району Миколаївської області від 04.02.1984 року за № 2 (а.с. 7). Вказану спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивачка по справі, про що свідчить копія спадкової справи №101/08, яка заведена Другою Первомайською державною нотаріальною конторою 29.02.2008 року та копія виданого свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові внески з процентами та компенсаційними виплатами у Первомайському відділенні ВАТ «Ощадбанк» №194/07 Миколаївської області від 29.02.2008 року і зареєстроване у реєстрі за №1-168 (а.с. 33-43). Проте, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які посвідчують право власності спадкодавця на вказані житловий будинок та земельну ділянку, нотаріусом Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області було відмовлено позивачці у вчиненні нотаріальних дій, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.06.2021 року №656/02-31 (а.с. 12). Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Як було встановлено в судовому засіданні власником спадкового майна, що підлягає спадкуванню була [PERSON] , яка померла [INFO] . Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). За ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В зв`язку з вищевказаним суд дійшов висновку, що позивачка має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , як спадкоємець за законом, що підтверджується матеріалами справи та встановленими в судовому засіданні доказами, які знаходяться в матеріалах даної цивільної справи. Разом з тим, як слідує з постанови нотаріуса Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 08.06.2021 року №656/02-31, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , з підстав відсутності правовстановлюючих документів на право власності спадкодавця на вказане спадкове майно. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. У відповідності до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», будинки, які побудовані до 05.08.1992 р. не потребують введення в експлуатацію, а відповідно до п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, який затверджений наказом Мінрегіонбуду №95 від 19.03.2013 р., документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. У відповідності до п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 (в редакції постанови КМУ від 23.08.2016 року №553), для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. З листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючі документи відсутні, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена особою, набувається нею. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. За таких обставин, суд вважає, що позивачкою доведено обставини викладені нею в позовній заяві щодо спадщини у вигляді вказаних житлового будинку та земельної ділянки для його обслуговування (присадибна ділянка), а отже, позивачка [PERSON] має право на прийняття спадщини за законом у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та для ведення садівництва. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Беручи до уваги вищевказані факти щодо спадкування спадкового майна в поєднанні з процесуальними нормами законодавства, а також враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці (крім позивачки) заяв про прийняття спадщини на вказане в позовній заяві майно в нотаріальну контору не подавали, і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред`явлено, а позивачка фактично прийняла спадщину, суд дійшов висновку, що [PERSON] є спадкоємцем за законом спадкового майна, яке належало [PERSON] . В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачкою на спадкове майно, яким являється житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивачки на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивачки, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останньої на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Враховуючи викладене, та

Outcome: approved