Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

26 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Білопільської міської ради Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] в м. Білопілля померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі на квартиру [ADDRESS], яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03 червня 1993 року на ? частки та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29 листопада 2013 року на ? частки. За життя [PERSON] склала заповітне розпорядження, яким заповіла все своє майно - [PERSON] На день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] одиноко. Маючи намір прийняти спадщину після смерті [PERSON], позивач звернувся до приватного нотаріуса, але в оформленні спадщини йому було відмовлено у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Внаслідок складних сімейних обставин, скрутного фінансового становища, хворобою, яка потребувала значних коштів, позивачем був пропущений з поважних причин встановлений законом строк для прийняття спадщини. На даний час позивач не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом і вільно розпоряджатись спадковим майном, так як пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. Посилаючись на вище викладені обставини, оскільки позивач не може реалізувати своє право на спадщину за заповітом, строк для прийняття спадщини яким було пропущене через поважні, об'єктивні та незалежні від нього обставини, [PERSON] просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON], яка померла [INFO] року, тривалістю два місяці. Ухвалою від 29 жовтня 2018 року цивільну справу призначено до підготовчого засідання за вказаним вище позовом. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність (а. с. 35, 41). Представник відповідача - Білопільської міської ради Білопільського району Сумської області в підготовче засідання не з'явився. Міський голова письмовою заявою повідомив, що позов визнають, просить розглянути справу без участі представника міської ради (а. с. 32). Третя особа - приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Шамукова Н.В. у підготовче засідання також не з'явилась. Нотаріус надіслала письмову заяву про розгляд справи без її участі (а. с. 33). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно із п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року в м. Білопілля, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 5). Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Сумської області Шамуковою Н.В. 16 листопада 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 988, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (а. с. 11). Зі змісту свідоцтва про право власності на житло, посвідченого 03 червня 1993 року виконавчим комітетом Білопільської міської ради Сумської області, зареєстрованого у реєстровій книзі за № 4886 вбачається, що [PERSON] належить на праві власності ? частки квартири [ADDRESS] (а. с. 6). Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Білопільської державної нотаріальної контори Ковальовою Л.Б. від 29 листопада 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1423 вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON], який помер [INFO], є його дружина - [PERSON]. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається із 50/100 частки квартири, загальною площею 44,03 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 7). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого 29 листопада 2018 року вбачається, що власником об'єкта нерухомого майна - 50/100 частки квартири [ADDRESS] є [PERSON]. Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину, виданого Білопільською державною нотаріальною конторою 29 листопада 2013 року (а. с. 8). Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] станом на 04 вересня 2013 року власниками є [PERSON] на 50/100 частки та [PERSON] на 50/100 частки квартири (а. с. 9-10). У відповідності до довідки КП «Житловик Білопілля» від 03 вересня 2018 року [PERSON], [INFO] постійно з 16 березня 1993 року і на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] та знята з реєстраційного обліку 14 травня 2018 року у зв'язку із смертю. За вказаною адресою інших зареєстрованих осіб немає (а. с. 12). Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Зі змісту письмового роз'яснення, виданого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Шамуковою Н.В. від 05 жовтня 2018 року № 139/01-16 вбачається, що оформлення спадщини після [PERSON], яка померла [INFO] року, не вдається можливим у зв'язку з пропущеним строком для подання заяви про прийняття спадщини відповідно до вимого ст. 1272 ЦК України (а. с. 14). У відповідності до інформаційної довідки Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області від 01 листопада 2018 року, спадкова справа після [PERSON], яка померла [INFO] року, не заводилась, будь-яка інформація у спадковому реєстрі відсутня (а. с. 31). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач має право на спадщину після смерті [PERSON] за заповітом, однак він не може реалізувати його у зв'язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини, отже право останнього підлягає захисту в судовому порядку. Визначаючи спадкоємцю додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. У відповідності до роз'яснень, що містяться в абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зі змісту правової позиції ВСУ у справі № 6-1320цс17 до поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини відноситься необізнаність спадкоємця про відкриття спадщини та про наявність спадкового майна. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця у зв'язку із складними сімейними обставинами, скрутного фінансового становища, хворобою, яка потребувала значних коштів (а. с. 15-18). Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, які суд визнає поважними, враховуючи наведені вище норми закону, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved