Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

21 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява [PERSON] мотивована тим, що 07.08.1993 року що 22.09.2012 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб в Кальненській сільській раді Козівського району Тернопільської області, актовий запис №10. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Зазначила, що сімейне життя з самого початку складалося погано, в сім'ї часто виникали різні непорозуміння, сварки, внаслідок чого сімейні відносини в подружжя припинилися. На даний час сторони не підтримують жодних сімейних стосунків, шлюб існує формально. Відтак, оскільки сім'я розпалася, примирення між сторонами неможливе, то подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Посилаючись на викладені обставини позивач просила суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 07.08.1993 року в Кальненській сільській раді Козівського району Тернопільської області, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 30 серпня 2018 року відкрито провадження у вказаній справі. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак подала клопотання від 12.10.2018 року, згідно якого позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та справу слухати у її відсутності. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Також зазначила, що судові витрати з відповідача стягувати не бажає. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, повторно до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від останнього не надходило. Відзив на позов суду не подано. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.08.1993 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Кальненській сільській раді Козівського району Тернопільської області, актовий запис № 10, що підтверджується оригіналом свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 07.08.1993 року. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Згідно вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву до суд не надав, сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає можливим після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище "[PERSON]". На підставі наведеного,

Outcome: approved