Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Єдність» про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 12 березня 2008 року між [PERSON] та ТОВ «Єдність» було укладено договір оренди землі №61, зареєстрований Жашківським відділом ДЗК від 14.03.2008 р за №040878200063, згідно якого орендодавець передала, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку площею 2,1806 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Охматівської сільської ради Жашківського району Черкаської області. Договір укладено на 7 років до 01.01.2015 року. 12 червня 2015 року [PERSON] померла. Після смерті [PERSON], на підставі заповіту від 24 листопада 2006 року, позивач прийняв спадщину, яка складається із земельної ділянки, площею 2,1806, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки 7120985400:02:001:0357) та розташованої в с. Охматів Жашківського району. Право власності позивача на земельну ділянку підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.03.2016 р. №55303913. Забравши документи із домоволодіння покійної матері, позивач знайшов договір оренди від 12.03.2008 року, і зясував, що договір оренди землі закінчився. В подальшому сестра передала позивачу додаткову угоду, укладену між [PERSON] та ТОВ «Єдність» 09 листопада 2012 року. Термін дії оренди землі було продовжено на двадцять років, тобто, до 31 грудня 2028 року. Під час огляду додаткової угоди позивач виявив, що підпис у графі «орендодавець» зроблено іншою особою. 21 березня 2016 року позивач звернувся з письмовою заявою до ТОВ «Єдність», в якій повідомив відповідача про зміну власника земельної ділянки і вказав, що підпис у додатковій угоді зроблено не [PERSON], а сторонньою особою. Просив розірвати договір оренди землі за угодою двох сторін, проте відповіді не отримав. Орендну плату на момент звернення до суду [PERSON] як спадкоємець не отримував, оскільки хтось, з метою заволодіння земельною ділянкою без згоди власника, передав земельну ділянку в оренду строком на 20 років. Відповідно до частин 2, 3 ст. 203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. 16 червня 2016 року позивач звернувся до Жашківського відділу поліції із письмовою заявою про підробку документів, яку було внесено до ЄРДР та зареєстровано кримінальне провадження за №12016250130000286. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Додаткова угода до договору оренди не підписувалася орендодавцем, тому не було досягнуто згоди всіх істотних умов договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки. Згідно зі статтями 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, посилаючись на те, що підпис на додатковій угоді до договору оренди виконаний не [PERSON], а сторонньою особою. В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Єдність» [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні, мотивуючи це тим, що [PERSON] за час дії додаткової угоди отримувала орендну плату в більшому розмірі - 5%, ніж отримувала згідно первинного договору оренди землі 2%, що свідчить про досягнення сторонами домовленості щодо зміни істотних умов договору. Суд, вислухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом установлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 березня 2016 року, [PERSON] після смерті [PERSON], померлої 12 червня 2015 року, успадкував земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,1806 га, яка розташована в адміністративних межах Охматівської сільської ради Жашківського району Черкаської області. Право власності позивача на земельну ділянку підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.03.2016 р. №55303913. Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи , яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. За життя [PERSON] вищевказану земельну ділянку на підставі договору оренди землі №61 від 12 березня 2008 року, передала в оренду ТОВ «Єдність» с. Охматів Жашківського району Черкаської області, строком на 7 років до 01.01.2015р., що підтверджується актом прийому-передачі від 12.03.2008р. 09 листопада 2012 року між [PERSON] та ТОВ «Єдність» с. Охматів Жашківського району Черкаської області було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 12 березня 2008 року та зареєстровано її 30 грудня 2012 року у Жашківському районному відділі Черкаської регіональної філії центру ДЗК за №712090004008153. Статтею 11 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 п.2\~ст.16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Згідно ч.ч. 1-6 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України. За змістом частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч.2\~ст.792 ЦК України\~відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Так як, додаткова угода до договору оренди не підписувалася [PERSON], між нею та відповідачем не було досягнуто згоди всіх істотних умов договору. Ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки. З метою встановлення достовірності підпису [PERSON] в додатковій угоді до договору оренди землі від 12 березня 2008 року, зареєстрованої 30 грудня 2012 року у Жашківському районному відділі Черкаської регіональної філії центру ДЗК за №712090004008153, ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 26 жовтня 2016 року по даній справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу. За результатами проведення комплексної судово-технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи, встановлено, що підпис від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» додаткової угоди від 09.11.2012р. до договору оренди землі №61 від 12.03.2008р. в адміністративних межах Охматівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів не [PERSON]. В п. «в»\~ ч. 3 ст. 152 ЗК України визначено, що\~захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"\~ та відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Статтею 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Враховуючи те, що додаткова угода до договору оренди землі від 12 березня 2008 року, зареєстрована 30 грудня 2012 року у Жашківському районному відділі Черкаської регіональної філії центру ДЗК за №712090004008153, підписана не [PERSON], а сторонньою особою, яка не мала на це повноважень, що суперечить вимогам чинного законодавства, суд вбачає підстави для визнання її недійсною. Суд не може погодитися з позицією представника відповідача, який стверджує, що між сторонами було досягнуто домовленості з приводу зміни істотних умов договору, оскільки згідно укладеної додаткової угоди, [PERSON] з 2012 року по 2014 рік отримувала орендну плату в розмірі 5% - більшу ніж вона отримувала по первинному договору оренди (2%), і з питанням отримання нею більшого розміру орендної плати протягом вказаного періоду не зверталася до відповідача і не ставила питання про визнання даної додаткової угоди недійсною, оскільки вважає, що перевірка нарахування орендної плати не є обовязком орендодавця і зазначена обставина не є підставою для відмови [PERSON] в задоволенні позову. Згідно статті 34 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх потреб. У відповідності положень ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові \~витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК\~України). На підставі викладеного та

Outcome: approved