Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

30.06.2020 заявники звернулись до суду із заявою про застосування обмежувального припису стосовно [PERSON] у вигляді заборони перебування у місці їх проживання, заборони наближатися, розшукувати та контактувати з ними. Свої вимоги мотивували тим, що [PERSON] неодноразово притягувався за вчинення домашнього насильства до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 173 КУпАП. Крім цього, вони неодноразово звертались протягом 2017-2020 років до поліції з метою захисту та припинення неправомірних дій [PERSON] відносно їх, оскільки вони постійно зазнають шкоди від протиправних дій останнього. [PERSON] продовжує вчиняти неправомірні дії відносно їх, а саме регулярно в стані алкогольного сп`яніння вчиняє бійки, конфлікти, словесно ображає, чим принижує їх гідність, погрожує та наносить їм тілесні ушкодження, свідками чого часто стають сусіди та інші сторонні люди, що вкрай негативно впливає на їх психоемоційний стан. Неодноразові звернення до поліції щодо припинення незаконних дій [PERSON] відносно їх, не дають позитивного та тривалого результату. Через неправомірні дії [PERSON] вимушені останній час проживати у своїх знайомих, тому вони постійно перебувають в напруженому та пригніченому стані, що вкрай негативно впливає на стан здоров`я та рівень працездатності. В судовому засіданні заявник [PERSON] та представник заявників Бистрицька заяву підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідно до ч. 9, 11 ст. 128 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 223 ЦПК України. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та подані докази, суд дійшов наступного висновку. [PERSON] зареєстрована та проживає разом з [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою, виданою КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськжитлосервіс" (а.с. 16) [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно заявників, що підтверджується копіями постанов Новоград-Волинського міськрайонного суду від 13.04.2020 та 19.05.2020 (а.с. 9,11) На неодноразові звернення [PERSON] до Новоград-Волинського відділу поліції ГУНП в Житомирській області останнім було надано відповідь про те, що в ході перевірки даних звернень не встановлено фактів вчинення кримінальних правопорушень, тому підстав для внесення інформації до ЄРДР немає (а.с. 18-19). Згідно копії з медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] , остання звернулась до медичної установи 01.06.2020 зі скаргами на головний біль, тошноту, болі в місцях осадніння обличчя. Пацієнтка отримала травму. При огляді було виявлено параорбітальні гематоми, осадніння обличчя. З слів пацієнтки була побита внуком 01.06.2020 близько 21 год., що також підтверджується фотокопіями, наданими до матеріалів справи( а. с. 12-15,23). Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п.3, 6, 7, 8 ч.1, ст.1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - батьки (мати, батько) і дитина (діти); інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що заявники, як жертви домашнього насильства, потребують захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявників, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно кривдника строком на шість місяців. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved