Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.06.2012 року між нею та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,03 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Зорянської сільської ради, Володимир-Волинського району, терміном на 5 років, який зареєстровано у 11 липня 2012 року в управлінні Держкомзему у Володимир-Волинському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 072050004002919. Відповідно до п. 9 цього договору на відповідача покладено обов'язок сплачувати орендну плату у розмірі 1500 гривень, але не менше 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки після завершення сільськогосподарських робіт кожного року, але не пізніше 1 грудня кожного року. Незважаючи на умови договору, вона не отримала від відповідача орендну плату за 2012-2013 роки в строки та в розмірі, що передбачені договором. Оскільки відповідач, добровільно розірвати договір оренди землі відмовляється, просить зазначений договір оренди розірвати та стягнути з відповідача усі судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить позов задовольнити, у своїх поясненнях суду зіслалась на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином та своєчасно повідомлений, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судової повістки, а повідомлені позивачем причини неявки в судове засідання суд визнав не поважними, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 2,03 га, яка розташована на території Зорянської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ВЛ № 027904. 06 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди даної земельної ділянки, строком на 5 років, яку відповідач зобов'язався використовувати для ведення особистого сільськогосподарського господарства. Даний договір зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Володимир-Волинському районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за № 072050004002919. Відповідно до вимог п. 9 цього договору, відповідач зобов'язався сплачувати орендну плату у розмірі 1500 гривень, але не менше 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у строки - після завершення сільськогосподарських робіт кожного року, але не пізніше 1 грудня кожного року. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.651 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За приписами ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно п. 38 договору оренди дія його припиняється, шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, внаслідок невиконання другою стороною обов'язків передбачених договором. Відповідно до п.«д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз наведених вище норм закону дає підстави вважати, що порушення орендарем умов договору оренди земельної ділянки в частині несплати орендної плати може бути підставою для розірвання цього договору судом лише в тому випадку, якщо таке порушення (несплата орендної плати) є систематичним, тобто має місце два і більше рази. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12.12.2012 року № 6-146цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суддів. Як вбачається з пояснень представника позивача та матеріалів справи, невиконання відповідачем умов договору, щодо виплати орендної плати має місце за 2012 та 2013 роки. В поясненнях на позовну заяву, відповідач посилався на невикористання ним земельної ділянки у 2012 році. Однак, суд вважає, що дана обставина не є підставою для звільнення від сплати орендної плати, виходячи з наступного. Згідно акту передачі, земельна ділянка відповідачу була передана 06.06.2012 року. Як ствердила в судовому засіданні свідок [PERSON], що з початку 2012 року земельна ділянка позивача була вільною, іншими орендарями не використовувалась, попередні договори оренди закінчились у 2011 році, а домовленість про їх використання між сторонами мала місце ще на початку 2012 року і відповідач мав можливість приступити до освоєння земельної ділянки з весни 2012 року, так як укладення договору вимагало певного часу. Як свідчить постанова про закриття кримінального провадження від 13.12.2013 року, що заява [PERSON] за фактом самовільного захоплення земельної ділянки, переданої йому в оренду гр. [PERSON] головою ФГ "АІС-АГРО" Антощак І.С. не знайшла свого підтвердження. Згідно Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 05.12.2013 року, земельна ділянка належна [PERSON] відповідачем у 2013 році не використовувалась. З аналогічним позовом позивачка зверталась до суду і в 2013 році, однак рішенням апеляційного суду Волинської області їй було відмовлено, оскільки відповідачем не було сплачено орендну плату лише один раз за 2012 рік. На даний час несплата орендної плати має місце і за 2013 рік, що є систематичною її несплатою. Несплата відповідачем протягом двох років орендної плати завдала позивачці істотної шкоди, так як позбавила її можливості отримати те, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди. Зазначені обставини є підставою для розірвання договору оренди. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: approved