Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

26.07.2021 року представник позивачки - [PERSON] , який діє на підставі довіреності від 12.02.2001 року (а.с.25), звернувся в інтересах [PERSON] до суду з позовом до [PERSON] , та просить стягнути з відповідача на користь позивачки пеню (неустойку) по заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 84 985,15 грн. Вимоги обґрунтовує тим, що Болградським районним судом було розглянуто справу № 2-1480 за позовом [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів та на підставі рішення суду 06.11.2007 року був виданий виконавчий лист, який стягувач пред`явила до примусового виконання, а вже 07.11.2007 року за її заявою було відкрито виконавче провадження № 5285706. 24 березня 2010 року виконавче провадження закрито та виконавчий документ направлено за територіальністю до Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області за місцем роботи боржника. [INFO] [PERSON] померла, в той час як дочка, на утримання якої стягувалися аліменти, вийшла заміж та змінила прізвище на « [PERSON] ». Ухвалою Болградського районного суду у виконавчому провадженні було замінено сторону виконавчого провадження з [PERSON] на [PERSON] . В подальшому на підставі ухвали суду від 22.06.2021 року було видано дублікат виконавчого листа. Зазначений дублікат виконавчого листа звернуто до примусового виконання. Постановою державного виконавця від 21.07.2021 року його прийнято до виконання, відкрито виконавче провадження та накладено арешт на кошти та майно боржника. На даний час [PERSON] , [INFO] є повнолітньою. Боржник аліментні зобов`язання не виконував, тому [PERSON] , як спадкоємець та правонаступник померлої [PERSON] , на користь якої було присуджено стягнення аліментів, має право на отримання нарахованих але не одержаних за життя грошей, які крім того, мало бути сплачено боржником на утримання своєї дочки - позивачки по справі. Згідно розрахунку державного виконавця, розмір заборгованості зі сплати аліментів за період з 24.10.2007 року по 05.11.2020 року складає - 84 985,15 грн., тому представник просить стягнути саме цю суму, як пеню по заборгованості зі сплати аліментів. Позивачка [PERSON] та її представник - [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник надав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивачки. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Представник третьої особи - начальник Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - Івашинський В.І. надав 05.10.2021 року заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечень не має. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків тау будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка немає достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що рішенням Болградського районного суду Одеської області від 05 листопада 2007 року по справі № 2-ц-1480/2007 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . На підставі цього рішення 06.11.2007 року було видано виконавчий лист, який звернуто до примусового виконання та відкрите виконавче провадження за № 5285706 від 07.11.2007 року. 24.03.2010 року виконавче провадження закрито та виконавчий лист направлено за територіальністю до Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області на підставі листа ТОВ «Тульчинм`ясо» №100 від 02.03.2010 року, в якому зазначено, що боржник працює на цьому підприємстві. Всі ці факти було встановлено судом під час розгляду справи №497/218/2021, провадження 6/497/9/2021 року (а.с.8-10), за заявою [PERSON] про заміну стягувача у виконавчому провадженні його правонаступником. Ухвалою суду від 25.02.2021 року замінено сторону у виконавчому провадженні №5285706, щодо примусового виконання виконавчого листа від 06.11.2007 року по справі № 2-1480 з [PERSON] на її правонаступника - [PERSON] . Судове рішення набрало законної сили. Окрім вище зазначеного в ухвалі суду від 25.02.2021 року було встановлено, що [INFO] [PERSON] померла. Позивачка є дочкою померлою та змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку із укладенням шлюбу. В подальшому на підставі ухвали Болградського районного суду Одеської області від 22.06.2021 року по справі № 497/865/2021, провадження №6/497/30/2021, видано дублікат виконавчого листа у цивільній справі № 2-ц-1480/2007, який пред`явлено правонаступником [PERSON] до Болградського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) для примусового виконання. Начальник відділу розглянув заяву стягувача [PERSON] та 21.07.2021 року відкрив виконавче провадження №66099781, відповідно до якого з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/6 частки доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.10.2007 року і до 05.11.2020 року (а.с.12). Окрім цього слід зазначити, що при відкритті виконавчого провадження виконавцем було допущено помилку в написанні імені боржника (зазначено « [PERSON] »), але постановою від 23.07.2021 року було змінено ім`я боржника з помилкового « [PERSON] » на правильне « [PERSON] » (а.с.17). Станом на 05.11.2020 року начальником Болградського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Івашинським В.І. складено розрахунок заборгованості по аліментах по АСВП № 66099781, відповідно до якого за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 84 985,15 грн., при цьому період за який була нарахована заборгованість починається з 24.10.2007 року, тобто як зазначено у рішенні суду про стягнення аліментів. Ні яких доказів сплати аліментів боржником за весь період зазначений у рішенні суду від 05.11.2007 року, суду надано не було, тому на підставі наданих суду доказів, слід вважати, що ніяких оплат [PERSON] за весь період стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON] не здійснював. Згідно розрахунків позивача, сума пені (неустойки), яку відповідач зобов`язаний сплатити на її користь станом на листопад 2020 року складає 1 363 057 грн. 55 коп., але враховуючи, що відповідно до ч.1 ст. 196 СК України розмір пені не може бути більше 100% заборгованості, тому, розмір пені за прострочення сплати аліментів становить 84 988,14 грн. (а.с.22-24). Суд погоджується з цім розрахунком. У відповідності до ч.1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (ч.2 ст.195 СК України). Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч.3 ст.195 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Разом із тим згідно з ч. 3 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Отже, розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем (а не стягувачем, чи боржником). Лише визначивши розмір такої заборгованості, можна обчислювати неустойку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 3 від 15 травня 2006р. - передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Так відповідачем не надано до суду доказів, що заборгованість по аліментах утворювалася з незалежних від нього причин. За змістом положень ст. ст. 76-81, 89 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 23.07.2021 року АСВП № 66099781 станом на 05.11.2020 року заборгованість по сплаті аліментів склала 84 985,15 грн. Поряд із цим ч. 1 ст. 196 СК України встановлене обмеження щодо стягнення суми неустойки (пені), яка не може бути більшою 100 відсотків заборгованості. Ураховуючи викладене, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 84 985,15 грн. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст.141 ЦПК України суд, задовольняючи позовні вимоги, стягує з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved