Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свій позов мотивує тим, що 20 травня 2005 року з відповідачем було укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 10 листопада 2016 року рішенням Луцького міськрайонного суду шлюб між сторонами було розірвано. Вказує, що мати малолітніх дітей проживає окремо, та жодного з покладених на неї обов'язків не виконує, не приймає ніякої участі у вихованні дітей. Зазначає, що повністю вихованням та утриманням дітей займається самостійно, без участі та підтримки з боку відповідачки. На підставі наведеного, просить суд, позбавити [PERSON] батьківський прав щодо малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 26 грудня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та розпочато підготовче провадження у справі. Протокольною ухвалою суду від 31 січня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні до викладених у заявах. Просив позов задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялась про день, час та місце розгляду. Будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило. Представник третьої особи в судовому засіданні позовну заяву підтримав повністю, важчає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 10 листопада 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.6). Відповідач [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.7-8). Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні малолітніх дітей. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], про що склалася відповідна нотаріально посвідчена заява. Зокрема, із висновку служби у справах дітей Луцької міської ради № 259 від 31.10.2018 року, вбачається, що після розлучення сторін діти залишилися проживати з матір'ю яка ніде не працювала, не займалась належним чином вихованням дітей, які проживали в умовах, які не відповідали санітарним нормам. Враховуючи інтереси дітей, служба у справах дітей вважає за доцільне просити суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей (а.с. 29). Допитана в судовому засіданні, свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідачку знає давно, вказала на той факт, що [PERSON] зловживаючи спиртними напоями часто залишає дітей одних вдома. Ніколи не відвідувала навчальні заклади в яких перебувають діти. Натомість батько дітей повністю дітей забезпечує та приділяє належну увагу. Крім того, зазначає, що протягом останніх двох років допомагає доглядати за дітьми. Виходячи з вищенаведеного, та з урахуванням тієї обставини, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, щодо позбавлення її батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути 704,80 грн. судового збору, оскільки позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.ст.150, 164, 166, 167, СК України,

Outcome: approved