Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування. Позивачі свої вимоги обґрунтовують тим, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина - житловий будинок, що розташований у [ADDRESS] який був побудований за час перебування у шлюбі із позивачем по справі - [PERSON], тому є об"єктом спільної сумісної власності подружжя. Спадкодавець [PERSON] 15.12.2005 року склав заповіт, відповідного до якого усе належне йому на момент смерті майно заповів сину - [PERSON], позивачу по справі. Крім того, позивачі по справі є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], які фактично прийняли спадщину шляхом спільного зі спадкодавцем проживання до дня його смерті. Тому, просять суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини житлового будинку та надвірних господарсько-побутових будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] як на частку в спільному сумісному майні подружжя, а за [PERSON] - право власності на 1/2 частини вищевказаного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - [PERSON] Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явились, згідно поданих заяв просять проводити розгляд справи у їй відсутності, позов підтримують, просять його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 08.09.2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01.03.1958 року, про що в книзі актів про одруження зроблено відповідний запис за № 2 (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.10.2009 року [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 6). Родинні відносини позивача із спадкодавцем, а саме, що [PERSON] приходиться сином спадкодавця [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.04.1992 року ( а.с.8). Згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] від 15.12.2005 року, [PERSON] заповів сину [PERSON] належний йому житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в в [ADDRESS] (а.с. 7). Заповіт не змінений, не відмінений і не скасований. З представлених документів вбачається, що житловий будинок із господарськими будівлями був збудований позивачем [PERSON] та [PERSON] за час перебування у шлюбі і являється спільною сумісною власністю подружжя . Згідно ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом також встановлено, що згідно постанови державного нотаріуса Ківерцівської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.09.2014 року № 689/02-31, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частку житлового будинку, як на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, та [PERSON] - на 1/2 частку житлового будинку як на спадкове майно за заповітом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 13). Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини житлового будинку та надвірних господарсько-побутових будівель і споруд, що знаходиться в в [ADDRESS], як на частку в спільному сумісному майні подружжя, та за [PERSON] право власності на 1/2 частини вищевказаного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO] року.

Outcome: approved