Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

[PERSON] в липні 2015р. звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 10.07.1992 року у Палаці реєстрації шлюбів та новонароджених в м.Києві вона зареєструвала шлюб з [PERSON], про що складено актовий запис №1710. Від цього шлюбу мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO]. Через постійні суперечки та непорозуміння спільне життя з відповідачем останні два роки не складається. Сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведуть окреме господарство. Шлюбні стосунки також припинені. Наразі шлюб має формальний характер та подальше збереження сімейних відносин з відповідачам є неможливим. Відповідач неодноразово "піднімав на неї руку", наслідком чого є тілесні ушкодження. Рішення про розірвання шлюбу з відповідачем є усвідомленим. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила, що станом на час подання позову приблизно 10 років вона та відповідач не мають спільного бюджету. Відповідач сплачує за дитячий садок, комунальні послуги оплачує кожний з подружя. Подружні стосунки не підтримує з відповідачем приблизно протягом року. Вона купує продукти для себе та дітей, водить молодшу доньку до дитячого садочка та забирає ввечері додому. Відповідач харчується окремо - або сам, або з дітьми, їжу для себе готує сам . Подружжя не має спільного літнього відпочинку, діти влітку відпочивали з нею, відповідач на літній відпочинок не їздив. Вона та відповідач раніше робили спроби примиритися, проте позитивного результату досягти не вдалося. Наполягала на розірванні шлюбу, посилаючись на неможливість збереження сім»ї та те, що перебування в шлюбі суперечить інтересам її та інтересам дітей. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що він та позивачка з початку літа 2016р. не спілкуються взагалі, в серпні цього року подружжя було в стані перемир'я, яке тривало менше місяця. Спільне господарство з позивачкою не ведеться приблизно протягом п»ятнадцяти років, стільки ж часу він та позивачка не мають спільного бюджету, продукти харчування кожний з подружжя придбає окремо. П»ять років тому він був ініціатором розірвання шлюбу, проте його зупинило народження доньки. Вважає необхідним зберегти шлюб в інтересах малолітньої доньки. Зазначив, що сварки між подружжям неодноразово відбувалися в присутності дітей. Оскільки позивачка, він та діти проживають в одній квартирі, молодша донька чує ці сварки. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 10.07.1992 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому у Палаці реєстрації шлюбів та новонароджених у м.Києві про що складено актовий запис № 1710. Від шлюбу мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO]. Судом встановлено, що сторони протягом кількох років не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, протягом року не підтримують шлюбні стосунки. Діти сторін, в т.ч. малолітня донька [PERSON] стають свідками сварок батьків. Судом надавався строк для примирення подружжя, проте стосунки сторін не покращилися, примирення сторони не досягли. Позивачка вважає збереження сім»ї неможливим, посилається на те, що перебування в шлюбі суперечить інтересам її та їх дітей. Відповідач вважає необхідним зберегти шлюб в інтересах малолітньої дитини. За наведених вище обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачи та інтересам їх малолітньої дитини, що мають істотне значення, оскільки малолітня дитина стає свідком сварок подружжя. Тому суд вважає позов задовольнити, шлюб розірвати. Сторони в даній справі не вирішують спір щодо виховання, утримання неповнолітньої дитини, поділу спільно нажитого майна. На підставі наведеного, ст.ст. 21, 24, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved