Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

22 квітня 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу вони з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги на утримання дітей. Тому вона просила стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала. Відповідач позов визнав та повідомив, що за рішенням суду на даний час з нього також стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Красноокнянськго районного суду Одеської області від 26 квітня 2013 року /а.с.3-4/. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] і, згідно наданих копій свідоцтв про народження дітей, відповідач є батьком /а.с.5-6/. Діти проживають разом з позивачем /а.с.7/. Відповідач працює, має постійний заробіток /а.с.16/. Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 02 листопада 2005 року з відповідача стягнуто аліменти на двох неповнолітніх дітей - доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на кожну дитину до повноліття доньки [PERSON], тобто до [INFO] року, а далі в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до повноліття дочки [PERSON], тобто до [INFO] року /а.с.18/. Станом на 12 травня 2015 року відповідач сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно /а.с.16-18/. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до роз'яснень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 ''Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів'' вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, наявність у відповідача іншої дитини, на утримання якої він вже сплачує аліменти, не звільняє його від обов'язку утримання дітей [PERSON] та [PERSON], оскільки згідно зі ст.ст. 180, 182, 183, Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, розмір аліментів, відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути менший, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до ч.4 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження", загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Таким чином, стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, як просить позивач, не перевищує 70-відсотковий максимум всіх відрахувань з заробітної плати при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. Тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Тому згідно із ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у доход держави.

Outcome: approved