Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом в якому зазначає, що 21.08.2008 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», було укладено кредитний договір № 243452-CRED. Згідно договору, банком було надано [PERSON] кредит на споживчі цілі в сумі 35000 грн. на умовах, зазначених в договорі. П.1.4 кредитного договору встановлено строк повного погашення кредиту 17.02.2010 р., який може бути змінено згідно п.п.2.3.1, 2.4.1 договору. В забезпечення виконання [PERSON] умов договору, між нею та банком було укладено договір поруки № 243452/2 від 21.08.2008 р., згідно якого вона взяла на себе зобов»язання відповідати перед кредитором за виконання обов»язків боржником за кредитним договором в якості солідарного боржника. У зв»язку з неналежним виконанням [PERSON] обов»язків за кредитним договором, в грудні 2009 р. банк звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором № 243452-CRED. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17.02.2010 р. по справі № 2-923/10 стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] та іншого поручителя [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 30090,25 грн. заборгованості та неустойки за кредитним договором. Згідно рішення, заборгованість в сумі 30090,25 грн. складається з: заборгованості за кредитом - 26526,98 грн.; заборгованості за відсотками - 1892,31 грн.; штрафу - 1670,96 грн. Розмір заборгованості було визначено станом на 29.07.2009 р. На виконання рішення суду нею було сплачено встановлений судовим рішенням борг банку шляхом внесення коштів в сумі 30090,25 грн. на рахунок ГУЮ в Запорізькій області, підрозділ Комунарський ВДВС ЗМУЮ, де було відкрито виконавче провадження ВП № 32854129 про стягнення з неї боргу. Після сплати вищезазначеної суми виконавче провадження було закінчено. Але наприкінці 2013 р. нею була отримана копія позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованості за тим самим кредитним договором в сумі 53086,91 грн. Як було зазначено банком, заборгованість складається з суми відсотків, нарахованих за час несплати суми, визначеної рішенням суду від 17.02.2010 р. по справі № 2-923/10. До пред»явлення до суду цього позову жодних вимог банку про необхідність сплати зазначеної заборгованості нею не отримано. Як вбачається з кредитного договору, строк повного погашення кредиту встановлено 17.02.2010 р., будь-яких угод щодо продовження цього строку не укладалося. Посилаючись на ч.4 ст.559 ЦК України, за позовом [PERSON] просить визнати припиненим зобов»язання поручителя за договором поруки № 243452/2 від 21.08.2008 р., укладеним між ПриватБанком та нею. Позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с.22-23). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.08.2008 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», було укладено кредитний договір № 243452-CRED, за умовами якого банком було надано [PERSON] кредит на споживчі цілі в сумі 35000 грн. (а.с.5-7). П.1.4 кредитного договору встановлено строк повного погашення кредиту 17.02.2010 р., який може бути змінено згідно п.п.2.3.1, 2.4.1 договору. В забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору, між [PERSON] та банком було укладено договір поруки № 243452/2 від 21.08.2008 р., згідно якого позивач взяла на себе зобов»язання відповідати перед кредитором за виконання обов»язків боржником за кредитним договором в якості солідарного боржника (а.с.8). У зв»язку з неналежним виконанням [PERSON] обов»язків за кредитним договором, в грудні 2009 р. банк звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором № 243452-CRED. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17.02.2010 р. по справі № 2-923/10 стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] та іншого поручителя [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 30090,25 грн. заборгованість та неустойки за кредитним договором, що складається з: заборгованості за кредитом - 26526,98 грн.; заборгованості за відсотками - 1892,31 грн.; штрафу - 1670,96 грн. Розмір заборгованості було визначено станом на 29.07.2009 р. (а.с.9). На виконання рішення суду [PERSON] сплатила встановлений судовим рішенням борг банку шляхом внесення коштів в сумі 30090,25 грн. на рахунок ГУЮ в Запорізькій області, підрозділ Комунарський ВДВС ЗМУЮ, де було відкрито виконавче провадження ВП № 32854129 про стягнення з неї боргу. Після сплати нею вищезазначеної суми виконавче провадження було закінчено (а.с.10). Наприкінці 2013 р. позивач отримала копію позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованості за тим самим кредитним договором в сумі 53086,91 грн., що складається з суми відсотків, нарахованих за час несплати суми, визначеної рішенням суду від 17.02.2010 р. по справі № 2-923/10. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як передбачено п.1.4 кредитного договору, строк повного погашення кредиту 17.02.2010 р. В п.11 договору поруки зазначено, що він діє до повного виконання зобов»язань за кредитним договором, тобто строк дії договору поруки в розумінні ст.252 ЦК України не було встановлено. П.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 р. №5 роз"яснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином , останнім днем передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання, протягом якого кредитор вправі пред'явити вимогу до поручителя, припадає на 17.08.2010 року, тоді як повідомлення вимога до позивача, як поручителя за [PERSON], до звернення до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» в 2013 році взагалі не направлялась, і це підтверджує про пропуск строку, встановленого законом для пред"явлення вимог до поручителя. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а доводи представника відповідача, викладені в письмових запереченнях, не спростовують висновків суду з наведених вище підстав. На підставі викладеного,

Outcome: approved