Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що він працював на підприємстві «Свема», починаючи з 09.10.1984 року до 16.05.1995 року з перервою на службу в армії. Наразі позивач почав збирати документи для оформлення пенсії та в ході перевірки достатності трудового стажу з`ясувалось, що, незважаючи на відповідні записи в трудовій книжці, накази про звільнення позивача на підприємстві відсутні. Зазначене перешкоджає позивачу реалізувати своє право на соціальний захист, передбачене ст. 46 Конституції України. Посилаючись на вказане, просить встановити факт його роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Акціонерна компанія «Свема» з 02.10.1984 по 06.11.1985 учнем шліфувальника інструментального цеху, шліфувальником мокрої шліфовки 2 розряду інструментального цеху, та з 01.02.1988 по 12.05.1995 шліфувальником 3 розряду інструментального цеху, шліфувальником 4 розряду інструментального цеху, шліфувальником 5 розряду інструментального цеху. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи без його участі та задовольнити заявлені ним вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, ліквідатор підприємства надав заяву про розгляд справи без їх участі, відзиву на позов, заперечень не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного: З копії посвідки на постійне проживання в України та матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у с. Богданівка Шосткинського району Сумської області. Згідно записів в трудовій книжці серії [NUMBER] , заведеній 09.10.1984 на ім`я [PERSON] , [INFO] , останній 02.10.1984 був прийнятий учнем шліфувальника інструментального цеху на Шосткинське виробниче об`єднання «Свема» на підставі наказу від 26.09.1984 № 9/1950 - запис № 1; -01.04.1985 [PERSON] було присвоєно 2 розряд шліфувальника мокрої шліфовки інструментального цеху на підставі наказу від 19.04.1985 № 78- запис № 2; - 06.11.1985 позивача було звільнено в зв`язку з призовом в Радянську армію - наказ від 31.12.1985 № 12/3414 - запис № 3; - 01.02.1988 [PERSON] був прийнятий шліфувальником 3 розряду інструментального цеху Шосткинського ВО «Свема» на підставі наказу від 26.01.1988 № 1/1009 - запис № 5; -01.01.1990 [PERSON] присвоєно 4 розряд шліфувальника інструментального цеху на підставі наказу від 26.01.1990 № 11 - запис № 6; -01.01.1994 [PERSON] присвоєно 5 розряд шліфувальника інструментального цеху на підставі наказу від 22.12.1993 № 2010 - запис № 7; -12.05.1995 -позивач був звільнений з підприємства за власним бажанням на підставі наказу від 16.05.1995 № 5/328 - запис № 8. З подальших записів в трудовій книжці вбачається, що позивач з 1995 по 1998 рік працював на АО «Юганськнафтогаз», а з 01.07.1998 по 12.01.2004 в МПП «Максим» в м. Шостка та з 2005 по 2010 на підприємствах в районах Крайньої півночі. З дослідження трудової книжки вбачається, що записи в ній здійснювались безперервно, наявні штампи та печатки підприємств, підписи та прізвища осіб, відповідальних за ведення трудової книжки. Згідно довідки, виданої ВАТ «АК «Свема» від 21.01.2019 № 4, підприємство неодноразово перейменовувалось та змінювало форми власності, а саме: з 25.04.1975 - Шосткинське виробниче об`єднання «Свема», з 23.10.1987 - Шосткинське науково-виробниче об`єднання «Свема», з 26.12.1990 - виробниче об`єднання «Свема», з 18.05.1993 - орендне підприємство « Шосткинське виробниче об`єднання «Свема» , з 22.11.2001 - відкрите акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Свема». На виконання ухвали суду про витребування доказів стороною відповідача були надані належним чином завірені копії наступних документів: - наказ № 9/1950 від 26.09.1984 про прийом [PERSON] на Шосткинське ВО «Свема» з 02.10.1984 учнем шліфувальника; - наказ № 78 від 19.04.1985 директора Шосткинського ВО «Свема» по цеху № 23 про присвоєння [PERSON] - учню шліфувальника 2 розряду шліфувальника мокрої шліфовки; - наказ № 1/1009 від 26.01.1988 року про прийом на роботу [PERSON] на Шосткинське ВО «Свема» з 01.02.1988 шліфувальником 3 розряду; - наказ № 11 від 26.01.1990 про присвоєння [PERSON] шліфувальнику інструментального цеху (цех № 23) 4 розряду з 01.01.1990; - наказ від 22.12.1993 № 2010 про присвоєння [PERSON] шліфувальнику інструментального цеху (цех № 23) 5 розряду з 01.01.1994; - особова картка ФТ-2 табельний номер 1784, на ім`я [PERSON] , [INFO] в с. Богданівка Шосткинського району Сумської області, згідно записів в якій, останній прийнятий на роботу 02.10.1984, звільнений 06.11.1985 в зв`язку з призовом в армію; - особова картка ФТ-2, табельний номер 1812 , на ім`я [PERSON] , [INFO] в с. Богданівка Шосткинського району Сумської області, згідно записів в якій, останній прийнятий на роботу 01.02.1988, звільнений 12.05.1995 за власним бажанням. Згідно листа ліквідатора ВАТ АК «Свема» накази про звільнення [PERSON] з роботи за № 12/314 від 31.12.1985 та № 5/328 від 16.05.1995 в архіві підприємства не збереглися. Статтею 21 КЗпП України наведено визначення трудового договору, це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Згідно п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 16 листопада 1973 р. № 529 "Про трудові книжки робітників і службовців" (яка діяла на час прийняття позивача на роботу в 1984 році) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівників і службовців. Відповідно до п. 6 вказаної постанови до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.3. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мінюсту та Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 № 58, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). - п. 2.4 Інструкції Як вказувалось вище, записи в трудовій книжці [PERSON] здійснювались безперервно, з зазначенням наказів, на підставі яких вносились записи, наявні штампи та печатки підприємств, підписи та прізвища осіб, відповідальних за ведення трудової книжки. Тобто ведення трудової книжки позивача здійснювалось у повній відповідності до вимог вищезазначених нормативних актів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до положень ст. 76-80 ЦПК України докази, надані стороною, мають відповідати вимогам належності, достовірності, допустимості та достатності. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ч.1-2 ст. 77 ЦПК України) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (ст. 79 ЦПК України) Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ч. 1,2 ст. 80 ЦПК України) Дослідженими в судовому засіданні належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами в сукупності підтверджується факт перебування позивача у трудових відносинах з ВАТ «АК «Свема» з 02.10.1984 по 06.11.1985 учнем шліфувальника інструментального цеху, шліфувальником мокрої шліфовки 2 розряду інструментального цеху, та з 01.02.1988 по 12.05.1995 шліфувальником 3 розряду інструментального цеху, шліфувальником 4 розряду інструментального цеху, шліфувальником 5 розряду інструментального цеху. Втрата наказів про звільнення підприємством, відповідальним за їх збереження, не може ставити під сумнів достовірність записів в трудовій книжці та достовірність перебування особи у трудових відносинах з підприємством, оскільки саме трудова книжка (а не накази по підприємству) є основним документом, підтверджуючим трудову діяльність працівника та факт перебування особи в трудових відносинах з підприємством, установою чи організацією. Недбале ставлення осіб, відповідальних за збереження документації підприємства, до своїх обов`язків, або втрата документів внаслідок форс-мажорних обставин (пожежа, затоплення, тощо), не може мати своїм наслідком заперечення факту перебування особи у трудових відносинах та покладання на особу тягаря доведення відповідного факту, зважаючи на достатність, повність і точність записів у трудовій книжці. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved