Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

16 червня 2016 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] міської ради Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог, зазначив, що 04 жовтня 2015 року помер його батько - [PERSON]. Після смерті батька відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими та побутовими будовами розташований за адресою: Донецька область, м. Словянськ, пров. Довженка, 56, та на земельну ділянку за цією ж адресою, площею 0,0601 га для будівництва і обслуговування будинку і господарських будівель. У встановлені законом порядок та строки, позивач прийняв спадщину звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори, за наслідками чого було заведено спадкову справу. Сестра позивача [PERSON] відмовилась від спадщини на його користь. На успадкований житловий будинок, позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, нотаріусом позивачу було відмовлено. Підставою відмови стало те, що його батько [PERSON] за життя не зареєстрував у встановленому законом порядку право власності на вказану земельну ділянку. За таких обставин, позивач успадкував житловий будинок, земельну ділянку під ним, та прийняв спадщину, однак позбавлені можливості оформити спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній документ, який би підтверджував право власності на земельну ділянку за його батьком. З огляду на викладене, позивач позбавлений можливості захистити свої спадкові права іншим шляхом аніж як через звернення до суду, у зв'язку із чим і звернувся до суду із даним позовом та просив ухвалити рішення яким як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], який помер 04 жовтня 2015 року у м. Словянську Донецької області, право власності на земельну ділянку розташовану за адресою: Донецька область, м. Словянськ, провулок Довженка № 56, площею 0,0601 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1414100000:01:016:1728. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 15 червня 2016 року (а.с. 25), будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявились. Позивачем суду надано заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити (а.с. 83). Представник відповідача [PERSON] міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, на адресу суду надано клопотання з проханням розгляд справи проводити без участі представника Ради, рішення винести на розсуд суду з урахуванням наявних у справі матеріалів (а.с. 82). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є рідними сином померлого [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвам про народження: [PERSON]: VII-УР №0149359 (а.с. 7). Згідно із свідоцтвом про смерть [PERSON]: І-НО №925625 виданого ВДРАЦС по м. Слов'янську реєстраційної служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції в Донецькій області, [PERSON] помер у віці 72 років у місті Словянську Донецької області 04 жовтня 2015 року (а.с. 8). Після смерті батька відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими та побутовими будовами розташований за адресою: Донецька область, м. Словянськ, пров. Довженка, 56, та на земельну ділянку за цією ж адресою, площею 0,0601 га для будівництва і обслуговування будинку і господарських будівель. Зазначена земельна ділянка спадкодавцю належала на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №347, укладеного між ним як покупцем та [PERSON] як продавцем, 30 січня 2002 року (а.с. 17,17з.б.). У встановлені законом порядок та строки, позивач прийняв спадщину звернувшись 18 лютого 2016 року із відповідною заявою до нотаріальної контори, що підтверджується заявою [PERSON] (а.с. 37). 18 лютого 2016 року сестра позивача [PERSON] відмовилась від спадщини на його користь (а.с. 51,48). За наслідками звернення до нотаріальної контори, нотаріусом було заведено спадкову справу № у спадковому реєстрі 58598647, про що, зокрема свідчить витяг зі спадкового реєстру №43735708 від 28 квітня 2016 року (а.с. 60). 28 квітня 2016 року, позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на успадкований ним після смерті батька житловий будинок (свідоцтво про право на спадщину за законом № 1036 (а.с. 11)). Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, нотаріусом позивачу було відмовлено. Так, зі змісту постанови приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 квітня 2016 року, за №256/02-31, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку розташовану за адресою: Донецька область, м. Словянськ, пров. Довженка, 56, було відмовлено, у зв'язку із відсутністю реєстрації права власності на вказану земельну ділянку за спадкодавцем (а.с. 15-16). Так, згідно із витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1401997292016 від 07 червня 2016 року, право власності на земельну ділянку розташовану за адресою: Донецька область, м. Словянськ, пров. Довженка, 56, значиться зареєстрованим за [PERSON] (а.с. 19, 19 з.б.). Згідно із повідомленням Відділу держгеокадастру у м. Словянську Донецької області, №9-28-0.5-683/2-16 від 01 липня 2016 року, отриманого за запит суду, станом на 01 січня 2013 року за даними Державного земельного кадастру, право власності на земельну ділянку за адресою: Донецька область, м. Словянськ, пров. Довженка, 56, площею 0,0601 га зареєстроване за [PERSON] ( на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДН №170957 (а.с. 18,18 з.б.). Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №61742884, отриманого на запит суду 17 червня 2016 року, відомості про реєстрацію прав власності на земельну ділянку кадастровий номер 1414100000:016:1728 відсутні (а.с. 31). Наведене узгоджується із даними матеріалів спадкової справи: заведеної 18 лютого 2016 року до майна померлого [PERSON] за №08/2016 та зареєстрованої у спадковому реєстрі за №58598647 (а.с. 34-78). Відповідно ст.ст.\~1216,1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із положеннями ч.5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов'язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності. Відповідно до п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із роз'ясненнями Постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята\~статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Частина 1\~ст. 55 Конституції України\~передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно із ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених\~Конституцією України. Згідно із п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно п. 1 ч. 2\~ст. 16\~\~ЦПК України,\~\~визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно ч. 4\~ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті у зв'язку з чим, на даний час, неможливо оформити право власності на спірний житловий будинок належний померлій, що дало б можливість позивачам отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця. Відповідно ч. 1 п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника та ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Як встановлено у судовому засіданні і видно із матеріалів справи, позивач як спадкоємець першої черги за законом позбавлений можливості оформити належне йому право власності земельну ділянку в порядку спадкування відповідно вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на вказану земельну ділянку за спадкодавцем відсутня, а останній помер. Судом також встановлено, що інших спадкоємців, які б претендували на спірну земельну ділянку немає, а тому, аналізуючи встановлені у судовому засіданні обставини справи та відповідні ним правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved