Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

27.03.2018 позивач [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, позовні вимоги якого 11.09.2018 року було уточнено, та відповідно просила суд: - позбавити відповідача [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; - стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітніх дітей, позбавлених батьківського піклування, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки заробітної плати щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, який встановлюється згідно Закону України про державний бюджет України на поточний рік (а.с. 2-4, 50). В обґрунтування позову зазначила, що відповідач [PERSON] є її рідним сином, перебував у шлюбі з [PERSON], який було розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 26.03.2013 р. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час перебувають на утриманні позивача та її чоловіка, і проживають з ними з травня 2017 року, хоча зареєстровані за місцем реєстрації матері: [ADDRESS]. Мати малолітніх дітей, [PERSON], [INFO] померла, а батько дітей, відповідач [PERSON], згідно вироку Бориспільського міськрайонного суду від 14.07.2015 р. перебував у місцях позбавлення волі. Внаслідок чого, рішенням виконкому Бориспільської міської ради дітям будо надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, та в подальшому встановлено над ними опіку і призначено опікунами позивача, яка є бабусею дітей, та її чоловіка, дідуся дітей. На підставі ухвали Ірпінського міськрайонного суду Київської 13.03.2018 р. відповідач був звільнений умовно достроково з місць позбавлення волі, та 14.03.2018 р. прибув до свого місця реєстрації та проживання: [ADDRESS]. На даний час відповідач проживає окремо, у друзів у м.Києві, життям своїх дітей не цікавиться. Позивач зазначила, що відповідач звернувся до служби у справах дітей з заявою, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно дітей, у зв'язку з складними життєвими обставинами, матеріальною неспроможністю, відсутністю роботи, неможливістю надати дітям належної освіти і розвитку та психологічною неможливістю в подальшому їх виконувати. Тому вважає, що з метою повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей, є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітніх дітей. У судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала та підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте, надав заяви (а.с.26, 49), згідно якими просив справу розглянути за його відсутністю, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно його дітей: [PERSON] - [INFO], та [PERSON]-[INFO]. Представник третьої особи - органу опіки та піклування-Служби у справах дітей та сім'ї Бориспільської міської ради Київської області, у судовому засіданні підтримала позов, не заперечувала щодо його задоволення. Малолітні [PERSON] та [PERSON] також не заперечували щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, а також у порядку ст. 171 СК України, заслухавши пояснення залучених до участі у справі малолітніх [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи та надані документи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилися [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5,6). У графі «мати» зазначено [PERSON], у графі «батько» - [PERSON]. Батьки малолітніх перебували в зареєстрованому шлюбі, який 26 березня 2013 року було розірвано, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] та копією рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.03.2013 року( а.с.7,8). Батько дітей, відповідач [PERSON], згідно вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2015 року був засуджений до 6 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч.2 та ч.3 ст. 185 КК України (а.с.14). Мати дітей - [PERSON], померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Враховуючи зазначені обставини, рішенням виконавчого комітету міської ради від 03.04.2017 року за № 184, малолітнім [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.19). У подальшому, рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області № 260 від 15 травня 2017 року над малолітніми дітьми, позбавленими батьківського піклування, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], встановлено опіку та призначено опікуна бабусю по батьку - [PERSON], та дідуся по батьку - [PERSON]. Закріплено за малолітніми право на житло за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Згідно довідки про звільнення серії КИВ № 17107 від 13.03.2018 р. вбачається, що на підставі ухвали Ірпінського м/с Київської області від 02.03.2018 р. відповідно до ст.81 КК України, відповідача [PERSON] було звільнено від подальшого відбуття покарання умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 24 дні, який 14.03.2018 р. прибув до місця своєї реєстрації та проживання, за адресою: [ADDRESS] ( а.с.15). Встановлено, що відповідач [PERSON] після звільнення з місць позбавлення волі не заявив про себе, як такого, що бажає виховувати дітей, змінив місце свого проживання, з дітьми не проживає та не цікавиться їхнім життям, не приділяє уваги їхньому вихованню, не дбає про їхнє ні фізичне ні моральне здоров'я, матеріально не забезпечує. Той факт, що малолітні діти проживають разом з позивачем, за адресою: [ADDRESS], та знаходяться на його утриманні, відповідачем не оспорюється. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З висновку органу опіки та піклування, погодженого 30.07.2018 року рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради № 498, вбачається, що орган опіки та піклування вважає можливим позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.42,43). У висновку також зазначено, що після звільнення з місць позбавлення волі [PERSON] не написав заяву до органу опіки та піклування про передачу йому дітей на виховання, з дітьми не проживає, змінив місце свого проживання (акт депутата від 17.03.2018), не має постійної роботи, матеріально неспроможний утримувати дітей, надати їм належну освіту та розвиток, дбати про їхнє здоров'я та добробут. [PERSON] написав заяву до служби у справах дітей та сім'ї міської ради від 21.08.2018 № 01-16-126 про те, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно його малолітніх дітей. Із пояснень позивача, малолітніх дітей, та досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів справи, встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей, та не приймає участі у їхньому вихованні та утриманні, не проявляє батьківської турботи, хоча має таку можливість. Станом на день розгляду справи, суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про виявлення відповідачем [PERSON] батьківських обов'язків по вихованню, піклуванню та утриманню малолітніх дітей. Аналізуючи вищенаведені обставини, слід прийти до висновку, що з метою захисту законних прав та інтересів малолітніх [PERSON] та [PERSON], слід позбавити відповідача батьківських прав. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно до ч.1 ст.180 та ч.3 ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч.2 вказаної статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання малолітніх дітей та на його утриманні є інші непрацездатні особи, суду надано не було. З урахуванням викладених, встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку, що за своїм матеріальним станом відповідач, який є особою працездатного віку, заперечень проти позову не подав, може сплачувати аліменти в визначеному позивачем розмірі 1/3 частки заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Такий розмір аліментів забезпечить мінімальне утримання дітей та не погіршить матеріального стану платника аліментів. Згідно ст.191 Сімейного кодексу України суд стягує аліменти від дня пред'явлення позову. За змістом ст.141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок за вимогою майнового характеру про стягнення аліментів підлягають стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а також підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 гривень 80 копійок( а.с.1). Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved