Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

19 березня 2014 року позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються на те, що 27 лютого 1996 року укладений договір купівлі-продажу між [PERSON] (від імені якої за довіреністю діяв [PERSON]) та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своїх дітей [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до умов договору продавець продав, а позивачі та їх мати купили квартиру [ADDRESS]. З дня придбання квартири позивачі разом зі своєю матір'ю переїхали проживати разом за новою адресою їх придбаного помешкання. [INFO] матір [PERSON] померла. Враховуючи, те що спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР в редакції 1963 року, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Після смерті [PERSON] позивачі залишились проживати разом за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що документи які посвідчують як про родинний зв'язок з померлою, так і на придбане сім'єю [PERSON] у 1996 році нерухоме майно були загублені, поновивши та одержавши дані документи повторно лише у 2013 році, позивачі звернули з відповідною заявою до Третьої дніпропетровської держаної нотаріальної контори за для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS], що належала їх померлій матері. 14.10.2013 р. постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири № [ADDRESS], після смерті їх матері [PERSON] та рекомендовано звернутися до суду щодо встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на вищезазначену частину. Просили: Встановити факт прийняття [PERSON] спадщини за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS], після померлої [INFO] [PERSON].; Встановити факт прийняття [PERSON] спадщини за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS], після померлої [INFO] [PERSON].; Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом першої черги на 1/6 частину квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлої [INFO].; Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом першої черги на 1/6 частину квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлої [INFO]. У судовому засіданні позивачі та представник позивачів заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. У судове засіданні інші сторони не з'явились. Справа розглянута в порядку ст. 169 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено у судовому засіданні, 27 лютого 1996 року укладений договір купівлі-продажу між [PERSON] (від імені якої за довіреністю діяв [PERSON]) та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своїх дітей [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до умов договору продавець продав, а позивачі та їх мати купили квартиру [ADDRESS]. Продаж зазначеної квартири було вчинено за 67 000,00 крб., які представник продавця отримав в день підписання даного договору купівлі-продажу. Даний договір купівлі-продажу посвідчений державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 3-1240. Проте не зареєстрований в КП «ДМБТІ». Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР від 18.07.1963 p., який діяв на момент укладення сторонами Договору купівлі-продажу, договір є укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані за законом або необхідні для договорів даного виду, а також: всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно до ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Вказані вище приписи зазначених норм права, що діяли на момент придбання квартири позивачами, були виконані сторонами договору в повному обсязі. Між ними в нотаріальній формі було досягнуто згоду з усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири. Відповідно до ч. 4 ст. З Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. А отже зазначений Договір купівлі-продажу від 27.02.1996 р. є укладеним та дійсним, а покупці такими, що набули право власності на придбане ними нерухоме майно. З дня придбання квартири позивачі разом зі своєю матір'ю переїхали проживати разом за новою адресою їх придбаного помешкання. [INFO] матір позивачів - [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстрації служби Дніпропетровського міського управління юстиції 20.09.2013 року, актовий запис № 573. Враховуючи, те що спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР в редакції 1963 року, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. На підставі ч. 1 ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. На підставі ч. 2 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її сини [PERSON] та [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири № [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] позивачі залишились проживати разом за адресою: [ADDRESS], хоча відповідно до довідки про склад сім і' були зареєстровані за адресою придбаної квартири значно пізніше. Даний факт постійного проживання позивачів у вказаній квартирі підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Слід враховувати, що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Отже, на момент відкриття спадщини в 1998 році позивачі постійно проживали в кв. [ADDRESS], 1/3 частина якої є спадковим майном, їх померлої матері. Спадщину після смерті своєї матері позивачі прийняли фактично, так як спільно проживали весь час до її смерті, належним чином утримували її частину, а отже фактично вступили в управління та володіння спадковим майном і набули на нього право в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, що діяв на момент існування спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Враховуючи наведене вище, обидва спадкоємця прийняли спадщину після їх померлої матері [PERSON] в межах строків, передбачених законодавством. У зв'язку з тим, що документи які посвідчують як про родинний зв'язок з померлою, так і на придбане сім'єю [PERSON] у 1996 році нерухоме майно були загублені, поновивши та одержавши дані документи повторно лише у 2013 році, позивачі звернули з відповідною заявою до Третьої дніпропетровської держаної нотаріальної контори за для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS], що належала їх померлій матері. 14.10.2013 р. постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири № [ADDRESS], після смерті їх матері [PERSON] та рекомендовано звернутися до суду щодо встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на вищезазначену частину. Враховуючи дані обставини, та те, що позивачі є єдиними спадкоємцями померлої матері ще у 1998 році, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, Встановити факт прийняття [PERSON], [INFO] спадщини за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS], після померлої [INFO] [PERSON].; Встановити факт прийняття [PERSON], [INFO] спадщини за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS], після померлої [INFO] [PERSON].; Визнати за [PERSON], [INFO] право власності в порядку спадкування за законом першої черги на 1/6 частину квартири [ADDRESS], після померлої [INFO] [PERSON].; Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом першої черги на 1/6 частину квартири [ADDRESS], після померлої [INFO] [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1497 грн. 00 коп. віднести за рахунок [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved