Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, як повнолітня дитина, що продовжує навчання. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона народилася [INFO] і її батьком є [PERSON] Батько на її утримання сплачував аліменти до її повноліття, зараз стягнення аліментів припинено через її повноліття. На даний час вона є студенткою денної форми навчання Вінницького державного педадогічного університету імені Михайла Коцюбинського на комерційних засадах, термін навчання з 1.09.2012 року по 30.06.2016 року. Загальна вартість навчання за весь його термін становить 36400 гривень. Її утримання, навчання та проживання повністю оплачує її мати, а батько матеріальної допомоги на її утримання як повнолітньої дочки, що навчається, не надає, хоча має таку можливість. Тому вона потребує утримання від батька, та просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 30% прожиткового мінімімуму для працезданих осіб щомісячно, з дня подання позову до суду та до 30 червня 2016 року або до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку, в залежності від того, яка з зазначених обставин настане першою. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та надала пояснення аналогічні тим обставинам , які викладені нею в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав та розуміє про необхідність допомогти дочці з навчанням. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком позивача у справі [PERSON], яка народилася [INFO] та даний час є студенткою денної форми навчання Вінницького державного педадогічного університету імені Михайла Коцюбинського на комерційних засадах, термін навчання з 1.09.2012 року по 30.06.2016 року. Відповідно до ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] має право на утримання від батьків як повнолітня дитини, що продовжує навчання до досягнення нею 23-х років і потребує матеріальної допомоги, а відповідач у справі [PERSON] позов визнав і не заперечують проти задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення по цивільній справі" передбачено, що за змістом частини четвертої ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд вважає можливим прийняти визнання позову відповідачем [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання [PERSON], так як це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved