Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

20.01.2021р. представник позивача звернувся до суду із вказаною заявою, покликаючись на те, що після підписання 02.05.2019р. відповідачкою кредитного договору № 95328752000 їй був відкритий картковий рахунок і вона підтвердила свою згоду на те, що викладені у Договорі та Правилах споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк» умови є укладеним кредитним договором між нею та банком. Банк свої зобов`язання перед відповідачкою виконав шляхом надання кредиту в сумі 49910 грн., з яких 49650 грн. на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на картковий рахунок відповідача, 260 грн. на оплату страхового платежу відповідно до договору добровільного страхування. Позичальник зобов`язувалася згідно умов договору повернути наданий кредит, інші платежі у відповідності з Правилами споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» та договором на рахунок банку шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 3373 грн. відповідно до графіка, що викладений у додатку до договору, але у повному обсязі не пізніше 02.05.2023р. Відповідно до Додаткової угоди до кредитного договору від 25.05.2020р. сторони погодили, що наступний ануїтетний платіж за квітень 2020р. у розмірі 3382.25 грн., травень 2020р. у розмірі 3373 грн. переноситься на червень 2023р. в розмірі 6437.80 грн., липень 2023р. у розмірі 6428.55 грн., відповідно з чим збільшується строк кредитування. Згідно п.3.8 Договору за користування кредитними коштами відповідачка зобов`язувалася сплачувати проценти у розмірі 77 % річних, відповідно до п.3.2 за користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін процентна ставка встановлюється у розмірі 84 % річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Всупереч умов кредитного договору відповідачка тривалий час не здійснює своєчасних платежів в повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту, процентам, комісії, чим суттєво порушує взяті на себе зобов`язання, що підтверджується довідками розрахунку заборгованості. Станом на 29.12.2020р. заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, а також пені становить 65470.92 грн., з яких 47294.04 грн. заборгованість за кредитом, 17949.78 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом та 227.10 грн. заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін (ст..625 ЦК України). Вжиття заходів досудового врегулювання спору шляхом надіслання вимоги відповідачці не призвело до погашення заборгованості у повному обсязі. З огляду на вищенаведене просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] в користь АТ "УкрСиббанк" заборгованість по кредитному договору в сумі 65470 грн. 92 коп., сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2270 грн., а також витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві, поданій в суд, зазначив про розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату та час проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а також від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності та не повідомлено про причини неявки. Також відповідачкою не було подано відзиву на позовну заяву АТ «Укрсиббанк». У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає,\~що у\~справі є\~в наявності\~достатньо матеріалів\~про права\~і взаємовідносини\~сторін для\~розгляду справи\~за відсутності\~відповідачки \~і постановлення\~заочного рішення,\~оскільки прийняття\~такого рішення\~не суперечить\~закону та\~відповідає вимогам\~ст.280\~ЦПК України. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із змісту зазначеної статті випливає, що предметом кредитного договору є грошові кошти, а кредитодавцем виступає фінансова установа. Згідно з ст.ст.526,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.611,\~625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання або розірвання договору, зміна умов договору, сплата неустойки чи відшкодування збитків. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням\~\~встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.2\~ст.1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. Як вбачається із Договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 95328752000 від 02.05.2019р., укладеного між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] , а також Додатку № 1 до цього договору, відповідачка [PERSON] отримала від позивача кредит в сумі 49910 грн. на задоволення особистих потреб як споживача та зобов`язувалася повертати його, а також плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів згідно графіку платежів, що міститься в Додатку № 1 до Договору, але в будь якому випадку до 02.05.2023р.. Розмір ануїтетного платежу встановлений п.3.6 Договору в розмірі 3373 грн.. Згідно п.3.8 вказаного Договору процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 77 % річних. Пунктом 3.9 Договору встановлено, що за користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 84 % річних, яка застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором, та починає нараховуватися на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після несплати або не повної сплати платежу встановленого в Договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості. Банк свої зобов`язання за Договором виконав, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості за кредитом [PERSON] станом на 29.12.2019р.. Відповідачка своїх зобов`язань за вказаним Договором не виконала, внаслідок чого станом на 29.12.2020р. у неї утворилася перед банком заборгованість на суму 65470 грн. 92 коп., що складається з 47294.04 грн. заборгованості за тілом кредиту, 17949.78 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 1542.28 грн. відсотків за користування кредитом згідно ст.1048 ЦК України та 227.10 грн. заборгованості за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін згідно ст.625 ЦК України. 12.11.2020р. [PERSON] надсилалася вимога про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, яка була залишена нею без задоволення. За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідачки перед позивачем, його погашення відповідачкою, суд встановлює такий розмір заборгованості, виходячи з розрахунку позивача, та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідачки перед позивачем за кредитом у сумі 65470 грн. 92 коп., який необхідно стягнути на користь позивача. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог в частині стягнення загальної суми заборгованості за кредитним договором. У зв`язку з повним задоволенням цивільного позову, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути у повному обсязі суму понесених судових витрат у вигляді сплаченого судового збору. З приводу витрат на професійну правничу допомогу суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.8\~ст.141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З огляду на те, що до матеріалів справи не долучено жодних документів, які б підтверджували витрати позивача, пов`язані із наданням правової допомоги, відсутні підстави для задоволення вимог позивача в цій частині та стягнення з відповідачки таких витрат в сумі 4000 грн.. На підставі ст.ст.526, 530, 549, 551, 610, 629, 634, 638, 1054 ЦК України,

Outcome: approved