Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою №25 в будинку №116 по вул. Гетьмана Мазепи в м. Первомайську Миколаївської області, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником зазначеної квартири. В цій квартирі зареєстрована його сестра [PERSON] - відповідачка у справі, яка фактично більше п'яти років у вказаній квартирі не проживає. Відповідачка не сплачує комунальні послуги, її речей в квартирі немає. Тому, на підставі ст. 405 ЦК просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням - спірною квартирою, оскільки він позбавлений можливості розпорядитись належним йому майном як власник. Позивач на судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити його, розглянувши справу в його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач на судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час і місце цього засідання повідомлена належним чином; причини своєї неявки суду не повідомила; відзиву на позовну заяву не надала. Оскільки учасники справи на судове засідання не зявились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України \~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, дослідивши матеріали справи, суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного розгляду, та дійшов такого висновку. Позивач є власником квартири [ADDRESS] (нині Гетьмана Мазепи) в м. Первомайську Миколаївської області, на підставі договору дарування квартири від 23.01.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 158 (а.с.4). Крім того, право власності на вказану квартиру підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно, згідно якого власником квартири [ADDRESS] (нині Гетьмана Мазепи) в м. Первомайську Миколаївської області є [PERSON], дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 23.02.2009 (а.с.5). Згідно повідомлення Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO]. Стаття 383 ЦК України та стаття 150 Житлового кодексу України передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження. Відповідно до ст.ст. 41, 47 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності, (перебування у відрядження, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно акту від 10.05.2018 року про непроживання в квартирі, складеного у присутності майстра дільниці № 1 КП "затишок" [PERSON], [PERSON] (проживає в [INFO]) та [PERSON] (проживає в [INFO]) підтвердили, що [PERSON] протягом п'яти років не проживає в [INFO] (а.с.7). Таким чином, судом встановлено, що відповідач більше року не проживає за адресою: [INFO]. Перешкод у проживанні відповідачу власник квартири не чинив. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved