Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

26 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відібрання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], від матері [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав. Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач є матір'ю малолітніх [PERSON], та [PERSON] Батько дітей записаний згідно ч. 1 ст. 135 СК України. У зв'язку із ухиленням матері від виконання батьківських обов'язків відповідно до наказів служби у справах дітей райдержадміністрації від 07 серпня 2014 року № 66-од, та від 12 червня 2015 року № 50-од малолітні поставлені на облік дітей, які опинились в складних життєвих обставинах. За неналежне виконання батьківських обов'язків Підволочиським відділом поліції 23 березня 2016 року, 21 червня 2017 року, 09 серпня 2017 року, 18 грудня 2018 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності. З метою захисту прав та інтересів малолітніх Службою у справах дітей подано на розгляд комісії з питань захисту прав дитини Підволочиської РДА питання про стан утримання малолітніх в сім'ї матері. 30 січня 2018 року на засіданні комісії [PERSON] офіційно попереджено про відповідальність за життя та здоров'я дітей та ризик їх відібрання. Мати спосіб життя не змінила. Оскільки умови проживання та утримання дітей були неналежні з 23 серпня 2018 року по сьогоднішній день [PERSON], [PERSON] перебувають в центрі соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Тернопільської облдержадміністрації. За час їхнього перебування в закладі мати відвідала їх 9 раз. При поступленні Малолітніх у центр виявлено низький рівень активності поведінки, навички самообслуговування розвинені недостатньо. З метою захисту прав малолітніх службою у справах дітей подано на розгляд комісії з питань захисту прав дитини Підволочиської райдержадміністрації питання щодо надання висновку про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав [PERSON] та відповідність його інтересам дитини, у зв'язку із невиконанням батьківських обов'язків та тимчасове влаштування дітей в центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей облдержадміністрації, яка відбулась 22 серпня 2018 року, де винесено відповідні рішення. [PERSON] на засіданні комісії не заперечувала щодо неналежного виконання батьківських обов'язків та ведення аморального способу життя. На підставі викладеного та, враховуючи те, що відповідач не проявляє щодо малолітніх батьківського піклування та ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, своєю аморальною поведінкою зашкоджує нормальному розвиткові дітей, а також те, що ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання малолітніх може негативно вплинути на охоронювані законом права та їх інтереси - позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді Підволочиського районного суду від 30 жовтня 2018 року у справі відкрито провадження, призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача, представник третьої особи на стороні позивача, не з'явилися, подали заяви, згідно яких заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, зіславшись на обставини, що у них викладені, та просять їх задоволити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечують. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явилася, подала заяву, згідно якої позов не визнає, проти задоволення позовних вимог заперечує, бажає проживати разом із дітьми, справу просить розглянути у її відсутності. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Токівською сільською радою Підволочиського району 17 грудня 2013 року, [PERSON] народився [INFO] в с. Токи Підволочиського району Тернопільської області. Його батьками записані [PERSON], [PERSON]. З свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Токівської сільської ради Підволочиського району 15 квітня 2015 року, [PERSON] народилася [INFO] в с. Токи Підволочиського району Тернопільської області. Її батьками записані [PERSON], [PERSON]. Малолітні [PERSON], [PERSON] проживають за адресою: с. Токи Підволочиського району Тернопільської області разом із матір'ю [PERSON] та її співжителем [PERSON], що стверджується довідкою Токівської сільської ради № 530 від 13 серпня 2018 року. Відповідно до характеристик, виданих Токівською сільською радою 13 серпня 2018 року № 532, 23 липня 2014 року № 133, [PERSON] разом із дітьми більше 5 років проживають в житловому будинку співжителя [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] . Обоє небайдужі до алкоголю, у зв'язку з чим в будинку часто збираються сумнівні компанії, випивають, дебоширять, на зауваження працівників сільської ради, служби у справах дітей, правоохоронних органів - не реагують. [PERSON] іноді залишає дітей без нагляду дорослих, не доглядає. Діти часто хворіють. З актів обстеження умов проживання від 29 січня 2018 року, 13 серпня 2018 року № 531, 09 серпня 2018 року, 21 червня 2017 року, 13 березня 2018 року, 23 липня 2014 року, 16 березня 2016 року встановлено, що [PERSON] проживає разом з дітьми в житловому будинку співжителя. Житловий будинок газифікований, потребує ремонту. В приміщенні безлад ,антисанітарія. Для дітей не створено належних умов. Дочка потребує лікування, яке мати не забезпечує. Кошти, які отримує сім'я в розмірі 2100 грн соціальної допомоги використовуються не за призначенням. [PERSON] часто зловживає алкогольними напоями, залишає дітей без нагляду. На зауваження реагує адекватно, неодноразово попереджена про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків, зауваження ігнорує, спосіб життя не змінює. Згідно наказів Служби у справах дітей Підволочиської РДА №66-од від 07 серпня 2014 року, № 50-од від 12 червня 2015 року поставлено на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах: [PERSON], [INFO], жителя с. Токи Підволочиського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], які проживають в сім'ї матері [PERSON], за адресою: с.Токи Підволочиського району. З листа центру соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації № 207 від 22 жовтня 2018 року при поступленні дітей у центр у [PERSON] спостерігається низький рівень активності поведінки, схильний до монотонної роботи, замкнений, помічається особистісна тривожність. Він важко пристосовується до умов нового соціального оточення, низький рівень адаптаційних можливостей, педагогічна занедбаність соціально обумовлена, розумовий розвиток відповідно до віку низький, обмежені загальні знання про навколишній світ, пізнавальна діяльність низька, сприймання поверхневе, увага нестійка, пам'ять мимовільна, короткочасна, мислення сповільнене, працездатність знижена. Навички самообслуговування розвинені недостатньо. Хлопець мало контактний, тримається уособлено від дитячого колективу. У [PERSON] спостерігається відхилення в соціальній взаємодії і спілкуванні, видає 2-3 звуки, вона не встановлює візуальний контакт, не відгукується на своє ім'я, спостерігається наявність стереотипних рухів, присутня агресія по відношенню до оточуючих людей, не бажає приймати запропоновану їжу, а тільки ту їжу до якої звикла. За період перебування дітей у закладі з 22 серпня 2018 року по 12 жовтня 2018 року мати [PERSON] відвідувала їх 9 разів Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Підволочиської районної державної адміністрації № 07-18 від 30 січня 2018 року зобов'язано [PERSON] забезпечити належне виховання та утримання дітей, та попереджено, що у разі не виконання [PERSON], [PERSON] будуть вилучені і з сім'ї; рекомендовано [PERSON] з малолітніми дітьми направитись на тимчасове перебування в монастир францисканок Матері Божої Неутсанної Помочі, що в с. Драганівка Тернопільської області; Підволочиському ВП ГУНП в Тернопільській області притягнути [PERSON] до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків; Службі у справах дітей рішення направити [PERSON] Згідно листа Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області № 283/112/01-2018 від 18 січня 2018 року [PERSON], [INFO], жителька с. Токи Підволочиського району притягувалась до відповідальності за ст. 184 КУпАП 21 червня 2017 року, 09 серпня 2017 року та 18 грудня 2017 року. Відповідно до висновку за № 01-1125/01-01-17 від 17 жовтня 2018 року, Орган опіки та піклування Підволочиської РДА вважає, що відібрання малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав є доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей. Крім того,як убачається з акту обстеження житлово-побутових умов від 15 січня 2019 року та доданих до нього копій фотографій умови проживання [PERSON] залишились незадовільними, в будинку антисанітарія, відсутня постільна білизна і продукти харчування, холодно, належних умов для проживання дітей немає, [PERSON] не працює, не старається забезпечити нормальні умови своїм дітям, разом із своїм співжителем постійно розпивають алкогольні напої за його кошти, зароблені в ТОВ «Україна». Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров'ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. Згідно з п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК України, суд може постановити таке рішення у випадку, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз'яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Суд вважає, що на даний час є підстави для відібрання дитини від відповідача, оскільки атмосфера в сім'ї неблагонадійна для дітей, для їх розвитку, загрозлива для їх здоров'я та життя, враховуючи вік дітей і обставини поведінки відповідача, суд вважає, що позивачем доведено всі підстави для відібрання дитини від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Згідно з ч.4 ст.170 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2019 року ? 2027 грн. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. Отже, оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоч повинна та має таку можливість, бо є людиною працездатного віку, а тому суд вважає за необхідне стягнути з неї аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,відповідно до ст. ст. 180, 184 Сімейного кодексу України. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн на користь держави. Також, суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу про її право, передбачене ст. 170 Сімейного кодексу України, на звернення до суду з позовом про повернення дітей, у разі, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини. На підставі ст. ст. 150, 152, 155, 164, 170, 180 СК України, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 11,12 ЗУ «Про охорону дитинства», Постановою КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved