Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

[PERSON] 13.03.2017 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який був розірваний 09.06.2005 року, від даного шлюбу сторони мають трьох дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які наразі проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні, однак на сьогоднішній день неповнолітнім є лише молодший син [PERSON]. З 21.06.2016 року по 04.07.2016 року вона знаходилась на лікуванні в Центральній районній лікарні з приводу хірургічного втручання і з тієї пори вона себе погано почуває та не має можливості працевлаштуватись, так як важка фізична праця викликає біль. Джерелом доходів є допомога, яку вона отримує в УПСЗН, інших доходів у неї немає. На даний час вона з відповідачем перебувають у конфліктних відносинах, домовленості щодо спільного утримання сина, вони не досягли та він не приймає участі у його утриманні. Повідомила, що протягом двох років з січня 2015 року вони проживають окремо і добровільно відповідач не надає їй належної матеріальної допомоги на утримання їхнього неповнолітнього сина, хоча обов'язок його утримувати є рівним обов'язком обох батьків. Повідомила, що відповідач офіційно працює водієм на Жмеринському молокозаводі, отримує заробітну плату в середньому 4000 гривень на місяць (залежно від сезону), має земельну ділянку (пай), за яку отримує орендну плату, аліменти нікому не сплачує, тому вона просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту припинення сумісного проживання, тобто з січня 2015 року і до повноліття сина. В судове засідання позивач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з'явилася, подавши попередньо до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримавши заявлені вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем його реєстрації згідно адресної довідки (а.с.25), вдруге не з'явився в судове засідання, причин своєї повторної неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи заперечень проти позову до суду не представив. Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про можливість постановлення рішення в порядку заочного розгляду справи, так як згідно вимог ч.3 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, суд доходить наступного. Відповідно до вимог ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно вимог ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Так, згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] (а.с.3) 21.07.1995 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] (а.с.4) 09.06.2005 року розірвано. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5) вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], на утримання якого позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача. Згідно довідки №9 від 02.03.2017 року Квартального комітету "Привокзальний" (а.с.10) [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], разом з синами: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні. Відповідно копії державного акту на право приватної аласності на землю [NUMBER] (а.с.14) иа копії договору оренди землі від 05.06.2008 року №137 (а.с.15-19) відповідач [PERSON] є орендодавцем належної йому земельної ділянки площею 3,12 га, с.Андріївки Носиковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені у відповідності до вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються. На підставі наведених доказів в судовому засіданні встановлено наявність визначених матеріальним законом зобов'язань відповідача [PERSON] щодо надання утримання своїй неповнолітній дитині [PERSON], [INFO], вказане позивачем невиконання у добровільному порядку яких відповідачем ні в який спосіб не спростовано. Також останнім не заявлено та недоведено суду обставин стосовно своєї непрацездатності, незадовільного стану власного здоров'я чи наявності на його утриманні інших осіб. За таких підстав вимоги позивача стосовно необхідності стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини є достатньо аргументованими та відповідають матеріальному закону, передусім, положенням Конвенції про права дитини, що є складовою національного законодавства, передбачаючи пріоритет судового захисту відповідних прав неповнолітніх осіб, тобто визначення необхідності першочергового забезпечення відповідачем належного та достатнього утримання своєї неповнолітньої дитини, що з урахуванням спільного обов'язку батьків, визначатимуть відповідну частку відповідача у наданні утримання неповнолітній дитині в межах встановленого законом обмеження відрахування заробітку на сплату аліментів, надто з огляду на наявність на утриманні позивача загалом двох неповнолітнвіх дітей, та за відсутності будь-яких заперечень відповідача, незаявлення та недоведення останнім обставин стосовно незадовільного стану власного здоров'я чи наявності на його утриманні інших осіб, з урахуванням чого даний позов підлягає задоволенню щодо присудження заявленого розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Разом з тим, судом не вбачається належного представлення позивачем доказів щодо вжиття нею певних заходів для одержання аліментів з відповідача за минулий до пред'явлення даного позову період з січня 2015 року та неможливості їх одержання внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, лише за умов чого законом передбачено можливість присудження аліментів на дитину за минулий період в межах трирічного строку. До таких доказів суд не відносить надану позивачем [PERSON] виписку з її медичної картки (а.с.8,9), що визначає лише факт її тимчасової непрацездатності у зв'язку із операбельним лікуванням захворювання з 07.06.2016 року по 14.06.2016 року, та з 21.06.2016 року по 4.07.2016 року, проте не визначає застосування нею саме заходів для одержання аліментів з відповідача [PERSON], надто за заявлений період з січня 2015 року, визнання обставин чого останнім суду не підтверджено, що не звільняє позивача відповідного обов'язку їх доказування. Відтак, за недоведеності у встановленому порядку позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача за минулий період підлягають залишенню без задоволення із визначенням початку їх стягнення у загальному порядку з вказаної дати пред'явлення даного позову, тобто з 13.03.2017 року. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 640 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо вимог майнового характеру, від сплати якого звільнений позивач за відповідним предметом спору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved