Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Виноградівського РВ ДРАЦС Головного ТУ юстиції в Закарпатській області, [PERSON] в якій просить визнати його батьком своєї неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позовну заяву мотивує тим, що відповідач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.06.2006 року по 05.03.2019 року. Шлюб між ними було розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 05.03.2019 року у справі №299/4121/18 . За час перебування у шлюбі у відповідача [PERSON] та [PERSON] C. народилася дитина, [PERSON] , [INFO] . У грудні місяці 2018 року мати дитини [PERSON] повідомила позивача, що біологічним батьком її сина, народженого під час перебування у шлюбі з іншим чоловіком, фактично являюся позивач [PERSON] . За таких обставин, враховуючи характер відносин позивача з матір`ю дитини протягом 2017 року, позивачем з метою достовірного встановлення факту свого батьківства одразу було ініційовано проведення генетичної експертизи. Результати проведеного тесту на батьківство були отримані позивачем [PERSON] [INFO] . Біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , є позивач. Однак, актовий запис про народження дитини був вчинений відповідно до ст.133 Сімейного кодексу України, батьком сина позивача вказаний відповідач, оскільки на момент народження дитини він перебував у шлюбі з її матір`ю. У зв`язку із вищевикладеними обставинами, позивач [PERSON] вимушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явився, однак його представник [PERSON] , подала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в тому числі через розміщення оголошення на офіційному сайті Виноградівського районного суду, шляхом розміщення відповідного оголошення, в судове засідання з невідомих суду причин повторно не з`явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Представник Виноградівського РВ державної реєстрації актів цивільного стану Головного ТУ юстиції в Закарпатській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належно, однак подав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128 СК, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Оскільки [PERSON] , народився [INFO] , застосуванню підлягають норми Сімейного кодексу України із зазначенням позовної вимоги про визнання батьківства. Відповідно до ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Пунктом 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СКУ приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема, дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства( материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Із позовної заяви, , копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , вбачається, що [INFO] , народився [PERSON] , батьками якого записані Батько- [PERSON] , Мати- [PERSON] , з якою зареєстрований та проживає малолітній син (а.с. 5). За Висновком експерта №ІD 23838 від 24.01.2019 року, проведеного установою «Genorama LLC», Естонської Республіки\~ позивач [PERSON] , є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,999977594 % (а.с. 7). За таких обставин, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в користь позивачки судовий збір в розмірі 1536 грн. 80 коп.

Outcome: approved