Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

25.03.19 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Об'єднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на спадкове майно(а.с.5-8). Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, просить розглянути цивільну справу без його участі та задовольнити позовні вимоги, про що надав до суду відповідну заяву (а.с.42). Відповідач представник Об'єднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, рішення прийняти на розсуд суду(а.с.40-41). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини. Судом встановлено,\~підтверджується наявними\~у справі\~доказами,\~що 04.07.2005\~ в м. Красний Лиман Донецької області, помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 056405 від 05.07.2005(а.с.11). Згідно статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з: Ѕ частки житлового будинку із відповідною часткою господарсько-побутових будівель та споруд, № 125 по вул. Петропавлівська, в м. Лиман, Донецької області, який належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 17.08.1991 державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 2-1963 і зареєстрованого в Словянському БТІ 30.12.1991 за № 683; земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, площею 0,1га, розташованої за адресою: вул. Петропавлівська(колишня назва Леніна), буд.125, в м. Лиман(колишня назва [PERSON]), Донецької області, яка належала померлому на підставі Державного акта про право приватної власності на землю, серії ДН, виданого 05.04.1997 Краснолиманською міською Радою народних депутатів(а.с.20,22). Положеннями статтей 1261, 1268 ч.3 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину, після смерті [PERSON], була його дружина [PERSON], яка спадщину прийняла у порядку ч.1 ст.1269 ЦК України, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 08.04.2019(а.с.46). 13.11.2009 в м. Красний Лиман Донецької області, помер батько позивача, та відповідно син [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 434859 від 18.11.2009(а.с.14,15,45). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з: Ѕ частки житлового будинку із відповідною часткою господарсько-побутових будівель та споруд, № 125 по вул. Петропавлівська, в м. Лиман, Донецької області, який належав померлому на підставі договору довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори [PERSON], 29.11.1991 за реєстровим № 1-2286, дублікат якого виданий державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори [PERSON] 01.02.2007 за реєстровим № 442 і зареєстрованого в КП «БТІ « м. Словянська 03.04.2007 за № 14122244; земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, площею 0,1га, розташованої за адресою: вул. Петропавлівська(колишня назва Леніна), буд.125, в м. Лиман(колишня назва [PERSON]), Донецької області, яка належала померлому на підставі Державного акта про право приватної власності на землю, серії ДН, виданого 07.04.1997 Краснолиманською міською Радою народних депутатів(а.с.16-18,21). Спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину, після смерті [PERSON], була його мати [PERSON], яка спадщину прийняла у порядку ч.1 ст.1269 ЦК України, а також діти спадкодавця: [PERSON], у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою, а також [PERSON], позивач по справі, який на підставі заяви [PERSON] від 01.03.2019 був включений до кола спадкоємців, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 08.04.2019(а.с.46). Відповідно до договору про розподіл спадкового майна, посвідченого 01.03.2019 державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори за реєстровим № 617(а.с.26), було перерозподілено спадкове майно після померлого [PERSON], за яким Ѕ частка житлового будинку із відповідною часткою госопдарсько-побутових будівель та споруд, що знаходяться у м. Лиман Донецької області по вул. Петропавлівський, буд.125, перейшла до [PERSON] Позивачем 01.03.2019 було отимане свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON], а саме на Ѕ частку житлового будинку із відповідною часткою госопдарсько-побутових будівель та споруд, що знаходяться у м. Лиман Донецької області по вул. Петропавлівський, буд.125. Свідоцтво посвідчено 01.03.2019 державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори за реєстровим № 619(а.с.23). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] 01.03.2019 було проведено реєстрацію права власності(а.с.25). 30.04.2011 в м. Красний Лиман Донецької області, померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 536307 від 04.05.2011(а.с.12). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з: Ѕ частки житлового будинку із відповідною часткою господарсько-побутових будівель та споруд, № 125 по вул. Петропавлівська, в м. Лиман, Донецької області, та земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, площею 0,1га, розташованої за тією ж адресою, які належали померлому [PERSON], після смерті якого [PERSON] спадщину прийняла, але не оформила своїх прав. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON], є позивач [PERSON], який в порядку ч.1 ст.1269 ЦК України прийняв спадщину, та заявою [PERSON] про відмову від спадщини від 04.11.2011, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори(а.с.46). На даний час, позивач відповдно до договору розподілу спадкового майна, посвідченого 01.03.2019 державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 617, є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] та [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 27575197 від 21.07.2011 та № 55327328 від 01.03.2019(а.с.19,24,26). Постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори 01.03.2019 представнику позивача відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], а саме на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, площею 0,1га, розташованої за адресою: вул. Петропавлівська(колишня назва Леніна), буд.125, в м. Лиман(колишня назва [PERSON]), Донецької області, оскільки житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, належить [PERSON] в Ѕ частці, а земельна ділянка в цілій частці(а.с.27-28). Крім того, постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори 01.03.2019 представнику позивача також відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], а саме на Ѕ житлового будинку із відповідною часткою господарсько-побутових будівель та споруд, № 125 по вул. Петропавлівська, в м. Лиман, Донецької області, та на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, площею 0,1га, розташованої за адресою: вул. Петропавлівська(колишня назва Леніна), буд.125, в м. Лиман(колишня назва [PERSON]), Донецької області, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на імя померлої, а також житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, належить [PERSON] в Ѕ частці, а земельна ділянка в цілій частці(а.с.29-30). В абз. з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування"від 20.05.2008 № 7 викладена правова позиція суду, що «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження». Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз.2 п. 7 постанов Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статті 81 та 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, ренти, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до частин першої, другої\~статті 78 ЗК України\~ право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Перехід права власності на земельну ділянку при переході права власності на будівлю або споруду, які розташовані на ній, визначається на підставі цивільно-правових угод (частина перша\~статті 120 ЗК України). Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень\~статті 120 ЗК України\~у поєднанні з нормою\~статті 125 ЗК України\~слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій\~статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Згідно п.4 ст.120 ЗК України- у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Таким чином, позивач має правові підстави для оформлення спадщини на цілу частку житлового будинку, який розташований у м.\~Лиман Донецької\~області,\~по вул.\~Петропавлівській,\~буд.125,\~ а тому право на земельну ділянку повинно визначатися пропорційно до часток у праві власності житлового будинку. Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності. Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно.

Outcome: approved