Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши в обґрунтування позовних вимог наступне. 26 жовтня 2015 року помела його бабця [PERSON]. Після її смерті лишилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю), згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 147098 від 18.03.2005 року № 010515000006, площею 3,95 га, кадастровий номер 1421583600:02:000:0116; 1421583600:02:000:0466 цільове використання земельної ділянки «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», земельна ділянка розташована на території Бугаської сільської ради, Волноваського району, Донецької області за межами населеного пункту. Відповідачі по даній справі за оформленням спадщини не зверталися, оскільки відмовляються від спадщини на мою користь, але оформити спадщину в нотаріальній конторі він не має можливості, оскільки втрачено оригінал Державного акту на земельну ділянку (пай) серії ДН №147098 від 18.03.2005 року №010515000006, про те, що спадкодавцю [PERSON] належить земельна ділянка (пай) площею 3,95 га кадастровий номер 1421583600:02:000:0116; 1421583600:02:000:0466 цільове використання земельної ділянки «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», тому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на вказані земельні ділянки. У судове засіданні позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначаючи, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують та вказують, що відмовляються від спадщини на користь позивача. Згідно з ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, пересвідчившись, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 26 жовтня 2015 року померла [PERSON] (а.с.9). З копії свідоцтва про народження серії 1-НО №353314, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції Донецької області 03.09.2010р. вбачається, що [PERSON], [INFO] доводиться сином [PERSON] Дмитровичу18 квітня [INFO] (а.с.8), який в свою чергу доводиться сином [PERSON] (а.с.19). Таким чином, позивач [PERSON] доводиться онуком померлій [PERSON] З інформації Держгеокадастру головного управління Держгеокадастру у Донецькій області відділу Держгеокадастру у Волноваському районі, Донецької області № 1470/102-17 від 05.12.2017 року вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки (паю) площею 3,9500 га, цільове використання земельної ділянки «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», земельна ділянка розташована на території Бугаської сільської ради, Волноваського району, Донецької області за межами населеного пункт (а.с.12), що також підтверджено копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 147098 від 18.03.2005 року № 010515000006. Згідно інформації Волноваської державної нотаріальної контори №36/01-16 від 10.01.2018р. вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась. Відповідно ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за законом або за заповітом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 2 ст. 1258 ЦК України визначено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Судом встановлено, що оформити спадщину в нотаріальній конторі він не має можливості, оскільки втрачено оригінал Державного акту на земельну ділянку (пай) серії ДН №147098 від 18.03.2005 року №010515000006, про те, що спадкодавцю [PERSON] належить земельна ділянка (пай) площею 3,95 га кадастровий номер 1421583600:02:000:0116; 1421583600:02:000:0466 цільове використання земельної ділянки «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» Відповідно до п.3.1,3.3 листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог 1268-1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Якщо зазначені особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного Комітету України по житлово комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно правових актів. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог та визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування, оскільки судом достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON], якій належить земельна ділянка, інші спадкоємці відмовились від спадщини на користь позивача, але через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу оформити спадщину у нотаріуса неможливо. Тому суд дійшов висновку про можливість визнання права власності у судовому порядку.

Outcome: approved