Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом «Заявник») звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявник зазначив, що\~ [INFO] померла рідна тітка батька заявника [PERSON] . 19.11.2008 року [PERSON] склала на користь Заявника заповіт, посвідчений державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори за №6369. У вказаному заповіті, дата народження спадкоємця [PERSON] , тобто Заявника, вказана [INFO] , але в паспорті заявника та в свідоцтві про його народження вказана дата [INFO] . [PERSON] немає інших спадкоємців, крім племінника [PERSON] (заінтересована особа), батько заявника по справі. Заявник, реалізуючи своє право за заповітом, 08.09.2020 року звернувся з заявою до Узинської міської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини за заповітом. Листом №535/02-14 від 08.09.2020 року державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Малькевич Л.В., було роз`яснено, що неможливо встановити особу на яку померла склала заповіт, оскільки у заповіті дата народження [PERSON] вказана [INFO] , а в паспорті [PERSON] , дата народження [INFO] . Внаслідок зазначених розбіжностей, заявник не має можливості реалізовувати свого та втупити в право власності за заповітом. Заявник просив встановити юридичний факт, що заповіт, складений [PERSON] 19.11.2008 року та посвідчений державним нотаріусом Узинської державної нотаріальної конторою за №6369, складений на користь [PERSON] , [INFO] . У судове\~ засідання\~ Заявник та заінтересована особа - [PERSON] \~ не з`явились, надали до суду заяви\~ про розгляд справи без їх присутності. Вимоги заяви підтримали у повному обсязі (а.с.34, 37). Суд, дослідивши матеріали справи та оглянувши матеріали спадкової справи, приходить до висновку\~ про те, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про народження Заявника серії [NUMBER] виданого 05.12.1984 року, актовий запис №256, його дата народження вказана як « [INFO] » (а.с.16). Згідно з паспорту громадянина України, серії [NUMBER] , виданого Білоцерківським РВГУМВС України в Київській області від 28.09.2001 року, дата народження Заявника вказана як « [INFO] » (а.с.10-11). Як вбачається з заповіту, посвідченого державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори 19.11.2008 року за №6369, дата народження Заявника вказана « [INFO] » (а.с.14). 08.09.2020 року Заявник, реалізуючи своє право за заповітом, звернувся з заявою до Узинської міської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини за заповітом. Листом №535/02-14 від 08.09.2020 року державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Малькевич Л.В., було роз`яснено, що неможливо встановити особу на яку померла склала заповіт, оскільки у заповіті дата народження [PERSON] вказана [INFO] , а в паспорті [PERSON] , дата народження [INFO] (а.с.20). Таким чином, надані Заявником докази у своїй сукупності підтверджують вказані ним обставини. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає\~ справи не інакше як за зверненням\~ особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що мають юридичне значення. Відповідно до\~ п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту\~ родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7\~ Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд\~ вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку з втратою годувальника. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що заяву [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки вона обґрунтована, а її доводи не спростовані та підтверджені належним і допустимими доказами. Встановлення даного факту необхідно Заявнику для реалізації своїх прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved