Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що 19 червня 2016 року на тимчасово окупованій території міста Феодосія АР Крим помер її двоюрідний брат [PERSON]. У зв'язку з чим заявниця звернулась до Новокаховського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану для проведення реєстрації смерті [PERSON] та отримання свідоцтва про смерть, однак отримала відмову, тому для встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], який помер 19 червня 2016 року на тимчасово окупованій території, а саме в м. Феодосія АР Крим, вона змушена звернутись до суду, оскільки встановлення зазначеного факту їй необхідно для оформлення спадщини після смерті [PERSON] Свою заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи: Новокаховського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в судове засідання не з'явився, у адресованій суду заяві просив справу розглядати у його відсутність проти задоволення заяви не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. З наданого суду свідоцтва про смерть серії І-АЯ № 580200, виданого Феодосійським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції республіки Крим вбачається, що [PERSON], який народився 01 червня 1955 року помер 19 червня 2016 року у м. Феодосія Республіки Крим, про що складений відповідний запис про смерть № 881 від 21 червня 2016 року. [PERSON] зверталась до Новокаховський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області з питання реєстрації смерті [PERSON] та видачі їй свідоцтва про смерть, однак, у зв'язку з невідповідністю наявного свідоцтва про смерть виданого на тимчасово окупованій території зразку документів відповідно до вимог законодавства України, їй було відмовлено в реєстрації смерті та отриманні свідоцтва про смерть. Приписами п.8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявниці для державної реєстрації смерті, отримання свідоцтва про смерть та для оформлення спадкових прав після смерті двоюрідного брата. Суд сприймає надане заявником свідоцтво про смерть [PERSON] в сукупності з фактами викладеними в заяві, як носій конкретної інформації факту смерті [PERSON], при цьому не може визнати вказане свідоцтво належним та допустимим доказом, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є недійсним і не створює правових наслідків, але суд бере до уваги, що не прийняття по суті рішення по даній справі може вплинути на права і обовязки заявниці. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] і визначає датою його смерті 19 червня 2016 року, місцем смерті Автономна Республіка Крим, м. Феодосія. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявниця, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявником свідоцтво про смерть, виданого державним органом України. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved