Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

26 лютого 20185 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з уточненими під час судового розгляду позовними вимогами до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру України у Хмельницькій області про визнання права на земельну частку (пай) (ціна позову 23208,32 грн.) мотивуючи тим, що він з 1991 року працював в колгоспі ім..Щорса, с.Велика Побійна Дунаєвецького району Хмельницької області, що підтверджується трудовою книжкою КП №197449 виданої 28 березня 1991 року, був прийнятий в члени цього колгоспу та працював в будівельній бригаді трактористом, помічником комбайнера до 2004 року, отримував заробітну плату, був звільнений з членів СВК ім. Щорса с.Велика Побійна в звязку з ліквідацією підприємства. На час виходу Указу Президента України від 8.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» працював в КСП ім .Щорса с.Велика Побійна, в жовтні 1992 року колгосп ім.Щорса с.Велика Побійна реорганізований в КСП ім.Щорса с.Велика Побійна, Дунаєвецького району Хмельницької області. Державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ №000372 видано колгоспу ім.Щорса с.Велика Побійна, 29 листопада 1995 року. Тобто, згідно до Указу Президента та на час виходу Указу Президента позивач працював в КСП ім..Щорса та мав право на отримання земельної частки (паю), але помилково не був включений в списки громадян - членів КСП, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю та не отримав сертифікат про право на земельну частку (пай). Про те, що він не був включений в списки осіб ,які мали право на земельну частку (пай), йому достовірно стало відомо в березні 2015 року, тобто від часу звернення в відділ Держгеокадастру у Дунаєвецькому районі Хмельницької області з запитом щодо наявності сертифіката на право на земельну частку (пай) на його імя. Згідно відповіді відділу - «Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Дунаєвецькою районною державною адміністрацією» на території Великопобіянської сільської ради відсутній зареєстрований сертифікат на імя [PERSON], відповідно до додатку Державного акта на право колективної власності на землю серії ХМ №000372, виданого 25.11.1995 року Великопобіянською сільською радою колгоспу ім..Щорса с.В.Побійна прізвище [PERSON] відсутнє. На підставі Закону України «Про порядок виділення земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року №899-ІУ одним із документів, що посвідчує право на земельну частку (пай) є рішення суду та з метою визнання права на земельну частку (пай) рекомендовано звернутися до суду, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду та просить визнати за ним право на\~земельну частку\~(пай)\~у розмірі\~середньої земельної частки (паю) по Великопобіянській сільській раді Дунаєвецького району Хмельницької області за межами населеного пункту с.Велика Побійна Дунаєвецького району Хмельницької області із земель, яка перебувала у колективній власності по колишньому колгоспу ім.Щорса с.Велика Побійна Дунаєвецького району Хмельницької області. Представник позивача по довіреності [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити та пояснила, що позивач має право на земельний пай, оскільки на час розпаювання працював у колгоспі і був включений в члени колгоспу. Позивачеві не було відомо про те, що йому не надано пай, а взнав про це ,тільки після того, коли вирішив оформити пай, причини не включення в списки йому невідомі. Представник відповідача [PERSON] міської ради Дунаєвецького району Хмельницької області в судове засідання не зявився, однак подав до суду відзив на уточнену позовну заяву в якому позов визнав та просив проводити розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Хмельницької області в судове засідання не зявився, однак подав до суду заперечення на позов в якому зазначив,що райдержадміністрація не є належним відповідачем по справі та просив проводити розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмові пояснення, в яких просив застосувати до позову строки позовної давності, при вирішенні справи покладається виключно на розсуд суду та просив проводити розгляд справи у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно записів про членство в колгоспі в трудовій книжці, виданої на імя [PERSON] видно, що останній 10.03.1991 року прийнятий в члени колгоспу ім.Щорса с.В.Побійна Дунаєвецького району згідно поданої заяви та 07.06.2004 року звільнений з членів СВК ім.Щорса с.В.Побійна у звязку із ліквідацією підприємства. Позивач працював в колгоспі та в СВК ім.Щорса с.В.Побійна на різних роботах :комбайнером ,помічником комбайнера (а.с. 7-8,14). Відповідно до архівної довідки від 26 вересня 2017 року за №1474, виданої КУ Дунаєвецької районної ради «Трудовий архів» видно, що в книгах обліку трудового стажу та заробітної плати колгоспника зазначено, [PERSON] дійсно працював в колгоспі ім.Щорса с.В.Побійна Дунаєвецького району в період з 1991 року по 2004 рік (а.с.14). також дане підтверджується архівними витягами з протоколу засідання правління колгоспу ім.Щорса (а.с.8,9). У відповідності\~до довідки\~№04-06/414\~від 26.09.2017\~року,\~виданої архівним\~відділом Дунаєвецької\~РДА видно,\~ щоз 1957\~року колгосп\~ім.\~Ворошилова с.\~Велика Побійна\~Миньковецького району\~іменується колгоспом\~ім.\~Щорса с.\~Велика Побійна\~Миньковецького району\~Хмельницької області.В 1959\~році в\~зв'язку\~з ліквідацією\~Миньковецького району\~колгосп ім.\~Щорса с.\~Велика Побійна\~входить до\~Дунаєвецького району\~Хмельницької області. В\~жовтні 1992\~року колгосп\~ім.\~Щорса с.\~Велика Побійна\~реорганізовується в\~колективне сільськогосподарське\~підприємство ім.\~Щорса с.\~Велика Побійна\~Дунаєвецького району\~Хмельницької області.Рішенням зборів\~уповноважених колективного\~сільськогосподарського підприємства\~ім.\~Щорса с.\~Велика Побійна\~Дунаєвецького району\~Хмельницької області\~від 12\~грудня 1997\~року №\~2\~реорганізовано колективне\~сільськогосподарське підприємство\~ім.\~Щорса с.Велика\~Побійна в\~сільськогосподарський виробничий\~кооператив ім.\~Щорса,\~с.Велика\~Побійна Дунаєвецького\~району Хмельницької\~області.Ухвалою Господарського суду № 4/301-Б від 28 лютого 2006 року сільськогосподарський виробничий кооператив ім. «Щорса» с. Велика Побійна Дунаєвецького району Хмельницької області визнано банкрутом та ліквідовано (а.с.13). Відповідно до Державного акта на право колективної власності на землю В серії ХМ №000372 від 29 листопада 1995 року вбачається, що колгоспу ім.Щорса с.В.Побійна Дунаєвецького району передано у колективну власність землі, які знаходяться на території Великопобіянської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, розміром 1149,2 гектарів, для ведення сільськогосподарського виробництва (а.с.15). У відповідності\~до відповіді\~на запит\~відділу Держземагенства\~у Дунаєвецькому\~району по\~розгляду заяви\~[PERSON]\~від 23.10.2017\~року видно,\~що згідно\~ Книги\~реєстрації сертифікатів\~на право\~на земельну\~частку (пай),\~що видаються\~Дунаєвецькою районною\~державною адміністрацією»\~на території\~Великопобіянської сільської\~ради,\~сертифікат на\~імя [PERSON]\~не зареєстрований.У додатку\~до Державного\~акта на\~право колективної\~власності на\~землю серії\~ХМ №000372\~виданого 25.11.1995\~року Великопобіянською\~сільською радою\~колгоспу ім.\~Щорса с.\~В.Побійна\~прізвище [PERSON]\~відсутнє. Відповідно до\~Закону України\~«Про порядок\~виділення земельних\~ділянок власникам\~земельних часток\~(паїв)\~від 05.06.2003\~року №\~899-ІV\~одним із\~документів ,\~що посвідчує\~право на\~земельну частку\~(пай)є\~рішення суду.У разі відсутності правовстановлюючого документа та наявності достатніх підстав право на земельну частку (пай) може бути визнане за рішенням суду. З повідомлення Дунаєвецької районного державної адміністрації Хмельницької області №П-21/01 від 28.02.2018 року вбачається, що бланки сертифікатів на право на земельну частку (пай) відділу у Дунаєвецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не передавались з 2009 року та не будуть через їх відсутність, в звязку з цим видати сертифікат на право на земельну частку (пай) на даний час неможливо. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,\~Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної\~Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Відповідно до п. 2 постанови Ради Міністрів СРСР від\~21.04.1975 року №310 "Про трудові книжки колгоспників" трудова\~книжка\~колгоспника є основним\~документом\~про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів,\~в тому\~числі\~на членів\~риболовецьких\~колгоспів,\~з часу прийняття їх в члени колгоспу. Відповідно до Указу Президента\~№720\~від 08.08.1995\~року «Про\~порядок паювання\~земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали у ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості)ю при паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму\~ВСУ «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ» від\~16.04.2004\~року за\~№7 член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до Списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не позбавляє її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента\~№720\~від 08.08.1995\~року «Про\~порядок паювання\~земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі) можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі. Згідно ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають:\~колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Отже, право на земельну частку (пай) виникає з моменту передачі державного акта на право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарську акціонерному товариству, членом якого є особа, яка претендує на пай, в тому числі і пенсіонер, що раніше працював у цьому сільськогосподарському підприємстві. Виходячи зі змісту вказаних вимог закону особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долучених до Державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акту. Це положення Указу Президента повністю відповідає вимогам ч.1ст.125 ЗК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно із наказом Мінагрополітики №40 від 25.01.2013 року головне управління Держгеокадастру в області наділене повноваженнями щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб в межах області. Відповідно до довідки Дунаєвецької міської ради Хмельницької області №230 від 11.04.2018 року видно, що на території с.Велика Побійна Дунаєвецької району Хмельницької області, за межами населеного пункту, наявні не витребувані земельні частки (паї), які в подальшому можуть бути передані [PERSON]. Земельна частка (пай) являє собою умовну частку сільськогосподарських земель, розмір якої визначений як середній по господарству в умовних кадастрових гектарах. На відміну від земельної ділянки, яка має чітко визначені межі й розмір у фізичних гектарах, місцезнаходження та межі земельної частки (паю) є невизначеними. Згідно положень ч. 7ст.\~25\~Земельного кодексу\~України вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) працівників відповідних підприємств, установ і організацій та пенсіонерів з їх числа є рівними. Відповідно до ч.1\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~є визнання права. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що оскільки позивач [PERSON] на день видачі колгоспу ім.Щорса державного акту на право колективної власності на землю працював у ньому і являвся членом вказаного господарства, не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), внаслідок чого права позивача були порушені, тому позивач має право на земельну частку (пай). Відповідно до\~ст.257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Судом також враховується, що позовна давність у розумінні\~ст.256 Цивільного кодексу України\~це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого цивільного права чи інтересу шляхом подачі позовної заяви до суду. Інститут позовної давності полегшує встановлення судами об'єктивної істини у справі і тим самим сприяє винесенню правильних рішень. Якби можливість захисту порушеного права не обмежувалася певним строком, це надзвичайно ускладнювало б розв'язання цивільних справ у зв'язку з великою імовірністю втрати доказів, можливістю неадекватного відображення обставин справи особами, що беруть у ній участь тощо. Позовна давність сприяє стабілізації цивільного обігу, усуненню невизначеності у відносинах його учасників. Крім того, позовна давність слугує зміцненню договірної дисципліни, стимулює активність учасників цивільного обігу щодо здійснення їх прав, а також посилює взаємний контроль за виконанням зобов'язань. Судом беруться до уваги ті обставини, що позивач дізнався проте , що його право на земельну частку (пай) порушено в 2015 році, звернувшись із заявою до відділу Держгеокадасту у Дунаєвецькиму районі Хмельницькій області про видачу сертифіката на право на земельну частку (пай) на його імя , а до цього часу ,в зв`язку з відсутністю юридичних знань ,позивач не міг усвідомити про неналежність йому такого права, а тому строк позовної давності потрібно рахувати з дня отримання позивачем відповіді на його звернення до відділу Держгеокадасту у Дунаєвецькиму районі Хмельницькій області, яке він отримав 23.03.2015 року (а.с.10) . А тому суд уважає, що позивачем строк позовної давності не пропущено.

Outcome: approved