Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно, третя особа: приватний нотаріус [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 березня 2017 року померла позивача сестра [PERSON], після її смерті залишилася спадщина, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою - Виноградівський район, с.Боржавське, вул. Добровольців, №57. 31 серпня 2016 року [PERSON] склала заповіт, за яким заповіла позивачу усе її майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті. Даний заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Боржавської сільської ради, та зареєстровано в реєстрі за №6. Перший чоловік [PERSON], помер до смерті своєї дружини. Позивача батько [PERSON] та мати [PERSON] також померли, дітей спадкодавець не мала, інших спадкоємців першої черги, чи осіб які мають обовязкове право на спадщину немає. Документом, який підтверджує належність даного будинку [PERSON] є довідка видана виконкомом Боржавської сільської ради від 03.10.2017 року №447, згідно якої житловий будинок, розташований в с.Боржавське, вул.Добровольців, 57 згідно погосподарської книги №9, особовий рахунок №0382-1 рахується за померлою [PERSON]. Після смерті сестри позивач прийняв спадщину, належну йому за заповітом. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки сестра за своє життя не виготовила правовстановлюючих документів. У звязку з вищенаведеним позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила такі задовольнити з підстав наведених у позові. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву в якій просить провести судове засідання у його відсутності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що 22 березня 2017 року померла [PERSON], після її смерті залишилася спадщина, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою - Виноградівський район, с.Боржавське, вул. Добровольців, №57 (а.с.8). 31 серпня 2016 року [PERSON] склала заповіт, за яким заповіла позивачу усе її майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті. Даний заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Боржавської сільської ради, та зареєстровано в реєстрі за №6 (а.с.7). За обставинами позову, матеріалами справи позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом. Особи, які б мали право на обовязкову частку на спадкове майно відсутні (а.с.9,10,11,12,19,32). Належність спірного будинку [PERSON] підтверджується довідкою виданою виконкомом Боржавської сільської ради від 03.10.2017 року №447, згідно якої житловий будинок, розташований в с.Боржавське, вул.Добровольців, 57 згідно погосподарської книги №9, особовий рахунок №0382-1 рахується за померлою [PERSON] та даними з БТІ, технічним паспортом на будинок, який побудовано у 1977 році (а.с.14, 15-17, 18). Позивач прийняв спадщину, оскільки фактично на момент смерті проживав разом з спадкодавцем (а.с. 33). Згідно з вимогами ч.3 ст.1268 ЦК України "Спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї". У відповідності до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Постановою приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] від 25.09.2017 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину з мотивів відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця (а.с.13). За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та поданих доказів, які оцінені судом в їх сукупності, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved