Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

[PERSON] 22.05.2019 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що із відповідачем у справі [PERSON] вона зареєструвала шлюб, від якого сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає із нею та знаходиться на її утриманні. Сімейні стосунки між сторонами наразі фактично припинені, з відповідачем вои проживають окремо. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трирічного віку. Відповідач не надає утримання неповнолітньому сину та не бере участі у його вихованні. Утримань на користь третіх осіб з відповідача не здійснюється. Інших неповнолітніх дітей, а також повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, відповідач не має. Просила стягнути на її користь з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1700 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття (а.с.1-2). Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду від 06.06.2019 року відкрито провадження у цій справі із призначенням її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.13). Сторонами не подано заперечень щодо вказаного порядку розгляду справи. Відповідачу [PERSON] судом було надіслано ухвалу про відкриття провадження з копією позову та додатками до нього за зареєстрованою у встановленому законом адресою його проживання у відповідності до положень ч.7,8 ст.128 ЦПК України. Відповідач відзиву на позов не подав, будь-яких інших клопотань не представив. З огляду на вказане вище суд на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6) вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки виконкому Кармалюківської сільської ради Жмеринського району від 13.05.2019 року №2019/307, до складу сім`ї позивача [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , входять дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та чоловік [PERSON] , [INFO] . Останній на території Кармалюківської ради не проживає та не веде господарської діяльності (а.с.7). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються. Відповідно до вимог ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішенням суду але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд визнає аргументовано доведеним позивачем існування обов`язку щодо надання утримання своєму неповнолітньому сину [PERSON] до досягнення ними повноліття відповідачем [PERSON] , який є його батьком, обставини чого не оспорені відповідачем. З огляду на досліджені докази у суду немає сумнівів щодо справжності обставин, викладених у заяві позивачем, які свідчать про те, що відповідач ухиляється від свого обов`язку добровільно утримувати свою дитину у необхідному для її віку потреб до досягнення нею повноліття. Суд також визнає обгрунтованим оспорюваний позивачем розмір аліментів, заявлений нею до стягнення у твердій грошовій сумі 1700 грн. щомісячно, яка відповідає встановленому законом прожитковому мінімуму для дитини віком до 6 років, тобто відповідно мінімальному рекомендованому розмірі аліментів на одну дитину, який з урахуванням перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що суттєво обмежує її можливості в отриманні самостійного доходу, а також наявності на утриманні позивача іще однієї неповнолітньої дитини, якій вона зобов`язана також надавати власне утримання, достатньо відповідає принципам розумності та справедливості, не виключаючи наразі відступлення від рівності обов`язку батьків щодо вказаного розміру участі саме батька у наданні необхідного утримання неповнолітньому синові, надто з огляду на відсутність будь-яких заперечень відповідача чи повідомлень про незадовільний стан його здоров`я, особисту непрацездатність чи наявність у нього інших утриманців. Відтак з урахуванням наведеного суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень ст.430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до положень п.14 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору за цим предметом цивільного спору. Тому, за правилами ст.141 ЦПК України при задоволенні позову з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати із сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. в межах відповідної ставки позовних вимог майнового характеру. Враховуючи викладене,

Outcome: approved