Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], третя особа Житлово-будівельний кооператив «Портовик-Судоремонтник-4», в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 06 квітня 2015року. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він є сином [PERSON] та [PERSON], якій за життя належала квартира [ADDRESS]. [PERSON] також вказує, що зазначена квартира є кооперативною, членом кооперативу була мати позивача, яка у 1991 році повністю виплатила пайовий внесок, що підтверджується довідкою № 04 від 30.01.2012 року, виданою ЖБК «Портовик-Судоремонтник-4». Позивач зазначає, що 06 квітня 2015року померла його мати [PERSON], отримати свідоцтво про право власності на зазначену квартиру не встигла. Крім того, позивач вказує, що спадкоємцями першої черги спадкування до майна [PERSON] є він [PERSON] та його батько [PERSON], який не має наміру звертатися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та як фактично відмовився від неї на його користь. Інших спадкоємців першої черги немає. На час відкриття спадщини [PERSON] був зареєстрований, та постійно проживав з матірю та, крім того, він звернувся з заявою про прийняття спадщини до майна матері до Третьої Одеської державної нотаріальної контори. Однак, йому було відмолено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], після смерті [PERSON], в зв'язку з тим, що при житті спадкодавець, тобто [PERSON], не зареєструвала право власності на вказану квартиру. [PERSON] вказує, що після виплати пайового внеску у повному обсязі [PERSON] при житті документи про право власності на квартиру не оформила, а тому відсутній правовстановлюючий документ на квартиру. Для оформлення права власності в порядку спадкування, [PERSON] був вимушений звернутися до суду, оскільки у нього немає можливості отримати правовстановлюючий документ на квартиру після смерті матері - [PERSON]. У судове засідання 15.09.2015року позивач не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, його представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. У судове засідання 15.09.2015року відповідач [PERSON] не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду нотаріально завірену заяву від 11.09.2015року, в якій зазначив, що з позовними вимогами він ознайомлений, позовні вимоги [PERSON] до нього визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи - ЖБК «Портовик-Судоремонтник-4» про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 15.09.2015року не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення або письмові пояснення на позовну заяву не надав. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 24.08.1968року [PERSON] одружився з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого 24.08.1968року Іллічівським р/б ЗАГСу м. Одеси, серії ІІ-АГ №280862. 18.08.1978року Виконавчий комітет Жовтневої районної Ради депутатів трудящих м. Одеси, на підставі рішення виконкому Жовтневої районної Ради депутатів трудящих м. Одеси від 04.08.1978року за №378, видав [PERSON] ордер № 1331 серії ЖР, у складі сім'ї з [PERSON], на право зайняття двох кімнат в квартирі [ADDRESS]. 27 липня 1979року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії І-ИД №342747, актовий запис №5930. У подальшому, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на «Рудік». Від даного шлюбу, 06 лютого 1984року у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON]. З матеріалів справи також вбачається, що 20.02.1989року збір уповноважених ЖБК «Портовик-Судоремонтник-4» постановив виключити з членів ЖБК «Портовик-Судоремонтник-4» громадянина [PERSON] [ADDRESS], та прийняти у члени кооперативу [PERSON], що підтверджується протоколом зборів уповноважених ЖБК «Портовик-Судоремонтник-4». 05.10.1990року ЖБК «Портовик-Судоремонтник-4» видав довідку за №75 [PERSON] про те, що її померлий чоловік - [PERSON] був членом ЖБК «Портовик-Судоремонтник-4» за адресою: [ADDRESS]. Сума паєнакоплення станом на 27.08.1979року складала 2940руб. Довідка видана для нотаріальної контори. 24.12.1991року Третя Одеська державна нотаріальна контора видала свідоцтво про право на спадщину за законом, зі змісту якого вбачається, що спадкоємцями до майна [PERSON], померлого 27 липня 1979року, є його дружина - [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], спадкове майно складається з половини паєнакоплення в ЖБК «Портовик-Судоремонтник-4», за адресою: [ADDRESS], на підставі довідки ЖБК «Портовик-Судоремонтник-4» від 23.01.1991 року за № 7. 24.12.1991року Третя Одеська державна нотаріальна контора видала [PERSON] свідоцтво про право власності на 1/2 частину в спільному майні, набутому подружжями за час шлюбу, та складається з паєнакоплення в ЖБК «Портовик-Судоремонтник-4», за адресою: [ADDRESS], яке належало померлому, на підставі довідки ЖБК «Портовик-Судоремонтник-4» від 23.01.1991року за №7. 17.05.1993року житлово-експлуатаційне об'єднання Київського району видало розпорядження за №38/12к про переоформлення особового рахунку та пропозицією про відкриття лицевого рахунку за [PERSON], а також з правом укладення договору найму житлової площі, яка складається з двох кімнат площею 28,62 кв.м. в квартирі [ADDRESS]. Склад сім'ї вона - [PERSON] та її син - [PERSON], [INFO]. Згідно довідки ЖБК «Портовик-Судоремонтник-4» від 21.05.2000року за №13, у квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], мешкають та зареєстровані: [PERSON] та [PERSON]. У листопаді 2001року ЖБК «Портовик-Судоремонтник-4» видав [PERSON] довідку, згідно якої [PERSON] є власником ізольованої квартири за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] виплатила пайовий внесок та паєнакоплення у розмірі 5\~418руб. 12коп. 30.01.2012 року ЖБК «Портовик-Судоремонтник-4» видав довідку за вих. №04, згідно якої, [PERSON] є власником ізольованої квартири №110, розташованої у будинку №66 по вул. Академіка Вільямса у м. Одесі, яка є пайщиком кооперативу ЖБК «Портовик- Судоремонтник-4» . [PERSON] виплатила пайовий внесок та суму паєнакоплення у розмірі 2\~940,00руб. 01.02.1991року. Таким чином, судом встановлено, що зазначена квартира є кооперативною, членом кооперативу була мати позивача, яка в 1991 році повністю виплатила пайовий внесок, що підтверджується вищезазначеними довідками. 06 квітня 2015року померла [PERSON], яка є матірю позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖД № 408824, актовий запис № 2898 від 07 квітня 2015року. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» У разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON], який з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, та її син [PERSON], який звернулися до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, Третьою Одеською державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON], в зв'язку з тим, що право власності на квартиру не зареєстровано, відсутній правовстановлюючий документ. Відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини [PERSON] був зареєстрований, та постійно проживав з матірю у квартирі 110, розташованої у будинку №66 по вул. Академіка Вільямса у м. Одесі, що підтверджується довідко (випискою з домової книги про склад сімї та прописку) №73 від 17.08.2015року . Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване є Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Зі змісту технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вбачається, що квартира має загальну площу 51,2 кв.м., житлову 28,6 кв.м. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] спадщину прийняв, оскільки мешкав разом із спадкодавцем та подав нотаріусу заяву про її прийняття, із заявою про відмову від спадщини не звертався, однак свідоцтва про право на спадщину не отримав. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5, ст. 1268). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Задовольняючи позовні вимоги, суд приймає до уваги і те, що відсутність реєстрації права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] призвела до неможливості [PERSON] оформити свої спадкові права щодо цієї квартири, а іншим шляхом окрім як шляхом звернення до суду його право захистити неможливо. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Outcome: approved