Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

22.06.2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] та недоотримана пенсія у розмірі 24354,73 грн. Позивач є єдиною спадкоємицею за законом після смерті матері та своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивач не має можливості, оскільки має паспорт не громадянина Латвії, де вказано лише її прізвище та ім'я «[PERSON]», що не збігається з відомостями у свідоцтві про народження та свідоцтві про шлюб. Крім того, мати позивача померла у Латвійській Республіці, тому у свідоцтві про смерть вказано лише її прізвище та ім'я - [PERSON]. А в інших документах, зокрема правовстановлюючих документах на спадкове майно, вказано її прізвище, ім'я та по батькові «[PERSON]». Тому просила встановити факт родинних відносин, що вона є донькою [PERSON], яка померла [INFO] в Ризі, а також визнати за нею право власності на спадщину за законом у вигляді квартири [ADDRESS] та недоотриману пенсію в сумі 24354,73 грн. У судове засідання позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, але за участю її представника [PERSON] Представник позивача [PERSON], належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Представник відповідача, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, рішення просила прийняти на розсуд суду. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовної заяви з огляду на наступне. Судом встановлено, що 23.05.2013 року позивач отримала паспорт негромадянина Латвії [NUMBER], де вказано її прізвища та ім'я [PERSON] (а.с.6-8). Зі свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що прізвище, ім'я та по батькові позивача «[PERSON]». Її матір'ю є [PERSON] (а.с.9-10). Батько позивача - [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). Матері позивача на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.09.1993 року, виданого Ясинуватським відділенням Донецької залізниці, належала квартира [ADDRESS], що підтверджується також довідкою Волноваського бюро технічної інвентаризації від 14.06.2018 року №559 (а.с.12). Зі свідоцтва про смерть [NUMBER] вбачається, що мати позивача померла [INFO] у Ризі, Латвія. У свідоцтві про смерть вказано лише її прізвище та ім'я «[PERSON]» (а.с.15-16). 28.12.2017 року позивач [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини (а.с.17). З відповідачі в.о. начальника Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі вбачається, що розмір недоотриманої пенсії померлою [PERSON] складає 24354,73 грн. (а.с.25). Приватним нотаріусом Кузуб Ю.В. постановою від 21.06.2018 року №749/02-31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки є питання щодо встановлення особи померлої (а.с.26). Згідно п. 1 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між особами. Зі змісту вказаної статті вбачається, що суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Таким чином, враховуючи надані позивачем письмові докази, суд приходить до переконання, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON], яка померла [INFO] в м. Рига, Латвія. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Статтею 1218 Цивільного кодексу (далі ЦК) України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] є позивач [PERSON]. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії позивач [PERSON] змушена звернутись до суду за правилами позовного провадження з позовною заявою про визнання права власності. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до переконання, про задоволення позовної заяви у повному обсязі. На підставі ст.ст.328, 392, 1218, 1220, 1261 ЦК України,

Outcome: approved