Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті його матері [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що вона померла [INFO] , у віці 89 років. Відділом записів актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . При зверненні до Немирівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області із заявою про визнання факту смерті заявник отримав відмову, оскільки для його підтвердження надано документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тому [PERSON] вимушений звернутись до суду із даною заявою. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - начальник Немирівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Бугакова Ю. О. в судовому засіданні пояснила, що не заперечує проти задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON] . Дослідивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованим і таким, що підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно з положеннями передбаченими п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до положень ч. 2 ст.49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. Та згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Вимогами п. 8 ч. 1 ст.315 ЦПК України встановлено те, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 2 ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що заявник є сином померлої, що підтверджується даними ксерокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.09.1964 року (а.с.7). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 06.04.2019 № 64, складеного за формою первинної облікової документації № 106/у, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я Луганської Народної Республіки, [PERSON] [INFO] померла [INFO] в [ADDRESS] (а.с.13). Також відділом записів актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки видано свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 06.04.2019 (а.с.14). Згідно довідки № 79 від 23.04.2019 року [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] ., з 01.06.1993 по 06.04.2019 роки (а.с.12). Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров`я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/у), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545. Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.). Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. 09.08.2019 року начальником Немирівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області заявнику [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , оскільки підтверджуючі смерть документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснювали свої повноваження. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч. 1 - ч. 3 ст. 9 Закону). Відповідно до п. 13 постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Враховуючи той факт, що свідоцтво про смерть [PERSON] видане на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, воно є недійсним і не створює правових наслідків, що зумовило неможливість реєстрації її смерті у встановленому законом порядку, і усунення цього порушення іншим шляхом, ніж судовим, не вбачається можливим, а також, оскільки заявник [PERSON] не має можливості отримати від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть своєї матері для проведення державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва згідно чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті у судовому порядку, що також за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Outcome: approved