Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

22.10.2014 року позивач звернулася до Врадіївського районного суду з позовною заявою про визнання за, нею як спадкоємцем за заповітом після [PERSON], яка померла [INFO] року, право приватної власності на земельну ділянку площею 6,45 га, яка належала покійній на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 074278 від 11.05.2004 року, отриманого покійною за життя на підставі сертифікату серії МК №0144580 на право на земельну частку (пай), виданого Врадіївською районною державною адміністрацією 31.08.1996 року, що знаходиться на території Гуляницької сільської ради Врадіївського району Миколаївської області. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав про те, що за життя [PERSON] 04 липня 2000 року склала на неї заповіт, де заповідала право на земельну частку (пай). 11 травня 2004 року власниця землі отримала державний акт серії МК № 074278, але внаслідок похилого віку та юридичної необізнаності не внесла відповідні зміни до заповіту щодо вказаної земельної ділянки. Звернувшись до нотаріального органу за місцем відкриття спадку щодо оформлення спадкових прав на земельну ділянку вона отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв»язку з тим, що не надано оригіналу правовстановлюючого документу - сертифікату про право на земельну частку (пай), що на даний час зробити неможливо, через його втрату та недійсність. Так як в іншому порядку, окрім судового, вона не може реалізувати своє право на спадкове майно, тому вона просила визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом, право власності на вказану земельну ділянку. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, які викладенні в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, але на адресу суду надала заяву про розгляд даної цивільної справи в її відсутність. Позовні вимоги визнає та наполягає на задоволенні позову на користь [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, але на адресу суду надійшла телеграма про розгляд даної цивільної справи в її відсутність та наполягає на задоволенні позову на користь [PERSON] Відповідач - Гуляницька сільська рада Врадіївського району Миколаївської області в судове засідання не з»явилася, але голова Гуляницької сільської ради направила на адресу суду заяву про розгляд даної цивільної справи у відсутність представника сільської ради, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову [PERSON] Третя особа - Відділ Держземагенства у Врадіївському районі Миколаївської області свого представника в судове засідання не направило. Однак, начальник Відділу Держземагенства у Врадіївському районі Миколаївської області звернулася з письмовою заявою до суду, в якій просила розглядати дану цивільну справу у відсутності їх представника та прийняти рішення по справі у відповідності до вимог чинного законодавства України. Представник третьої особи - Врадіївської Державної нотаріальної контори Миколаївської області в судове засідання не з'явилася, але направила на адресу суду заяву, в якій просить розглядати дану цивільну справу в її відсутності в зв»язку з великим навантаженням в роботі та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. За вимогами ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Крім того, визнання відповідачами пред'явленого до них позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. До такого висновку суд прийшов на підставі наступного. Так, як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року померла [PERSON]. 04 липня 2000 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Гуляницької сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, згідно якого заповіла позивачці належне їй за законом, на підставі сертифікату серії МК № 0144580 від 31.08.1996 року, право на земельну частку (пай) розміром 6, 45 умовних кадастрових гектарів, що перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна Гуляницької сільської ради Врадіївського району. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 14 грудня 2013 року, позивач 14 грудня 2013 року уклала шлюб з [PERSON] та при укладенні шлюбу змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Згідно Витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 15.09.2014 року № 2892/08-41 та № 2893/08-41, сформованого відділом Держземагенства у Врадіївському районі [PERSON] є власником земельних ділянок площею 1,97 га, та 3,88 га, розташованих на території Гуляницької сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1,97 га на час смерті власниці складає 4 586,40 грн. та земельна ділянка площею 3,88 га складає 43 189,89 грн. Як вбачається з довідки № 466 від 16.09.2014 року, виданої Гуляницькою сільською радою Врадіївського району, [PERSON] була зареєстрована та проживала по день своєї смерті по [ADDRESS] Врадіївського району Миколаївської області. Згідно довідки Державного нотаріуса Врадіївської державної нотаріальної контори від 29.09.2014 року, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, через не надання нотаріусу правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0144580 від 31.08.1996 року. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру, сформованої державним нотаріусом 29.10.2014 року, після померлої [INFO] року [PERSON] відкрито спадкову справу № 250/2009. Заяви про прийняття спадщини подали доньки спадкодавці - [PERSON], [PERSON] та внучка [PERSON]. Відповідно до статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено і в ст. ст. 81, 131 ЗК України, п. 22-1 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За вимогами ст. ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно чинного законодавства до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За вимогами п. 17 Перехідних положень ЗК України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Враховуючи той факт, що за життя [PERSON] залишила заповіт щодо розпорядження своїм правом на земельну частку (пай), на яку в подальшому власник отримав відповідний правовстановлюючий документ - Державний акт, відповідно до якого зміни не були внесені в заповіт, що не може слугувати підставою для відмови у визнанні права власності на земельну ділянку за заповітом, ніхто із спадкоємців за законом не отримав та не претендує на отримання вказаної земельної ділянки у спадок, оригінал сертифікату на земельну частку (пай) не зберігся та втратив свою дійсність у зв»язку з отриманням власником землі Державного акту, позивач не має іншої можливості, аніж у судовому порядку, поновити своє право на спадкове майно , яке у нього виникло у зв»язку із смертю [PERSON]. Тому його право підлягає захисту у суді. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Outcome: approved