Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

19.12.2018 року представник позивача [PERSON] за довіреністю звернувся до суду із вищезазначеним позовом в інтересах позивача [PERSON], в якому просить визнати за позивачем право на земельну частку (пай) площею 3,65 га в порядку спадкування за законом після померлої 19.01.2000 року [PERSON]; визнати за позивачем право на земельну частку (пай) площею 3,65 га в порядку спадкування за законом після померлого 02.03.2000 року [PERSON]. Також, в позові зазначено, що 19.01.2000 року померла позивача мати [PERSON] Після смерті спадкодавця спадщину прийняв [PERSON], який є її чоловіком. За життя [PERSON] вступив у володіння та управляння спадковим майном, але належним чином не оформив спадкові права на майно, яке належить дружині [PERSON] 02.03.2000 року помер [PERSON], після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді вищезазначених земельних ділянок. За життя [PERSON] заповіт не склав. Далі, в позові зазначено, що позивач звернулася до державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезазначені земельні ділянки як спадкоємець за законом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відсутні документи, які засвідчують право власності померлих. Згідно ухвали суду від 08.01.2019 року вбачається, що по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, справа призначена до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 07.02.2019 року о 08 год. 00 хв. Позивач [PERSON] та представник [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилися, але направили заяву в якій прохали розглянути цивільну справу без їхньої участі, позов підтримують. Відповідач [PERSON] селищна рада Козельщинського району Полтавської області у підготовче судове засідання не зявилася, але направила заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечує. Згідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, зазначаючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону. Суд, вивчивши письмові докази, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст.\~12, ч. 1 та ч. 2 ст.\~13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526,\~548,\~549 ЦК УРСР\~( в редакції 1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що 19.01.2000 року померла [PERSON], після смерті останньої залишилося спадкове майно у вигляді: ощадної книжки рахунок № 91551427 та земельної ділянки площею 3,65 умовно кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мануйлівської сільської ради. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її чоловік [PERSON], але спадкових прав на майно померлої належним чином не оформив. 02.03.2000 року помер [PERSON], після смерті останнього залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3,65 умовно кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мануйлівської сільської ради. Згідно довідки, яку видано відділом у Козельщинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області вбачається, що: - громадянці [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0228483 реєстраційний № 191 від 29.10.1997 року площею 3,65 умовно кадастрових гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мануйлівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області; - громадянину [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0228482 реєстраційний № 190 від 29.10.1997 року площею 3,65 умовно кадастрових гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мануйлівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, Державні акти на право власності на земельну ділянку вищезазначеним громадянам не видавалися. Згідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" вбачається, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Із змісту ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» вбачається, що засобом захисту цивільного права може бути визнання права на земельну частку (пай). Із матеріалів справи вбачається, що спадкоємицею за законом після померлих [PERSON], яка померла 19.01.2000 року та [PERSON], який помер 02.03.2000 року, яка прийняла спадщину є [PERSON]. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.09.2018 року вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як відсутні належним чином оформлені правовстановлюючі документи, які засвідчує право власності померлих. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов позивача підлягає задоволенню, оскільки визнання права на земельні частки (паї) площею по 3,65 умовно кадастрових гектарів, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Мануйлівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, в порядку спадкування за законом після померлих не порушує права інших осіб і іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку не можливо. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved