Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

22 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на дочку [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його заробітку (доходу), щомісячно, з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що 09 серпня 2003 року вона і [PERSON] уклали шлюб. Рішенням суду від 06 грудня 2010 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] постійно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Розмір її заробітної плати не дає їй можливості забезпечувати дитину усім необхідним. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, згоден сплачувати аліменти на дочку [PERSON] в розмірі ? частки його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Просив розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову. Суд встановив, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] з 09 серпня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням суду від 06 грудня 2010 року шлюб між ними розірвано, після чого вони проживають окремо. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги малолітній дочці [PERSON] постійно не надає. Домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. У ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги малолітній дочці постійно не надає, позов щодо сплати аліментів на дитину в розмірі ? частки його заробітку (доходу) визнав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються. За змістом ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved