Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

25.03.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини із усіх видів заробітку (доходу), але не менше за 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що 21.03.2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 16.03.2013 року зазначений шлюб розірвано. Від цього шлюбу у них є спільна дочка [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач відмовляється у добровільному порядку та належним чином брати участь у матеріальному забезпеченні дитини, свої доходи витрачає на власний розсуд, не враховуючи інтереси малолітньої дочки. У зв'язку з цим вона вимушена вдаватися до допомоги своїх родичів, тому що самостійно забезпечити дитині належні умови існування не в змозі, а також і не зобов'язана це робити самотужки на підставі закону, оскільки стаття 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач веде постійну неофіційну підприємницьку діяльність та матеріально достатньо забезпечений. Відповідач фізично здоровий, інші аліментні зобов'язання у нього відсутні, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, у шлюб після розлучення не вступав, непрацездатних батьків немає та може брати участь у матеріальному утриманні своєї дитини. Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивачки [PERSON] адвокат [PERSON] подав заяву про судовий розгляд справи за відсутністю позивачки та за його відсутністю, просив задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Належним чином повідомлений відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав, заперечень проти позову не подавав. У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: З копій свідоцтва про народження, рішення Зміївського районного суду Харківської області від 26.03.2013 року, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, мають дочку [PERSON], [INFO] (а. с. 3-8). З довідки, виданої начальником дільниці №41 КП "Жилкомсервіс" Єрмаковою Т.І. від 10.01.2014 року вбачається, що з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], зареєстрована і фактично проживає дочка [PERSON], [INFO] (а. с. 8). Позивачкою в позовній заяві зазначено, що малолітня [PERSON] перебуває на утриманні матері, а батько, який має постійний дохід, ухиляється від надання коштів утримання дитини. Оскільки відповідач не подав заперечень проти цих обставин, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідністю з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати свою дочку до досягнення нею повноліття, однак не виконує свій обов'язок. Будь-яких заперечень проти доводів позивачки щодо можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини доходів щомісячно відповідачем не надано, що є підставою вважати цю обставину такою, що не підлягає доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України. За таких обставин позовна заява [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини є обґрунтованою і підлягає задоволенню. З відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved