Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~26 серпня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Летичівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис\~№ 75, в\~ якому у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . У зв`язку\~із різними\~поглядами на\~життєві цінності\~між ними\~почали виникати\~конфлікти,\~ що\~привело до\~припинення сімейно-шлюбних\~відносин та окремого проживання, тому [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В судове\~засідання позивач\~не з`явилася,проте подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, у наданий судом строк примирення не настало, просить не стягувати з відповідача судові витрати, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився проте подав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, вимоги визнає, у наданий судом строк примирення не настало і бути не може, оскільки протягом чотирьох років з позивачем проживають окремо. Ухвалою Летичівського районного суду від 28.11.2020 року надано сторонам трьохмісячний строк на примирення, однак примирення не настало, що свідчить про неможливість збереження сім`ї подружжя « [PERSON] », тому суд приходить до висновку, що їх шлюб необхідно розірвати. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~Відповідно до абзацу 3 пункту 24\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~12.06.2009,\~№ 2\~"Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. \~ \~ \~ \~Спору щодо місця проживання малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , немає. На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved