Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

23 березня 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів в якій вона просить суд стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також просить стягувати щомісячно з відповідача аліменти на її, дружини, утримання в розмірі 1/6 частини заробітку до досягнення донькою трьох річного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 17.07.2018 вона уклала шлюб з відповідачем і у шлюбі в них народилася донька [PERSON] [INFO] . Вказує, що вона не має змоги працювати у зв`язку з народженням дитини, потребує матеріальної допомоги, а відповідач працює за кордоном, де щомісячно отримує гідну заробітну плату, однак добровільно матеріальну допомогу не надає. Ухвалою суду від 04.05.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. 26.05.2020 відповідач надав до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. Вказав, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини, а аліменти на дитину вважає за необхідне сплачувати у твердій грошовій сумі, яку визначив на рівні 889,50 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві, додатково вказала, що відповідач працює за кордоном, докази чого надані суду, а тому має змогу сплачувати аліменти. Представник відповідача, який взяв участь у судовому засіданні в режимі відео конференції надав пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву, просив стягувати аліменти на дитину у визначеному відповідачем розмірі, а у задоволенні вимог про стягнення аліментів на дружину відмовити. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 17.07.2018, що доводиться копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 3). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Довідкою Жовтанецької сільської ради від 10.09.2019 №1199 доводиться, що донька сторін [PERSON] проживає з мамою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Позивач у позовній заяві вказала, що відповідач ухиляється від свого обов`язку утримувати їх малолітню дитину, а тому просить вирішити спір, який виник з цього приводу, в судовому порядку. Відтак, суд встановив, що між сторонами виник спір щодо обов`язку відповідача як батька утримувати дитину, який регулюється нормами Глави 15 "Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання" Розділу ІІ Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивач просить суд визначити розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходу відповідача. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З урахуванням наведених положень закону при визначенні розміру аліментів суд враховує малолітній вік та стан здоров`я дитини, те, що у суду відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою чи те, що на його утриманні є інші діти чи непрацездатні особи, і в судовому засіданні представник відповідача таких не надав. Тому, вважає, що стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходу є підставним та підлягає до задоволення. Суд вважає, що з урахуванням всіх обставин справи, такий розмір аліментів є обґрунтований, справедливий, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Оцінюючи посилання представника відповідача на необхідність визначення аліментів у твердій грошовій сумі, суд враховує положення ч. 3 ст. 181 СК України, за приписами якої, аліменти присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, законом надано право саме позивачу визначати спосіб стягнення аліментів, а не відповідачу, як платнику таких. А тому, такі покликання представника відповідача суд відхиляє як необґрунтовані. Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів на дружину, суд вихордив з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 цієї статті визначає, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд погоджується з доводами представника позивача про те, що закон пов`язує право на стягнення аліментів на утримання дружини з можливістю чоловіка надавати таку матеріальну допомогу. Однак, в межах даної справи судом встановлено можливість відповідача надавати таку допомогу, так як в матеріалах справи є копія трудового договору від 16.01.2020, який перекладений на українську мову та завірений перекладачем, відповідно до умов якого відповідач працевлаштований у Республіці Польща починаючи з 16.01.2020 з встановленням заробітку 2600 польських злотих на місяць, що згідно офіційного курсу валют, становить орієнтовно 19000,00 грн. Доказів зворотного відповідач та його представник суду не надав. А його посилання на те, що під час дії карантинних обмежень пов`язаних з розповсюдженням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, суд сприймає як голослівні, оскільки не підтверджені жодними доказами. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що спільну дитина сторін проживає з матір`ю, дитині ще не виповнилося трьох років, мати дитини згідно довідки від 02.06.2020 (а.с. 56) отримує лише одноразову грошову допомогу у розмірі 860 грн. на місяць, а відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу, то суд вважає, що аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини доходу є справедливим та обґрунтованим. На підставі викладеного, суд дійшов переконання, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Одночасно, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у виді судового збору, від сплати яких позивач була звільнена при подачі позову.

Outcome: approved