Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

24.11.2015 р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що будинок № 28 по вул. Колгоспній в смт. Лихівка Пятихатського району Дніпропетровській області належить їй на праві власності, в якому, окрім неї, зареєстровані відповідачі. З січня 2014 р. [PERSON] і [PERSON] в будинку не проживають, добровільно виселилися з нього, та не бажають зніматися з реєстраційного обліку, чим порушують її права на користування і володіння житлом. З моменту їх виселення вона сплачує за них житлово-комунальні послуги, тобто несе додаткові витрати. Крім того, в майбутньому матиме намір відчужувати домоволодіння, а реєстрація в будинку відповідачів створить у цьому перешкоду. Просить визнати [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування будинком, зняти їх з реєстраційного обліку. Позивач про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не зявилася і направила письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином через оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» № 102 (1697) від 24.12.2015 р., № 104 (1699) від 31.12.2015 р., в судове засідання не зявилися повторно, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснюється через відсутність осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку № 28 по вулиці Колгоспній смт. Лихівка Пятихатського району Дніпропетровської області. Згідно адресних довідок Пятихатського РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, довідки виконкому Лихівської селищної ради Пятихатського району від 23.10.2015 р. , акту від 15.10.2015 р. [PERSON] і [PERSON] зареєстровані в [INFO] 24.04.2012 р. і 13.06.2012 р. відповідно, протягом 2014 року та станом на 15 жовтня 2015 р. в будинку не проживали і не проижтвають (а.с. 4, 5, 12, 13). Статтею 41 Конституції України гарантовано право володіти і користуватися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Положення ст.ст. 316, 321 ЦК України визначають право власності особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб і це право є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 319 цього Кодексу передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України визначено також і право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказані правовідносини регулюються ще і Житловий кодексом. Відповідно до ст. 107 ч. 2 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що належить йому, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі не є членами сім'ї позивача, не набули право проживання у житловому приміщенні, зареєстрували своє місце проживання в установленому законом порядку. Однак, реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти відповідача з реєстрації місця проживання можна за умови втрати ним права користування цим житлом чи у зв'язку з його виселенням у добровільному чи примусовому порядку. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки відповідачі не проживають в [INFO], який належить позивачу на праві власності, більше шести місяців, тому втратили право на користування ним з дня вибуття, до ухвалення судового рішення не знялися з реєстраційного обліку. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 107 ч. 2, 156 ч. 1 ЖК України, ст..ст. 16, 316, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні",

Outcome: approved