Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

28 лютого 2017 року до суду надійшла позовна заява ПАТ КБ Правекс-Банк, правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 4342,46 доларів США, в якій зазначено, що відповідно до договору № 2199-032/07Р від 28 вересня 2007 року, відповідач отримав від ПАТ КБ «Правекс-Банк» кредит в розмірі 27500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,99 % річних із строком погашення до 28 вересня 2014 року. [PERSON] неналежним чином виконував взяті на себе зобов*язання з повернення кредиту, у зв*язку з чим виникла заборгованість. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 2199-032/07Р від 28 вересня 2007 року станом на 05 листопада 2016 року складається із : заборгованості за кредитом в розмірі 3118,89 доларів США, заборгованості за відсотками в розмірі 280,67 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 1921,67 доларів США, пені з несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 165, 25 доларів США. ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія», яке є правонаступником ПАТ КБ «Правекс-банк» просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 2199-032/07Р від 28 вересня 2007 року станом на 05 листопада 2016 року в загальному розмірі 4342,46 доларів США, що за курсом НБУ станом на 14 лютого 2017 року становить 117984,64 гривні та витрати, пов*язані зі сплатою судового збору у розмірі 1769,77 гривень. У судове засідання представник позивача не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав заявлені позовні вимоги та не висловив заперечень проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку ст.ст.74,76 ЦПК України, з огляду на що суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 28 вересня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2199-032/07Р, відповідно п.п. 1.1, 1.2 якого відповідач отримав від банку кредитні кошти на строк з 28 вересня 2007 року до 28 вересня 2014 року в розмірі 27500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,99% річних (а.с.5-10). Відповідно до п.4.4 кредитного договору позичальник взяв на себе зобов*язання погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 328 доларів США щомісяця до «10» числа наступного місяця. Пунктом 4.5 кредитного договору передбачено, що відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, зазначеного в п.1.2 даного договору. Пунктом 6.1.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов*язується забезпечити своєчасне повернення коштів і сплату нарахованих відсотків. Згідно п.10.1 кредитного договору № 2199-032/07Р від 28 вересня 2007 року за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п.1.2 даного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 2199-032/07Р від 28 вересня 2007 року станом на 05 листопада 2016 року складається із : заборгованості за кредитом в розмірі 3118,89 доларів США, заборгованості за відсотками в розмірі 280,67 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 1921,67 доларів США, пені з несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 165, 25 доларів США (а.с.11-12). Як вбачається з витягу із Статуту, ПАТ КБ «Правекс-Банк» створено шляхом перейменування Акціонерного комерційного банку «Правекс-Банк» і є правонаступником його прав і обов*язків (а.с.18-19). Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 2 від 31 травня 2017 року, витягу з реєстру боржників до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 2 від 31 травня 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» є новим кредитором за договором № 2199-032/07Р, який був укладений 28 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON]В (а.с.70, 80-103). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 липня 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» залучено до участі в справі в якості правонаступника позивача відповідно до ст.37 ЦПК України. В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов*язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. При цьому згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам статті 533 ЦК України. Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 2199-032/07Р від 28 вересня 2007 року станом на 05 листопада 2016 року складається із : заборгованості за кредитом в розмірі 3118,89 доларів США, заборгованості за відсотками в розмірі 280,67 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 1921,67 доларів США, пені з несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 165, 25 доларів США, а всього становить 5486,48 доларів США (а.с.11-12). Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог відповідно до ст.11 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі і стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» заборгованості за кредитним договором № 2199-032/07Р від 28 вересня 2007 року станом на 05 листопада 2016 року в розмірі 4342,46 доларів США, що за офіційним курсом НБУ 25,55 грн станом на 28 серпня 2017 року складає 110949 гривень 85 копійок. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Підстав для застосування положень ч.3,4 ст.267 ЦК України суд не вбачає з огляду на відсутність відповідної заяви строни по справі. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов*язані із сплатою судового збору.

Outcome: approved