Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення розміру частки співвласника в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0550 га, кадастровий номер 0510136600:02:011:0123, та земельну ділянку для ведення садівництва, загальною площею 0,0300 га, кадастровий номер 0510136600:02:011:0124, які розташовані по [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивував тим, що його батькам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належать земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0550 га, кадастровий номер 0510136600:02:011:0123, та земельна ділянка для ведення садівництва, загальною площею 0,0300 га, кадастровий номер 0510136600:02:011:0124, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (без визначення розміру часток в спільній власності). [INFO] помер [PERSON] , батько позивача. За життя останній склав заповіт, посвідчений 27 грудня 2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Остапенко Ю. В., зареєстрований в реєстрі за №3655, яким все своє майно заповів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Після його смерті відкрилась спадщина, однак постановою державного нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у вищевказаних земельних ділянок у зв`язку з відсутністю визначеної частки померлого у праві спільної сумісної власності на вказані земельні ділянки. За таких обставин позивач просить визначити, що частка [PERSON] , який помер [INFO] , у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки площею 0,0550 га та 0,0300 га, кадастрові номера відповідно 0510136600:02:011:0123 та 0510136600:02:011:0124, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , становить Ѕ. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2021 року прийнято справу до розгляду у загальному позовному провадженні та призначене підготовче засідання. Ухвалою Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 12\~серпня 2021\~року витребувано з Першої вінницької державної нотаріальної контори копію спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (спадкова справа №443/2015), закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті. Відповідачі своїми правами на відзив не скористалися. На адресу суду через поштову скриньку подані заяви про визнання ними позову, які з огляду на порядок подачі ними таких заяв, суд не бере до розгляду. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позов не надали, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Вислухавши представника\~позивача, дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами глави 26 книги ІІІ ЦК України стосовно права спільної власності на майно. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0550 га, кадастровий номер 0510136600:02:011:0123, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №388591, виданого на підставі рішення 33 сесії Вінницької міської ради 4 скликання від 12 квітня 2005 року № 1125. Також [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка для ведення садівництва, загальною площею 0,0300 га, кадастровий номер 0510136600:02:011:0124, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №388593, виданого на підставі рішення 5 сесії Вінницької міської ради 5 скликання від 22 вересня 2006 року № 373. [PERSON] та [PERSON] також є співвласниками (по 1/2) будинку з господарськими будівлями за цією ж адресою, що підтверджується копіями свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 01 листопада 1968 року №2496, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької Ради депутатів трудящих від 06 вересня 1968 року №643, та договору дарування від 18 травня 1972 року, посвідченого 18 травня 1972 року старшим нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Сердюк Н. М., за реєстровим номером 4-578. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 квітня 2015 року. За життя останній склав заповіт, посвідчений 27 грудня 2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Остапенко Ю. В., зареєстрований в реєстрі за №3655, за яким все своє майно заповів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Як слідує з матеріалів спадкової справи № 433/2015 26 травня 2015 року [PERSON] , позивач по справі, та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідачі по справі, звернулись до Першої вінницької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за заповітом. [PERSON] , відповідач по справі, відмовилася від прийняття спадщини, про що також 26 травня 2015 року подала заяву. 06 травня 2021 року [PERSON] звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак постановою державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори Шарко О. В. від 06 травня 2921 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки неможливо визначити частку померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до частин 4, 5 ст. 89 Земельного кодексу України передбачено, що співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачене законом або не встановлено судом. Відповідні роз`яснення містять й положення п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Позивач, заявляючи вимогу про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки, посилається на рівність часток. При цьому судом не встановлено обставин, які вказували б протилежне. Визначаючись щодо позовних вимог, суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, а також те, що часта померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а не визначення часток не дає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом та в повній мірі розпоряджатися своїм правом власності на вказане майно. Оскільки спірні земельні ділянки перебувають у спільній сумісній власності двох співвласників без визначення їх часток, слід дійти висновку, що частка кожного співвласника в праві власності на ці земельні ділянки становить 1/2. При цьому не було встановлено існування обставин, які б могли бути підставою для збільшена або зменшена часток співвласників земельних ділянок. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визначення розміру часток померлого в праві спільної сумісної власності на земельні ділянки в розмірі 1/2 підлягає задоволенню. При цьому суд враховує, роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. На підставі викладеного,

Outcome: approved