Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

26.02.2018 року [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом про визнання [PERSON] [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житлом, а саме: квартирою № 143 в будинку № 18 по вулиці Припортова в місті Черкаси. Свій позов мотивує тим, що вона є власником вказаної квартири. З 02.03.2000 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.12.2010 року розірвано. Спільних дітей від шлюбу не мають. В належній їй квартирі зареєстрована вона та відповідач, як чоловік, однак фактично проживає вона самостійно. В звязку з припиненням сімейних стосунків з 2010 року відповідач в квартирі не проживає, його речі в квартирі відсутні. Реєстрація [PERSON] [PERSON] у її квартирі призводить до збільшення розміру платежів за житлово-комунальні послуги та унеможливлює оформлення нею пільг по оплаті за дані послуги. За таких обставин вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 14.03.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання подала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Обставини викладені в позові підтвердила повністю. Додатково зазначила, що відповідач в 2010 році добровільно виїхав з квартири, його речі в квартирі відсутні, будь-яких спорів з приводу вказаної квартири немає. Реєстрація [PERSON] [PERSON] у квартирі унеможливлює оформлення субсидії по оплаті за житлово-комунальні послуги. Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, однак кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресата за зазначеною адресою та його неявку до відділення поштового зв'язку для отримання кореспонденції, що в контексті положень ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і відповідно до ст. ст. 128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає як повідомлення відповідача належним чином. Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача [PERSON] [PERSON] повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не зявився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Суд оголосивши заяву позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до Договору дарування квартири серії ААВ № 796632 від 14.02.1997 року (а.с. 5) [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (до перейменування [PERSON]) в місті Черкаси. Вказана інформація підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №119226115 від 02.04.2018 року (а.с. 20). 02.03.2000 року між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] Відділом РАЦС по місту Черкаси було зареєстровано шлюб, актовий запис № 196. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.12.2010 року (справа №2-6878/10) шлюб зареєстрований 02.03.2000 року між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] розірвано (а.с. 6). Рішення суду вступило в законну силу 07.01.2011 року. [PERSON] довідки Відділу реєстрації місця проживання управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради від 13.03.2018 року та Довідки КП «Придніпровська СУБ» ЧМР №322 від 20.02.2018 року - відповідач [PERSON] [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 13.10.2000 року і по теперішній час (а.с. 8,14). [PERSON] від 23.02.2018 року складеного [PERSON] (прож. [ADDRESS]), [PERSON] (прож. [ADDRESS]), [PERSON] (прож. м. Черкаси, вул. Припортова, 18) та посвідченого головою комітету самоорганізації населення «Митниця» [PERSON] - в квартирі за адресою [ADDRESS] [PERSON] [PERSON] не проживає з 2010 року (а.с. 19). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. [PERSON] із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Квартира, що розташована за адресою [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності та не є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Договір найму житла між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] не укладався. [PERSON] [PERSON] не є членом сімї [PERSON] За таких обставин суд, оцінивши докази надані позивачем приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] [PERSON] не надав суду будь-яких заперечень проти позову та доказів, які б підтверджували такі заперечення. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує клопотання позивача про покладення судових витрат на неї. На підставі ст. 317, 319, 321, 346, 379, 391 ЦК України,

Outcome: approved