Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

16.01.2021 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна », треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., і приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18.01.2021 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами загального провадження в підготовче судове засідання на 02.03.2021 року. 02.03.2021 року розгляд справи в підготовчому судовому засідання відкладений до 29.04.2021 року в зв`язку з невиконанням ухвали суду про витребування доказів 29.04.2021 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляд на 29.04.2021 року Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України . Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 16 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., зареєстрований в реєстрі за № 2151 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в сумі 46850.25 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: в січні 2021 року він поштою отримав постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64010015 від 30.12.2020 року, з якої дізнався про те, що 16.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 2151 про стягнення заборгованості на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна » в сумі 46850.25 грн. З виконавчого напису вбачається, що за договором факторингу між АТ «Сбербанк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» до відповідача перейшло право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Ним дійсно був отриманий кредит в АТ «Сбербанк». Але даний кредит він погасив повністю в 2015 році. Погашення здійснювалось шляхом внесення грошових коштів через банкомат. За весь цей період до нього не пред`являлось жодної вимоги щодо погашення кредиту та не повідомлялось про наявність заборгованості. Вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з порушенням законодавства, а саме: вказаний виконавчий напис вчинений без необхідної перевірки та встановлення безспірності боргу: вчинення виконавчого напису відбулось поза межами строку, протягом якого його можливо було вчинити, ним не отримане повідомлення про факт вчинення виконавчого напису, що й стало підставою звернення до суду. В судове засідання позивач не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, представник ТОВ «Росвен Інвест Україна» в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляд справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не подав. Треті особи, що не заявляє самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В., і приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., в судове засідання не з`явились про дату час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, письмові пояснення на пред`явлений позов не подали. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., подана заява про розгляд справи у її відсутність та надані суду копія вчиненого виконавчого напису і документів, на підставі яких він виданий. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 2151 . Даний виконавчий напис було вчинено за кредитним договором № 83#00017724618 від 03.04.2014 року, згідно якого з позивача стягнено та користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість в сумі 46 350 грн. 25 коп., з яких 18 039.35 грн. заборгованість за сумою кредиту, 28 310.90 прострочена заборгованість за несплаченими відсотками і 500.00 грн., - сума за вчинення нотаріального напису, що підтверджується копією виконавчого напису. На підстав даного виконавчого напису нотаріуса, який оспорюється за даним позовом, приватним виконавцем Київського виконавчого округу Табінським О.В., відкрите виконавче провадження ВП № 64010015 від 30.12.2020 року про стягнення з позивача на користь відповідача вищезазначеної заборгованості за укладеним кредитним договором, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження. Позивач вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що він вчинений без врахування строку позовної давності, а також без врахування всіх необхідних документів, передбачених ЗУ «Про нотаріат», які підтверджують безспірність вимоги. Відповідно до ст. 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору і вимог цивільного законодавства та у встановлений в законодавстві строк. Судом встановлено, що між позивачем та АТ «СБЕРБАНК» виникли кредитні зобов`язання на підставі укладеного кредитного договору № 83#00017724618 від 03.04.2014 року,що підтверджується копією кредитного договору За договором факторингу № 475/БД06-2/19 від 19.12.2019 укладеного між АТ «СБЕРБАНК » та ТОВ «Росвен Інвест Україна» до відповідача перейшло право вимоги за вищезазначеним кредитним договором. Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. А у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлений інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. п. 3.1-3.2. 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 Пунктами 1.2 Переліку документів передбачено, що такими документами є: 1) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) б) документ, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 2) кредитні договори, за якими боржником допущено прострочення платежів за зобов`язанням. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка із рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення із відміткою стягувача про погашення заборгованості. Згідно дослідженого виконавчого напису від 16.12.2020 року не зазначено, на підставі яких документів його здійснено. А лише вказано грошові суми, які пропонується стягнути з позивача [PERSON] , на користь відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» за кредитним договором № 83#00017724618 від 03.04.2014 року. З наданих суду документів вбачається відсутність документу, що підтверджує безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання; засвідченої стягувачем виписки із рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення із відміткою стягувача про погашення заборгованості. З виконавчого напису також вбачається, що в ньому строк, за який провадиться стягнення не зазначений, лише вказується, що стягнення заборгованості проводиться за період з 20.12.2019 року по 06.11.2020 року. В свою чергу позивач посилається на те, що в 2015 році ним був погашений кредит за вищевказаним кредитним договором в повному обсязі. В наданій виписці із рахунку боржника зазначена лише сума заборгованості. Проте не зазначено, які кошти вносились боржником на погашення укладеного кредитного договору, строків їх внесення. Відсутність відмітки стягувача про погашення заборгованості. Таким чином з наданих документів неможливо встановити наявність чи відсутність заборгованості у позивача за укладеним кредитним договором. Всі вищезазначені підстави свідчать про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами в результаті укладення кредитного договору № 83#00017724618 від 03.04.2014 року , який став підставою для вчинення виконавчого напису. Відповідно все вищевикладене вказує на наявність спору між сторонами, який може бути вирішений лише в судовому порядку. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Судом встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався розрахунком заборгованості, підготовленим працівниками кредитної установи, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Вказана обставина підтверджується копіями документів, наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Так як судом встановлено, що між сторонами існує спір, який може бути вирішений лише в судовому порядку. А саме: з приводу погашення позивачем заборгованості за укладеним кредитним договором, наявності чи відсутності заборгованості за отриманим кредитом, відповідно існують підстави для визнання вчиненого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач також посилається на пропуск строку позовної давності при вчиненні нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (ч. 1 ст. 266 ЦК України). Судом згідно дослідженого виконавчого напису встановлено, що стягнення з позивача здійснюється за період з 20.12.2019 року по 06.11.2020 року. Пунктом .8.1 укладеного договору передбачено, що кінцевий термін повернення кредиту 02.04.2019 року. Тому твердження позивача щодо застосування строку позовної давності відносно стягнення вищевказаних сум підлягає додатковій перевірці, оскільки необхідно встановити коли позивач припинив вносити платежі на погашення заборгованості, чи заявлялись до нього вимоги щодо повернення боргу, чи вірним є твердження позивача щодо погашення даного кредиту в 2015 році, тощо. Відповідно дані обставини також свідчить про відсутність ознак безспірності при винесенні виконавчого напису. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 454.00 грн., сплачені за забезпечення позову . Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908.00 грн. .

Outcome: approved