Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

3 липня 2014 позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просить постановити рішення, яким розірвати шлюб з останнім та стягнути аліменти на її користь у розмірі 30 % від усіх доходів відповідача щомісячно, на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повнолітнього віку. Також стягнути з відповідача на її користь суму сплаченого нею судового збору у розмірі 243,60 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 травня 2009 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №557. Від цього шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння. Вони прожили разом у спільному шлюбі 4 роки, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Нажаль все вказане більше стосується перших років спільного життя, але останній рік вони не можуть як сім'я проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Вони постійно сперечаються та принижують один одного. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувались в присутності їхньої дитини. Відповідач сам особисто вирішив розірвати стосунки між ними. Він пішов з помешкання де вони спільно проживали та майже не відвідує ні її ні їхнього сина, матеріально не забезпечує дитину та не приймає участі у його вихованні. На даний час введення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Майнового спору між ними немає. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Позивач вважає, що збереження родини не можливо і суперечить їх інтересам. Тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, позов підтримала у повному обсязі та уточнила свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Прізвище після розірвання шлюбу залишити "[PERSON]". Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини щомісячно. Просив розглядати справу за його відсутністю. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Так у судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 15 травня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №557, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). [PERSON], народився [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьком дитини відповідно до свідоцтва є [PERSON] (а.с.6). Дитина проживає з матір'ю та знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає, тому позивачка вимушена була звернутися до суду з зазначеним позовом. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, родина фактично розпалася й існує формально, суперечки про майно не мають. За взаємною домовленістю після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати із матір'ю. У відповідності до ст.110 СК України шлюб може бути розірвано у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше проживання подружжя та збереження сім'ї неможливе. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Враховуючи наведене, суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим, оскільки це може зашкодити як інтересам позивача так і інтересам неповнолітньої дитини. За таких обставин шлюб підлягає розірванню, прізвище позивача та відповідача після розірвання шлюбу суд залишає без змін. Відповідно до ст. ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Відповідно ст.183 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, які будуть стягуватися на неповнолітню дитину з її батьків, визначається у частці від заробітку (доходу) платника аліментів і за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позов [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільної дитини повністю відповідає вимогам Закону, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно з положеннями ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved