Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

19 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить стягувати аліменти із відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки всіх видів від заробітку відповідача щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач є батьком їхньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач в шлюбі не проживають. Батько дитини не виконує свого обовязку по утриманню доньки, жодних коштів не надає. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши письмову заяву, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задоволити. Щодо винесення заочного рішення не заперечує (а.с.18). Також і відповідач, надавши письмову заяву про розгляд справи без його участі, в судове засідання не зявився. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів в частці від його доходів, заперечує та зазначає, що він є фізичною особою підприємцем і має нестабільний дохід. У звязку з вказаним, просить визначити аліменти в твердій грошовій сумі і зазначає, що може сплачувати аліменти в розмірі 1000-1200 гривень щомісячно (а.с.19). Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.169 та ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін і застосування технічних засобів фіксації судового засідання та на підставі представлених суду доказів. Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі (а.с.4), у них 18 червня 2010 року народилася дочка [PERSON] (а.с.3), яка проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с.). Розглянувши заяви позивачки та відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних міркувань. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітня дитина позивачки проживає разом із останньою та перебуває на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов'язку утримувати дитину не досягнуто, суд вважає вимогу позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] правомірною. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім цього, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). Так, з даних, наданих Червоноградською обєднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Львівській області відповідно до ухвали суду, вбачається, що [PERSON] перебуває на податковому обліку в Радехівському відділенні Червоноградської ОДПІ як субєкт підприємницької діяльності - фізична особа (а.с.25), а відтак має нестабільний, мінливий дохід. Виходячи із принципу диспозитивності, закладеному у ст.ст.11,60 ЦПК України, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, піддавши аналізу матеріали справи, суд приходить до висновку, що стан здоров'я [PERSON] задовільний, їй не заподіяне каліцтво та джерел самостійного доходу вона не має. Окрім цього, суд вважає, що і у відповідача стан здоровя, задовільний. Дані обставини, а також нестабільність доходів відповідача (а.с.25) і реальна можливість такого сплачувати аліменти у визначеному ним же розмірі (а.с.19), судом враховані при визначенні розміру аліментів. Згідно із частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2017 рік", прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 1777 гривень. Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що із відповідача на утримання дочки [PERSON] слід стягувати кошти в розмірі 1200 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що буде, із врахуванням принципу рівності обовязку батьків в утриманні дитини (ст.180 СК України), адекватною сумою коштів, що стягуватимуться на утримання дитини. Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене та рекомендації, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, однак підлягають до задоволення частково, із визначенням способу стягнення аліментів. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, слід зауважити, що при наявності у позивачки доказів про збільшення у відповідача розміру доходів, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дитини, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. Також, у свою чергу, при наявності у відповідача доказів щодо погіршення стану його здоров'я, а також документального підтвердження зміни свого матеріального становища, він не позбавлений у майбутньому заявити вимогу про зменшення розміру аліментів. У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати.

Outcome: approved