overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

16 травня 2016 представник позивача звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 31 серпня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З огляду на те, що [PERSON] виконує кредитні зобов'язання неналежним чином, у нього утворилась заборгованість, яка станом на 31 березня 2016 року становить 11 298 грн 19 коп., з яких: 157 грн 59 коп. - заборгованість за кредитом, 6876 грн 40 коп заборгованість по процентами за користування кредитом; 3250 грн 00 коп заборгованість за пенею та комісією, 500 грн фіксований штраф, 514 грн 20 коп. процентна складова штрафу, тому просили стягнути зазначену суму та судові витрати з відповідача. Представник позивача в попереднє судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, Відповідач в попереднє судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення . За таких обставин, на підставі ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України, з урахуванням роз'яснень, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зважаючи на те, що визнання відповідачами позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, являється реалізацією права відповідача, передбаченого ст. 31 ЦПК України, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

16 травня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він знаходиться у шлюбі зі відповідачем, зареєстрованому 07.08.1999 року виконкомом Кіровської селищної ради м. Дзержинська Донецької області, актовий запис № 37. Під час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на шлюбні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Вважає, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спору про місце проживання дитини та поділу майна не виникає. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. При чому, просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони написали заяви про слухання справи у їх відсутності, не бажають зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дитини у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Залишити відповідачу прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

16 травня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 18 липня 2010 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від спільного шлюбу подружжя має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружнє життя не склалось через відсутність спільних інтересів, протилежних понять щодо розумінння сім'ї та відносин між чоловіком та дружиною. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружні стосунки. Спільне проживання і збереження сім'ї не можливе, фактично сім'я розпалась. Позивач вказує, що притягнення відповідача до кримінальної відповідальності призвело до втрати довіри між ними. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Зазначає, що прізвище після розірвання шлюбу змінювати не бажає. Позивач [PERSON] до проведення судового засідання подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, знаходиться у ДУ "Полицька виправна колонія (№76)," про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с.4), копію свідоцтва про шлюб (а.с.5), копію свідоцтва про народження (а.с.6), копію паспорта та коду позивача (а.с.7), суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружні відносини, проживають окремо, не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, шлюб фактично розпався та існує формально. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому суд шлюб розриває. Після розірвання шлюбу прізвище позивачу [PERSON] не змінювати, залишити їй прізвище набуте у шлюбі. Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

16 травня 2018 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив. В обґрунтування уточненого позову посилається на те, що 30\~листопада 2013 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та довіри, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини припинили, спільне господарство разом не ведуть і проживають окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. У підготовче засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 20, 21). У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 листопада 2013 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському району реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 40 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). За час спільного проживання через\~\~взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними\~\~почуття любові один до одного,\~припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені у листопаді 2017 року, та з того часу спільне господарство вони разом не ведуть, хоча і проживають за однією адресою. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 грн. 40 коп. (а.с.\~1), решта суми підлягає відшкодування з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

16 травня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 02 березня 2015 року Кіровською селищною радою міста Дзержинська Донецької області, за актовим записом № 7. У шлюбі спільних дітей немає. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Позивач, її представник в судове засідання не з'явилися, надавши суду письмову заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримують повністю, наполягають на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений у порядку, визначеному ч. 6 ст. 128 ЦПК України, шляхом надіслання рекомендованих листів з повідомленнями про вручення. Приймаючи до уваги, що позивач, її представник не заперечують проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 280-289 ЦПК України, заочно, у зв'язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони по справі припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору і питань щодо утримання дитини у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Позивачу залишити прізвище "[PERSON]". Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір, пов'язаний з розглядом справи, покладається на відповідача. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, що підтверджено документально: квитанцією № 68 від 16.05.2018 (а.с. 2) у розмірі 704 грн. 80 коп., який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

16 травня 2019 року заявниця звернулась з вищевказаною заявою, в якої зазначила, що [INFO] в м. Стаханов Луганської області, будучи окремим районом на тимчасово окупованій території, померла її матір [PERSON] , [INFO] , а тому заявниця просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті її матері. В ході судового розгляду заявниця підтримала свою заяву. Представник зацікавленої особи до суду не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає можливим заяву задовольнити з наступних підстав. Відповідно ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Так судом встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується її власноручною заявою та паспортом громадянина України. [INFO] [PERSON] (рос . [PERSON] померла в м [ADDRESS] області будучи окремим районом на тимчасово окупованій території, що підтверджується свідоцтвом про смерть видане не уповноваженим органом. Згідно ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон про окуповані території), будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Внаслідок цих обставин отримання свідоцтва про смерть в органах РАЦС Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом його отримання та захисту прав родичів та спадкоємців померлого є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. Факт смерті підтверджується документом підтверджуючий смерть матері заявниці, а тому суд приходить до висновку, що можливо становити факт смерті [PERSON] Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

16 червня 2017 року позивач, [PERSON], звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Посилалась на те, що вона 26 листопада 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 343 зареєструвала шлюб з відповідачем. Вони мають сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та вона займається його вихованням і утриманням. Відповідач матеріальної плопомоги на утримання сина не надає. Просила стягнути з відповідача на її користь, на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі по 1500 грн. щомісячно до досяггення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач, [PERSON], змінила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку ( доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого для відповідного віку дитинги до досягнення дитиною повноліття. Відповідач, [PERSON] змінені позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, докази по справі суд дійшов до наступних висновків. Установлено, що 26 листопада 2011 року сторони зареєстрували шлюб, який був юридично оформлений у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 343. Сторони мають сина, [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Судом встановлено, що сторони разом не пролживають, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тоді як відповідно до вимог статті 180 СК України зобов"язапний утримувати сина до досягнення ним повноліття. Положеннями статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Позивач звернулась до суду 20 червня 2017 року, а отже із вказаної дати підллягають стягненню аліменти. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, суд враховуючи вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

17.01.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому прохала стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини. Посилалась на те, що шлюб між нею та відповідачем розірвано, останній працює по окремих цивільно-правових угодах, син знаходиться на її утриманні. [PERSON], який є батьком дитини, в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. В судове засідання [PERSON] не з'явилась. Направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Вказала, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Про поважність причини неявки суд не повідомляв, письмового заперечення на позов не направив. За письмовою згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Дитина народжена в шлюбі сторін, який рішенням суду розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], видане відділом РАЦС Глобинського районного управління юстиції. Син знаходиться на утриманні матері, яка потребує матеріальної допомоги на його утримання . Дані про те, що відповідач має інших дітей чи осіб, які перебувають на його утриманні , що з нього проводяться стягнення за виконавчими документами - відсутні. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 названого кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. В ч.1 ст.191 СК України вказано, що аліменти на дитину присуджуються від дня пред"явлення позову. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги правомірними, і відповідно до ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, підлягаючими задоволенню. В межах суми платежу за один місяць стягнення аліментів допускається до негайного виконання. За ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На цій підставі з [PERSON] в дохід держави стягується 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

17.01.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання, вказуючи на те, що з 28.09.2012 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Вона тимчасово не працює, здійснює нагляд за дитиною. Відповідач [PERSON], добровільно матеріальної допомоги не надає, тому вона змушена звертатись до суду про стягнення аліментів в судовому порядку. Позивачка на попередній розгляд справи не з»явилася, надала суду заяву в якій свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглядати справу в її відсутності. Відповідач на попередній розгляд справи не з»явився, надав суду заяву в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення та просив розглядати справу в його відсутності. Судом встановлено наступні факти. Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Згідно ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дитині та дружині, проте добровільно її не надає. Відповідач працездатний, інших осіб на утриманні не має. Оскільки відповідач має таку можливість, але ухиляється від цього обов"язку, кошти на утримання неповнолітньої дитини та дружини повинні бути стягнуті з нього в судовому порядку. Аліменти згідно вимог закону стягуються з дня звернення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved