Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

24.11.2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який в ході судового розгляду уточнив і просив стягнути з [PERSON] на його користь частину боргу за договором іпотеки від 16 квітня 2010 року з додатковою угодою від 07.06.2013 року у розмірі 60 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно договору іпотеки від 16.04.2010 року, який містить положення договору позики, з додатковою угодою до нього від 07.06.2013 року [PERSON] передав іпотекодержателю, яким є [PERSON] в іпотеку належні йому житловий будинок [ADDRESS] як забезпечення виконання ним зобов'язань за позикою, наданою 16.04.2010 року та частково поверненою 07.06.2013 року в сумі, еквівалентній 13 636,00 доларів США, що за курсом Національного банку України становила 109 000,00 грн, які [PERSON] отримав у повному обсязі до підписання цього договору, строком до 07.12.2013 року. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач у позовній заяві просив розглядати справу без його участі. Причина неявки відповідача суду невідома, про дату та час судових засідань відповідач повідомлявся неодноразово, шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Судом встановлено наступне. 16.04.2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Ковальовою Т.А, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю як забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за позикою, наданою 16.04.2010 року іпотекодержателем іпотекодавцю в сумі, еквівалентній 16 120,00 доларам США, що за курсом Національного Банку України становить 127 751,00 грн, які іпотекодавець отримав у повному обсязі до підписання цього договору, строком на 6 місяців, тобто до 16.10.2010 року, належні іпотекодавцю житловий будинок [ADDRESS] (а.с.22-23). 07.06.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про внесення змін до договору іпотеки , згідно якого абзац 1 п.1.1 ст.1 Договору іпотеки від 16.04.2010 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] був викладений в наступній редакції: «За цим договором Іпотекодавець передає іпотекодержателю як забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за позикою, наданою 16 квітня 2010 року та частково поверненою 07 червня 2013 року іпотекодержателем іпотекодавцю в сумі, еквівалентній 13636,00 доларам США, що за курсом Національного банку України становить 109 000,00 грн, які іпотекодавець отримав у повному обсязі до підписання цього договору, строком до 07 грудня 2013 року, належні іпотекодавцю житловий будинок [ADDRESS] (а.с.25). Згідно з ч.2 ст.628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ч.1 ст..205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст..207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Як вбачається зі змісту ст..18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір та договір, що обумовлює основне зобов'язання, можуть бути оформлені у вигляді одного документа. Цей документ за формою і змістом повинен відповідати вимогам, встановленим у цій статті, та вимогам, встановленим законом, для договору, який визначає основне зобов'язання. Відповідно до ст..1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст.. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.1.4 Договору іпотеки від 16.04.2010 року, суть та розмір забезпечених заставою зобов'язань: виконання іпотекодавцем перед іпотекодержателем зобов'язань, а саме: повернення позики в сумі, еквівалентній розмірі 16120,00 доларам США за курсом НБУ на день прострочення позики, сплата пені за прострочення повернення суми позики у розмірі 8% на місяць від несплаченої суми позики; інші витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги. Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у справі № 6-1103цс16 08.06.2016 року, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Як було встановлено вище судом, 16.04.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки, який містить умови договору позики і є змішаним договором, сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, дотримано істотних умов відповідно до Закону України «Про іпотеку» та положень ЦПК України. Позивачем та відповідачем була дотримана форма правочину, договір нотаріально посвідчений та підписаний правомочними сторонами, а воля і волевиявлення сторін були спрямовані саме на укладення цього правочину. Однак у встановлений договором строк відповідачем умови повернення позики у повному обсязі не виконані. Згідно Договору про внесення змін до Договору іпотеки від 16.10.2010 року, позичальник [PERSON] повернув частину позики 07.06.2013 року у розмірі 13 636,00 доларів США, що за курсом Національного банку України становить 109 000,00 грн. Частина, що залишилась до відшкодування становить 2484,00 дол США (16120,00 дол США-13636,00дол США=2484,00 дол США), що еквівалентно 64 037,52 грн за курсом на час звернення до суду 25,78 грн за 1 дол США. Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідачем порушено права позивача, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором іпотеки на його користь частину боргу в розмірі 60 000,00 грн. підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, сплачується судовий збір, що становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ціна позову, зазначена позивачем, становить 60 000,00 грн, тому 1% від ціни позову складає 600,00грн. Відповідно до ст..7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня 2017 року встановлений у розмірі 1600 гривень. За таких обставин, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, а позивачу було відстрочена сплата судового збору до ухвалення рішення, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн (1600грн*0,4=640,00грн). На підставі викладеного, ст.. 205, 207, 628, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved