Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

16 жовтня 2019 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] та державного реєстратора приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Наталії Федорівни про визнання протиправним та скасування рішення, скасування записів. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.10.2019 року відкрито провадження по справі. Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним: 1) право власності на іпотечне майно за іпотекодержателем було зареєстровано без укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя; 2) позивачу не надходило та вона не отримував жодних повідомлень та письмових вимог від іпотекодержателя в розумінні ст. 35 ЗУ «Про іпотеку»; 3) на момент набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, була відсутня оцінка такого майна, що є порушенням чинного законодавства; 4) в результаті перереєстрації права власності на іпотечний будинок було порушено права малолітніх дітей; 5) в порушення ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державну реєстрацію права власності на нерухоме майно вдруге за [PERSON] було проведено за наявності обтяження заборони вчинення реєстраційних дій з нерухомим майном; 6) з дня виникнення у іпотекодержателя права вимоги на звернення стягнення на предмет іпотеки минуло більше трьох років. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.03.2020 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] , що подана в рамках розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] та державного реєстратора приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Наталії Федорівни про визнання протиправним та скасування рішення, скасування записів. Згідно заяви про уточнення позовних вимог позивач просить суд: -визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Наталії Федорівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32290685 від 09.11.2016, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:01:003:0392, та на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:01:003:0392, за суб`єктом [PERSON] ; -скасувати запис про право власності № 17355568, вчинений державним реєстратором приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Наталією Федорівною, яким проведена реєстрація права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:01:003:0392 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1080118351237), за [PERSON] ; -скасувати запис про право власності № 17355338, вчинений державним реєстратором приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Наталією Федорівною, яким проведена реєстрація права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1080103151237), за [PERSON] ; -визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Одеської філії комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Мельничук Володимира Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43225636 від 27.09.2018, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:01:003:0392, за [PERSON] ; -скасувати запис про право власності № 28120250, вчинений державним реєстратором Одеської філії Комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Мельничук Володимиром Олександровичем, яким проведена реєстрація права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:01:003:0392 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1080118351237), за [PERSON] ; -визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Одеської філії комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Мельничук Володимира Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43225036 від 27.09.2018, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] ; -скасувати запис про право власності № 28119796, вчинений державним реєстратором Одеської філії Комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Мельничук Володимиром Олександровичем, яким проведена реєстрація права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1080103151237), за [PERSON] . -стягнути з [PERSON] та державного реєстратора приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Наталії Федорівни на користь [PERSON] судові витрати по справі. Ухвалою суду від 06.03.2020 року залучено до участі у справі як співвідповідача - державного реєстратора Одеської філії комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Мельничук Володимира Олександровича (42140, Сумська обл., Недригайлівський р-н, с. Коровинці, вул. Київська, буд. 41). Ухвалою суду від 12.08.2020\~року закрито підготовче засідання по справі та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] надав пояснення по справі, повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Наталія Федорівна у судове засідання не з`явилася, надала до суду заперечення на позовну заяву, згідно яких позов не визнала та просила суд здійснити розгляд справи у її відсутність. Відповідачі [PERSON] та державний реєстратор Одеської філії комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Мельничук Володимир Олександрович до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення суд, на підставі всебічного, повного, об`єктивного і безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановив наступне: [PERSON] на праві приватної власності належали земельна ділянка, площею 0,1 га та житловий будинок, загальною площею 402,6 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 10.12.2007 року, Витягом з державного реєстру правочинів №5110884 від 10.12.2007, державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №2311365 від 04.08.2008 року та Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №20175179 від 10.09.2008 року. 06.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/0018/74/86629, згідно умов якого Банк мав надати Позичальнику кредит у розмірі 380\~016,00 дол. США, зі сплатою 13 % річних за користування кредитом. У якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 10.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф., зареєстровано в реєстрі за №106303, згідно умов якого іпотекодавець передала в іпотеку іпотекодержателю належне їй на праві власності майно, а саме: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , житловою площею 158,2 кв.м., загальною площею 402,6 кв.м.; та земельну ділянку, площею 0,1000 га, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . У подальшому, 31.08.2016 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» уклало з Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за договором іпотеки, що укладений між первісним кредитором та [PERSON] 10.12.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. В свою чергу, 31.08.2016 року Публічне акціонерне товариство «Вектор Банк» (іпотекодержатель та/або кредитор) уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «СтандардФінансГрупп» (новий іпотекодержатель та/або новий кредитор) договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за договором іпотеки, що укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 10.12.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. 31.08.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СтандардФінансГрупп» (іпотекодержатель та/або кредитор) уклало з [PERSON] (новий іпотекодержатель та/або новий кредитор) договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за договором іпотеки, що укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 10.12.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. Відтак, [PERSON] набула статусу іпотекодержателя за іпотечним договором. Судом встановлено, що [PERSON] набула права власності на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:01:003:0392 звернувши стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, а саме шляхом визнання права власності на іпотечне майно. Згідно наданої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідні зміни щодо власника нерухомості були внесені до державного реєстру приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Наталією Федорівною. У якості підстави виникнення права власності зазначено: Договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором, серія та номер: 1671, виданий 31.08.2016, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Немм О.В.; Договір іпотеки, серія та номер 10603, виданий 10.12.2007, видавник: Приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф.; Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, серія та номер: 1663, виданий 31.08.2016, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Немм О.В.; Договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором, серія та номер: 1667, виданий 31.08.2016, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Немм О.В.; Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, серія та номер: НВ-5103511362016, виданий 28.10.2016, видавник: Овідіопольський районний відділ земельних ресурсів; Договір про відступлення права вимоги та додатками до нього №1-5, серія та номер: 31-08/16, виданий 31.08.2016, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Стандарт ФінансГрупп» та фізична особа [PERSON] ; Заява та повідомлення про передачу заяви, серія та номер: 1696, виданий 08.09.2016, видавник: приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф.; свідоцтво, серія та номер: 2057, виданий 25.10.2016, видавник: приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. Підставою внесення записів стало рішення приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32290685 від 09.11.2016 року. Не погоджуючись з діями приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на належні позивачу житловий будинок та земельну ділянку, [PERSON] звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення від 09.11.2016 року. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03.03.2017 року по справі №815/6598/16 адміністративний позов було задоволено.Визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 32290685 від 09.11.2016 року щодо реєстрації права власності за [PERSON] на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:01:003:0392, та на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:01:003:0392 На підставі вказаної постанови право власності [PERSON] на спірні земельну ділянку та житловий будинок було скасоване та відновлено право власності за [PERSON] на земельну ділянку (номер запису про право власності 20467195 від 16.05.2017 року) та житловий будинок (номер запису про право власності 20467588 від 16.05.2017 року). Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 року по справі №815/6598/16 апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено. Скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року та прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф., третя особа [PERSON] , про визнання протиправним та скасування рішення. На підставі даної постанови право власності [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] були скасовані. Не погоджуючись з постановою Одеського апеляційного адміністративного суду, позивач звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду. Постановою Верховного Суду від 11.12.2018 року по справі №815/6598/16 касаційну скаргу [PERSON] було задоволено частково. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року скасовано. Провадження в адміністративній справі за позовом [PERSON] до приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Наталії Федорівни, третя особа [PERSON] , про визнання протиправним та скасування рішення - закрито. Роз`яснено право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства. Поряд з тим судом було встановлено, що поки справа перебувала на розгляді у Верховному Суді, право власності на іпотечне майно знову було перереєстровано за [PERSON] . Виходячи з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником земельної ділянки, кадастровий номер 5123755800:01:003:0392, площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та власником житлового будинку, загальною площею 402,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно значиться [PERSON] . Згідно інформаційної довідки відповідні зміни щодо власника нерухомості були внесені до державного реєстру державним реєстратором Одеської філії Комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області [PERSON] . У якості підстави виникнення права власності на нерухоме майно зазначено: свідоцтво, серія та номер: 2057, виданий 25.10.2016, видавник: приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф.; Договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором, серія та номер: 1671, виданий 31.08.2016, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Немм О.В.; Договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором, серія та номер: 1667, виданий 31.08.2016, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Немм О.В.; Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, серія та номер: 1663, виданий 31.08.2016, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Немм О.В.; Договір іпотеки, серія та номер 1063, виданий 10.12.2007, видавник: Приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф.; Заява та повідомлення про передачу заяви, серія та номер: 1696, виданий 08.09.2016, видавник: приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф.; Договір про відступлення права вимоги та додатками до нього №1-5, серія та номер: 31-08/16, виданий 31.08.2016, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Стандарт ФінансГрупп» та фізична особа [PERSON] . Підставою внесення записів стало: - \~ \~ \~ \~рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43225636 від 27.09.2018 12:13:09, Мельничук Володимир Олександрович, Одеська філія Комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області. - \~ \~ \~ \~рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43225036 від 27.09.2018 11:58:51, Мельничук Володимир Олександрович, Одеська філія Комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області. Не погоджуючись з подвійною перереєстрацією права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, їх обтяжень визначеніЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Відповідно дост. 575 ЦК Україниіпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Положення\~ст. 572 ЦК України встановлюють, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно дост. 33 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною 1\~ст. 36 ЗУ «Про іпотеку»\~визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону\~(ч. 2\~ст. 36 ЗУ «Про іпотеку»). При цьому, можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку визначені частиною третьою\~статті 36 ЗУ «Про іпотеку». Так, за приписами ч. 3 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому\~статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому\~статтею 38 цього Закону. Як вбачається з п. 5.1 Договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: -за рішенням суду; -у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; -шляхом продажу Іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» (п. 5.5.1) -згідно з\~договором про\~задоволення вимог\~іпотекодержателя згідно зі ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» (в редакції чинній на момент укладення Іпотечного договору) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Таким чином, відповідно до Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент укладення Договору іпотеки) передача права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя в рахунок виконання основного зобов`язання у позасудовому порядку була можлива лише на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, але ніяк не на підставі застереження в іпотечному договорі. Таке застереження може тільки визначати умови договору про задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому суд звертає увагу, що сама по собі умова договору іпотеки про можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, не свідчить про волевиявлення іпотекодавця на вибуття майна з його володіння. Так при винесенні постанови від 14.02.2018 року по справі №127/8068/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що аналіз наведених положень статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави зробити висновок про те, що згода іпотекодавця на передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, а саме: чинності іпотеки, невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на це майно. Тому Суд дійшов висновку, що така згода не може вважатися волевиявленням власника на вибуття майна з його володіння в розумінні статті 388 ЦК України. Отже, виходячи з умов іпотечного договору, сторони погодили, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Відтак, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання при реєстрації права власності на таке майно правовстановлюючим документом повинен бути саме Договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 11.04.2018 року по справі № 554/14813/15-ц, від 21.11.2018 року по справі № 367/7589/15-ц, від 10.10.2019 року по справі №752/10790/16-ц. Проте зміст матеріалів справи свідчить, що окремого Договору про задоволення вимог іпотекодержателя між [PERSON] та [PERSON] укладено не було, з огляду на вказане суд приходить висновку, що ані приватний нотаріус, ані державний реєстратор не в праві були здійснювати державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки на підставі поданих заявником документів. Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Пунктом 60 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 встановлено, що для державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, також подається документ, що підтверджує наявність факту згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна. Крім того, пунктом 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015, передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотеко держателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що їй не надходило та вона не отримувала жодних повідомлень та письмових вимог від іпотекодержателя в розумінні ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», згоду на відчуження предмету іпотеки позивач також не надавала. Так, з метою встановлення вказаних обставин, за клопотанням позивача судом було витребувано у приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. та Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської областіналежним чином завірені копії реєстраційних справ щодо реєстрації права власності на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:01:003:0392, за [PERSON] . Здійснивши аналіз наданих документів судом встановлено, що серед наданих державному реєстратору документів, на підставі яких були прийняті оскаржувані рішення, міститься копія нотаріальної заяви [PERSON] , поданої в інтересах [PERSON] з проханням передати [PERSON] заяву (вимогу про усунення порушень) та свідоцтво від 25.10.2016 року, посвідчене приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф., зареєстровано в реєстрі за №2057, згідно якого нотаріус посвідчує, що нею 08.09.2016 року заявуДерепи О.О. було передано гр. [PERSON] рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Також у свідоцтві зазначено, що заява була вручена особисто 10.09.2016 року. Проте суд також зазначає, що будь-яких інших документів які б свідчили про направлення такої заяви рекомендованим листом з повідомленням про вручення та її отримання позивачем в матеріалах реєстраційної справи не міститься. Окрім того, суд звертає увагу, що в наявному свідоцтві невірно вказано адресу місця реєстрації позивача, оскільки остання з 29.01.2009 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд вважає, що надане іпотекодержателем свідоцтво від 25.10.2016 року, посвідчене приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф., зареєстровано в реєстрі за №2057 є неналежним доказом відповідно до\~статті 77 ЦПК України\~, а тому, в даному випадку іпотекодержатель не може вважатися таким, що набув право власності на нерухоме майно за правочином (договором іпотеки від 10.12.2007 року), оскільки його умовами прямо пов`язано перехід за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки із моментом отримання іпотекодавцем письмової вимоги про усунення порушення. Окремо зазначимо, що законодавець чітко визначив умови, за яких можливе звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом перереєстрації права власності, а саме для того, щоб звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом перереєстрації права власності іпотекодержатель повинен направити позичальнику та іпотекодавцю вимогу про порушення вимог кредитного договору та договору іпотеки. Самому реєстратору кредитор подає докази спливу тридцятиденного строку вручення такої вимоги. Якщо у іпотекодержателя відсутні докази отримання повідомлень та спливу зазначеного строку, то реєстратор не має права здійснити реєстрацію права власності за кредитором. Тобто, перереєстрація права власності за іпотекодержателем на підставі статті 37 Закону України «Про іпотеку» за відсутності врученого іпотечного повідомлення є протиправною. До таких правових висновків прийшла Велика Палата Верховного Суду у постановах: №638/20000/16-ц від 24.04.2019 року; №521/18393/16-ц від 24.04.2019 року; №306/2053/16-ц від 20.03.2019 року; № 306/1224/16-ц від 23.01.2019 року. Враховуючи вказане, суд приходить висновку, що державний реєстратор приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. та державний реєстратор Одеської філії комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Мельничук В.О.вчинили реєстрацію права власності на нерухоме майно без отримання доказів на підтвердження того, що відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» письмові вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки надсилались [PERSON] та були нею отримані, чим порушили умови пунктів 60 та 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №1127 від 25.12.2015. Таким чином, суд вважає, що оскаржувані рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень на спірне нерухоме майно є протиправними та підлягають скасуванню. Разом з тим матеріалами справи підтверджено, що на час прийняття оскаржуваних рішень державного реєстратораМельничук В.О. на спірному нерухому майну були зареєстровані обтяження, а саме:заборона вчинення\~реєстраційних дій з житловим будинком та земельною ділянкою, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджено листом Центру надання адміністративних послуг Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 15.08.2019 року №68/07-11. Однак, незважаючи на зареєстровані заборони, право власності на іпотечне майно вдруге було перереєстровано за [PERSON] , номери записів про право власності: 28119796, 28120250. Підставою внесення вказаних записів стало: - \~ \~ \~ \~рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43225636 від 27.09.2018 12:13:09, [PERSON] , Одеська філія Комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області. - \~ \~ \~ \~рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43225036 від 27.09.2018 11:58:51, Мельничук Володимир Олександрович, Одеська філія Комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з частиною тринадцятої статті 15 якого порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України. Пунктом третім частини першої\~статті 10 Закону зобов`язано державного реєстратора встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими\~закон\~та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим\~Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року\~(далі - Порядок), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком (пункти 8, 13 Порядку). Відповідно до пункту 12 Порядку розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Згідно з пунктом 6 частини першої\~статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна. За таких обставин суд приходить висновку про те, що 27.09.2018 року, при наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження спірного майна державний реєстратор не мав права здійснювати реєстраційних дій поки таке обтяження не буде зняте. Аналогічні правові висновки були викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 по справі №755/5072/17. \~ \~ \~ \~Відтак, записи про реєстрацію права власності № 28120250 та №28119796, вчинені державним реєстратором Одеської філії Комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області [PERSON] , якими проведена реєстрація права власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] підлягають скасуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Окрім того, положеннями пункту 5.5.1.1 Договору іпотеки визначено, що предмет іпотеки набувається у власність Іпотекодержателем за вартістю, що буде визначена після прийняття Іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом Договору способу звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності. При цьому Сторони домовляються, що кандидатура суб`єкта оціночної діяльності визначається Іпотекодержателем. При оцінці предмета іпотеки незалежний експерт повинен використати всі методи оцінки, які будуть передбачені законодавством на момент оцінки. Отже і законом, і договором прямо визначена необхідність саме при передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки встановлення вартості предмету іпотеки на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. З урахуванням викладеного, суд приходить висновку, що оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки відбувалося в порядку\~статті 37 ЗУ «Про іпотеку», а саме шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, заявник зобов`язаний був надати державним реєстратором оцінку вартості іпотеки. Даний висновок підтверджується і\~\~постановою\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 20.03.2019 у справі №306/2053/16-ц,\~в якій зазначено, що суди зробили обґрунтований висновок, що у матеріалах справи, зокрема, відсутні відомості про інформацію про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки\~ціна\~набуття права власності на предмет іпотеки\~є істотною обставиною. З урахуванням в т.ч. і викладеного, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив порушення вимог договору щодо процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову. Предметом розгляду справи\~\~\~№306/2053/16-ц\~також було скасування реєстрації речового права, права власності на іпотечне майно і позов, зокрема, обґрунтовувався відсутністю інформації про вартість майна, за якою відбувалося зарахування вимог. З урахуванням викладеного, суд приходить висновку, що оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки відбувалося в порядку\~статті 37 ЗУ «Про іпотеку», а саме шляхом набуття права власності на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки, заявник зобов`язаний був надати державному реєстратору оцінку вартості предмету іпотеки. Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 19.06.2019 року по справі №\~\~917/2101/17, в постанові Верховного Суду від 29.01.2020 року по справі №607/8488/18 та в постанові Верховного Суду від 15.01.2020 року по справі №199/4062/17-ц. Проте матеріали справи свідчать, що оцінка предмету іпотеки, зроблена суб`єктом оціночної діяльності на момент набуття [PERSON] права власності на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відсутня. Поряд з цим, суд відхиляє доводи позивача про те, щов результаті перереєстрації права власності на іпотечний будинок було порушено права малолітніх дітей, оскільки позивачем не доведено вказаних фактів належними та допустимими доказами. При цьому, суд погоджується з доводами позивача щодо вчинення звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку поза межами строків позовної давності з огляду на наступне. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Однією з умов, яка має бути наявна в момент звернення стягнення на предмет іпотеки є те, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим\~ Законом. Чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання (ст.33 Закону України «Про іпотеку»). Положеннями п. 1.1. Договору іпотеки сторони узгодили, що іпотекою за цим договором забезпечуються будь-які вимоги іпотекодержателя, які випливають з кредитного договору №014/0018/74/86629 від 06.12.2007 року, за умовами якого позичальник зобов`язаний до 06.12.2027 року повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 380\~016,00 дол. США.. Тобто, умовами укладеного кредитного та іпотечного договорів передбачено дату остаточного повернення кредиту 06.12.2027 року. Разом з тим, сторони узгодили право банку достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом, штрафні санкції та інші витрати у разі невиконання позичальником умов цього договору за умови направлення позичальнику вимоги про дострокове погашення зобов`язання, яка має бути виконання останнім протягом 30 календарних днів з моменту її пред`явлення (стаття 9 кредитного договору). Судом встановлено, що ще у 2011 році первісний кредитор - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» скористалося своїм правом та направило позичальнику вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. У зв`язку з невиконанням позичальником даної вимоги, відповідно до положень ч.2 ст. 1050 ЦК України, у кредитора виникло право вимоги дострокового повернення кредиту за кредитним договором, яке ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» реалізувало звернувшись до Овідіопольського районного суду Одеської області 29.07.2011 року з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 20.10.2011 року по справі №2-1633/11 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 4 449 023,03 грн.\~було задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 449 023 грн. 03 коп., державне мито в сумі 1700 грн., та інформаційне технічне забезпечення в розмірі 120 грн., остаточно стягнути 445 843 грн. 03 коп. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.09.2014 року вказане заочне рішення було скасовано та справу передано до канцелярії суду для подальшого автоматичного перерозподілу. Таким чином, звернувшись до Овідіопольського районного суду Одеської області з вимогою про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання. Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі. При цьому таке право згідно з умовами укладених договорів виникло через десять календарних днів після невиконання позичальником отриманої вимоги. У своїй постанові від 05.07.2017 року по справі № 6-3116цс16 Верховний Суд України визначив, що з моменту настання строку на дострокове повернення коштів, у кредитора виникає право звернутись до суду як з вимогою про стягнення боргу так і з вимогою про звернення стягнення на заставне \~(іпотечне) майно, якщо заставодавець (іпотекодавець) не є позичальником.\~ У той же час [PERSON] задовольнила забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у листопаді 2016 року, тобто пропустивши строки позовної давності. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Отже, Кредитор мав право звернути стягнення на предмет іпотеки протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, тобто починаючи з липня 2011 року по липень 2014 року. При цьому відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються\~статтею 267 ЦК України. Згідно з приписами статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи. У зобов`язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду\~захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку. Однак за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п`ята\~статті 267 ЦК України). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша\~статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями -не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Отже, враховуючи що звернення стягнення на предмет іпотеки як на підставі виконавчого напису нотаріуса так і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя є позасудовим шляхами, застосовуючи аналогію права, суд вважає, що звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя можливе лише за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. З огляду на наведене сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки захисту як судовому (на підставі рішення суду), так і позасудовому (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя) проти волі зобов`язаної особи. Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз`яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв`язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Зазначене роз`яснення стосується і позасудового порядку вирішення спорів, і в разі звернення з відповідним позовом до суду. З огляду на вказане, враховуючи, що кредитор мав право звернути стягнення на предмет іпотеки протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, тобто починаючи з 2011 року по 2014 рік, [PERSON] пропущений встановлений чинним законодавством України трирічний строк для звернення з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки. В силу положень ст. 37 Закону України «Про іпотеку», рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем в суді. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141 затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 41 вказаного Порядку, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Отже, рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав є підставою для внесення до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] провизнання протиправними та скасування рішень державних реєстраторів та скасування відповідних записів слід задовольнити.

Outcome: approved