Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

15.09.2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивував позов тим, що 29.12.2013 року відповідачка позичила у нього 5000 доларів США, які зобов'язалась повернути до 15.01.2014 року, про що власноруч написала розписку, однак борг не повернула. Станом на 10.09.2014 року за курсом НБУ 5000 доларів США еквівалентно 64630,36 грн. (1 долар США - 12,92 грн.), тому просив стягнути з відповідачки на його користь суму боргу в розмірі 5000 доларів США, що еквівалентно 64630,36 грн., інфляційні збитки (станом на 07.11.2014 року) в розмірі 11576,59 грн., 3% річних - 1567,06 грн. та судовий збір (а.с. 21, 23, 24). В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримали, просили задоволити їх. Пояснили, що станом на день розгляду справи відповідачка не повернула борг позивачу, мотивуючи відсутністю у неї коштів. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялась завчасно рекомендованою кореспонденцією, позов не оспорила, заяви про відкладення розгляду справи не надала. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. 169 ч. 4, гл. 8 розд. 3 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] (анкетні дані відповідача зазначені відповідно до її паспорту серії [NUMBER] виданого Староміським РВ УМВС України у Вінницькій області 04.03.2009 р.) 29.12.2013 року позичила у [PERSON] 5000 доларів США та зобов'язалась повернути борг до 15.01.2014 року. Сторони домовились з усіх істотних умов і на підтвердження укладення договору позики відповідач написала розписку (а.с. 5), оригінал якої був оглянутий в судовому засіданні. Позивач [PERSON] виконав своє зобов'язання належним чином та передав відповідачу [PERSON] гроші в сумі 5 000 доларів США, однак станом на день розгляду справи судом відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань, борг по розписці від 29.12.2013 року не повернула. Правовідносини, що виникли між сторонами з договору позики, є зобов`язальними, тому при вирішенні спору суд застосовує норми глави 48, 51, 71 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ч. 2 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оригінал боргової розписки, що знаходиться у позикодавця [PERSON] свідчить про невиконання умов договору позики відповідачем [PERSON] Тому сума боргу за розпискою від 29.12.2013 року - 5000 доларів США, що станом на 10.09.2014 року за курсом НБУ еквівалентно 64630,36 грн. (1 долар США - 12,92 грн.) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, як передбачено нормами Закону від 3 липня 1991 р. N 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення", індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012 р. у справі N 6-36736вов10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні. За таких обставин вимога про стягнення інфляційних в сумі 11576, 59 грн. задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 625 ЦК України підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних за порушення грошового зобов'язання за період з 16.01.2014 року до 07.11.2014 року (295 днів) в сумі 1567,06 грн. Загальна сума боргу за договором позики з урахуванням 3% річних становить 66 197,42 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно сумі задоволених позовних вимог - 661,97 грн.

Outcome: approved