Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

16.08.2021 року [PERSON] звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, в якій позивачка просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 10 вересня 2021 року прийнято до провадження вказану позовну заяву, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. 20.10.2021 року відповідач [PERSON] надав до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 21.10.2021 року витребувано з Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради відповідний висновок за наслідком розгляду питання стосовно доцільності/недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] . 24.11.2021 року представником позивача було подано до суду висновок Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про розгляд питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Тієї ж дати, судом буз видалення до нарадчої кімнати було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала та просила суд задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи вищевикладене, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності відповідача та третьої особи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 05.11.2011 року, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1808 від 05.11.2011 року, який було розірвано рішенням Київського районного суду міста Одеси від 03.12.2014 року по цивільній справі №520/14234/14-ц, яке набрало законної сили 15.12.2014 року. За час перебування сторін у шлюбі, у них народилась спільна неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , про що 24.05.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції складено актовий запис №4267. 15 вересня 2018 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис №1821, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . За наслідком реєстрації шлюбу, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». У відповідності до довідки №Л5-160645-ф/л від 02.07.2021 року про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи на території м. Одеси, виданої 25.07.2012 року Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , за якою також зареєстрована та мешкає [PERSON] . Отже, малолітня дитина сторін по справі мешкає разом з матір`ю - [PERSON] , яка стверджує, що батько - [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] . Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] навчається в 3-А класі вказаного навчального закладу, що підтверджується довідкою Одеської початкової школи №54 Одеської міської ради від 27.07.2021 року за вих. №02-05/192. Відповідно до характеристики учня 3-А класу Одеської початкової школи № 54 Одеської міської ради [PERSON] , [PERSON] навчається з першого класу, завжди охайний, доглянутий. Мати приділяє багато уваги вихованню дитини. Участь у вихованні хлопчика також приймає [PERSON] , який перебуває у шлюбі з матір`ю дитини. Батько дитини, [PERSON] , контакту із школою, де вчиться [PERSON] , не підтримує, із вчителями не спілкується, успішністю сина не цікавиться, батьківські збори не відвідує. За період навчання жодного разу не з`явився у школі. Відповідно до довідки КНП «Дитяча міська поліклініка №5» Одеської міської ради від 17.09.2021 №701/вих, та згідно рапорту лікаря-педіатра до вищевказаного закладу за медичною, консультативно-діагностичною та профілактичною допомогою дитині зверталась та звертається мати дитини [PERSON] . Рекомендації лікаря - педіатра щодо лікування, профілактики захворювань та щеплень дитини мати виконує в повному обсязі. Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Питання доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні сина [PERSON] , [INFO] , розглядалось Органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, який вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , що підтверджується відповідним висновком органу опіки та піклування від 12.11.2021 року за вих. №3255/01-20, наявним в матеріалах справи. З вказаного висновку вбачається, що [PERSON] надав до Служби у справах дітей Одеської міської ради заяву в якій визнає позов по справі №947/27716/21 про позбавлення його батьківських прав відносно до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та просить комісію розглядати дане питання без його участі. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання матері з дитиною за адресою: [ADDRESS] , для дитини створені умови для належного проживання, розвитку та виховання. Відповідно до акту бесіди від 08.10.2021 року, складеного Службою у справах дітей Одеської міської ради, дитина [PERSON] , [INFO] , вважає своєю родиною бабусю - [PERSON] , бабусею - [PERSON] , бабусю - [PERSON] , дідуся - [PERSON] , дідуся - [PERSON] , маму - [PERSON] , та батька - [PERSON] . Розглядаючи зазначений позов, судом приймається подана відповідачем [PERSON] 20.10.2021 року заява про визнання позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При вищевикладених обставинах, дослідивши та надавши оцінку усім доказам наявним в матеріалах справи в цілому, так і кожному доказу окремо, суд вважає встановленим, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків у відношенні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача та наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача;у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням вищевикладеного, задоволення позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати зі сплати останньою судового збору за подання до суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав у мінімальному розмірі 908 гривень 00 копійок.

Outcome: approved