Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просить: - визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю сторін; - провести поділ квартири наступним чином: визнати за позивачем право власності на ? частину квартири [ADDRESS], а право власності на іншу ? частину квартири визнати за відповідачем. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1992 року по 2011 рік. У 2001 році вони придбали квартиру [ADDRESS]. Ця квартира придбана за їх спільні сімейні кошти та за кошти батьків. Таким чином вона їх спільною сумісною власністю, а тому просить позов задовольнити. Відповідач позов не визнав та пояснив, що вищевказана квартира придбана за його особисті кошти та кошти його батьків, а тому вона є його особистою власністю. За таких обставин просить в позові відмовити. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб позивач, яка мала дошлюбне прізвище Бєла, та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 1992 року (а.с. 10). Після реєстрації шлюбу позивач отримала прізвище [PERSON]. Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 16 серпня 2011 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с. 11). 27 грудня 2013 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та отримала прізвище [PERSON] (а.с. 25). За час перебування у шлюбі з позивачем, відповідно до договору купівлі-продажу від 05 березня 2001 року, відповідач придбав квартиру [ADDRESS], а 16 березня 2001 року за відповідачем зареєстровано право власності на квартиру (а.с. 5). Вказана квартира має загальну площу 41,1 кв.м. і складається з 2 кімнат, кухні, коридору, санвузла, лоджії (а.с. 8-9). Оскільки квартира [ADDRESS] придбана одним із подружжя в період шлюбу, то дана квартира в силу статті 22 КпШС України є спільною сумісною власністю сторін. Це ж підтвердили і свідки [PERSON] та [PERSON], які показали, що квартира придбавалась не тільки за кошти відповідача, а й за кошти позивача, якій допомагали її батьки. У зв?язку з цим суд визнає квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю позивача та відповідача. Вирішуючи питання про поділ цієї квартири, суд керується пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя". В ньому зазначено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вбачається, що її неможливо поділити на дві ізольовані квартири, а жодна із сторін не поставила питання про припинення права власності іншої сторони на цю квартиру. За таких обставин суд визнає за позивачем та відповідачем право власності на ? ідеальну частку квартири [ADDRESS] за кожним. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved