Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

16.08.2017 року позивач Чечельницька районна державна адміністрація Вінницької області, звернулися з позовом в суд до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав, щодо їхньої доньки [PERSON], [INFO], мотивуючи позов тим, що відповідачі відповідно до копії свідоцтва про народження являються батьками [PERSON], та ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню, утриманню та матеріальному забезпеченню дитини, яка проживає біля бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] із літа 2011 року і знаходиться на повному їх утриманні. Тому просять позбавити їх батьківських прав, та призначити опікуном дитини [PERSON] бабусю [PERSON]. Також у позові позивач просить стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у твердій грошовій сумі 800 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення нею повноліття, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок опікуна [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача Стрельчук Л.П. просить позовні вимоги задоволити повністю з підстав викладених у позовній заяві, та стягнути з відповідачів судові витрати за подачу позову до суду, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча повідомлені належним чином про місце і час розгляду справи, про що свідчить повернуті повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомили і від них не надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог Ольгопільська сільська рада в судове засідання не з'явилися, надавши суду заяву про слухання справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] не заперечує проти призначення її опікуном пояснивши, що з 2011 року онука знаходиться на її повному утриманні, батьки її долею взагалі не цікавляться. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, по слідуючим підставам. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 14.03.2017 року свідчать про те, що матеріально-побутові умови добрі, дві кімнати відведені під дитячу, які укомплектовані належним дитячим інвентарем, для дитини передбачене робоче місце та місце для відпочинку. Згідно висновку Чечельницької РДА Вінницької області служби у справах дітей громадянка України [PERSON] може бути потенційним опікуном, піклувальником малолітньої [PERSON], [INFO]. Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виднаного 19 березня 2010 року другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції відповідачі [PERSON] та [PERSON], являються батьками [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Ольгопільської сільської ради №116 від 02.03.2017 року [PERSON], 2010 року народження проживає біля бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] із літа 2011 року і знаходиться на повному їх утриманні. Згідно характеристики КЗ "Ольгопільська СЗШ I-III ступенів" батьки не цікавляться навчанням дитини. За період навчання [PERSON] в школі батьки жодного разу не спілкувалися з класним керівником, не відвідували батьківські збори, не брали участь у шкільному житті класу. Ученицею постійно опікується бабуся та дідусь. Згідно довідки Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 1114 від 21.04.2017 року [PERSON] проживає разом з батьками та сином [PERSON], [INFO] періодично, часто залишає сина на батьків які його виховують. З письмових висновків головного спеціаліста сектору опіки та піклування Л.П. Стрельчук вбачається доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо їх малолітньої доньки [PERSON] Згідно матеріалів справи відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, суд розцінює це, як винну поведінку батьків по відношенню до дитини, як свідоме нехтування своїми обов`язками і байдужість до долі дитини. Відповідно до вимог ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру частки аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і відповідача, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини що мають істотне значення. Частина 2 вищевказаної статті передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідачів необхідно стягнути аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, перераховані вище докази, являються підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав щодо їх доньки [PERSON], та стягнення з них в її користь аліменти на її утримання, 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення повноліття, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок опікуна [PERSON] . Крім того, підлягає стягненню з відповідачів на користь держави судовий збір з кожного, за подачу позовної заяви про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. В силу п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved