Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

19 грудня 2017року Ружинським районним судом Житомирської області було винесено рішення по вищевказаній цивільній справі, згідно з яким було задоволено позов [PERSON] та розірвано шлюб, укладений між сторонами. 21.05.2019р. до суду надійшла заява позивачки про винесення по даній справі додаткового рішення, в якій вона просить вирішити питання щодо позовної вимоги, яка була заявлена разом з позовною вимогою про розірвання шлюбу, а саме: позовної вимоги щодо залишення малолітнього сина сторін після розірвання шлюбу для подальшого виховання (проживання) з позивачкою. В судове засідання для розгляду вказаної заяви сторони не з`явились, подали заяви про слухання питання щодо винесення додаткового рішення у їхню відсутність, позивачка підтримує свою заяву, а відповідач стосовно задоволення вказаної заяви не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 27.10.2017р. [PERSON] звернулась до відповідача з позовом, в якому заявила дві позовні вимоги: про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів. Ухвалою суду від 19.12.2017р. позовна заява в частині позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини була залишена без розгляду. Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 19.12.2017р. було задоволено позовну вимогу та вирішено розірвати шлюб, укладений сторонами, і залишити прізвище позивачки після розірвання шлюбу без змін. Пунктом 1 ч.1 ст.270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. 2 Судом встановлено, що позовна вимога про розірвання шлюбу [PERSON] була викладена наступним чином: прошу " ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нами - [PERSON] , [INFO] , уродженкою м.Житомир, та [PERSON] , [INFO] , уродженцем м.Бєлгород Російської Федерації, зареєстрований 29 грудня 2011 року відділом РАЦС Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №2685. Малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , залишити на моєму вихованні". Таким чином, судом встановлено, що самостійної позовної вимоги щодо визначення місця проживання малолітньої дитини після розірвання шлюбу ( яка була б, відповідно, оплачена судовим збором) позивачкою подано не було. З позовної заяви позивачки та з відповідних заяв, поданих по справі як нею, так і відповідачем, вбачається, що між сторонами спору щодо місця проживання дитини на час розгляду справи не було. Однак, позивачка в позовній заяві зазначила, що вважає за необхідне, щоб суд разом з вирішенням позовної вимоги щодо розірвання шлюбу вирішив питання щодо залишення малолітньої дитини на її вихованні. І в цій частині позовної вимоги рішення по справі судом винесено не було. Розглянувши вказане прохання позивачки судом встановлено, що питання щодо залишення дитини на вихованні матері, про що зазначено в позовній заяві [PERSON] , не може бути вирішено позитивно, оскільки відповідно до ст.ст. 141, 157 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, той із батьків хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Таким чином, відповідач, як батько дитини, у разі проживання останньої з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з сином, виявлення турботи відносно нього та прийняття участі у його вихованні, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за рішенням суду. У випадку ж ухвалення судом рішення про передачу дитини на виховання матері, суд порушить вищевказане право відповідача та позбавить його обов`язку щодо участі у вихованні дитини. Тому з вказаних підстав постановити додаткове рішення щодо залишення дитини на вихованні у матері суд позбавлений можливості. Однак, з врахуванням думки сторін, суд вважає за необхідне винести додаткове рішення по справі, в якому зазначити щодо подальшого проживання малолітньої дитини сторін з матір`ю, що не порушує прав та законних інтересів ні сторін по справі, ні самої дитини, яка, як вбачається з матеріалів справи, на час винесення рішення про розірвання шлюбу проживала разом з матір`ю..

Outcome: approved