Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

26 грудня 2018 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. У своїй позовній заяві позивач посилався на те, що шлюб між ним та відповідачем було зареєстровано 07 жовтня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 676. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Майновий спір та спір щодо проживання дитини відсутній. Просить суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем 07 жовтня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 676. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 17 січня 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання у справі на 30.01.2019 р. Позивач у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи наявна заява його представника про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилась, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Просила залишити їй прізвище "Тищенко". У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Шаповал) [PERSON] було зареєстровано шлюб 07 жовтня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 676. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини між сторонами немає. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем в позовній заяві не заявлено клопотання про стягнення з відповідача судового збору на його користь, на підставі чого суд вважає можливим в порядку ст.141 ЦПК України покласти судові витрати по справі на позивача.

Outcome: approved