Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, що було укладено між нею та [PERSON] 29.12.2007 року у Тимченківській сільській раді Зміївського району Харківської області, актовий запис № 07. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 29.12.2007 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Тимченківській сільській раді Зміївського району Харківської області, актовий запис № 07. Причиною для розірвання шлюбу стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, так як вони мають різні характери та погляди на життя та на розв'язання сімейних та побутових проблем. Внаслідок цього сторони втратили один до одного почуття поваги та кохання. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені. У судове засідання 11.04.2017 року позивач не з'явилась, направила клопотання про розгляд справи за її відсутності через незадовільний стан здоров'я та віддаленість місця проживання. Крім того, у заяві повідомила, що з часу надання строку для примирення відповідачем будь-які дії по відновленню стосунків не здійснювались, сторони навіть не спілкувались, будь-якого примирення між подружжям не може бути. В судове засідання відповідач не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив перенести розгляд справи в зв'язку з його хворобою. Вказана заява задоволенню не підлягає, оскільки до неї не додано докази поважності причин неприбуття у судове засідання (довідка лікаря про перебування на лікуванні тощо). Надана відповідачем до заяви копія довідки до акту огляду МСЕК підтверджує проведення огляду відповідача комісією лікарів 15.12.2016 року та встановлення йому 2 групи інвалідності та не може бути прийнята у якості доказу поважності причин неявки у судове засідання 11.04.2017 року. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 29.12.2007 року у Тимченківській сільській раді Зміївського району Харківської області, актовий запис № 07. З матеріалів справи судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між сторонами. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть. Судом вживалися заходи щодо примирення подружжя шляхом неодноразового відкладення розгляду справи та шляхом надання сторонам строку для примирення. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.01.2017 року за клопотанням відповідача надано [PERSON] та [PERSON] строк для примирення терміном в 2 місяці. Однак протягом наданого судом строку примирення подружжя не відбулось, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до розяснень, наданих у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Разом з тим, протягом п'яти місяців з часу звернення [PERSON] з позовом до суду подружжя, незважаючи на вжиті судом заходи щодо їхнього примирення, не примирилися, і позивач у відповідних заявах категорично заперечує проти збереження шлюбу. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved