Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

20.07.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в період часу з лютого 2019 року по 09 червня 2019 рік; визнати за [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), в порядку спадкування за законом після смерті рідного брата [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на: земельну ділянку площею 0,5461 га, кадастровий номер 5122082000:01:002:0615, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 913310, виданий Ізмаїльською райдержадміністрацією Одеської області 16.10.2007 року і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010752100336); земельна ділянка площею 0,8687 га, кадастровий номер 5122082000:01:001:0646, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 913310, виданий Ізмаїльською райдержадміністрацією Одеської області 16.10.2007 року і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010752100336); земельна ділянка площею 0,7278 га, кадастровий номер 5122082000:01:003:0545, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 913310, виданий Ізмаїльською райдержадміністрацією Одеської області 16.10.2007 року і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010752100336); визнати за [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), в порядку спадкування за законом після смерті рідного брата [PERSON] , померлого [INFO] , право на земельну частку (пай) із земель, що знаходяться в колективній власності КСП «Перемога», села Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах (сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ОД № 0062129, виданий Ізмаїльською райдержадміністрацією Одеської області 10.09.1996 року і зареєстрований за № 109). Свої вимоги позивач мотивує тим, що письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. №285/01-16 від 19.03.2021 року, позивачу було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що позивачу необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, і заява не була подана. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності . Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - право на земельну частку (пай) із земель, що знаходяться в колективній власності КСП «Перемога», села Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах, на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ОД № 0062129, виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією Одеської області 10.09.1996 року і зареєстрованого за № 109. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.02.2002 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить право на земельну частку (пай) із земель, що знаходяться в колективній власності КСП «Перемога», села Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах (сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ОД № 0062129, виданий Ізмаїльською райдержадміністрацією Одеської області 10.09.1996 року і зареєстрований за № 109). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 66251611 від 02.09.2021 року, наданої приватним нотаріусом Крижановської С.М., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1. ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Таким чином, спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР після смерті [PERSON] являються сини [PERSON] та [PERSON] . Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Встановлено, що [PERSON] , у відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, діючого на момент відкриття спадщини, прийняв спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, так як на момент відкриття спадщини був зареєстрований та проживав разом із померлим за однією адресою, що підтверджується довідкою, наданою виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 11.10.2019 року за № 1396. Крім того, встановлено, що [PERSON] , фактично не вступив в управління та володіння спадковим майном, так як на момент відкриття спадщини не був зареєстрований та не проживав разом із померлим за однією адресою і не подав заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця, відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, діючого на момент відкриття спадщини, у зв`язку із чим, відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, діючого на момент відкриття спадщини, вважається таким, що спадщину не прийняв. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 18.06.2019 року, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із: - права на земельну частку (пай) із земель, що знаходяться в колективній власності КСП «Перемога», села Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах (сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ОД № 0062129, виданий Ізмаїльською райдержадміністрацією Одеської області 10.09.1996 року і зареєстрований за № 109), яке він успадкував після померлого [INFO] , свого батька, [PERSON] ; - земельної ділянки, площею 0,5461 га, кадастровий номер 5122082000:01:002:0615, розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 913310, виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією Одеської області 16.10.2007 року і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010752100336, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5114657892020 від 01.07.2020 року; - земельної ділянки, площею 0,8687 га, кадастровий номер 5122082000:01:001:0646, розташованої на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 913310, виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією Одеської області 16.10.2007 року і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010752100336, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5114600672020 від 22.06.2020 року ; - земельної ділянки, площею 0,7278 га, кадастровий номер 5122082000:01:003:0545, розташованої на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 913310, виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією Одеської області 16.10.2007 року і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010752100336, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5114657902020 від 01.07.2020 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 66251516 від 02.09.2021 року, наданої приватним нотаріусом Крижановської С.М., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємці першої черги, відповідно до ст. 1261 ЦК України, відсутні. Згідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1262 ЦК України - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємцем за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - брат [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.05.1962 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.04.1965 року. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 1 ст. 1221 ЦК України. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в період часу з лютого 2019 року по 09 червня 2019 рік, що підтверджується показами допитаних в судовому засіданні як свідків [PERSON] та [PERSON] . Тобто, [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. №285/01-16 від 19.03.2021 року, позивачу було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що позивачу необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, і заява не була подана. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, та те, що позивачем в судовому засіданні доведено факт проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в період часу з лютого 2019 року по 09 червня 2019 рік, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved