Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

28 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Вінницького районного суду із даним позовом до відповідача. Свій позов позивач мотивувала тим, що вона 19 вересня 2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Мафра, про що зроблено запис про укладення шлюбу №306 від 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка являється громадянкою України, проживає та проживатиме з позивачем та на її утриманні. Зазначає, що сімейне життя не склалось, сторони мають різні характери, погляди на життя, шлюб та сім*ю, через що, між ними виникали непорозуміння. Коли їх доньці виповнилось 2 роки позивач з нею переїхали проживати з Португалії до України в. с. Комарів Вінницького району Вінницької області. Вказує, що уже більше року вона з відповідачем проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного. Сім*я фактично розпалась, шлюб існує лише формально, тому подальше проживання однією сім*єю та збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме їх інтересам. На примирення не згодна. Тому просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON], згідно наданої через канцелярію суду заяви просить розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, після розірвання шлюбу просила змінити прізвище на дошлюбне "[PERSON]", проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не з'явився, в порядку ст. 76 ЦПК України, хоча був завчасно повідомлений належним чином про час та місце судового засідання. Тому суд, у порядку ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи, про що виніс відповідну ухвалу. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку позивача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 вересня 2012 року сторони зареєстрували шлюбу відділі реєстрації актів цивільного стану м. Мафра, про що зроблено запис про укладення шлюбу №306 від 19 вересня 2012 року (а.с.8). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини за №1230 від 2013 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м. Лоуреш (а.с.13), яка є зареєстровано громадянкою України відповідно до копії довідки про реєстрацію особи громадянином України, яка видана Посольством України в Португалії за №171 від 02 червня 2013 року (а.с.15). Причинами розпаду сім'ї, є відсутність між сторонами взаєморозуміння, взаємоповаги, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки чоловіка та жінки в сім'ї, в зв'язку з чим позивач прийшла до висновку, що подальше проживання та збереження шлюбу неможливе. Стаття 4 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки укласти шлюбні відносини та створити сім'ю. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, а також те, що у позивача відсутні почуття любові та поваги до відповідача, спільне проживання сторін у шлюбі буде негативно впливати на їх взаємовідносини, тому суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, так як спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач забажала після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище «[PERSON]», що відповідає вимогам закону.

Outcome: approved