Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

30 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який був зареєстрований 14.12.2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петрівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 83. Свою заяву мотивує тим, що з 14 грудня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони не мають спільних дітей. З 2017 року сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, у зв`язку із втратою взаєморозуміння та поваги, втратили почуття кохання. Вважає, що сім`ю зберегти неможливо та оскільки з відповідачкою не живуть разом більше двох років просив строк для примирення не надавати. Крім того, просив не стягувати з відповідача на його користь судові витрати, пов`язані з розглядом прави. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 листопада 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. 20 листопада 2019 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач в судовому засіданніпозовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні просила відмовити. Пояснила суду , що розірвання шлюбу вона не хоче та просила перенести судове засідання на три місяці, оскільки не вирішені майнові питання з позивачем. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] , уклали шлюб 12 грудня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петрівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 83(а.с.9). Крім того з аналізу змісту статті 111 СК України дійшовши висновку про те, що закріплена у цій статті норма є диспозитивною, оскільки, суд буде вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. З пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", яка визначає що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Сторони не мають неповнолітніх дітей. Із позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Позивач зазначає, що сім`я з відповідачем не склалася. Фактично сім`я припинила своє існування. Відповідно до ч. 3,4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved