Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

26.08.2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 14.09.2002 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, оскільки вони мають різні характери, не розуміють одне одного, систематично між сторонами виникають сварки з різних причин, що негативно впливає на стан здоровя позивача та їхніх дітей. З липня 2015 року сімейно-шлюбні відносини припинено, будь-яких сімейних відносин не підтримують, спроб для примирення сторони не робили. Сторони втратили почуття любові та взаємоповаги, на даний час позивач не бачить сенсу підтримувати сімейні відносини. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], які у випадку розірвання шлюбу між сторонами залишаться проживати з позивачем. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Позивач у судове засідання не зявилась. До суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. До суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов визнає повністю. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 14.09.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ТП № 084329, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції Житомирської області від 14.09.2002 року, про в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №31 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають спільних дітей дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП № 122084, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції Житомирської області від 26.02.2003 року, дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП № 096207, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Романівського районного управління юстиції Житомирської області від 08.09.2009 року (а.с.8-9 ). Згідно довідки №3154 від 26.08.2015 року, виданої виконавчим комітетом Романівської селищної ради Романівського району Житомирської області, склад сім`ї позивача: чоловік [PERSON], діти [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна та про визначення місця проживання дітей на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач також просить залишити їй після розірвання шлюбу її шлюбне прізвище "Омецінська". Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved