Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

26.05.2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісяця, з дня пред'явлення позову, грошима в розмірі 50% з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дитиною віку повноліття. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 08.05.2010 року. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утримання. У зв'язку з погіршення сімейних відносин, з лютого 2016 року вони стали проживати окремо. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Оскільки відповідач ухиляється від виконання обов'язків по утриманню дитини, вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судовому підтримала доводи позовної заяви, змінила позовні вимоги, просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі ? всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав вимоги позивача. Погодився на стягнення з нього на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), пояснив, що офіційно працевлаштований та має постійний дохід, не ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Протягом 2016 року він щомісячно надавав матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини, шляхом поштових переказів, на підтвердження чого надав відповідні квитанції про перевід грошів поштовим переказом за травень, червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2016 року, тому просить за цей період аліменти не стягувати.. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні законні, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом справи встановлено, що позивач [PERSON] знаходиться в фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] 10.01.2015 року народилася дитина, син [PERSON], батьком якого в свідоцтві про народження серії І-ВЛ №398633, копію якого долучено до матеріалів справи, вказаний [PERSON], відповідач у справі. 08.05.2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Київському відділі державної РАЦС Харківського міського, про що зроблено відповідний актовий запис №190, що підтверджується даними свідоцтва про шлюбу серії І-ВЛ № 254116, копію якого долучено до матеріалів справи. Малолітній син проживає з позивачем за місцем її реєстрації. Протягом сімейного життя шлюбні відносини між позивачем та відповідачем погіршилися та з лютого 2016 року вони почали проживати окремо один від одного. Як доведено відповідачем в судовому засіданні та підтверджено документально, він надає матеріальну допомогу на утримання дитини, шляхом переведення грошів на банківський рахунок позивача поштовим переказом в травні, червні, липні, серпні, вересні та жовтні 2016 року, в сумі, достій для утримання дитини відповідного віку, що підтвердила позивач в судовому засіданні. Позивач вважає, що розмір аліментів на утримання дитини повинен бути ? частини від доходу відповідача. Відповідно до вимог ст.. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Причини, що спонукали позивача наполягати на стягненні аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, тому, що розмір її доходів замалий для забезпечення потреб дитини, через що вона, без сторонньої допомоги не може забезпечити синові належне та достатнє утримання. Відповідно до п. п. 15, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25 грудня 2015 року № 928 VIII установлено у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року 1455 гривень. Оскільки прожитковим мінімум на дитину від 6 до 18 років складає 1 455,00 грн., батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає справедливим розмір аліментів у виді ? частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, який працевлаштований та отримує постійний дохід, що буде достатнім для забезпечення матеріальних потреб дитини. При визначенні розміру аліментів судом враховані такі обставини, як вік дитини, її матеріальне забезпечення, те, що відповідач не має аліментних зобов'язань відносно інших осіб. Відтак, суд визначає розмір аліментів, достатній для утримання неповнолітньої дитини відповідного віку ? частину всіх видів доходу відповідача, але не меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст.. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] з власної ініціативи та

Outcome: approved