Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

30.09.2013 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовною заявою, в якій просять визначити порядок користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], виділивши їм, у користування житлову кімнату розміром 17,7 кв.м. позначену на плані квартири номером 8, балкон 3,2 кв.м. та вбудовану шафу площею 0,8 кв.м. позначену на плані квартири номером 5, відповідачу [PERSON] - житлову кімнату, позначену на плані номером 7, площею 11,8 кв.м., вбудовану шафу 0,5 кв.м. та балкон площею 3,0 кв.м., залишивши у спільному користування кухню, ванну кімнату, вбиральню та коридор. Зобов'язати відповідача не перешкоджати у користування підсобними приміщеннями. 29.04.2014 року позивачі уточнили свої позовні вимоги, в яких просять суд визначити порядок користування житловими приміщеннями у квартирі [ADDRESS], позивачам, [PERSON] та [PERSON] у користування житлову кімнату розміром 17,7 кв.м позначену на плані квартири номером 8, балкон 3,2 кв.м. та вбудовану шафу площею 0,8 кв.м позначену на плані квартири номером 5; відповідачу [PERSON] - житлову кімнату, позначену на плані номером 7, площею 11,8 кв.м, вбудовану шафу 0,5 кв.м та балкон площею 3,0 кв.м, та залишивши у спільному користуванні кухню, ванну кімнату, вбиральню та коридор. Припинити спільну сумісну власність на квартиру [ADDRESS]. Визнати за позивачкою [PERSON] право власності на 3/10 квартири [ADDRESS]; за позивачкою [PERSON] право власності на 3/10 квартири [ADDRESS]; за відповідачем [PERSON] право власності на 4/10 квартири [ADDRESS]. Зобов'язати відповідача не перешкоджати у користуванні підсобними приміщеннями. В судове засідання позивачі не з'явились, надали до суду заяви, в яких просять слухати справу за їх відсутності, уточненні позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують, порядок прийняття і наслідки ухвалення заочного рішення позивачки відомі та зрозумілі. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини суду не повідомив, заяв про розгляд справ за його відсутності не надано. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Квартира [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності позивачам [PERSON], [PERSON] та відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло реєстраційний № 2А-99-156630 від 11 лютого 1999 р. Зазначена квартира розташована на 11-му поверсі 16 поверхового будинку та складається з двох кімнат, житловою площею 29,5 кв. м., загальною площею 51,4 кв. м. Квартирою позивачі користуватися не можуть, оскільки відповідач [PERSON] самовільно після розлучення із позивачкою [PERSON] самовільно зайняв всю квартиру та не допускає її та позивачку [PERSON] до користування належним їм житлом, створює умови, неможливі для проживання співвласників. Квартира складається із кімнат площею 11,8 кв. м. (згідно плану технічного паспорту № 7) (а.с.6-9), кімнати площею 17,7 кв.м. (згідно плану технічного паспорту № 8), у загальному користуванні знаходяться - кухня площею 8,2 кв. м., ванна кімната площею 2,6 кв.м., вбиральня, площею 1,1 кв. м., коридор - 6,8 кв.м. та вбудовані шафи 0,8 та 0,5 кв. м., балкони площею 3,0 к.м. та 3,2 кв.м. Порядок користування квартирою не встановлений, відповідач [PERSON] зайняв фактично всю квартиру, розпоряджається нею на власний розсуд, без узгодження з позивачами, що перешкоджає позивачам реалізувати своє право власності на спільну сумісну власність. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками спірної квартири, але користуватися своїм правом в повному обсязі не можуть, з метою уникнення в подальшому конфліктних ситуацій позивачі звернувся до суду з вказаним позовом. Згідно ст.41 Конституцією України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути припинення дії, яка порушує право, примусове виконання обов'язку, або іншим способом. Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже за змістом зазначених норм, співвласник майна, яке знаходиться у спільній частковій власності без виділення часток у натурі, має право на вільне, у будь який час користування зазначеним майном у повному обсязі та має право на усунення перешкод у такому користуванні у будь який час. Відповідно до норми ч.2 ст.372 ЦК України за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Беручи до уваги право позивача [PERSON] на 1/3 частку у спільній сумісній власності на квартиру, що становить 9,83 кв.м житлової та 17,13 кв.м загальної площі квартири, та право позивача [PERSON] на 1/3 частку у спільній сумісній власності на квартиру, що становить 9,83 кв.м житлової та 17,13 кв.м загальної площі квартири. При визначенні порядку користування житловим приміщенням позивачам може бути виділена житлова кімната розміром 17,7 кв.м (згідно плану квартири), балкон 3,2 кв.м та вбудовану шафу площею 0,8 кв.м. позначену на плані квартири номером 5. Відповідачу [PERSON] належить 1/3 частина у спільній сумісній власності на квартиру, тому суд вважає, що в його власності можна залишити житлову кімнату № 7 площею 11,8 кв.м, вбудовану шафу 0,5 кв.м та балкон площею 3,0 кв.м. Підсобні приміщення квартири - кухню площею 8,2 кв. м., вбиральню (поєднану), площею 1,1 кв.м, ванну кімнату площею 2,6 кв.м, коридор площею 6,8 кв.м - залишити у спільному користуванні Суд вважає, що такий порядок користування житловим приміщенням є найбільш зручним для сторін та найбільш відповідає часткам у праві спільної сумісної власності. Таким чином, судом встановлено, що позивачі своїми позовними вимогами не порушує права відповідача, оскільки кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved