Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

27.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 15.06.2014 року та 29.09.2014 року [PERSON] придбав у [PERSON] згідно договору купівлі-продажу товар вартістю 10000 грн. та зобовязався повернути грошові кошти у строк до 29.12.2014 року. Станом на 22.03.2015 року відповідач у рахунок погашення заборгованості виплатив [PERSON] борг у сумі 5900 грн. Залишок боргу становить 4100 грн. На підставі вищевикладеного позивач просить суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики у розмірі 4100 грн. Позивач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.18). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома (а.с.24). Враховуючи вимоги\~ст.157 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та ретельно перевіривши всі надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 15.06.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивач надав відповідачу товар у розмірі 6000 грн., а відповідач зобовязався виплатити грошові кошти на протязі 5 місяців, а саме з 15.06.2014 року по 15.11.2014 року (а.с.6). Згодом, 29.09.2014 року між сторонами був укладений ще один договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивач надав відповідачу товар у розмірі 4000 грн., а відповідач зобовязався виплатити грошові кошти на протязі 3 місяців, а саме з 29.09.2014 року по 29.12.2014 року (а.с.2). Таким чином, загальна сума боргу [PERSON] за договорами купівлі-продажу від 15.06.2014 року та 29.09.2014 року становила 10000 грн. Позивач у своєму позові зазначає, що станом на 22.03.2015 року відповідач у рахунок погашення заборгованості виплатив [PERSON] борг у сумі 5900 грн. Залишок боргу становив 4100 грн. Станом на час звернення з позовом до суду 27.05.2015 року, залишок боргу відповідачем повернуто не було. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, виходячи з вищевикладеного, та враховуючи, що відповідачем сплачено у рахунок погашення заборгованості 5900 грн., залишок заборгованості становить 4100 грн., та не погашений відповідачем, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved