Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

15.09.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 40\~215 грн. 80 коп., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та судові витрати. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , яка знаходиться поверхом вище належної позивачу квартири. [PERSON] зазначає, що з весни 2020 року [PERSON] проводить ремонтні роботи у своїй квартирі, зокрема не дотримуючись правил добросусідства, що призвело до значних матеріальних збитків позивачу, які згідно висновку експерта від 23.07.2021 року №27/21 становлять 40 215 грн. 80 коп. Окрім того, позивач зазначає, що пошкодження майна призвело до його моральних страждань. Просить позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17.09.2021 року у даній справі відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. 11.11.2021 року через канцелярію Галицького районного суду м.Львова відповідач подала відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову. Зокрема, [PERSON] зазначила, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу серії та номера 2408 від 12.11.2019 року. Відповідач зазначила, що після придбання даної квартири, у такій розпочався ремонт, оскільки на стелі та стінах були тріщини, підлога була зірваною. Відповідач не заперечила, що дійсно, ремонтні роботи в даній квартирі розпочалися весною 2020 року, однак до початку ремонтних робіт було розміщено повідомлення про початок ремонтних робіт на дошці оголошень в будинку. Відповідач повідомила, що ремонтні роботи здійснювалися в дозволені години, проводилося прибирання під`їзду, вивозилося будівельне сміття. Відповідач стверджує, що позивач поводив себе вороже, вимагав негайного припинення ремонтних робіт у квартирі, під час розмов виражався нецензурно. Окрім того, відповідач зазначила, що письмові акти від 08.05.2020 року та від 23.10.2020 року, які позивач долучив до позовної заяви, є неналежними доказами, оскільки [PERSON] не була присутня при їх складенні. Просила у задоволенні позову відмовити. Сторони у справі про судовий розгляд даного позову повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру від 15.11.2017 року /а.с.33/. Загальна площа вказаної квартири становить 62,3 кв.м /а.с.33/. Згідно копії технічного паспорту квартира [ADDRESS] /а.с.17/. Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №188440357 від 12.11.2019 року квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] /а.с.65/. Як зазначено позивачем, та не оспорюється відповідачем, з весни 2020 року у квартирі [ADDRESS] , яка знаходиться поверхом вище належній [PERSON] квартирі, проводились ремонтні роботи. Відповідно до висновку експерта №27/21 від 23.07.2021 року, проведеного судовим експертом судового експертно розрахункового бюро ТзОВ «СЕРБ» Бочуляком Р.П., розмір майнової шкоди, завданої в результаті пошкоджень, що виникли внаслідок проведення ремонтних робіт в квартирі [ADDRESS] , яка розташована над квартирою [ADDRESS] , становить 40215,80 грн. /а.с.5-16/. Відповідно до ч. 1\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2\~ст. 22 ЦК України). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 1, ч. 2\~ст. 1166 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2\~постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N6-183цс14 від 03.12.2014 року, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Судом встановлено, що квартиру позивача пошкоджено внаслідок проведення ремонтних робіт в квартирі [ADDRESS] , яка розташована поверхом вище квартири позивача. Розмір заподіяної шкоди становить 40215,80 грн. Вказані обставини підтверджені матеріалами справи. Позивачем виконано обов`язок щодо доказування заподіяння вини відповідачем [PERSON] та її розмір. Відповідачем не спростовано даних обставин. Відтак, враховуючи фактичні обставини, встановлені під час розгляду справи, з врахуванням доказів наданих сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частинні стягнення з відповідача майнової шкоди в розмірі 40215,80 грн. Окрім майнової шкоди, позивачем заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 гривень, яка проявилася у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна. Згідно зі\~ст. 1167 ЦК України, моральна немайнова шкода, заподіяна громадянинові діяннями іншої особи, відшкодовуються особою, що заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральну шкоду заподіяно не по її вині. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, що причинила шкоду, фізичних або моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків . Відповідно до ч. 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року\~із послідуючими змінами "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Однак, позивачем не наведено аргументів, які б свідчили про нанесені йому моральні чи душевні страждання. Позивачем не доведено факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, спричинених відповідачем, не аргументовано суму морального відшкодування. Відтак, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення на його користь моральної шкоди. За ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що позов підлягає до часткового задоволення. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Статтею 133 ЦК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Частиною 6 статті 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. В матеріалах справи наявний висновок експерта від 23.07.2021 року №27/21. Вартість проведення експертизи становить 6866,40 грн., яка 26.07.2021 року оплачена [PERSON] , що підтверджується копією квитанції /а.с.22/. Враховуючи, що позов задоволено частково, з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 908 грн., а також витрати на проведення експертизи в розмірі 6866,40 грн. Розглянувши питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Надання доказів про розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Позивач просить стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн., однак позивачем не надано суду договір про надання правової допомоги, не долучено до матеріалів справи квитанції про сплату за послуги адвоката, не надано детального опису виконаних робіт, відтак суд не вбачає підстав для стягнення таких витрат.

Outcome: approved